L'Espoli (Catedral de Toledo)

Context: Domenikos Theotokopoulos havia nascut el 1541 a Càndia. Conegut com El Greco, va ser un pintor de finals de l'alt renaixement i principis del manierisme que desenvolupà un estil molt personal en les seves obres de maduresa. Fins als 26 anys va viure a Creta, on va ser un reconegut mestre d'icones dins l'estil romà d'Orient vigent a l'illa.[1]

Answer: 1541

Question: Quin any va néixer Domenikos Theotokopoulos?

Answer: a Càndia

Question: On va néixer Domenikos Theotokopoulos?

Answer: com El Greco

Question: Com és conegut Domenikos Theotokopoulos?

Answer: un pintor

Question: Qui va ser El Greco?

Answer: un estil molt personal en les seves obres de maduresa

Question: Què va desenvolupar El Greco?

Context: L'espoli o El despullament de les vestidures de Crist en el Calvari és un quadre pintat pel Greco (Domenikos Theotokopoulos, 1541-1614) per a la sagristia de la catedral de Toledo. És una pintura a l'oli sobre llenç i mesura 285 centímetres d'alçada i 173 centímetres d'amplada. Va ser realitzada entre els anys 1577 i 1579 i encara es conserva a la sagristia de la catedral; està col·locada com un retaule al fons de la sala i està emmarcada per dues columnes corínties de marbre.[1]

Answer: pel Greco

Question: Per qui va ser pintat L'espoli?

Answer: per a la sagristia de la catedral de Toledo

Question: Per on va ser pintat L'espoli?

Answer: El despullament de les vestidures de Crist en el Calvari

Question: Com és conegut també L'espoli?

Answer: entre els anys 1577 i 1579

Question: Quan va ser realitzat L'espoli?

Answer: com un retaule

Question: Com està col·locat L'espoli?

Context: La seva obra la componen grans llenços per a retaules d'esglésies, nombrosos quadres de devoció per a institucions religioses —en els que sovint va participar el seu taller— i un grup de retrats considerats del màxim nivell. En les seves primeres obres mestres s'aprecia la influència dels mestres italians. Tanmateix, aviat va evolucionar cap a un estil personal caracteritzat per unes figures manieristes extraordinàriament allargades, amb una il·luminació pròpia, primes, fantasmals, molt expressives, ubicades en ambients indefinits i amb una gamma de colors amb els quals cercava contrasts, amb els blaus freds i clars i els grocs estridents. Aquest estil es va identificar amb l'esperit de la Contrareforma i es va anar adquirint un caràcter més extremat en els seus últims anys.[1]

Answer: la influència dels mestres italians

Question: Quina influència s'aprecia en les seves primeres obres mestres?

Answer: cap a un estil personal

Question: Cap on va evolucionar?

Answer: manieristes extraordinàriament allargades

Question: Com són les figures que caracteritzen el seu estil personal?

Answer: pròpia

Question: Quina il·luminació tenen les figures?

Answer: indefinits

Question: En quins ambients trobem aquestes figures?

Context: La composició és plenament manierista per la seva verticalitat; el color té una gran potència i sobre el joc de reflexos predomina la taca vermella de la túnica de Jesucrist.[11] A la part inferior esquerra va col·locar Maria, mare de Jesús, Maria Magdalena i Maria Cleofàs, mentre que a la part superior, per damunt del cap de Crist, va ubicar una gran part del grup que l'escortava. En els evangelis canònics no consta que les tres Maries fossin presents en aquest moment ni tampoc a l'evangeli apòcrif de Nicodem, l'únic que relata L'espoli. Pel que fa al realç jeràrquic dels acompanyants per damunt de Crist, El Greco es va inspirar en iconografies antigues romanes d'Orient com «l'arrest de Crist» o «el bes de Judes», on és habitual en aquestes icones que la multitud envolti Jesús per la part superior. El capítol no va acceptar aquesta composició, va considerar que eren desencertades, que enfosquien la història i devaluaven a Crist.[12]

Answer: plenament manierista

Question: Com és la composició del quadre?

Answer: la seva verticalitat

Question: Què fa que la composició del quadre sigui manierista?

Answer: una gran potència

Question: Què té el color del quadre?

Answer: una gran part del grup que l'escortava

Question: Què hi ha damunt del cap de Crist en el quadre?

Answer: l'evangeli apòcrif de Nicodem

Question: Quin és l'únic evangeli que relata L'espoli?


Funció trigonomètrica

Context: La noció que hi ha d'haver alguna correspondència bàsica entre la longitud de les cares d'un triangle i els angles apareix tan aviat com en reconeix que els triangles semblants mantenen constants les relacions entre les seves cares. És a dir, per a qualsevol triangle rectangle semblant a un de donat, la relació (el quocient entre les longituds) entre la hipotenusa (per exemple) i una altra de les seves cares es manté constant. Si la hipotenusa és el doble de llarga, també ho són les altres dues cares. Són precisament aquestes relacions les que es fan servir per a expressar les funcions trigonomètriques.

Answer: les relacions entre les seves cares

Question: Què mantenen constants els triangles semblants?

Answer: també ho són les altres dues cares

Question: Què passa si la hipotenusa és el doble de llarga?

Answer: per a expressar les funcions trigonomètriques

Question: Per a què serveixen aquestes relacions entre la hipotenusa i les altres cares?

