Gos

Context: L'esterilització d'animals molt joves pot causar més problemes de salut més endavant en la vida per ambdós gèneres.[41] Una esterilització massa primerenca empitjora la incontinència en les femelles.[41] Tant en els mascles com en les femelles, l'esterilització causa canvis hormonals durant el desenvolupament. Això inhibeix els senyals naturals necessaris per un correcte desenvolupament dels ossos, fent que els animals siguin més grans i presentin més risc de displàsia de maluc, osteoporosi i altres trastorns articulars.[42][43] Tanmateix, altres estudis han demostrat que la castració a una edat primerenca no s'associa a cap gran risc en comparació amb la castració a l'edat més tradicional de sis mesos. Aquests descobriments suggereixen que, tot i que els mascles poden ser castrats fins i tot abans dels sis mesos, per les femelles s'hauria d'esperar fins a l'edat de sis mesos.[44]

Answer: problemes de salut

Question: Què pot causar l'esterilització d'animals molt joves?

Answer: la incontinència en les femelles

Question: Què empitjora una esterilització massa primerenca?

Answer: canvis hormonals durant el desenvolupament

Question: Quins canvis causa l'esterilització tant en mascles com en femelles?

Answer: els senyals naturals necessaris per un correcte desenvolupament dels ossos

Question: Què inhibeix l'esterilització?

Context: Tot i que els gossos salvatges, com els llops, són depredadors alfa, poden morir en combats territorials amb animals salvatges.[75] A més a les zones en què els gossos són simpàtrics amb altres depredadors grans, els gossos poden ser una font d'aliment important per a cànids o fèlids grans. A Croàcia són morts més gossos que ovelles, mentre que sembla que a Rússia els llops limiten les poblacions de gossos ferals. A Wisconsin es paga una major compensació per la pèrdua de gossos que de bestiar.[75] Hi ha hagut casos en què un parell de llops maten gossos, seguint un mètode en què un d'ells atrau el gos cap a vegetació densa, on l'altre llop prepara una emboscada.[76] En alguns casos, els llops han mostrat una manca anormal de por dels humans i els edificis a l'hora d'atacar gossos, fins al punt que se'ls ha de foragitar o matar.[77] Els coiots també ataquen gossos.[78] Es coneixen casos de feres que maten gossos. Se sap que els lleopards tenen una predilecció pels gossos i han matat i s'han menjat fins i tot gossos grans i ferotges.[79] A diferència dels lleopards que viuen a la mateixa regió, els tigres de l'Índia rarament ataquen gossos, tot i que a Manxúria, la Indoxina, Indonèsia i Malàisia, es diu que els tigres maten gossos amb el mateix vigor que els lleopards.[80] Finalment, les hienes ratllades són grans depredadors de gossos als pobles del Turkmenistan, l'Índia i el Caucas.[81]

Answer: depredadors alfa

Question: Quin tipus de depredadors són els gossos salvatges?

Answer: limiten les poblacions de gossos ferals

Question: Què fan els llops a Rússia?

Answer: una emboscada

Question: Què preparen en alguns casos dos llops per caçar un gos?

Answer: les hienes

Question: Qui són grans depredadors de gossos al Turkmenistan?

Context: Igual que els llops, els gossos tenen un pelatge, una capa de pèls que els cobreix el cos. El pelatge d'un gos pot ser un «pelatge doble», compost d'una capa inferior suau i una capa superior basta. A diferència dels llops, els gossos poden tenir un «pelatge únic», mancat de capa inferior. Els gossos amb un pelatge doble, com els llops, estan adaptats per sobreviure en temperatures fredes i tendeixen a provenir de climes més freds.

Answer: una capa de pèls que els cobreix el cos

Question: Què tenen els gossos igual que els llops?

Answer: basta

Question: Com és la capa superior del pelatge doble d'un gos?

Answer: únic

Question: Com poden tenir el pelatge els gossos?

Answer: de climes més freds.

Question: De quin clima són els gossos amb pelatge doble?

Context: Com els infants humans, els gossos passen per diverses etapes de desenvolupament cognitiu.[45] Per exemple, els gossos, com els humans, no neixen amb comprensió de la permanència dels objectes, la comprensió que els objectes que no estan sent percebuts activament continuen existint.[45] En ambdues espècies, la comprensió de la permanència dels objectes es produeix quan l'infant aprèn la coordinació de reaccions circulars secundàries, com ho descriu Jean Piaget; és a dir, quan els infants aprenen a interaccionar intencionalment amb els objectes que l'envolten. En els gossos, això passa a l'edat de vuit setmanes (divuit mesos en els humans).[45]

Answer: quan l'infant aprèn la coordinació de reaccions circulars secundàries

Question: Quan es produeix la comprensió de la permanència dels objectes tant en gossos com en humans?

Answer: a l'edat de vuit setmanes

Question: Quan comencen a tenir comprensió de la permanència dels objectes els gossos?

Answer: divuit

Question: A quants mesos comencen a tenir comprensió de la permanència dels objectes els humans?

Context: La dieta d'un gos hauria de consistir en una proporció equilibrada de proteïnes, carbohidrats, greixos i aigua. Un gos de mida mitjana necessita unes 65 calories per quilogram de pes al dia, mentre que les races més grans poden necessitar-ne només 20 i les més petites 40.[29] Els cadells tenen unes necessitats nutricionals més elevades que les dels adults; necessiten el doble de proteïnes i un 50% més de calories.[29] Els gossos poden sobreviure molt de temps sense menjar i poden perdre fins a un 40% del seu pes corporal sense morir-se.[29] En canvi, la pèrdua del 15% de l'aigua corporal podria resultar fatal.[29] Una dieta únicament carnívora pot no ser adequada per als gossos, car manca de components vitals d'una dieta saludable.[29]

Answer: proteïnes, carbohidrats, greixos i aigua

Question: Què hauria d'estar en proporció equilibrada en la dieta d'un gos?

Answer: unes 65

Question: Quantes calories per quilogram de pes necessita un gos de mida mitjana?

Answer: el doble de proteïnes i un 50% més de calories

Question: Quines necessitats nutricionals tenen els cadells dels gossos comparats amb els adults?

Answer: fins a un 40% del seu pes

Question: Quan pes poden perdre els gossos sense morir-se?

Answer: la pèrdua del 15% de l'aigua corporal

Question: Què podria resultar fatal per un gos?

Context: Mentre que el cervell humà és dominat per una gran escorça visual, el cervell caní és dominat principalment per una escorça olfactiva[45] El bulb olfactiu dels gossos, en proporció a la mida total del cervell, és unes quaranta vegades més gran que el dels humans.[45] Segons la raça, els gossos tenen entre 125 i 220 milions de cèl·lules olfactives esteses sobre una àrea de la mida d'un mocador de butxaca (en comparació amb 5 milions de cèl·lules esteses sobre l'àrea d'un segell en els humans).[45][53][54] Els bloodhounds en són l'excepció, amb aproximadament 300 milions de receptors olfactius.[45] Els gossos poden distingir olors a concentracions gairebé 100 milions de vegades inferiors a les que poden distingir els humans.[55]

Answer: una escorça olfactiva

Question: Què domina el cervell caní?

Answer: unes quaranta vegades més gran

Question: Com és el bulb olfactiu dels gossos comparat amb el dels humans?

Answer: entre 125 i 220 milions

Question: Quantes cèl·lules olfactives tenen els gossos?

Answer: bloodhounds

Question: Quins gossos tenen 300 milions de receptors olfactius?

Answer: olors a concentracions gairebé 100 milions de vegades inferiors

Question: Quines olors poden distingir els gossos comparat amb els humans?


Psitacosaure

Context: Un espècimen extremadament ben conservat trobat a la formació de Yixian, a la província de Liaoning (Xina), ha proporcionat una de les millors proves de cura parental en dinosaures. Aquest espècimen consisteix en un adult de psitacosaure (que no s'ha assignat a cap espècie en particular), que es troba estretament associat a 34 esquelets articulats de juvenils, tots preservats tridimensionalment. Els psitacosaures juvenils, tots aproximadament de la mateixa edat, s'entrellacen en un grup per sota de l'adult, tot i que els 34 cranis es troben per sobre de la massa dels cossos, com haurien estat en vida. Això suggereix que els animals estaven vius en el moment de l'enterrament, que devia haver sigut molt ràpid, potser a causa de l'ensorrament d'un cau o la inundació d'un niu.[35]

Answer: Liaoning

Question: En quina província de Xina es troba la formació de Yixian?

Answer: un adult de psitacosaure

Question: A qui correspon l'espècimen trobat a la formació de Yixian?

Answer: extremadament ben conservat

Question: En quin estat està el psitacosaure trobat a la formació de Yixian?

Answer: una de les millors proves de cura parental en dinosaures

Question: Què ha proporcionat l'espècimen trobat a la formació de Yixian?

Answer: tridimensionalment

Question: Com estan preservats els 34 esquelets articulats de juvenils?

Context: Els ossos juvenils són molt petits però estan ben ossificats. Això es pot interpretar com una prova de cura parental estesa, ja que els juvenils haurien d'haver estat prou temps al niu per l'ossificació dels seus ossos. El gran nombre de cries al niu suggereix que no totes haurien pertangut a l'adult preservat, indicant que els psitacosaures podrien haver dut a terme algun tipus de nidificació comunitària, potser similar a la dels estruços.[35] De totes maneres, fins i tot les dents dels psitacosaures juvenils estaven desgastades, indicant que mastegaven el seu propi menjar i que podrien haver sigut precoços, tot i que això no exclou la cura parental continuada.

Answer: molt petits

Question: Quina mida tenen els ossos juvenils?

Answer: prou

Question: Quant de temps haurien d'haver estat els juvenils al niu per l'ossificació dels seus ossos?

Answer: que no totes haurien pertangut a l'adult preservat

Question: Què suggereix el gran nombre de cries al niu?

Answer: comunitària

Question: Quin tipus de nidificació podrien haver dut a terme els psitacosaures?

Answer: desgastades

Question: Com estaven les dents dels psitacosaures juvenils?

Context: El psitacosaure no és tan familiar per al públic general com el seu parent llunyà, el triceratop, però és un dels gèneres de dinosaure més ben coneguts. Se n'han trobat més de 400 individus fòssils, incloent-hi molts esquelets complets. La majoria d'estadis d'edat estan representats, des de nounats fins a adults, cosa que ha permès nombrosos estudis detallats de les taxes de creixement i de la biologia reproductiva del psitacosaure. L'abundància d'aquest dinosaure al registre fòssil ha conduït al seu ús com a fòssil guia pels sediments del Cretaci inferior de l'Àsia Central.

Answer: triceratop

Question: Qui és parent llunyà del psitacosaure?

Answer: més de 400

Question: Quants psitacosaures fòssils s'han trobat?

Answer: des de nounats fins a adults

Question: Quin estadis d'edat dels psitacosaures estan representats?

Answer: com a fòssil guia pels sediments del Cretaci inferior de l'Àsia Central

Question: A quin ús ha conduït l'abundància de registres fòssils de psitacosaure?

Answer: La majoria d'estadis d'edat estan representats

Question: Què ha permès nombrosos estudis de les taxes de creixement del psitacosaure?

Context: Psittacosaurus és el gènere tipus de la família dels psitacosàurids, que fou anomenada per Osborn l'any 1923.[11] Només un altre gènere, Hongshanosaurus, és classificat actualment dins aquesta família juntament amb el psitacosaure.[26] Els psitacosàurids eren basals a gairebé tots els ceratops coneguts tret de Yinlong i potser els chaoyangsàurids.[10][27] Mentre que els psitacosàurids eren una branca primerenca de l'arbre genealògic dels ceratops, el psitacosaure en si probablement no era l'ancestre directe de cap altre grup de ceratops. Tots els altres ceratops van conservar el cinquè dit de la mà, una plesiomorfia o tret primitiu, mentre que totes les espècies de psitacosaure només tenien quatre dits a les mans. Tanmateix, la fossa anteorbital, una obertura en el crani entre l'òrbita ocular i el nariu, es va perdre durant l'evolució dels psitacosàurids, però encara es trobava a la majoria dels altres ceratops i la majoria dels altres arcosaures. Es considera molt poc probable que el cinquè dit o la fossa anteorbital evolucionessin per segona vegada.[10]

Answer: Hongshanosaurus

Question: Quin gènere és classificat actualment dins la família dels psitacosàurids junt el psitacosaure?