Context: Les diferents definicions de les funcions trigonomètriques que es presenten a continuació són equivalents en el sentit que, per als angles en què es poden aplicar, el resultat coincideix. Però es diferencien en el sentit que es poden aplicar a angles en un sentit cada cop més ampli de la paraula. La definició basant-se en el triangle rectangle, estrictament parlant, només es pot aplicar a angles aguts. La definició basant-se en la circumferència goniomètrica permet atribuir valor a les funcions trigonomètriques d'angles que tinguin qualsevol valor dins del conjunt dels nombres reals. La definició basada en sèries es pot fer servir per calcular les funcions trigonomètriques d'arguments complexos.

Answer: per calcular les funcions trigonomètriques d'arguments complexos

Question: Per a què es pot fer servir la definició basada en sèries?

Answer: en el sentit que es poden aplicar a angles en un sentit cada cop més ampli de la paraula

Question: En què es diferencien les funcions trigonomètriques que es presenten?

Answer: a angles aguts

Question: A què es pot aplicar la definició basant-se en el triangle rectangle estrictament parlant?

Answer: atribuir valor a les funcions trigonomètriques d'angles que tinguin qualsevol valor dins del conjunt dels nombres reals

Question: Què permet atribuir la definició basant-se en la circumferència goniomètrica?

Context: És a dir, cada una és el negatiu de la seva pròpia derivada segona. En l'espai funcional de dues dimensions V consistent en totes les solucions d'aquesta equació, la funció sinus és l'única solució que satisfà les condicions inicials y(0) = 0 i y′(0) = 1, i la funció cosinus és l'única solució que satisfà les condicions inicials y(0) = 1 i y′(0) = 0. Atès que les funcions sinus i cosinus són linealment independents, juntes formen una base de V. Aquest mètode de definir les funcions sinus i cosinus, és essencialment equivalent a fer servir la fórmula d'Euler. (Vegeu: Equació diferencial lineal.) Resulta que aquesta equació diferencial no només es pot fer servir per a definir les funcions sinus i cosinus, sinó que també es pot fer servir per a demostrar les identitats trigonomètriques de les funcions sinus i cosinus. A més, l'observació que les funcions sinus i cosinus satisfan      y ″  = − y   {\displaystyle y''=-y}   significa que són les funcions pròpies de l'operador derivada segona.

Answer: el negatiu de la seva pròpia derivada segona

Question: Què és cada una?

Answer: les condicions inicials y(0) = 1 i y′(0) = 0

Question: Què satisfà la solució cosinus?

Answer: linealment independents

Question: Com són les funcions sinus i cosinus?

Answer: a fer servir la fórmula d'Euler

Question: A què és equivalent el mètode de definir les funcions sinus i cosinus?

Context: Altres relacions importants són les fórmules de les funcions trigonomètriques de la suma i la diferència d'angles, que donen el sinus i el cosinus de la suma o la diferència de dos angles en funció del sinus i del cosinus dels propis angles. Es poden obtenir per raonaments geomètrics, emprant arguments que es retrotreuen a l'època de Claudi Ptolemeu. Aquestes fórmules són especialment importants perquè a partir d'elles es troba la derivada de les funcions trigonomètriques que és necessària per demostrar la fórmula d'Euler. Un cop coneguda la fórmula d'Euler es pot emprar per memoritzar aquestes identitats a base de deduir-les ràpidament:

Answer: les fórmules de les funcions trigonomètriques de la suma i la diferència d'angles

Question: Quines són altres relacions importants?

Answer: el sinus i el cosinus de la suma o la diferència de dos angles en funció del sinus i del cosinus dels propis angles

Question: Què donen les fórmules de les funcions trigonomètriques de la suma i la diferència d'angles?

Answer: Claudi Ptolemeu

Question: A quina època es retrotreuen les arguments per obtenir raonaments geomètrics?

Answer: per memoritzar aquestes identitats a base de deduir-les ràpidament

Question: Per a què es pot emprar la fórmula d'Euler?

Context: Els ordinadors moderns fan servir una gran varietat de tècniques.[17] Un mètode habitual, especialment en processadors amb unitats de coma flotant, és combinar una aproximació per un polinomi o una funció racional (com ara l'aproximació de Chebyshev, l'aproximació uniforme òptima, i l'aproximació de Padé, i per a precisions més altes o precisions variables, la sèrie de Taylor i la sèrie de Laurent) amb una reducció del recorregut i una cerca en taula — primer busquen en una petita taula l'angle més proper, i llavors utilitzen el polinomi per a calcular la correcció.[18] En dispositius més senzills als que els manquen unitats de maquinari per a fer multiplicacions, hi ha un algorisme anomenat CORDIC (amb les seves tècniques relacionades) que és més eficient perquè només fa servir sumes i l'operació desplaçament. Tots aquest mètodes es poden implementar en circuits especialitzats per motius d'eficiència.

Answer: una gran varietat de tècniques

Question: Què fan servir els ordinadors moderns?

Answer: en processadors amb unitats de coma flotant

Question: On és habitual combinar una aproximació per un polinomi o una funció racional amb una reducció del recorregut i una cerca en taula?

Answer: en una petita taula

Question: On es busca l'angle més proper?

Answer: per a calcular la correcció

Question: Per a què s'utilitza el polinomi després de buscar en una petita taula l'angle més proper?

Answer: CORDIC

Question: Quin dispositiu només fa servir sumes i l'operació desplaçament?


Tortellà

Context: A les onze del matí, hi ha una concentració de socis al local social per anar, mitja hora més tard, a l'església parroquial on se celebra un ofici solemne amb acompanyament d'orquestra en memòria als socis difunts. Tot seguit es va en direcció al cementiri on es realitza un petit homenatge als socis traspassats de l'any anterior. A la una del migdia es fan sardanes a la placeta del Casino i un vermut popular. A la tarda es fa un concert extraordinari de música clàssica i catalana, i al vespre un gran ball de fi de festa.[10]

Answer: A les onze del matí

Question: A quina hora hi ha concentració de socis al local social?

Answer: a l'església parroquial

Question: On van els socis?

Answer: un ofici solemne amb acompanyament d'orquestra

Question: Què es celebra a l'església parroquial?

Answer: als socis traspassats de l'any anterior

Question: A qui es realitza un homenatge al cementeri?

Answer: al vespre

Question: Quan es fa el ball de fi de festa?

Context: Tortellà s'ha caracteritzat, des de l'arribada de Joan Illamola al poble el 1762, per la fabricació de culleres i altres estris de cuina, amb fusta de boix i faig. Ell fou el mestre d'una nissaga de culleraires que encara avui dia existeix al poble. Durant el segle xix i especialment l'anterior, la fabricació d'aquests estris artesans varen ser la principal font d'ingressos de la vila i també d'ocupació. El 1890 hi havia 220 treballadors a les empreses artesanals.

Answer: 1762

Question: Quan arribà Joan Illamola al poble?

Answer: per la fabricació de culleres i altres estris de cuina

Question: Per què s'ha caracteritzat Tortellà?

Answer: fusta de boix i faig

Question: Amb què es fabriquen les culleres i els estris de cuina?

Answer: la fabricació d'aquests estris artesans

Question: Quina va ser la principal font d'ingressos de la vila durant el segle xix?

Answer: 220

Question: Quants treballadors hi havia a les empreses artesanals?

Context: La situació geogràfica del municipi i la no superació dels 1.000 habitants, fa que Tortellà tingui pocs serveis per a la població resident. En l'actualitat, el poble disposa d'una escola d'educació infantil i primària, d'un consultori mèdic i una àmplia zona esportiva amb dues piscines, dues pistes de tennis i un camp de futbol de gespa natural. A més, des de l'estiu del 2010, existeix un centre social que aglutina un centre de dia per a la gent gran, una sala d'exposicions i una biblioteca.[25]

Answer: pocs

Question: Quants serveis té Torrellà per als residents?

Answer: de gespa natural

Question: Com és el camp de futbol?

Answer: per a la gent gran

Question: Per a qui és el centre de dia?

Answer: 2010

Question: Des de quin any existeix la biblioteca?

Answer: un centre de dia per a la gent gran, una sala d'exposicions i una biblioteca

Question: Què aglutina el centre social?

Context: Edifici construït al segle xix i que és la seu de la principal entitat del poble, la Societat Cultural i Recreativa Casino de Tortellà. Consta d'una gran sala de ball i d'un edifici annex, on als baixos hi ha el bar de la Societat. A més, disposa d'una gran placeta al seu vessant sud.[18]

Answer: la Societat Cultural i Recreativa Casino

Question: Quina és la principal entitat del poble?

Answer: segle xix

Question: Quan es va construir la Societat Cultural i Recreativa Casino?

Answer: el bar de la Societat

Question: Què hi ha als baixos?

Answer: al seu vessant sud

Question: On està la gran placeta?

Context: La meteorologia del municipi és controlada i anotada des de l'1 de gener del 2002, pel Servei de Meteorologia de Tortellà (SMT). S'anoten totes les variables diàries de temperatura i precipitació, i des de l'any 2006, les variables de pressió atmosfèrica, humitat i vent. El 15 de desembre de 2009, se signà un acord de col·laboració amb la Xarxa d'Observadors Meteorològics del Servei Meteorològic de Catalunya, en el qual les variables de temperatura i precipitació, entre d'altres, es poden visualitzar a la seva pàgina web.[4]

Answer: 1 de gener del 2002

Question: Quan es va començar a anotar la meteorologia del municipi?

Answer: Servei de Meteorologia de Tortellà (SMT)

Question: Qui controla la meteorologia del municipi?

Answer: a la seva pàgina web

Question: On es poden visualitzar les variables?

Answer: temperatura i precipitació, i des de l'any 2006, les variables de pressió atmosfèrica, humitat i vent

Question: Quines variables s'anoten diàriament?

Answer: 2006

Question: Des de quin any s'anoten les variables de pressió atmosfèrica, humitat i vent?