Answer: quatre

Question: Quants dits a la mà tenien els psitacosaures?

Answer: una obertura en el crani entre l'òrbita ocular i el nariu

Question: Què és la fossa anteorbital?

Answer: Osborn

Question: Qui va anomenar la família dels psitacosàurids el 1923?

Context: Dels prop de 400 espècimens coneguts de psitacosaure, només se n'ha publicat un amb algun tipus de patologia. L'espècimen en qüestió, que consisteix en un esquelet adult complet i que de manera temptativa s'ha assignat a P. mongoliensis, fou trobat a les capes inferiors de la formació de Yixian, a la Xina. No hi ha cap indici de fractura òssia, però es poden veure senyals molt clars d'una infecció a prop del punt mitjà del peroné dret. L'os exhibeix un gran forat circular, evidència de necrosi a causa de la manca de reg sanguini a la regió. El forat està envoltat per una gran quantitat d'inflamació al terç inferior de l'os. Aquesta gran quantitat d'os acumulada al voltant de la ferida indica que l'animal va sobreviure durant molt de temps tot i la lesió i posterior infecció. Com que els psitacosaures eren animals bípedes, una ferida similar a un os essencial per suportar el pes probablement hauria sigut fatal. Tanmateix, a diferència del fèmur i la tíbia, el peroné no és un os encarregat de suportar el pes, de manera que aquest animal encara hauria sigut capaç de caminar en certa manera. La causa de la lesió continua sent desconeguda.[30]

Answer: prop de 400

Question: Quants espècimens de psitacosaure són coneguts?

Answer: a les capes inferiors de la formació de Yixian

Question: On fou trobat l'espècimen adult que tenia alguna patologia?

Answer: que l'animal va sobreviure durant molt de temps tot i la lesió i posterior infecció

Question: Què indica la gran quantitat d'os acumulada al voltant de la ferida de l'animal?

Answer: bípedes

Question: Com eren els psitacosaures?

Answer: continua sent desconeguda

Question: Quina va ser la causa de la lesió del psitacosaure?


Ricciardo e Zoraide

Context: Ricciardo e Zoraide es va estrenar al Teatro San Carlo el 3 de desembre de 1818, amb un lleuger retard sobre la data prevista, i va recollir un èxit aclaparador.[6] Òbviament, ho va fer amb els solistes de sempre, entre els quals es trobaven Colbran, Nozzari, David o Benedetti, que van contribuir en gran manera al feliç desenvolupament d'una vetllada que, però, no va comptar amb gaires reposicions fora del Regne de Nàpols.[7] Fragments cantabili i virtuosístics, equilibradament distribuïts, van permetre als protagonistes donar el millor de si mateixos, coincidint amb el gust dels espectadors napolitans.[8]

Answer: Teatro San Carlo

Question: En quin teatre es va estrenar?

Answer: 1818

Question: Quin any es va estrenar?

Answer: aclaparador

Question: Quina mena d'èxit va tenir?

Answer: cantabili i virtuosístics

Question: Quin tipus de fragment hi ha a l'obra?

Answer: donar el millor de si mateixos

Question: Què van poder fer Els protagonistes?

Context: L'acció transcorre a la ciutat de l'antiga núbia de Dongola,[2] a l'època de les Croades. El rei nubi Agorante, que està enamorat de Zoraide, ha derrotat el pare d'aquesta i l'ha capturat. Ricciardo, un cavaller cristià i amant de Zoraide, acompanya un emissari per demanar el seu alliberament. La gelosa esposa d'Agorante, Zomira, organitza la captura de Ricciardo, i pretén que els joves amants siguin executats per allunyar Zoraide d'Agorante i així protegir la seva posició com a reina. L'òpera acaba amb un exèrcit de cavallers cristians salvant a Ricciardo i Zoraide i finalment Ricciardo perdona la vida d'Agorante.

Answer: Dongola

Question: En quina ciutat transcorre l'acció?

Answer: el seu alliberament

Question: Què vol aconseguir Ricciardo?

Answer: Zomira

Question: Com es diu l'esposa d'Agorante?

Answer: perdona la vida d'Agorante

Question: Què fa finalment Ricciardo?

Context: L'òpera s'inicia amb una obertura que suggereix estils posteriors de composició en ple Romanticisme. La partitura de l'obertura s'acobla amb la primera escena de l'òpera com Simfonia i Introducció. Un do menor Largo condueix a una secció Marziale, seguit d'un fa major Andante. En l'òpera el Marziale és per retornar a la Introduzione amb el cor.[9]

Answer: estils posteriors de composició

Question: Què ens suggereix l'obertura?

Answer: com Simfonia i Introducció

Question: Com s'acobla la primera escena de l'obra amb l'obertura?

Answer: Un do menor Largo

Question: Què ens condueix a una secció Marziale?

Answer: per retornar a la Introduzione

Question: Per a què serveix el Marziale el l'òpera?

Context: Però el San Carlo no només se li va oferir una orquestra de primera classe. Amb Domenico Barbaia, l'empresari de més renom del seu dia, Rossini va poder comptar amb una plèiade de cantants famosos. Així, es va trobar escrivint per a artistes com Andrea Nozzari, Giovanni David, Manuel García i la prima donna que més tard es convertiria en la seva esposa, Isabella Colbran. També el cor es comptava entre els millors d'Europa. Com a director d'escena, tenia al seu càrrec un cèlebre arquitecte, el Cavaliere Antonio Niccolini, i també s'incloïen dissenyadors com Pasquale Canna (que va ser el responsable dels conjunts de Ricciardo e Zoraide), que també va assegurar l'excel·lència de l'espectacle visual.[1]

Answer: Domenico Barbaia

Question: Qui era l'empresari de més renom del seu dia?

Answer: amb una plèiade de cantants famosos

Question: Amb qui va poder comptar Rossini?

Answer: Isabella Colbran

Question: Qui es va convertir en esposa de Rossini?

Answer: arquitecte

Question: Què era Antonio Niccolini?

Answer: Pasquale Canna

Question: Qui va ser un dels dissenyadors?

Context: El llibret fou escrit per Francesco Berio di Salsa, que ja havia escrit el d'Otello, i es va basar en dos cants d'un poema heroic èpico-burlesc del poeta i sacerdot del segle XVIII Niccolò Forteguerri, secretari del papa Climent XII.[4] Escrit entre 1716 i 1725, Il Ricciardetto va ser publicat el 1738, tres anys després de la mort del seu autor. Influenciat tant per l'obra còmica Morgante de Luigi Pulci (1432-1484) com per Orlando innamorato de Boiardo (1441-1494) i l'Orlando furioso d'Ariosto (1474-1533), 'Il Ricciardetto explica molts contes cavallerescos entrellaçats de cavallers i infidels en un to que es tenyeix contínuament amb ironia. Sàviament divertida, Forteguerri va subratllar amb picardia les debilitats, les ingenuïtats i les inconsistències dels seus personatges.[1]

Answer: Francesco Berio di Salsa

Question: Qui va escriure el llibret?

Answer: XVIII

Question: En quin segle va ser sacerdot Niccolò Forteguerri?

Answer: 1738

Question: Quin any va ser publicat Il Ricciardetto?

Answer: molts contes cavallerescos

Question: Què explica Il Ricciardetto?

Answer: amb ironia

Question: Amb què es tenyeix el to de l'obra?

Context: Algunes de les partitures més brillants del segle XIX es troben en les nou òperes que Rossini va escriure per al Teatro San Carlo de Nàpols. Ricciardo e Zoraide n'és la cinquena.[1] D'aquesta magnífica sèrie d'òperes que Rossini va crear per Nàpols entre 1815 i 1822, Ricciardo e Zoraide sol ser considerada com la que li correspon la part posterior de la cua. No perquè estigui privada de bona música -de fet té alguns bons moments memorables-, sinó perquè la història, la matèria essencial del drama, és intrínsecament menys interessant que el d'Elisabetta, regina d'Inghilterra, Otello, Armida, Mosè in Egitto, Ermione o La donna del lago, tots elles, d'una manera o altra, gaudeixen de fonts literàries de gran abast.[5]

Answer: nou

Question: Quantes òperes va escriure Rossini per al Teatro San Carlo?

Answer: 1815 i 1822

Question: Entre quins anys les va crear?


Adelaide di Borgogna

Context: La veritat és que després de l'èxit de La gazza ladra, Rossini entrà en una etapa grisa en la qual Adelaide està immersa. Les prodigioses facultats de què Rossini havia fet gala fins aleshores havien començat, imperceptiblement, a minvar, i la voràgine d'encàrrecs, composicions, estrenes i altres ocupacions, començaven a deixar-se sentir en les seves obres. És per aquest motiu que aquest període se l'ha qualificat de gris, ja que les seves òperes, a excepció de La donna del lago, són inferiors al conjunt.[14]

Answer: en una etapa grisa

Question: En quina etapa de Rossini està inclosa Adelaide?

Answer: després de l'èxit de La gazza ladra

Question: Quan entrà Rossini a una etapa grisa?

Answer: prodigioses facultats

Question: De què havia fet gala Rossini?

Answer: voràgine d'encàrrecs, composicions, estrenes i altres ocupacions

Question: Què es deixava sentir a les seves obres?

Answer: inferiors al conjunt

Question: Com són les obres de l'època gris de Rossini?

Context: Any 947, a la vora del llac de Garda, l'aventurer Berengario i el seu fill Aldebert, s'apoderen de la fortalesa de Canossa. L'emperador d'Alemanya, Ottone, ve a socórrer a Adelaide que estima a Aldebert. Els dos homes se la disputen. Ottone li ofereix l'amor i el tron, amb el que Adelaide acaba convertint-se en presonera, en ostatge i en penyora alternativament.

Answer: 947

Question: A quin any comença l'acció?

Answer: a la vora del llac de Garda

Question: On comença l'acció?

Answer: aventurer

Question: Què és Berengario?

Context: El llibretista, Giovanni Federico Schmidt, ja havia escrit per a Rossini el llibret d'Armida a principis del mateix any 1817. Adelaida de Borgonya era l'esposa de Lotari, l'últim rei carolingi de la major part de tot el món en aquells dies. L'extens llibret va ser criticat en el seu temps per ser dramàticament difús,[6] i sembla que Schmidt va cometre alguna inexactitud en les dates i els esdeveniments.[7] Sense més importància per l'argument i a tall d'exemple, en el llibret de Schmidt l'acció transcorre l'any 947, quan en realitat Lotario va morir el 950; també col·loca la fortalesa de Canosso a prop del llac de Garda, però en realitat és en els Apenins.

Answer: Giovanni Federico Schmidt

Question: Qui és el llibretista?

Answer: d'Armida

Question: Quin altre llibret havia escrit Giovanni Federico Schmidt per a Rossini l'any 1817?

Answer: l'esposa de Lotari

Question: Qui era Adelaida de Borgonya?

Answer: l'últim rei carolingi

Question: Qui era Lotari?

Answer: alguna inexactitud en les dates i els esdeveniments

Question: Què va cometre Schmidt en el llibret?

Context: Adelaide és una de les partitures menys ben considerades de Rossini, però és difícil dir per què. Les melodies són tan atractives com les que més, i si bé els finals semblen una mica més febles per als estàndards d'aquest compositor, és perquè aquesta òpera no és una comèdia encantadora. La història pot ser un indici del seu poc èxit: no hi ha la tensió dramàtica que després es trobaran a Tancredi, a Maometto II o a Semiramide.[13]

Answer: de Rossini

Question: De qui és Adelaide?

Answer: atractives com les que més

Question: Com són les melodies d'Adelaide?

Answer: una mica més febles

Question: Com semblen els finals d'Adelaide comparats amb altres òperes de Rossini?

Answer: La història

Question: Què pot ser un indici del poc èxit d'Adelaide?

Answer: tensió dramàtica

Question: Què no hi ha a l'història d'Adelaide?

Context: La història de l'òpera es va prendre d'un esdeveniment històric que va tenir lloc en l'època medieval, que marca el final d'un regne italià independent i que condueix al naixement del Sacre Imperi Romanogermànic alemany gràcies als esforços d'Otó. A l'òpera, Adelaide s'esforça per lluitar pel seu poble, atrapada entre la rivalitat política i l'amor de dos homes. Finalment tria Ottone, el millor governant, per a ella i el seu regnat.[5]

Answer: d'un esdeveniment històric

Question: D'on es va prendre la història de l'òpera?

Answer: en l'època medieval

Question: Quan va tenir lloc l'esdeveniment que es va prendre per l'òpera?

Answer: pel seu poble

Question: Per què lluita Adelaide a l'òpera?

Answer: entre la rivalitat política i l'amor de dos homes

Question: On està atrapada Adelaide?

Answer: Ottone

Question: A qui tria finalment Adelaide?


Arbre del pa

Context: Hom pot trobar centenars de varietats amb nom a les illes del Pacífic que són clonades per la propagació vegetativa. Algunes varietats tenen una gran distribució a Oceania, com el maopo a Samoa i a Tonga (conegut com a rare autia a les Illes de la Societat, mei aukape a les Illes Marqueses, uto lolo a Fiji, morava a les Illes Cook i sra fon a Kosrae). Les altres es troben més focalitzades a illes o arxipèlags específics. El maopo no té llavor i el fruit, mesurant 16-26 cm de llarg i 16-18 cm d'ample, és ovalat amb una polpa cremosa i blanca. Pot pesar entre 2 i 3,5 kg. El maopo pot arribar a mesurar 15 m d'alçada i la fusta té usos a la construcció d'habitatges a Samoa.[8]

Answer: centenars

Question: Quantes varietats es poden trobar a les illes del Pacífic?

Answer: per la propagació vegetativa

Question: Com es clonen totes aquestes varietats?

Answer: a Samoa i a Tonga

Question: On podem trobar el maopo?

Answer: llavor

Question: Què no té el maopo?

Answer: 16-26 cm

Question: Quan mesura de llargada el fruit del maopo?

Context: L'arbre del pa presenta prou facilitats per la propagació, tot usant diverses tècniques, ja siguin naturals, ja siguin d'origen antròpic. És possible de propagar l'arbre del pa a partir d'esqueixos d'arrels, esqueixos de branques, brots d'arrels o llavors. En el cas de les varietats sense llavor, cal usar una de les tècniques anteriors. Amb tot, la reproducció de la planta per llavor és poc habitual i es desaconsella, per tal com no desenvolupen un espècimen idèntic a l'original. Doncs, la propagació vegetativa roman com la més usada i recomanada.[15]

Answer: per la propagació

Question: Per a què té facilitats l'arbre del pa?

Answer: diverses tècniques

Question: Què usa l'arbre del pa per propagar-se?

Answer: per llavor

Question: Quin reproducció de la planta es desaconsella?

Answer: la propagació vegetativa

Question: Quina és la propagació mes usada en l'arbre del pa?

Answer: antròpic

Question: De quin origen poden ser les tècniques de propagació de l'arbre del pa?

Context: L'arbre del pa té una gran adaptabilitat per condicions ecològiques diverses. Creix de manera òptima a les zones equatorials i tropicals, però pot créixer a zones de climes temperats amb hiverns molt suaus. Normalment, l'arbre es podrà trobar en terres equatorials o tropicals d'elevacions situades per sota dels 600-650 m, però podria viure fins als 1.550 m sense gaire dificultats, si es tracta d'una zona de clima càlid.[9] Quant al règim d'irrigació, requereix un reg anual de 1.500-3.000 mm d'aigua, per bé que hi ha casos en els quals algun exemplar ha pogut sobreviure amb 1.000 mm d'aigua, sobretot als atols pacífics. L'estació plujosa per l'arbre del pa ha de ser l'estiu, preferiblement, per tal com la calor combinada amb la pluja abundant i la humitat ajuden a l'òptim creixement de la planta. L'espècie pot suportar una estació seca (menys de 40 mm per mes) de tres mesos màxim.[9] Pel que fa a les temperatures, l'interval més favorable a l'arbre del pa és el que es mou entre els 21 i 32 graus Celsius. La temperatura màxima que pot suportar en un mes càlid és de 32°-38 °C i la temperatura mínima en un mes fred és de 16°-18 °C. La temperatura mínima tolerada és els 5°-10 °C. Si es baixés al deçà dels 5 °C, l'arbre perdria totes les fulles i correria el risc de morir, encara que la seva resistència ho faria difícil; més tard, en tornar les temperatures més temperades o càlides, l'arbre recuperaria tot el fullatge.[9] Quant al sòl, és preferible un sòl fèrtil, ben irrigat i drenat, que no acumuli l'aigua, la qual cosa podriria les arrels i mataria l'arbre. L'acidesa del sòl ha de ser lleugerament neutra a alcalina (7,4-6,1 pH).[9] L'arbre del pa pot tolerar sòls amb una alta salinitat, com sòls coral·lins o sòls dels atols.[10]

Answer: una gran adaptabilitat

Question: Què té l'arbre del pa?

Answer: a les zones equatorials i tropicals

Question: On creix òptimament l'arbre del pa?

Answer: de 1.500-3.000 mm

Question: Quin reg anual exigeix l'arbre del pa?

Answer: l'estiu

Question: Quina ha de ser preferiblement l'estació plujosa per l'arbre del pa?

Answer: tres mesos màxim

Question: Quants mesos d'estació seca pot suportar l'arbre del pa?

Context: El ric contingut en glúcids del fruit del pa va empènyer personatges britànics com Joseph Banks a estendre el cultiu de l'arbre del pa pel Carib i disposar d'un aliment molt nutritiu i de fàcil conreu pels esclaus americans de les Antilles. Per aquest propòsit, el 1787 la Marina Reial de Gran Bretanya flotà el HMAV Bounty, encarregat d'anar a Tahití i obtenir espècimens d'arbre del pa i transportar-los a l'illa de Jamaica per iniciar la seva reproducció. El comandament del navili recaigué sobre William Bligh, que pel seu caràcter dur i les seves decisions arbitràries i severes enrarí les relacions a bord. En arribar a Tahití el 26 d'octubre de 1788 carregaren 1.015 exemplars d'arbre del pa. Quan esclatà el motí del Bounty a la tornada cap a Gran Bretanya, els amotinats llençaren per la borda tots els exemplars d'arbre del pa, en signe de rebel·lió contra Bligh, més lliurat a la cura de les plantes que dels seus homes. Actualment, una bona part dels habitants de l'Illa Pitcairn són descendents dels amotinats del Bounty.[21]

Answer: en glúcids

Question: En què és ric el fruit de l'arbre del pa?

Answer: Joseph Banks

Question: Quin britànic va estendre el cultiu de l'arbre del pa pel Carib?

Answer: esclaus americans de les Antilles

Question: A qui volia alimentar Joseph Banks amb el fruit de l'arbre del pa?

Answer: a l'illa de Jamaica

Question: On van portar espècimens d'arbre del pa els britànics?

Answer: William Bligh

Question: Qui comandava el HMAV Bounty?

Context: L'arbre del pa és genèticament divers, sobretot les varietats amb llavor de l'oest del Pacífic i els seus híbrids (amb l'Artocarpus mariannensis) a la Micronèsia. Una bona part de les varietats polinèsies triploides són genèticament idèntiques, però morfològicament diferents. Aquestes varietats polinèsies triploides tendeixen a adaptar-se malament a les condicions dels atols, mentre que els híbrids amb llavor o sense s'hi adapten millor.[8]

Answer: divers

Question: Com és genèticament l'arbre del pa?

Answer: idèntiques

Question: Com són genèticament les varietats polinèsies triploides de l'arbre del pa?

Answer: diferents

Question: Com són morfològicament les varietats polinèsies triploides de l'arbre del pa?

Answer: malament

Question: Com s'adapten les varietats triploides polinèsies a les condicions dels atols?

Answer: millor

Question: Com s'adapten els híbrids a les condicions dels atols?


Snegúrotxka (Rimski-Kórsakov)

Context: La noia de neu és una obra atípica del dramaturg Aleksandr Ostrovski, una faula dramàtica escrita sota la influència de les del venecià Carlo Gozzi, d'una banda, i del Shakespeare del Somni d'una nit d'estiu, de l'altra, que es va estrenar a Sant Petersburg l'any 1872. Però per a l'estrena moscovita al teatre Bolxoi, l'any següent, el director dels Teatres Imperials va encarregar d'urgència una música incidental per a l'obra a Txaikovski, que en tres setmanes va haver d'escriure tota la partitura. Però pocs anys més tard, el 1881, Rimski-Kórsakov es va enamorar de la peça d'Ostrovski i va compondre una òpera que va fer oblidar la no gens desdenyable música incidental de Txaikovski.[3]

Answer: Aleksandr Ostrovski

Question: De qui és l'obra La noia de neu?

Answer: dramaturg

Question: Què era Aleksandr Ostrovski?

Answer: l'any 1872

Question: Quan es va estrenar La noia de neu?

Answer: a Sant Petersburg

Question: On es va estrenar La noia de neu?

Answer: al teatre Bolxoi

Question: A quin teatre es va estrenar La noia de neu a Moscou?

Context: Al Gran Teatre del Liceu de Barcelona no es va estrenar fins al cap de quaranta anys, el 24 de gener de 1922. Va ser una de les primeres òperes russes que es van poder veure al Liceu, encara que la seva estrena no va despertar gran entusiasme. Va semblar llavors que l'obra significava una regressió cap a les velles fórmules de l'òpera italiana. Una nova representació de l'any 1931 no va millorar la impressió que se'n tenia al Liceu, malgrat la inspiració d'algunes pàgines de la partitura i l'atractiu de les danses, que en aquesta ocasió van haver de ser repetides pels aplaudiments del públic.[9]

Answer: el 24 de gener de 1922

Question: Quin dia es va estrenar al Gran Teatre del Liceu?

Answer: gran entusiasme

Question: Què no va despertar la seva estrena al Liceu?

Answer: una regressió cap a les velles fórmules de l'òpera italiana

Question: Què va semblar que significava l'obra?

Answer: inspiració

Question: Què hi trobem en algunes pàgines de la partitura?

Answer: les danses

Question: Què van haver de repetir per aplaudiments del public en l'estrena del 1931?

Context: Rimski-Kórsakov va llegir per primera vegada La donzella de neu d'Ostrovski el 1874. Aquest últim havia guanyat un ampli reconeixement com a principal dramaturg de Rússia amb els seus melodrames i drames socials. Rimski-Kórsakov acabava d'estrenar La donzella de Pskov (la seva primera òpera) amb la qual es confirmaria com un revolucionari de l'òpera en la línia del cercle de Balàkirev, al qual pertanyia. La seva història és una amalgama de contes populars russos integrats per formar una representació romàntica força convencional de la mitologia popular. El personatge del títol apareix en els contes de diversos nens com una bella nena que s'apareix màgicament a una parella d'ancians sense fills. Ostrovski va ampliar aquests contes curts en un drama de llarga durada mitjançant l'addició de personatges de la mitologia russa i una subtrama que involucra als habitants d'un poble rus mític anomenat Berendei.[1]

Answer: el 1874

Question: Quan va llegir La donzella de neu Rimski-Kórsakov?

Answer: com a principal dramaturg de Rússia

Question: Com es reconeixia a Ostrovski?

Answer: melodrames i drames socials

Question: Quin tipus d'obra escrivia Ostrovski?

Answer: La donzella de Pskov

Question: Quina va ser la primera òpera de Rimski-Kórsakov?

Answer: com un revolucionari de l'òpera

Question: Com es va confirmar Rimski-Kórsakov amb La donzella de Pskov?