Ildefons Cerdà i Sunyer

Context: Segons les seves xifres podem comptabilitzar el nombre d'obrers que existien a Barcelona en aquell temps: dels 54.000 obrers, uns 6.500 podien considerar-se "distingits", això és, que podien vestir-se i educar-se bé. Els altres eren jornalers de torn. Cerdà va establir que els dies de jornal a Barcelona eren, anualment, de 269, i que el sou mitjà diari de l'obrer era de 8,55 rals. Només els més destres, generalment casats, superaven aquestes xifres salarials. Comparant els ingressos i les despeses, resulta que només un obrer col·locat en una fàbrica tèxtil, com a teixidor de primera o segona categoria, podia atendre les despeses del seu matrimoni. Però immediatament que sobrevenia la quitxalla amenaçava el dèficit, i amb ell els neguits i les preocupacions. Tot això sense comptar amb les malalties o l'accident imprevist. L'atur forçós per malaltia o accident imprevist significava la paralització dels afers i la desatenció de les despeses del matrimoni.[15]

Answer: 6.500

Question: Quants obrers es podien considerar distingits segons Cerdà?

Answer: que podien vestir-se i educar-se bé

Question: Què volia dir que els obrers eren distingits?

Answer: 269

Question: Quants dies de jornal va establir Cerdà?

Answer: 8,55 rals

Question: Quin sou mitjà diari va establir Cerdà?

Answer: els més destres

Question: Quins obrers superaven la xifra salarial?

Context: Destinat pel seu pare a la carrera eclesiàstica, va cursar estudis de llatí i filosofia al seminari de Vic, ciutat on la seva família, de tradició liberal, s'hi va refugiar durant la Guerra dels Malcontents el 1827. Després d'enfrontar-se amb el pare per canviar la seva orientació professional, el 1832 es va traslladar a Barcelona, on va iniciar els estudis d'arquitectura, matemàtiques, nàutica i dibuix a l'escola de Llotja. No va obtenir el títol d'arquitecte i el setembre de 1835 es va traslladar a Madrid per estudiar a l'Escola d'Enginyers de Camins, Canals i Ports, on va obtenir el títol d'enginyer l'any 1841, després de moltes penúries econòmiques degudes a la manca de suport familiar.[6]

Answer: eclesiàstica

Question: A quina carrera el va destinar el seu pare?

Answer: al seminari de Vic

Question: On va cursar llatí i filosofia?

Answer: liberal

Question: Quina era la tradició política de la seva família?

Answer: durant la Guerra dels Malcontents

Question: Quan es va refugiar la seva família a Vic?

Answer: 1827

Question: Quin any va ser la Guerra dels Malcontents?

Context: El 20 de juny de 1848 es va casar amb la pintora Magdalena Clotilde Bosch i Carbonell, filla del banquer Josep Bosch i Mustich,[7] amb qui va tenir quatre filles: Pepita (1849), Rosita (1850), Sol (1851) i Clotilde (1861),[3] que va ser una coneguda instrumentista d'arpa.[8] La relació matrimonial no va funcionar bé i Clotilde, la filla menor, podria haver estat fruit de les relacions adúlteres de la seva esposa i Cerdà va excloure-la del testament. El 1862 el matrimoni es va separar a conseqüència del naixement de Clotilde i el 1864 la seva esposa va marxar a Madrid.[3]

Answer: Magdalena Clotilde Bosch i Carbonell

Question: Amb qui es va casar?

Answer: El 20 de juny de 1848

Question: Quin dia es va casar?

Answer: Josep Bosch i Mustich

Question: Com es deia el pare de Magdalena Clotilde Bosch i Carbonell?

Answer: quatre

Question: Quantes filles va tenir amb Magdalena Clotilde Bosch i Carbonell?

Context: La figura de Cerdà també va generar antipaties entre els arquitectes, ja que no podien perdonar l'afront que havia significat adjudicar una responsabilitat urbanística a un enginyer. Cerdà va patir una campanya de desprestigi personal farcida de llegendes i mentides. No va servir de res que fos d'una nissaga catalana originària del segle xv, ni que hagués proclamat la república federal catalana des del balcó de la Generalitat, perquè s'acabés difonent que «no era català».[22]

Answer: entre els arquitectes

Question: Entre qui va generar antipaties la figura de Cerdà?

Answer: adjudicar una responsabilitat urbanística a un enginyer

Question: Quin afront no podien perdonar els arquitectes?

Answer: una campanya de desprestigi personal

Question: Què va patir Cerdà?

Answer: farcida de llegendes i mentides

Question: Com va ser campanya de desprestigi personal que va patir Cerdà?

Answer: que «no era català»

Question: Què es va acabar difonent de Cerdà?


Pobles de la mar

Context: Posteriorment, Gaston Maspero va encunyar el terme, per a la qual cosa va prendre com a base la teoria exposada per Rougé, però invertint l'origen de l'onada migratòria.[5] Segons ell, aquests pobles van marxar de Grècia i d'Anatòlia i van envair el país del Canaan abans d'atacar Egipte.[4][6] Aquesta tesi fou ben acollida pels historiadors, i diversos descobriments arqueològics posteriors semblaren confirmar-la, tot i que no està exempta de problemes.[4][7]

Answer: Gaston Maspero

Question: Qui va encunyar el terme?

Answer: la teoria exposada per Rougé

Question: Quina teoria va prendre com a base Gaston Maspero?

Answer: Grècia i d'Anatòlia

Question: D'on van marxar aquests pobles segons Gaston Maspero?

Answer: país del Canaan

Question: Què van envair els pobles que havien marxat de  Grècia i d'Anatòlia?

Answer: Egipte

Question: Què van atacar els pobles que havien marxat de  Grècia i d'Anatòlia?