Context: Rimski-Kórsakov considerava La donzella de neu no només la primera obra amb la qual quedava satisfet, sinó que sempre va dir que era la seva millor òpera. També representa l'inici revelador en la dissolució del Grup dels Cinc com a grup estilísticament cohesionat. Escrita el 1880, amb la seva estrena al cap de pocs mesos de la mort de Modest Mússorgski el 1881, el seu tema basat en un conte de fades i els seus recitatius, àries i cavatines poc convencionals van despertar ambivalència entre els seus companys en el cercle de Balàkirev, encara que van lloar els cors populars i les harmonies afectives de Rimski-Kórsakov. Així, la història de la recepció de La donzella de neu ofereix una perspectiva especial sobre la seva relació amb el grup, ja que l'òpera per a ell fou com una mena de declaració d'independència artística, una declaració de la seva postura estètica personal, encara que lluny d'un trencament complet amb Balàkirev, Mússorgski o els ideals que representaven.[1]

Answer: la seva millor òpera

Question: Què deia que era La donzella de neu Rimski-Kórsakov?

Answer: el 1880

Question: Quin any es va escriure La donzella de neu?

Answer: Modest Mússorgski

Question: Qui va morir el 1881?

Answer: en un conte de fades

Question: En què es basa el tema de La donzella de neu?

Context: Es va estrenar al Teatre Mariïnski de Sant Petersburg el 29 de gener de 1882 sota la direcció d'Eduard Nápravník. No va ser un èxit immediat, però va anar guanyant popularitat i reconeixement al llarg de la dècada de 1880[4] fins a arribar a ser un gran èxit a tota Rússia. El seu èxit es pot explicar fàcilment si es té en compte que està basada en un dels contes de fades russos més populars (Txaikovski va compondre música incidental per a una altra versió).[8]

Answer: al Teatre Mariïnski

Question: On es va estrenar?

Answer: Eduard Nápravník

Question: Qui la va dirigir?

Answer: al llarg de la dècada de 1880

Question: Quan va guanyar popularitat i reconeixement?

Answer: un gran èxit

Question: Què va arribar a ser a Rússia?

Answer: en un dels contes de fades russos més populars

Question: En què esta basada?

Context: La utilització dels leitmotiv no s'ha de considerar una influència de Wagner —que Rimski-Kórsakov en aquella època coneixia molt poc. Però tot i que Rimski-Kórsakov no havia vist o estudiat L'anell del Nibelung quan va treballar en aquesta òpera, estava familiaritzat amb les primeres obres de Wagner i els seus escrits teòrics.[1] Mentre que per a Wagner són la trama sobre la qual es forma el teixit orquestral, en l'escriptura de Rimski-Kórsakov els leitmotiv s'empren sobretot en les veus i de vegades són parts d'un tema més o menys llarg; com la melodia principal de La donzella de neu i el tema del tsar Berundei. De vegades els seus leitmotiv són realment motius rítmics-melòdics; altres no són més que successions d'acords.[10]

Answer: una influència de Wagner

Question: Com no hem de considerar la utilització dels leitmotiv?

Answer: L'anell del Nibelung

Question: Quina òpera no havia estudiat Rimski-Kórsakov?

Answer: en les veus

Question: On usa sobretot els leitmotiv Rimski-Kórsakov?

Answer: amb les primeres obres de Wagner i els seus escrits teòrics

Question: Amb què estava familiaritzat Rimski-Kórsakov?


Anurs

Context: Després de la metamorfosi, els adults joves poden deixar l'aigua i dispersar-se en hàbitats terrestres, o continuar de viure a l'hàbitat aquàtic com adults. Gairebé totes les espècies d'amfibi són carnívores a la fase adulta, alimentant-se d'invertebrats com ara artròpodes, anèl·lids i gastròpodes. Algunes espècies grans poden caçar preses com ara petits mamífers, peixos, i amfibis més petits. Algunes granotes i salamandres utilitzen les seves llengües enganxifoses per caçar preses ràpides, mentre que d'altres l'atrapen i se la fiquen a la boca amb les mans. Tanmateix, hi ha algunes espècies d'amfibis que mengen principalment plantes.[34] Els anurs adults són la presa d'ocells, peixos grans, serps, llúdries, guineus, toixons, coatins i altres animals. Les granotes també són menjades pels humans.

Answer: l'aigua

Question: Què poden deixar els adults joves després de la metamorfosi?

Answer: carnívores

Question: Com són gairebé totes les espècies d'amfibi a la fase adulta?

Answer: invertebrats

Question: De què s'alimenten les espècies d'amfibi a la fase adulta?

Answer: les seves llengües enganxifoses

Question: Què utilitzen les granotes i salamandres per caçar presses ràpides?

Answer: d'ocells, peixos grans, serps, llúdries, guineus, toixons, coatins i altres animals

Question: De qui són presa els anurs adults?

Context: Els ous es desclouen i continuen com capgrossos, que solen tenir cossos ovals i llargues cues aplanades sobre el pla vertical. En general, les larves d'amfibis són animals completament aquàtics, amb l'excepció d'algunes espècies com la granota Nannophrys ceylonensis, els capgrossos de la qual són semiterrestres i viuen en roques humides.[29][30] Les larves manquen de pulmons, parpelles i potes, i tenen un esquelet cartilaginós, un sistema de línia lateral, brànquies (en un principi externes, i després internes) i una cua amb plecs dorsals i ventrals per nedar.[31] Algunes espècies, que sofreixen la metamorfosi dins l'ou i es desclouen amb la forma d'adults però més petites, mai no desenvolupen brànquies, sinó que tenen zones especialitzades de la pell que s'encarreguen de la respiració. Els capgrossos també manquen de dents autèntiques, però les mandíbules de la majoria d'espècies solen tenir dues fileres allargades i paral·leles de petites estructures ceratinitzades anomenades ceradonts al maxil·lar superior, mentre que el maxil·lar inferior en té tres, envoltades per un bec corni, però el nombre de fileres pot ser absent o inexistent, o molt més elevat. Les larves són típicament herbívores, i s'alimenten principalment d'algues, incloent-hi diatomees que filtren de l'aigua mitjançant les brànquies. Algunes espècies són carnívores a la fase de capgròs, alimentant-se d'insectes, capgrossos més petits i peixos. S'ha observat canibalisme entre els capgrossos; els que desenvolupen potes ràpidament poden ser menjats pels altres, de manera que els que creixen més lentament sobreviuen més temps. En són un exemple els capgrossos de Rana temporaria (granota roja).[32]

Answer: de pulmons, parpelles i potes

Question: De què manquen les larves d'amfibis?

Answer: dues

Question: Quantes fileres solen tenir al maxil·lar superior la majoria d'espècies?

Answer: un bec corni

Question: Què envolta les tres fileres allargades del maxil·lar inferior?

Answer: herbívores

Question: Com són típicament les larves?

Answer: diatomees

Question: Què filtra l'aigua mitjançant les brànquies?

Context: En termes generals, les granotes i els gripaus són classificats en tres subordres: els arqueobatracis, que inclouen quatre famílies de granotes primitives; els mesobatracis, que inclouen cinc famílies de granotes evolutivament intermèdies i els neobatracis, de llarg el grup més gran, que contenen les 24 famílies restants de granotes «modernes», incloent-hi la majoria d'espècies comunes arreu del món. Els neobatracis se subdivideixen al seu torn en hiloïdeus i ranoïdeus.[3] Aquesta classificació es basa en trets morfològics com ara el nombre de vèrtebres, l'estructura de la cintura escapular i la morfologia dels capgrossos. Tot i que aquesta classificació gaudeix d'un ampli consens, les relacions entre les famílies d'anurs encara són debatudes. Els estudis futurs de genètica molecular haurien d'aportar ben aviat més informació sobre les relacions evolutives entre les famílies d'anurs.[4]

Answer: tres

Question: En quants subordres són classificades les granotes i els gripaus?

Answer: quatre

Question: Quantes famílies de granotes primitives inclouen els arqueobatracis?

Answer: en hiloïdeus i ranoïdeus

Question: En què es subdivideixen els neobatracis?

Answer: el nombre de vèrtebres, l'estructura de la cintura escapular i la morfologia dels capgrossos

Question: En quins trets morfològics es basa la subdivisió dels noeobatracis?

Answer: més informació sobre les relacions evolutives entre les famílies d'anurs

Question: Què haurien d'aportar ben aviat els estudis futurs de genètica molecular?

Context: Un altre anur fòssil, Prosalirus bitis, fou descobert el 1995. Les restes foren trobades a la formació de Kayenta d'Arizona, que data del Juràssic inferior,[54] i és una mica més recent que Triadobatrachus. Com aquest últim, Prosalirus no tenia potes molt agrandides, però tenia la típica estructura pelviana de tres puntes. A diferència de Triadobatrachus, Prosalirus ja havia perdut gairebé tota la cua i era ben adaptat per saltar.[55]

Answer: 1995

Question: Quan va ser descobert el Prosalirus bitis?

Answer: Un altre anur fòssil

Question: Què és el Prosalirus bitis?

Answer: a la formació de Kayenta d'Arizona

Question: On van ser trobades les restes del Prosalirus bitis?

Answer: Juràssic inferior

Question: De quin període data la formació de Kayenta d'Arizona?

Answer: de tres puntes

Question: Com era l'estructura pelviana del Prosalirus?

Context: Els anurs han estat organismes model importants al llarg de la història de la ciència. El biòleg del segle xviii Luigi Galvani descobrí la relació entre l'electricitat i el sistema nerviós mitjançant l'estudi dels anurs. Ja a la primera meitat del segle xx, Lancelot Hogben estudià Xenopus laevis al laboratori, aplicant-lo a les primeres proves d'embaràs. Quan la s'injecta la gonadotropina coriònica humana (una hormona que es troba en quantitats significatives a l'orina de les dones embarassades) en una femella de Xenopus laevis, la indueix a pondre ous. El 1952, Robert Briggs i Thomas J. King clonaren un anur per mitjà d'una transferència nuclear somàtica, la mateixa tècnica que més tard es féu servir per crear l'ovella Dolly; el seu experiment fou la primera vegada que s'aconseguí un trasplantament nuclear reeixit en un metazou.[62]

Answer: la relació entre l'electricitat i el sistema nerviós

Question: Què descobrí Luigi Galvani?

Answer: segle xviii

Question: Quan descobrí Luigi Galvani la relació entre l'electricitat i el sistema nerviós?

Answer: mitjançant l'estudi dels anurs

Question: Com va descobrir Luigi Galvani la relació entre l'electricitat i el sistema nerviós?

Answer: Lancelot Hogben

Question: Qui estudia Xenopus laevis al laboratori?

Answer: transferència nuclear somàtica

Question: Quina tècnica es va fer servir per clonar l'ovella Dolly?

Context: L'hàbitat dels anurs s'estén gairebé arreu del món, però no viuen ni a l'Antàrtida ni a moltes illes oceàniques.[42][43] La diversitat més gran d'anurs és a les regions tropicals, on hi ha aigua disponible, responent a les necessitats de la pell dels anurs. Alguns viuen en zones àrides com ara deserts, on l'aigua pot no ser fàcil de trobar, i tenen adaptacions específiques per sobreviure. El gènere australià Cyclorana i l'americà Pternohyla s'enterren al sòl, creen un capoll impermeable i hibernen durant els períodes secs. Quan arriben les pluges, emergeixen, troben un estany temporal i hi crien. El desenvolupament dels ous i els capgrossos és molt ràpid en comparació amb la majoria de la resta d'anurs per tal que la cria s'acabi abans que l'estany s'assequi. D'altres espècies s'han adaptat en un medi fred; per exemple, la granota de bosc, l'hàbitat de la qual s'estén al nord del cercle polar àrtic, s'enterra al sòl durant l'hivern, quan gran part del seu cos es glaça.

Answer: a les regions tropicals

Question: On és la diversitat més gran d'anurs?

Answer: El gènere australià Cyclorana i l'americà Pternohyla

Question: Quins gèneres d'anurs s'enterren al sòl?

Answer: durant els períodes secs

Question: Quan hivernen els gèneres Cyclorana i Pternohyla?

Answer: molt ràpid

Question: Com és el desenvolupament dels ous i els capgrossos en comparació amb altres anurs?

Answer: fred

Question: A quin medi s'ha adaptat la granota de bosc?