Context: El 1227 aC van atacar Egipte, el 1192 aC, Alashiya (probablement l'actual Xipre), el 1187, 1186 i 1185 aC el País de Hatti (Imperi Hittita) incloses Síria i Palestina. L'imperi hittita va ser destruït. El 1184 aC van tornar a Egipte, d'on en van ser expulsats el 1175 aC. Després d'això, una part s'establí a la Toscana, Sicília, Sardenya, Còrsega i potser el sud-est de la península Ibèrica, i uns altres van fundar estats a tota la costa de la Mediterrània Oriental. Es creu que emigrants que venien de Sardenya van arribar cap al 1250 aC a la península Ibèrica, probablement expulsats de l'illa per un dels grups dels pobles de la mar, els sherden, que van donar nom a l'illa de Sardenya i s'hi van establir després de ser derrotats pels egipcis.[1]

Answer: 1227 aC

Question: Quin any van atacar Egipte els pobles de la mar?

Answer: L'imperi hittita

Question: Quin imperi va ser destruït pels pobles de la mar?

Answer: a tota la costa de la Mediterrània Oriental

Question: On van fundar estats els pobles de la mar?

Answer: els sherden

Question: Qui va donar nom a l'illa de Sardenya?

Context: Encara no s'ha descobert cap prova que resolgui les connexions enigmàtiques d'aquests pobles de la mar. El mateix nom dels etruscs, rasna, no es presta a la derivació tirrena, encara que s'ha suggerit que es deriva d'una forma anterior, T'Rasna. La civilització etrusca s'ha estudiat, i el llenguatge s'ha desxifrat parcialment. Té variants i representants en les inscripcions egees, però poden també ser dels viatgers o colons etruscos durant la seva navegació abans que Roma destruís el seu poder.

Answer: enigmàtiques

Question: Com són les connexions d'aquests pobles de la mar?

Answer: etrusca

Question: Quina civilització s'ha estudiat?

Answer: s'ha desxifrat parcialment

Question: Què han fet amb el llenguatge etrusc?

Answer: es inscripcions egees

Question: On trobem variants del llenguatge etrusc?

Answer: Roma

Question: Qui va destruir el poder dels etruscos?

Context: Els pobles de la mar són un conjunt de pobles que van fer un moviment migratori entre el 1450 i el 1150 aC. El moviment dels pobles de la mar va començar després de l'any 1500 aC amb la conquesta de Creta pels aqueus, i l'emigració cretenca o minoica - després de la destrucció de Cnossos - cap a l'any segle xiv aC vers 1425 aC. Va continuar després amb l'arribada dels indoeuropeus doris a Grècia al segle xiv aC, un fet que va provocar l'emigració dels jonis, pelasgs i part dels aqueus. Aquesta emigració s'accentuaria el segle xiii aC, quan van anar cap a la Mediterrània oriental, van provocar un moviment general de poblacions, i van vagar durant anys a la recerca d'un lloc on establir-se.

Answer: un conjunt de pobles

Question: Què són els pobles de la mar?

Answer: entre el 1450 i el 1150 aC

Question: Quan van fer un moviment migratori els pobles de la mar?

Answer: pels aqueus

Question: Per qui va ser conquerida Creta després del 1500 aC?

Answer: el segle xiii aC

Question: Quan es va accentuar l'emigració dels pobles de la mar?

Answer: cap a la Mediterrània oriental

Question: Cap on van anar els pobles de la mar el segle xiii aC?

Context: Els sherdens presos van ser posteriorment incorporats a l'exèrcit egipci, o destinats a la frontera amb els hittites. Una altra estela, l'Estela d'Assuan, esmenta les operacions del faraó en què va derrotar un cert nombre de pobles, inclosos els del Gran Verd. Si aquest últim terme significa 'mar', sembla que ja en aquesta primerenca època es va anomenar així. En general se suposa que les esteles de Tanis i d'Assuan es refereixen al mateix succés, i per tant es reforcen mútuament.

Answer: a l'exèrcit egipci

Question: On van incorporar els sherdens presos?

Answer: amb els hittites

Question: Amb qui van ser destinats a la frontera els sherdens presos?

Answer: el faraó

Question: Qui va derrotar els pobles del Gran Verd?


Contrapunt

Context: La fuga, la forma contrapuntística més desenvolupada, consisteix en la repetició d'un tema inicial (subjecte) per part de les veus al llarg de la peça. Aquest subjecte sol estar complementat per altres temes (contrasubjectes) que solen sonar simultàniament amb el subjecte. En funció de quants contrasubjectes poden sonar alhora amb el subjecte es diu que una fuga conté contrapunt doble (si n'hi ha un), triple (si n'hi ha dos) o quàdruple (si n'hi ha tres). És per aquest motiu que la fuga sol estar relacionada amb el contrapunt múltiple.[4] Si bé el contrapunt doble i triple són més comuns, el contrapunt quàdruple requereix un virtuosisme contrapuntístic amb què és difícil atorgar bellesa a una composició:

Answer: La fuga

Question: Quina és la forma contrapuntística més desenvolupada?

Answer: en la repetició d'un tema inicial

Question: En què consisteix la fuga?

Answer: amb el contrapunt múltiple

Question: Amb què sol estar relacionada la fuga?

Answer: doble i triple

Question: Quins contrapunts són més comuns?