Les noces de Fígaro

Context: Entra el jardiner, Antonio, queixant-se que algú ha trencat els seus tests saltant d'una finestra. Entra Fígaro, i diu que ha estat ell, però Antonio mostra uns papers que va perdre qui va saltar per la finestra, que resulten ser les credencials de Cherubino. Fígaro l'excusa dient que Cherubino els hi havia donats perquè hi faltava un segell, però el comte no queda convençut amb l'explicació. En aquest mateix moment, apareixen altra vegada Bartolo i Marcellina, que reclamen al comte el compliment de la seva demanda, les noces d'aquesta amb Fígaro.

Answer: que algú ha trencat els seus tests

Question: De què es queixa Antonio?

Answer: uns papers

Question: Què mostra Antonio?

Answer: les credencials de Cherubino

Question: Què són els papers que mostra Antonio?

Answer: un segell

Question: Què diu Fígaro que falta en els papers que ha trobat Antonio?

Context: La comèdia de Beaumarchais Le mariage de Figaro, que estava de moda per tot Europa, va ser titllada d'escandalosa i les cases regnants la prohibiren[11], escandalitzades i preocupades pel vent revolucionari que transmetia l'obra.[6] Beaumarchais va tenir una vida d'allò més accidentada, treballant com a rellotger, professor d'arpa, financer, contrabandista d'armes, agent secret, diplomàtic, escriptor satíric, editor i llibretista; i sempre estava ficat en problemes a causa de les seves idees polítiques. Le mariage de Figaro va ser la segona de les seves tres obres teatrals sobre el comte d'Almaviva i el seu servent, el barber Figaro. La primera, Le barbier de Séville, ou la précaution inutile (1775), tracta sobre l'il·lícit encalç per part del noble espanyol de Rosina, pupil·la del doctor Bartolo. Tant Giovanni Paisiello com, més tard, Rossini van fer sengles òperes bufes que s'hi basaven. Le mariage de Figaro ou la folle journée (1784) passa tres anys després, quan el comte ha posat els ulls sobre ni més ni menys que en la promesa de Figaro, Susanna, qui és al servei de la comtessa. L'última obra de la trilogia de Figaro, L'autre Tartuffe, ou La mère coupable (1792), tracta dels amors de la comtessa amb un patge, Cherubino, de qui tindrà un fill il·legítim.[10]

Answer: d'escandalosa

Question: De què va ser titllada Le mariage de Figaro?

Answer: les cases regnants

Question: Qui va prohibir Le mariage de Figaro?

Answer: vent revolucionari

Question: Què transmetia Le mariage de Figaro segons les cases regnants?

Answer: a causa de les seves idees polítiques

Question: Per què estava sempre ficat en problemes Beaumarchais?

Answer: Le barbier de Séville, ou la précaution inutile

Question: Quina va ser la primera obra de Beaumarchais sobre el comte d'Almaviva i el seu servent, el barber Figaro?

Context: El jutge don Curzio exigeix a Fígaro que pagui una gran suma de diners a Marcellina per indemnitzar-la de l'incompliment del contracte de matrimoni, però com aquest no en té, l'obliga doncs a casar-s'hi. Fígaro s'excusa dient que ell és de família noble i que, per aquest motiu, no pot casar-se sense una autorització dels seus pares, que no coneix perquè uns bandolers el van robar quan era un infant. Com a prova d'aquesta noblesa, mostra un senyal en el braç dret. Llavors, Marcellina diu que Fígaro és son fill, que va desaparèixer acabat de néixer, i que Bartolo n'és el pare, de manera que ja no pot casar-se amb ella.

Answer: a casar-s'hi

Question: A què obliga don Curzio a Fígaro a fer amb Marcellina?

Answer: una autorització

Question: Què necessita Fígaro per casar-se?

Answer: que Fígaro és son fill

Question: Què descobreix Marcellina quan Fígaro mostra un senyal en el braç dret?

Context: És la primera obra mestra mozartiana en l'àmbit de l'òpera bufa en llengua italiana, tres anys després d'El rapte en el serrall (A. Poggi). La trama, malgrat ser complicada, flueix amb facilitat i espontaneïtat. Destaca per la creació dels personatges, caracteritzats amb gran riquesa de matisos. «Als habituals personatges de cartó pedra, el poder de la seva música aconsegueix de donar-los emocions reals, que commouen el cor malgrat el ridícul de les accions que emprenen» (McLeish). «A la multiplicitat de caràcters i d'infinits estats d'ànim (sensualitat, erotisme, abandó, malenconia, nostàlgia, penediment) correspon la lleugera i calidoscòpica escriptura musical i també l'extraordinària síntesi d'elements múltiples i variats» (A. Poggi).

Answer: italiana

Question: En quina llengua és aquesta obra mozartiana?

Answer: amb facilitat i espontaneïtat

Question: Com flueix la trama de l'òpera?

Answer: amb gran riquesa de matisos

Question: Com caracteritzen als personatges en l'òpera?

Answer: emocions reals

Question: Què dona el poder de la música de l'òpera als personatges segons McLeish?

Answer: lleugera i calidoscòpica

Question: Com és l'escriptura musical de l'òpera segons A. Poggi?

Context: Mozart va conèixer el Barbier de Paisiello el 1783 al Burgtheater. L'èxit contundent de l'obra va fer que dirigís l'atenció cap al teatre de Beaumarchais.[12] El mateix Mozart va triar l'obra i la va suggerir a un poeta i llibretista italià nouvingut el 1783[3] a Viena, Lorenzo Da Ponte, que la va lliurar al compositor el juliol de 1785. El projecte d'utilitzar-la es remunta a la visita de son pare, Leopold. En una carta a Nannerl, aquest li avançava alguns dubtes sobre el projecte. Per les memòries de Da Ponte, poc fiables,[8] sabem que la idea va ser de Mozart, i és de suposar que ho fes en part perquè estava d'acord amb el missatge de l'obra. En tot cas, va deixar que fos el mateix Da Ponte, el poeta oficial de la cort vienesa nomenat per Salieri,[13] qui justifiqués davant l'emperador Josep II d'Habsburg l'elecció d'un tema tan arriscat i prohibit.[8]

Answer: el Barbier de Paisiello

Question: Quin èxit va fer que Mozart dirigís l'atenció cap al teatre de Beaumarchais?

Answer: Lorenzo Da Ponte

Question: Qui va fer el llibret de l'òpera?

Answer: de Mozart

Question: De qui va ser la idea de fer l'òpera segons Da Ponte?

Answer: amb el missatge

Question: Amb què sembla que estava d'acord Mozart amb l'obra de Beaumarchais?

Context: L'entusiasme popular fou tan enorme que es va haver de realitzar la transcripció pianística de l'òpera. Aquest era en aquells dies el mitjà més segur de difusió massiva.[25] Mozart ho va comprovar en persona, viatjant a Praga amb la seva esposa el gener de 1787, convidats per la comtessa Thun, membre de la noble família que sempre havia donat suport a Mozart a Viena. Mozart fou rebut triomfalment, i el dia 19 va fer un concert que va incloure l'estrena d'una simfonia, anomenada precisament Praga.[26] Finalment, el 17 de febrer hi va haver la primera representació de Les noces de Fígaro a Praga, i el 22 la va dirigir personalment.[27] Segons expliquen les cròniques, la posada en escena de la versió de Praga va ser molt millor que la vienesa, sobretot pel que fa a la qualitat de l'orquestra. A Praga, Mozart segurament va passar l'últim període feliç i relaxat de la seva vida. Allí li van encarregar una nova òpera per a la temporada següent, que seria Don Giovanni.[26]

Answer: la transcripció pianística

Question: Què es va haver de fer amb Les noces de Fígaro degut a l'entusiasme popular?

Answer: el mitjà més segur de difusió massiva

Question: Què representava la transcripció pianística d'una òpera en aquells dies?

Answer: la va dirigir personalment

Question: Què va fer Mozart en la representació de Les noces de Fígaro a Praga el dia 22?

Answer: molt millor

Question: Com era la versió de Les noces de Fígaro de Praga comparada amb la de Viena?

Answer: Don Giovanni

Question: Quina òpera li van encarregar el 1787 a Mozart durant la seva estada a Praga?


Vanda (Dvořák)

Context: Vanda, op. 25, és una grand opéra en cinc actes d'Antonín Dvořák. El llibret txec va ser escrit per Václav Beneš-Šumavský i František Zákrejs, basat en una obra de Julian Surzycki. Es va estrenar al Teatre Provisional de Praga el 17 d'abril de 1876.

Answer: cinc

Question: Quants actes té l'òpera?

Answer: Antonín Dvořák

Question: De qui és Vanda, op. 25?

Answer: Václav Beneš-Šumavský i František Zákrejs

Question: Qui va escriure el llibret txec?

Answer: Teatre Provisional de Praga

Question: On es va estrenar l'òpera?

Answer: 17 d'abril de 1876

Question: Quan es va estrenar l'òpera?

Context: Vanda, la quarta de les nou òperes de Dvořák, mostra l'esforç del compositor per compondre una obra a l'estil de les grans òperes franceses. Tanmateix, la seva estrena el 1876, va significar una gran desil·lusió per al compositor txec. El públic no va comprendre a fons aquesta obra en la qual Dvořák va aconseguir entrellaçar de manera extraordinària temes musicals folklòrics amb cants corals.[2]

Answer: nou

Question: Quantes òperes composà Dvořák?

Answer: 1876

Question: Quan va estrenar l'òpera?

Answer: temes musicals folklòrics amb cants coral

Question: Què va entrellaçar Dvořák?

Answer: Vanda

Question: Quina és la quarta òpera de Dvořák?

Context: La nova direcció del teatre d'òpera va triar per estrenar-se en el càrrec la recentment acabada Vanda de Dvořák. Les memòries del director Adolf Čech descriuen les dificultats associades amb els assajos per a una obra que requeria equips costosos per crear els escenaris necessaris, així com una gran orquestra i cor. Per la manca de pressupost, alguns elements importants de l'escenografia es van haver d'obviar i fins i tot es van haver de cantar en recitatius. Malgrat tots els obstacles i les dràstiques retallades que varen afectar la mateixa essència de l'obra, l'estrena el 17 d'abril de 1876 al Teatre Provisional de Praga va ser un èxit rotund, tant pel públic i com per la crítica, i es reforçà la posició de Dvořák en l'escena musical txeca.[1]

Answer: Vanda

Question: Amb quina òpera es va estrenar en el càrrec la nova direcció?

Answer: costosos

Question: Com eren els equips que requeria l'obra per crear els escenaris necessaris?

Answer: Per la manca de pressupost

Question: Per què es van obviar alguns elements de l'escenografia?

Answer: 17 d'abril de 1876

Question: Quan es va estrenar l'obra?

Answer: Teatre Provisional de Praga

Question: On es va estrenar l'obra?


Declinació del llatí

Context: El superlatiu llatí es forma afegint la terminació -issimus, -issima, -issimum a l'arrel de l'adjectiu. Aquesta desinència es declina com un adjectiu de tema en vocal.[27] Una excepció són els adjectius acabats en -er, que utilitzen les desinències -errimus, -errima, -errimum (un vestigi d'això en el català és el superlatiu 'paupèrrim'). Una segona excepció són alguns adjectius acabats en -ilis, que fan el superlatiu en -illimus, -illima, -illimus.

Answer: -issimus, -issima, -issimum

Question: Què s'ha d'afegir a l'arrel de l'adjectiu per fer un superlatiu en llatí?

Answer: com un adjectiu de tema en vocal

Question: Com es declina aquesta desinència?

Answer: els adjectius acabats en -er

Question: Quina és una excepció?

Answer: -errimus, -errima, -errimum

Question: Quines desinències usen els adjectius acabats en -er?

Answer: -illimus, -illima, -illimus

Question: Com fan el superlatiu els adjectius acabats en -ilis?

Context: El romanès és una de les llengües romàniques més properes al llatí. Per exemple, conserva el gènere neutre llatí, però funciona d'una manera bastant diferent de l'original. De fet, els mots neutres no tenen una flexió pròpia, sinó que simplement funcionen com a mots masculins en singular i com a mots femenins en plural. Aquesta característica fins i tot ha portat alguns estudiosos a afirmar que potser el neutre romanès és el resultat del contacte amb llengües eslaves geogràficament properes i no pas una continuació del neutre llatí.[38] També ha sobreviscut el sistema de casos, si bé s'han reduït i el romanès només presenta un cas nominatiu-acusatiu, un cas genitiu-datiu, i un cas vocatiu. S'observa una certa tendència a la desaparició del vocatiu, car cada vegada se substitueix més pel nominatiu.

Answer: el gènere neutre

Question: Què conserva el romanès del llatí?

Answer: una flexió pròpia

Question: Què no tenen els mots neutres del romanès?

Answer: masculins

Question: Com són els mots neutres en singular?

Answer: femenins

Question: Com són els mots neutres en plural?

Answer: el sistema de casos

Question: Quin sistema ha sobreviscut del llatí?

Context: Encara que pugui semblar que la terminació -ibus del datiu i l'ablatiu plurals sigui idèntica a la que es dóna en la tercera declinació, en realitat aquesta deriva d'una forma primitiva -ubus. En els casos en què hi podria haver confusió amb un mot de la tercera declinació (artus, 'membre', de la quarta declinació, i ars, 'art', de la tercera, per exemple), el substantiu de la quarta declinació conserva la desinència primitiva. Així doncs, seguint l'exemple ja citat, el datiu i ablatiu plurals d'artus, artus serien artubus, i no pas artibus*.[3]

Answer: d'una forma primitiva -ubus

Question: De què deriva la forma —ibus del datiu i l'ablatiu plurals?

Answer: artubus

Question: Quin serien el datiu i ablatiu plurals d'artus?

Context: El llatí heretà sis dels vuit casos gramaticals originals del protoindoeuropeu: el nominatiu, el vocatiu, l'acusatiu, el genitiu, el datiu i l'ablatiu. El cas locatiu indoeuropeu sobrevisqué en les declinacions d'alguns topònims i substantius, com ara Roma 'Roma' (locatiu Romae) o domus 'casa' (locatiu domi). Algunes formes adverbials que acaben en -e són vestigis del cas instrumental.[1]

Answer: sis

Question: Quants casos gramaticals del protoindoeuropeu va heretar el llatí?

Answer: vuit

Question: Quants casos gramaticals té el protoindoeuropeu?

Answer: d'alguns topònims i substantius

Question: En quines declinacions va sobreviure el cas locatiu indoeuropeu?

Answer: del cas instrumental

Question: De què son vestigis algunes formes gramaticals que acaben en —e?

Context: Els mots que es regeixen per la primera declinació són aquells que tenen el tema en -a. Gran part dels substantius i adjectius catalans acabats en -a tenen el seu origen en paraules de la primera declinació llatina. La gran majoria de paraules d'aquesta declinació són de gènere femení, tret de noms propis d'home (Sulla) o noms que designen oficis tradicionalment reservats a l'home (pirata). Els adjectius són sempre femenins. Tant els mots femenins com els masculins es declinen de la mateixa manera.

Answer: en paraules de la primera declinació llatina

Question: On tenen l'origen gran part dels substantius acabats en —a en català?

Answer: femení

Question: De quin gènere són en català la gran majoria de paraules de la primera declinació?

Answer: de la mateixa manera

Question: Com es declinen els mots femenins i masculins de la primera declinació?

Context: La segona declinació del llatí també inclou alguns mots grecs, que deriven de la segona declinació del grec antic. La declinació en singular d'aquests mots és irregular. A vegades, aquests mots grecs són declinats com si fossin paraules originals llatines. Per exemple, es pot fer servir el nominatiu theatrum en lloc de l'original theatron.

Answer: de la segona declinació del grec antic

Question: D'on deriven alguns mots de la segona declinació del llatí?

Answer: irregular

Question: Com és la declinació en singular dels mots derivats de la segona declinació del grec antic?

Answer: com si fossin paraules originals llatines

Question: Com es declinen a vegades aquests mots originals grecs?


Virus

Context: Les tendències actuals en nanotecnologia prometen fer un ús molt més versàtil dels virus. Des del punt de vista d'un científic de materials, els virus poden ser considerats nanopartícules orgàniques. La seva superfície porta eines específiques dissenyades per creuar les barreres de la cèl·lula hoste. La mida i la forma dels virus, així com el nombre i la naturalesa dels grups funcionals de la seva superfície, estan definides amb precisió. Per tant, els virus són utilitzats habitualment en ciència de materials com a carcasses de modificacions de superfície unides de manera covalent. Una qualitat particular dels virus és que poden ser dissenyats per evolució dirigida. Les tècniques potents desenvolupades per les ciències de la vida estan esdevenint la base d'enfocaments d'enginyeria vers els nanomaterials, obrint una gran varietat d'usos molt més enllà de la biologia i la medicina.[179]

Answer: nanopartícules orgàniques

Question: Com poden ser considerats els virus segons els científics de materials?

Answer: per creuar les barreres de la cèl·lula hoste

Question: Per a què estan dissenyades les eines que porten els virus a la seva superfície?

Answer: com a carcasses de modificacions de superfície unides de manera covalent

Question: Com són utilitzats normalment els virus en ciència de materials?

Answer: que poden ser dissenyats per evolució dirigida

Question: Quina qualitat particular tenen els virus?

Answer: una gran varietat d'usos molt més enllà de la biologia i la medicina

Question: Què estan obrint les tècniques desenvolupades per les ciències de la vida?

Context: Algunes espècies de virus s'embolcallen en una forma modificada d'una de les membranes cel·lulars, o bé la membrana externa que envolta una cèl·lula hoste infectada, o bé membranes internes com ara la membrana nuclear o el reticle endoplasmàtic, aconseguint, així, una bicapa lipídica exterior coneguda com a embolcall víric. Aquesta membrana és emplenada de proteïnes codificades pel genoma víric i el de l'hoste; la membrana lipídica en si i tots els carbohidrats presents són codificats completament per l'hoste. El virus de la grip i el del VIH utilitzen aquesta estratègia. La majoria de virus embolcallats depenen de l'embolcall per infectar.[64]

Answer: embolcall víric

Question: Com es coneix la bicapa lipídica exterior que aconsegueixen els virus?

Answer: proteïnes codificades pel genoma víric i el de l'hoste

Question: Què emplena la membrana?

Answer: per l'hoste

Question: Per qui són codificats la membrana lipídica i tots els carbohidrats?

Answer: de l'embolcall per infectar

Question: De què depenen la majoria de virus embolcallats?

Context: No es coneixen amb certesa els orígens dels virus en la història evolutiva de la vida. Alguns podrien haver evolucionat a partir de plasmidis (elements d'ADN que es mouen entre cèl·lules), mentre que d'altres podrien ser el resultat de la regressió de bacteris. En l'evolució, els virus són un mecanisme important de transferència horitzontal de gens, fenomen que augmenta la diversitat genètica de manera similar a com ho fa la reproducció sexual.[7] Alguns biòlegs veuen els virus com a una forma de vida perquè són portadors de material genètic, es reprodueixen i evolucionen per selecció natural, tot i que manquen de diverses característiques fonamentals que se solen considerar indispensables per a la vida, com ara una estructura cel·lular. Com que tan sols presenten alguns dels trets propis de la vida, han estat descrits com a «organismes al límit de la vida»[8] i com a autoduplicadors.[9]

Answer: No es coneixen amb certesa

Question: Quins són els orígens dels virus?

Answer: elements d'ADN que es mouen entre cèl·lules

Question: Què són els plasmidis?

Answer: perquè són portadors de material genètic, es reprodueixen i evolucionen per selecció natural

Question: Per què alguns biòlegs veuen els virus com una forma de vida?

Answer: tan sols presenten alguns dels trets propis de la vida

Question: Per què han estat descrits els virus com a «organismes al límit de la vida»?

Answer: un mecanisme important de transferència horitzontal de gens

Question: Què representen els virus en l'evolució?

Context: Els virus pateixen canvi genètic per diversos mecanismes. Aquests inclouen un procés anomenat deriva genètica en què bases individuals de l'ADN o l'ARN muten en altres bases. La majoria d'aquestes mutacions puntuals són imperceptibles en què no canvien la proteïna que codifica el gen, però d'altres poden conferir avantatges evolutius com ara resistència als medicaments antivírics.[69] El canvi antigènic es produeix quan hi ha un canvi significatiu en el genoma del virus. Això passa com a resultat de recombinació genètica o reassortment. Quan això es produeix en els virus de la grip, en poden resultar pandèmies.[70] Els virus d'ARN solen existir com a quasiespècies o eixams de virus de la mateixa espècie però amb seqüències de nucleòsids del genoma lleugerament diferents. Aquestes quasi espècies són un objectiu destacat per la selecció natural.[71]

Answer: en què bases individuals de l'ADN o l'ARN muten en altres bases

Question: En què consisteix el procés anomenat deriva genètica?

Answer: resistència als medicaments antivírics

Question: Quin avantatge evolutiu pot conferir als virus la deriva genètica?

Answer: quan hi ha un canvi significatiu en el genoma del virus

Question: Quan es produeix el canvi antigènic?

Answer: imperceptibles en què no canvien la proteïna que codifica el gen

Question: Com són la majoria de les mutacions genètiques puntuals dels virus?

Answer: pandèmies

Question: Què pot produir un canvi en el genoma del virus de la grip?

Context: Hi ha molts tipus de virus de les plantes, però sovint només causen una pèrdua de producció, i no és econòmicament viable intentar controlar-los. Els virus de les plantes sovint són transmesos d'una planta a una altra per organismes coneguts com a vectors. Normalment són insectes, però també s'ha demostrat que alguns fongs, nematodes i organismes unicel·lulars són vectors. Quan es considera econòmic el control d'infeccions per fitovirus (en els fruits perennes, per exemple), els esforços es concentren en matar els vectors i eliminar hostes alternatius com ara males herbes.[161] Els fitovirus són inofensius pels humans i la resta d'animals, car només es poden reproduir en cèl·lules vegetals vives.[162]

Answer: molts

Question: Quants tipus de virus de plantes hi ha?

Answer: per organismes coneguts com a vectors

Question: Com es transmeten habitualment els virus d'una planta a un altra?

Answer: insectes

Question: Quins organismes principalment actuen com a vectors en la transmissió de virus en les plantes?

Answer: inofensius

Question: Com resulten els fitovirus per als humans?

Answer: en cèl·lules vegetals vives

Question: On es reprodueixen els fitovirus?

Context: Els poxvírids són virus grans i complexos amb una morfologia inusual. El genoma víric està associat amb proteïnes dins d'una estructura discal central coneguda com a nucleoide. El nucleoide està envoltat per una membrana i dos cossos laterals de funció desconeguda. El virus té un embolcall exterior amb una espessa capa de proteïna a la superfície. La partícula en general és lleugerament pleomorfa, amb una forma que pot anar de la d'un ou a la d'un maó.[65] Mimivirus és el virus més gran conegut, amb un diàmetre de càpsida de 400 nm. De la seva superfície es projecten filaments proteics de 100 nm. La càpsida apareix hexagonal al microscopi electrònic, de manera que és probablement icosaèdrica.[66]

Answer: virus grans i complexos

Question: Què són els poxvírids?

Answer: inusual

Question: Com és la morfologia dels poxvírids?

Answer: una membrana i dos cossos laterals

Question: Què envolta el nucleoide?

Answer: Mimivirus

Question: Quin és el virus més gran conegut?


Vrancke van der Stockt

Context: Fou magistrat de la ciutat de Brussel·les els anys 1465, 1472 i 1475, i provisor de la Germandat de Sant Eligius entre 1471 i 1473. El 1476 representà a la guilda en un conflicte entre els gremis de pintors i tapissers sobre les competències de cada gremi.[3] Es va casar amb Catharina der Moeyo i va tenir cinc fills.[4]

Answer: de Brussel·les

Question: D'on fou magistrat?

Answer: 1465, 1472 i 1475

Question: Quins anys va ser magistrat?

Answer: de la Germandat de Sant Eligius

Question: De quina germandat va ser provisor?

Answer: amb Catharina der Moeyo

Question: Amb qui es va casar?

Answer: cinc

Question: Quants fills va tenir?