Context: Mentre creixia, amb l'escola veneciana, una concepció més harmònica i homorítmica de la música (ja no tan contrapuntística), va aparèixer un moviment musical retrospectiu i conservador però no per això menys destacable. Giovanni Pierluigi da Palestrina (c. 1525 - 1594), que va formar part de l'escola romana, en va ser el compositor més destacat. La seva importància es deu al gran equilibri i perfecció que va trobar entre el contrapunt francoflamenc i l'harmonia italiana en les seves obres a cappella, de gran puresa i complexitat. És per tot això que Hugo Riemann descriu aquest període de finals del segle xvi com l'edat d'or de la polifonia.[4]

Answer: romana

Question: De quina escola va formar part Giovanni Pierluigi da Palestrina?

Answer: compositor

Question: Què era Giovanni Pierluigi da Palestrina?

Answer: entre el contrapunt francoflamenc i l'harmonia italiana

Question: Entre que va trobar equilibri i perfecció Giovanni Pierluigi da Palestrina?

Answer: de gran puresa i complexitat

Question: Com eren les obres a cappella de Giovanni?

Answer: Hugo Riemann

Question: Qui descriu el període de finals del segle xvi com l'edat d'or de la polifonia?

Context: L'augment d'interès per la qüestió harmònica va ser la causa de l'increment de la importància del baix com a base de l'estructura harmònica i veu fonamental. A partir del segle xvii hi va haver un desenvolupament del baix continu i també el baix obstinat. Aquest segon tipus de baix, va permetre augmentar la solidesa en la improvisació (predominant durant el barroc) i va donar lloc a formes contrapuntístiques de variacions com la passacaglia i la xacona, que van arribar al moment de màxima esplendor a mitjans del s. XVIII amb J. S. Bach.[4]

Answer: un desenvolupament del baix continu i també el baix obstinat

Question: Què hi va haver a partir del segle xvii?

Answer: augmentar la solidesa en la improvisació

Question: Què permetia el baix obstinat?

Answer: barroc

Question: En quin període predominava la solidesa en la improvisació?

Answer: formes contrapuntístiques de variacions

Question: Què són la passacaglia i la xacona?

Answer: J. S. Bach

Question: Amb qui van arribar la passacaglia i la xacona al moment de màxima esplendor?

Context: La imitació és la reproducció d'un tram melòdic (exposat inicialment per una veu) per part d'altres veus.[nota 1] El motiu melòdic inicial s'anomena antecedent;[nota 24] mentre que els que el segueixen, consegüents.[nota 25] La imitació és un recurs que, encara que aprofiti el material temàtic, no esdevé monòtona donat que els consegüents varien de veus. A més, dóna coherència al discurs musical, ja que el fet de repetir un mateix tema cohesiona el global de la composició.[19] A part de ser utilitzada en les composicions contrapuntístiques més desenvolupades, com el ricercare, el cànon o la fuga, la imitació és, també, un dels mitjans més adequats per la composició d'estil polifònic. Encara que pot semblar contradictori (ja que la polifonia restringeix aparentment la independència de veus), s'ha de tenir en compte que, només quan el moviment rítmic de les parts és igual, és difícil d'adquirir una independència melòdica. En paraules de Knud Jeppesen (1892-1974):

Answer: antecedent

Question: Com s'anomena el motiu melòdic inicial?

Answer: cohesiona el global de la composició

Question: Quin efecte té el fet de repetir un mateix tema?

Answer: la imitació

Question: Quin és un dels mitjans més adequats per a la composició d'estil polifònic?

Answer: un recurs que, encara que aprofiti el material temàtic, no esdevé monòtona donat que els consegüents varien de veus

Question: Què és la imitació?

Context: Un segle més tard es va incorporar el moviment contrari a l'organum (organum no paral·lel). Això va causar l'aparició de l'encreuament ocasional de les veus en certs organums, fet que conduïa a la imitació encara que no es concebés com a tal. A la segona meitat del segle xii, gràcies a un nou tipus d'organum, el florit (o melismàtic), es va assolir la polirítmia.[a][4][2]

Answer: es va incorporar el moviment contrari a l'organum

Question: Què va causar l'aparició de l'encreuament ocasional de les veus en certs organums?

Answer: A la segona meitat del segle xii

Question: Quan es va assolir la polirítmia?

Answer: gràcies a un nou tipus d'organum, el florit

Question: Com es va poder assolir la polirítmia?


Papa Lli

Context: No se sap gairebé res de la seva vida i els historiadors no coincideixen en la datació del seu papat, però pràcticament tots els autors coincideixen en esmentar Lli com el successor de Pere.[8] L'autor més antic que es refereix a Lli com a bisbe de Roma és Ireneu de Lió, a la seva obra Adversus haereses,[9] escrita als voltants de l'any 180. Eusebi de Cesarea[10] l'esmenta a la seva Història de l'Església, escrita abans de 326. Ambdós situen Lli immediatament després de Pere en el càrrec episcopal romà; en el cas d'Ireneu, probablement seguint una llista de bisbes romans que va existir en època del papa Eleuteri, entre els anys 174 i 189.[11]

Answer: com a bisbe de Roma

Question: Com es refereix a Lli Ireneu de Lió?

Answer: a la seva obra Adversus haereses

Question: On es refereix Ireneu de Lió a Lli com a bisbe de Roma?

Answer: als voltants de l'any 180

Question: Quan va escriure Ireneu de Lió Adversus haereses?