Context: Van der Stockt va tenir el contacte amb la pintura gràcies a seu pare, el també pintor Jan van der Stockt, de qui va heretar el taller i tot el material necessari per exercir l'ofici el 1445, any en què esdevingué membre del gremi de Sant Lluc. Va ser un seguidor de l'estil de Rogier van der Weyden, de qui molt probablement va ser col·laborador. Quan Rogier va morir el 1464 va passar a ser pintor de la ciutat de Brussel·les,[2] tot i que inicialment s'havia decidit no nomenar cap altre pintor oficial.[1]

Answer: Jan van der Stockt

Question: De qui va heretar el taller Van der Stockt?

Answer: el 1445

Question: Quan va heretar el taller Van der Stockt?

Answer: de Sant Lluc

Question: De quin gremi va ser membre Van der Stockt?

Answer: de Rogier van der Weyden

Question: De qui sembla que va ser col·laborador Van der Stockt?

Answer: pintor de la ciutat de Brussel·les

Question: Què va ser Van der Stockt quan Rogier va morir?

Context: És un retaule amb talles de fusta policromada i panells pintats a l'oli amb un total de 51 personatges. Al centre es representa el Calvari. A l'esquerra, el davallament de la Creu, l'enterrament de Jesús i la resurrecció. A la dreta, el bes de Judes, la coronació d'espines i la flagel·lació. Als extrems hi ha quatre ales a la part baixa i dues més petites a dalt. A les inferiors retraten a Michel de Chaugy i la seva dona Laurette Jaucourt; a Jehan de Chaugy, pare del donant, a Guillemette de Montagu i la seva esposa, acompanyats pels seus sants protectors. Les ales petites de la part alta mostren dos àngels que sostenen els escuts d'armes dels donants.

Answer: policromada

Question: Com són les talles de fusta del retaule?

Answer: 51

Question: Quants personatges hi ha al retaule?

Answer: a l'oli

Question: Com estan pintats el panells?

Answer: el Calvari

Question: Què es representa al centre?

Answer: A l'esquerra

Question: On trobem el davallament de Crist?


Indagació sobre la naturalesa i les causes de la riquesa de les nacions

Context: Els capitals augmenten de fet amb la moderació «la causa immediata de l'augment del capital, és l'economia, i no la indústria»,[41] motivat per l'esforç constant, uniforme i ininterromput de tot individu per tal de millorar la seva sort.[41] Dedicant més fons al treball productiu, el capital d'un home frugal implementa una producció addicional (en termes moderns, l'estalvi és igual a la inversió). Així, el que és estalviat és igualment consumit, però pels altres: pels treballadors productius en lloc dels treballadors improductius o dels no-treballadors, que reprodueixen el valor del seu consum, més una part de guany. A la inversa, el malgastador desgasta el seu capital i disminueix la massa dels fons disponibles per al treball productiu, el que disminueix l'ingrés nacional, fins i tot si no consumeix més que béns nacionals.

Answer: amb la moderació

Question: Amb què augmenten els capitals?

Answer: per tal de millorar la seva sort

Question: Per a què s'esforça tot individu?

Answer: una producció addicional

Question: Què implementa el capital d'un home dedicant més fons al treball productiu?

Context: La quantitat de treball implementada per a una quantitat donada de capital depèn fortament del sector d'activitat. És en l'agricultura que el capital és el més productiu: serveix no solament al treball del granger, sinó també al dels «seus criats de granja, (...) les seves bèsties de treball i el carreteig que fan que tants obrers siguin productius».[44] El guany del granger permet no solament la reproducció del capital, sinó també la de la renda. Venen després, per ordre decreixent, la manufactura, el comerç a l'engròs (interior després internacional), al final el comerç a la menuda. Smith atribueix d'altra banda, la ràpida creixença de les colònies d'Amèrica a la forta proporció de capital que ha dedicat a l'agricultura.

Answer: del sector d'activitat

Question: De què depèn la quantitat de treball implementada per a una quantitat donada de capital?

Answer: en l'agricultura

Question: On és més productiu el capital?

Answer: la de la renda

Question: Què permet el guany del granger a part de la reproducció del capital?

Answer: a la forta proporció de capital que ha dedicat a l'agricultura

Question: A què atribueix Smith la ràpida creixença de les colònies d'Amèrica?

Context: Smith mostra ben aviat que una certa acumulació de capital és necessària per a la posada en marxa de la divisió del treball, i que l'únic límit a aquesta és la dimensió del mercat. Aquesta proposició ha estat considerada com «una de les més brillants generalitzacions que es poden trobar en tota la literatura econòmica».[22] El progrés ve així de la divisió accelerada del treball, que prové d'una inclinació natural de l'home. L'intercanvi, natural i espontani, s'inscriu en el «sistema de llibertat natural» que és subjacent en tota l'obra.

Answer: per a la posada en marxa de la divisió del treball

Question: Per a què és necessària una certa acumulació de capital segons Smith?

Answer: la dimensió del mercat

Question: Quin és l'únic limit a la divisió del treball?

Answer: de la divisió accelerada del treball

Question: D'on prové el progrés?

Answer: en el «sistema de llibertat natural»

Question: On s'inscriu l'intercanvi?

Context: El llibre té una influència fonamental sobre la política econòmica de la Gran Bretanya. Des de 1777, Lord North adopta dues taxes «smithianes»: l'una sobre les criades, l'altra sobre els béns venuts en subhasta. El pressupost de 1778 conté una taxa sobre l'habitatge i una sobre la malta. Els polítics demanen ràpidament l'opinió de Smith sobre els afers diaris, com ara la qüestió irlandesa.[59] El 1784, Charles James Fox el cita oficialment per primera vegada al Parlament.[60] El primer ministre William Pitt el Jove n'aplica els principis en el tractat Eden-Rayneval de lliure-canvi signat amb França el 1786, i se'n serveix per a l'elaboració dels seus pressupostos. L'Acta de la Unió amb Irlanda deriva també d'aquesta influència; Pitt estava desitjós «d'alliberar Irlanda del seu sistema caduc de prohibicions».[61]

Answer: de la Gran Bretanya

Question: En quina política econòmica té influència el llibre?

Answer: Des de 1777

Question: Quan va adoptar Lord North dues taxes «smithianes»?

Answer: El pressupost de 1778

Question: En quin pressupost hi ha una taxa sobre l'habitatge?

Answer: la qüestió irlandesa

Question: Sobre quina qüestió van demanar opinió a Smith els polítics?

Answer: Charles James Fox

Question: Qui va citar oficialment per primera vegada Smith al parlament?

Context: Entre els més ardents promotors de Smith figuren aquells respecte als quals ell apel·lava a la més gran malfiança: els comerciants i capitalistes.[65] Segons Thomas Sowell, ningú no ha formulat denúncies més punyents que Smith al respecte, ni el mateix Karl Marx.[66] Smith no afavoreix cap classe en La riquesa de les nacions, però demostra una gran simpatia pels pobres i els consumidors.[67] El seu missatge de fe en els principis del mercat es desvia cap a una apologia del laissez-faire, (Smith no utilitza mai aquest terme[68]) i una hostilitat dogmàtica a tota intervenció pública amb l'objectiu de promoure el benestar general.[69] Smith s'oposa totalment al principi d'una manipulació estatal en el mecanisme del mercat (oposició a la que hi admet excepcions), però mai s'enfronta en la seva vida el problema de l'Estat del benestar, i el seu efecte net sobre aquest mecanisme: la idea que la política pública pugui superar les Lleis de Pobres i que el proletariat pugui tenir veu en les deliberacions públiques és encara absurda en la seva època.[70]

Answer: els comerciants i capitalistes

Question: Qui trobem entre els més ardents promotors de Smith?

Answer: cap classe

Question: Què no afavoreix Smith en La riquesa de les nacions?

Answer: pels pobres i els consumidors

Question: Per qui demostra una gran simpatia Smith en La riquesa de les nacions?

Answer: al principi d'una manipulació estatal en el mecanisme del mercat

Question: A què s'oposa Smith?

Answer: de l'Estat del benestar

Question: A quin problema no es va enfrontar mai a la seva vida Smith?

Context: Per Smith, la moneda no és el valor en si, i l'acumulació de moneda no té interès econòmic per un país. La moneda és cada vegada més el mitjà de mesura pràctica del valor de les transaccions, així com el mitjà de canvi d'aquest valor. Per acomplir aquestes funcions, els metalls preciosos són particularment apropiats, ja que el seu propi valor varia poc en períodes de temps raonables. A llarg termini, el blat és un patró millor. Tanmateix, els metalls preciosos tenen ells mateixos un cost important, i es proposa doncs reemplaçar-los pel paper-moneda, seguint una ràtio estricta a fi d'evitar l'emissió sense contrapartida. El sistema bancari resultant esdevé llavors «una espècie de gran carretera aèria, donant al país la facilitat per convertir una gran part de les seves grans carreteres en bons pasturatges i en bones terres pel blat».[26]

Answer: l'acumulació de moneda

Question: Què no té interès econòmic per a un país per Smith?

Answer: La moneda

Question: Què mesura el valor de les transaccions?

Answer: tenen ells mateixos un cost important

Question: Quin problema tenen els metalls preciosos?

Answer: pel paper-moneda

Question: Per què proposen reemplaçar els metalls preciosos?


Natura morta

Context: El 1901, Paul Gauguin va pintar Natura morta amb gira-sols, el seu homenatge al seu amic van Gogh, que havia mort onze anys abans. El grup conegut com els Nabis, que incloïa a Pierre Bonnard i Édouard Vuillard, va assumir les teories harmòniques de Gauguin i va afegir elements inspirats pels gravats japonesos a les seves natures mortes. L'artista francès Odilon Redon també va pintar destacades natures mortes durant aquest període, especialment flors.[57]

Answer: Paul Gauguin

Question: Qui va pintar Natura morta amb gira-sols?

Answer: 1901

Question: Quin any el va pintar?

Answer: van Gogh

Question: Qui homenatjava amb el quadre?

Answer: japonesos

Question: Quins gravats van inspirar els elements que van afegir els Nabis?

Answer: Odilon Redon

Question: Quin artista francès també va pintar natures mortes?

Context: A partir de 1300, començant per Giotto i els seus seguidors, les natures mortes van reviure a les pintures de tema religiós en forma d'objectes de la vida quotidiana que acompanyaven les figures protagonistes.[13] Aquest tipus de representació pictòrica va ser considerat menor fins al Renaixement, motiu pel qual apareixia en general subordinat a altres gèneres, com la pintura d'història, la pintura religiosa o els retrats, comportant sovint un significat religiós o al·legòric. Això era particularment patent a l'obra dels artistes del nord d'Europa, l'atracció dels quals pel simbolisme i el realisme òptic molt detallat, els va portar a prodigar gran atenció en el missatge general de les seves pintures.[14]

Answer: les figures protagonistes

Question: Què acompanyaven les natures mortes?

Answer: fins al Renaixement

Question: Fins quan van ser considerat pintures menors?

Answer: a altres gèneres

Question: A què apareixia subordinat?

Answer: religiós o al·legòric

Question: Quin significat comportaven?

Answer: artistes del nord d'Europa

Question: A qui atreia el simbolisme?

Context: En el segle XVI, el menjar i les flors reapareixeran com a símbols de les estacions i dels cinc sentits. També des de l'època romana existeix la tradició de l'ús de cranis a les natures mortes com a símbol de mortalitat i de fugacitat, sovint acompanyada per la frase Omnia mors aequat («La mort iguala a tothom»).[9] Aquest motiu, les vanitas, que enfronten la mort amb els plaers mundans, cobrarà un gran apogeu posteriorment a la pintura barroca, de forma especial amb els pintors neerlandesos a la ratlla de l'any 1600.[10]

Answer: les estacions i dels cinc sentits

Question: Què simbolitzaven el menjar i les flors?

Answer: romana

Question: Des de quina època s'usen cranis en aquestes obres?

Answer: mortalitat

Question: Què simbolitzen els cranis?

Answer: Omnia mors aequat

Question: Quina frase els acompanya?

Answer: les vanitas

Question: Quin motiu tindrà un gran apogeu?

Context: Fernand Léger va introduir a la natura morta l'ús abundant d'espai en blanc i formes geomètriques que se superposen, definides amb claredat, acolorides, per produir un efecte més mecànic.[63] Marcel Duchamp i d'altres membres del  moviment dadà, van marxar en una direcció radicalment diferent, i crearen escultures de natura morta en tres dimensions. A fi de restaurar algun significat simbòlic a la natura morta, els futuristes i els surrealistes van col·locar objectes de natura morta recognoscibles en els seus paisatges onírics. A les pintures d'aquest gènere de Joan Miró, els objectes apareixen lleugers i flotant en un espai bidimensional lleugerament suggerit i, fins i tot, les muntanyes es dibuixen com simples línies, com a Natura morta del sabatot.[61] Salvador Dalí va realitzar diverses natures mortes com La panera de pa (1945) al Teatre-Museu Dalí de Figueres, amb clara referència a les natures mortes espanyoles del segle xvii, a més a més de la gran simbologia que sempre va donar el pintor a la representació del pa.[64]

Answer: geomètriques

Question: Quines formes hi va introduir Fernand Léger?

Answer: escultures

Question: Què van crear amb natura morta els dadà?

Answer: paisatges onírics

Question: En quines pintures van incloure natura morta els surrealistes?

Answer: La panera de pa

Question: Quina natura morta va realitzar Salvador Dalí?

Answer: simbologia

Question: Què li atorgava Salvador Dalí a la representació del pa?

Context: Henri Matisse, un dels majors exponents del fauvisme, va reduir la representació d'objectes de natura morta a poc més que perfils plans i marcats farciments amb colors brillants; també va simplificar la perspectiva i va introduir fons multicolors.[58] En algunes de les seves natures mortes, com Natura morta amb albergínies, els objectes tot just destaquen del fons de l'habitació.[59] Altres exponents del fauvisme, com Maurice de Vlaminck i André Derain, van explorar el color pur i l'abstracció a les seves natures mortes.[60]

Answer: perfils plans i marcats

Question: Com representava la natura morta?

Answer: multicolors

Question: Quins fons va introduir?

Answer: Henri Matisse

Question: Qui va pintar Natura morta amb albergínies?

Answer: Maurice de Vlaminck i André Derain

Question: Qui va practicar l'abstracció a les natures mortes?


Senpai i kōhai

Context: Un dels llocs on la relació senpai-kōhai és aplicada en la seva major extensió al Japó és a l'escola. Per exemple, en les escoles secundàries i en el batxillerat (en especial, en els clubs escolars) els alumnes de tercer any, que són els més veterans, demostren un gran poder com a senpai. És comú en els clubs esportius escolars que els kōhai de recent ingrés hagin de fer tasques bàsiques com recollir pilotes, netejar la pista de joc, tenir cura dels equips i fins i tot rentar la roba dels membres superiors. De la mateixa manera han de fer una reverència o salutació davant del senpai quan aquest els felicita,[11][12] encara que de vegades el senpai també pot castigar i tractar severament el kōhai.[3]

Answer: a l'escola

Question: On s'aplica més la relació senpai-kōhai al Japó?

Answer: els alumnes de tercer any

Question: Quins alumnes demostren un gran poder com a senpai en les escoles secundàries i en el batxillerat?

Answer: tasques bàsiques

Question: Quines tasques fan els kōhai de recent ingrés en els clubs esportius escolars?

Answer: una reverència o salutació

Question: Què han de fer els kōhaidavant del senpai quan aquest els felicita?

Answer: castigar i tractar severament el kōhai

Question: Què poden fer a vegades els senpai?

Context: El confucianisme va arribar des de la Xina entre els segles VI i IX, però la línia de pensament derivada va tenir un profund canvi social dins del Japó, va ser el neoconfucianisme, que va esdevenir la doctrina oficial durant el shogunat Tokugawa (1603-1867). El precepte de la lleialtat i la pietat filial com a «tribut» (朝貢) era la que dominava als japonesos per aquell temps: el respecte a la gent gran i la reverència als ancestres que ensenyava el confucianisme xinès va tenir bona acollida sobre els natius japonesos, i aquestes influències han transcendit a l'actualitat en la vida diària. També com a altres influències culturals xineses, els japonesos adequaren de manera selectiva i pròpia el sentit de "lleialtat" al confucianisme com lleialtat al seu senyor o lleialtat a l'emperador.[4][10]

Answer: des de la Xina

Question: D'on va arribar el confucianisme al Japó?

Answer: un profund canvi social dins del Japó

Question: Què va tenir la línia de pensament derivada del confucianisme al Japó??

Answer: durant el shogunat Tokugawa

Question: Quan va ser doctrina oficial el neoconfucianisme?

Answer: el respecte a la gent gran i la reverència als ancestres

Question: Què va tenir bona acollida sobre els natius japonesos del confucianisme xinès?

Answer: com lleialtat al seu senyor o lleialtat a l'emperador

Question: Com adaptaran els japonesos el sentit de "lleialtat" del confucianisme xinès?

Context: El concepte de llar o casa (家, ie), també regit per codis de la conducta confucianista, va tenir una influència en l'establiment de la relació senpai-kōhai. En aquest sistema, el pare, com a cap masculí, tenia el poder absolut en la família i el fill gran home era qui heretava la propietat familiar. El pare té el poder perquè és qui ha rebut una educació i posseeix una saviesa ètica superior. Atès que retre reverència als superiors era considerat una virtut a la societat japonesa, la dona i els fills l'havien d'obeir. Sumat al sistema hereditari, només el fill gran home podia rebre les possessions del seu pare, ni la filla gran ni els fills menors rebien una part del seu progenitor.[10]

Answer: El concepte de llar o casa

Question: Quin concepte va tenir influència en l'establiment de la relació senpai-kōhai?

Answer: el pare

Question: Qui tenia el poder absolut a la família segons el concepte confucianista de llar?

Answer: una saviesa ètica superior

Question: Què posseeix el pare segons el concepte confucianista de llar?

Answer: retre reverència als superiors

Question: Què era considerat una virtut a la societat japonesa?

Context: Fora del Japó, la relació entre el senpai i la seva kōhai s'emmarca només dins de l'ensenyament de les arts marcials. El coneixement tècnic i les normes ètiques i morals de les arts marcials japoneses estan englobades en un concepte anomenat budō (武 道) i regeix tant en les arts marcials tradicionals (jujutsu, kenjutsu, iaidō, etc.) Com a les arts marcials modernes (judo, karate, kendo, aikido, etc.). En les arts marcials modernes s'aplica amb major distinció la jerarquització per antiguitat i experiència mitjançant l'ús de rangs a través de cinturons de color que s'usen a la cintura i indiquen el seu grau. Els rangs que hi ha en les arts marcials són el kyu (级), que és usat per als rangs menors, i el dan (段), per diferenciar rangs dins del grau de cinturó negre, que és el més alt dins de les arts marcials.[14][15]

Answer: dins de l'ensenyament de les arts marcials

Question: On s'emmarca a relació entre el senpai i la seva kōhai fora del Japó?

Answer: budō

Question: Quin concepte engloba el coneixement tècnic i les normes ètiques i morals de les arts marcials japoneses?

Answer: En les arts marcials modernes

Question: En quines arts marcials s'aplica amb major distinció la jerarquització per antiguitat?

Answer: cinturons de color

Question: Què indica el grau en les arts marcials modernes?

Answer: cinturó negre

Question: Quin és el grau més alt dins de les arts marcials?


Lavanify miolaka

Context: L. miolaka és conegut a partir d'una dent molariforme completa (UA 8653) i una de trencada (FMNH PM 59520). Krause et al. no foren capaços de determinar si les dents provenien del maxil·lar inferior o el superior ni si eren molars o premolars molariformes, però suggeriren que representaven posicions dentals diferents.[2] Tanmateix, l'any 2007 Wilson et al. identificaren UA 8653 provisionalment com a molariforme inferior esquerra (mf4); com que no es pot distingir amb certesa les molars i les premolars dels gondwanateris, es prefereix el terme «molariforme».[9] La superfície de l'esmalt presenta pericimes (crestes i solcs distribuïts en un patró transvers similar a una ona).[10]

Answer: a partir d'una dent molariforme completa (UA 8653) i una de trencada (FMNH PM 59520)

Question: Com és conegut L. miolaka?

Answer: que representaven posicions dentals diferents

Question: Què van suggerir Krause et al.?

Answer: Wilson et al.

Question: Qui va identificar UA 8653 com a molariforme inferior esquerra?

Answer: 2007

Question: Quant Wilson et al. identifcaren UA 8653 com a molariforme inferior esquerra?

Answer: superfície de l'esmalt

Question: On es troben les pericimes?

Context: L'holotip UA 8653 és hipsodont i corb. Mesura 11,2 mm d'alçada, el 85% dels quals són de la corona, que mesura 3,4x3,2 mm. La superfície mastegadora està desgastada i conté una illa en forma de V que està composta de dentina i es troba envoltada per esmalt. L'esmalt està absent d'una banda de la corona.[2] Entre els dos braços de la V, a la vora lingual (interior) de la dent,[10] hi ha un solc reblit amb cement que s'estén al llarg de tota la dent. La presència d'aquest solc tan llarg el distingeix del sudamerícid del Cretaci superior de Sud-amèrica Gondwanatherium. L'esmalt es compon de prismes petits i rodons que estan separats per amples bandes contínues de matriu interprismàtica (MIP, el material que hi ha entre els prismes d'esmalt).[2]

Answer: hipsodont i corb

Question: Com és l'holotip UA 8653?

Answer: 11,2 mm d'alçada

Question: Quina mida té l'holotip UA 8653?

Answer: La superfície mastegadora

Question: Què està desgastada?

Answer: Entre els dos braços de la V, a la vora lingual (interior) de la dent

Question: On està el solc reblit amb cement?

Answer: de prismes petits i rodons

Question: De què està composat l'esmalt?

Context: S'han trobat altres mamífers del Cretaci superior de Madagascar, la majoria associats a dents aïllades. Hi ha un possible segon gondwanateri representat per una dent més gran i de corona més baixa que les de L. miolaka, mentre que una altra dent de corona encara més baixa també podria pertànyer a un gondwanateri. Hi ha una molar inferior denominada UA 8699 que podria ser d'un metateri o un euteri, així com un fragment de molar assignable als multituberculats. Finalment, hi ha un mamífer que encara està per descriure i que és conegut a partir d'un esquelet bastant complet.[7] La fauna també inclou crocodiliformes, dinosaures i altres tipus d'animals.[8]

Answer: Cretaci superior

Question: De quin període s'han trobat mamífers?

Answer: a un gondwanateri

Question: A qui podria pertànyer la dent de corona més baixa?

Answer: una molar inferior

Question: Què és UA 8699?

Answer: d'un metateri o un euteri

Question: De qui pot ser UA 8699?

Answer: crocodiliformes, dinosaures i altres tipus d'animals

Question: Què inclou també la fauna?

Context: FMNH PM 59520 mesura 9.8 mm d'alçada. S'assembla a UA 8653 en molts aspectes, però és menys corba i la superfície mastegadora conté un gran infundíbul (una cavitat en forma d'embut) reblit amb cement i envoltat per esmalt que penetra la dent en profunditat. També presenta o bé un segon infundíbul o bé un solc reblit amb cement. El menor grau de curvatura i les diferències en la morfologia masticatòria suggereixen que les dues dents representen posicions dentals diferents. Krause et al. classificaren aquesta dent provisionalment dins el gènere Lavanify, tenint en compte les considerables variacions que presenten els gondwanateris entre les dents en el si d'una mateixa espècie i la manca de proves en sentit contrari.[11]

Answer: 9.8 mm

Question: Quina alçada fa FMNH PM 59520?

Answer: UA 8653

Question: A qui s'assembla FMNH PM 59520?

Answer: que les dues dents representen posicions dentals diferents

Question: Què suggereixen ell menor grau de curvatura i les diferències en la morfologia masticatòria?

Answer: Lavanify

Question: En quin gènere es va classificar provisionalment la dent?

Answer: un gran infundíbul

Question: Què conté la superfície mastegadora de la dent?