Answer: Eusebi de Cesarea

Question: Qui va escriure Història de l'Església?

Context: Possiblement per aquesta confusió, autors del segle iv com Rufí d'Aquileia situaven a Lli com a cap de la comunitat romana en vida de l'apòstol, i consideraven a Climent el successor de sant Pere en el bisbat de Roma.[11] Per això a les Constitucions Apostòliques s'apunta que és ordenat específicament com a bisbe, en vida dels apòstols, per Pau, i es considera que Climent I fou el segon papa, comptant a Lli com el primer.[19] Tanmateix, aquestes hipòtesis no se sostenen perquè, com esmenta Ireneu,[9] que és una font considerada més creïble, Lli va ser l'escollit per comandar l'Església a la mort de Pere i Pau, martiritzats durant la persecució de Neró, i va ser al final d'aquesta persecució que Lli va iniciar el pontificat. Per això les datació del mandat des de la mort dels apòstols és inexacta.[4][11]

Answer: autors del segle iv com Rufí d'Aquileia

Question: Qui situava a Lli com a cap de la comunitat romana?

Answer: que Climent I fou el segon papa, comptant a Lli com el primer

Question: Què es considera a les Constitucions Apostòliques?

Answer: Ireneu

Question: Qui és considerat com una font més creïble?

Answer: durant la persecució de Neró

Question: Quan van ser martiritzats Pere i Pau?

Context: De la tradició cristiana sobre el sant, al segle x se li va dedicar una capella a Milà per part del bisbe Arderico, en relació amb les tradicions hagiogràfiques locals. Segons Raffaele Maffei, la notícia sobre l'origen toscà va fer que una tradició local de Volterra, d'origen medieval, situés el seu naixement en aquesta localitat, en el si de la família dels Mauri. El 1513 es va edificar una església dedicada a sant Lli amb un convent annex, i també es van crear nombrosos textos sobre l'origen volterrà del sant.[18]

Answer: al segle x

Question: Quan se li va dedicar al sant una capella a Milà?

Answer: medieval

Question: Quin origen tenia la tradició local de Volterra?

Answer: a sant Lli

Question: A qui estava dedicada l'església que es va edificar el 1513?

Answer: un convent

Question: Què tenia annex l'església dedicada a sant Lli?

Answer: nombrosos

Question: Quants textos es van crear sobre l'origen volterrà del sant?

Context: Les seves dues disposicions, de difícil verificació, apareixen esmentades en el Liber Pontificalis. Una és una ordre donada «de conformitat amb l'ordenança de sant Pere» segons la qual s'obligava a les dones a entrar a l'església amb un vel tapant-se el cap.[17] No obstant això, aquesta atribució és una mera invenció de l'autor del Liber en copiar la «Primera carta als corintis», que va acabar atribuint-ho arbitràriament a Lli.[11][26] Tanmateix, aquesta expressió representa un intent de conciliar la tradició segons la qual va ser Climent el successor de Pere, afirmant que Lli i Anaclet eren una espècie de companys de l'apòstol, segons l'argument de Rufí d'Aquileia en la traducció de les Recognitiones pseudoclementine, que en comparació a Ireneu, no mereix la mateixa credibilitat.[18] La segona disposició que li atribueix el Liber Pontificalis és la creació dels primers quinze bisbes i divuit preveres.[17]

Answer: en el Liber Pontificalis

Question: On apareixen esmentades les dues disposicions?

Answer: a entrar a l'església amb un vel tapant-se el cap

Question: A què obligava a les dones l'ordre donada «de conformitat amb l'ordenança de sant Pere»?

Answer: de difícil verificació

Question: Com són les dues disposicions?

Answer: una espècie de companys de l'apòstol

Question: Què eren Lli i Anaclet segons Rufí d'Aquileia?

Answer: és la creació dels primers quinze bisbes i divuit preveres

Question: Quina és la segona disposició que li atribueix el Liber Pontificalis?


Setge de Barcelona (1713-1714)

Context: L'obertura de la primera paral·lela significà el començament del vertader setge contra la ciutat, que veia amb desesperació com el dia 13 es llevava amb una trinxera de més d'un quilòmetre de longitud a poca distància de la muralla. Amb tot, la desesperada situació no arronsà la resistència barcelonina, que a primera hora del matí organitzà un atac contra la trinxera amb la intenció de destruir-la. Sanpere i Miquel apunta la possibilitat que Villaroel es deixés convèncer per la pressió dels barcelonins. Fos com fos, l'atac a la primera paral·lela resultà un fracàs i ben aviat les tropes s'hagueren de reagrupar i retirar-se de nou dins la ciutat.

Answer: el començament del vertader setge contra la ciutat

Question: Què significa l'obertura de la primera paral·lela?

Answer: més d'un quilòmetre

Question: Quina longitud tenia la trinxera que estava a poca distància de la muralla?

Answer: a primera hora del matí

Question: Quan organitzà la resistència barcelonina un atac contra la trinxera?

Answer: destruir-la

Question: Quina intenció tenia la resistència barcelonina en atacar la trinxera?

Answer: per la pressió dels barcelonins

Question: Per què es podria haver deixat convèncer Villaroel segons Sanpere i Miquel?

Context: El General Moragues fugia el 1715 amb altres patriotes catalans cap a Mallorca on encara seguia la lluita. En un segon intent per deixar Barcelona, i després de ser delatats, els fugitius foren presos el 22 de març. Moragues, juntament amb els capitans Jaume Roca i Pau Macip, fou jutjat, torturat, mort a garrot vil i el seu cadàver esquarterat. El seu cap, com a escarni, fou posat en una gàbia de ferro que es va penjar al Portal del Mar de Barcelona, on restaria dotze anys, a desgrat de la seva vídua.[32]

Answer: 1715

Question: Quan va fugir el General Moragues?

Answer: amb altres patriotes catalans

Question: Amb qui va fugir el General Moragues?

Answer: cap a Mallorca

Question: Cap on van fugir el General Moragues i altres patriotes catalans?

Answer: el 22 de març

Question: Quan van ser empresonats els fugitius?

Answer: a garrot vil

Question: Com va matar a Moragues?

Context: El setge de Barcelona va ser una operació militar central dins de la Guerra dels catalans, darrer episodi hispànic de la Guerra de Successió Espanyola, entre el 25 de juliol de 1713 i l'11 de setembre de 1714. Tot i que Barcelona ja fou assetjada en aquesta mateixa guerra uns anys abans –Setge de Barcelona (1706)– implicant a tropes de les grans potències; durant la Guerra dels Catalans els exèrcits estrangers foren evacuats i va enfrontar els defensors de Barcelona, compostos per la Coronela, l'exèrcit regular català, de tropa procedent de la resta de territoris de la Corona d'Aragó, i soldats d'altres territoris que sostenien Carles III. Fou plantejat pel duc de Pòpoli inicialment més com un bloqueig a ultrança enlloc d'un setge convencional. L'entrada en joc d'un exèrcit provinent del Regne de França, el juliol del 13, per donar suport a l'exèrcit espanyol amb el canvi de direcció militar cap al duc de Berwick, més interessat a prendre la ciutat que a destruir-la, decantà severament el curs del setge, convertint-lo en un assalt de trinxeres i mines a les muralles. Molt sobrepassats en nombre, i completament envoltats de soldats borbònics, els caps de la guarnició i els líders catalans van triar la resistència fins a la mort.

Answer: durant la Guerra dels Catalans

Question: Quan foren evacuats els exèrcits estrangers?

Answer: més com un bloqueig a ultrança

Question: Com fou plantejat el setge inicialment pel duc de Pòpoli?

Answer: del Regne de França

Question: D'on provenia l'exèrcit que va entrar en joc el juliol del 13?

Answer: la resistència fins a la mort

Question: Què van triar els líders catalans?

Answer: els caps de la guarnició i els líders catalans

Question: Qui estaven sobrepassats en nombre i envoltats de soldats borbònics?

Context: Aviat se succeí l'excavació de la segona paral·lela, que estigué enllestida el 16 de juliol de 1714. La precisió de l'artilleria catalana en mans del general Basset tornà a destacar a causa de la mortaldat que causà entre els filipistes. Les feines d'excavació i el moviment de tropes causaren importants baixes entre els borbònics. L'enginyer Verboom escrigué:

Answer: 16 de juliol de 1714

Question: Quan estigué enllestida la segona paral·lela?

Answer: Basset

Question: De qui estava a càrrec l'artilleria catalana?

Answer: a causa de la mortaldat que causà entre els filipistes

Question: Per què destaca l'artilleria catalana?

Answer: Les feines d'excavació i el moviment de tropes

Question: Què van causar important baixes entre els borbònics?

Answer: enginyer

Question: Què era Verboom?

Context: El 25 de juliol de 1713 l'exèrcit borbònic —uns 25.000 homes comandats pel duc de Pòpoli[18]—, inicià el setge a la ciutat, dins la qual s'hi havien aplegat molts combatents dels altres territoris de la Corona d'Aragó, sobre tot aragonesos, que formaren un regiment de cavalleria, un altre de fusellers, dos companyies de voluntaris a peu i una de voluntaris a cavall, i valencians i de les illes que organitzaren diverses companyies de voluntaris,[19] i es van realitzar alguns atacs infructuosos a causa de l'escassa capacitat artillera dels atacants. S'escollí el general Villaroel, militar borbònic fins a l'ofensiva de 1710, comandant de l'exèrcit català ajudat, entre d'altres, pel valencià Joan Baptista Basset. Durant els primers mesos de setge les tropes borbòniques foren comandades pel duc de Pòpoli, que tot i la seva experiència, es veié incompetent a l'hora de mantenir un setge eficaç a la ciutat. La situació del Principat esdevingué progressivament més inestable pels borbònics a causa de les revoltes i l'aixecament de milers de persones arreu del país que lluitaren contra la invasió. L'exèrcit franco-espanyol fou incapaç d'aturar les guerrilles de la Plana de Vic i el Lluçanès i obligà Pòpoli a mobilitzar tropes destinades al setge de la ciutat comtal, fet que afluixà el bloqueig i permeté importants connexions entre la ciutat i la resistència de l'interior del país. En l'àmbit marítim el setge fou ineficaç i permeté l'arribada de queviures, pólvora i municions provinents de Mallorca a la ciutat de Barcelona.

Answer: uns 25.000

Question: Quants homes formaven l'exèrcit borbònic?

Answer: incompetent

Question: Com es veié el duc de Pòpoli a l'hora de mantenir un setge eficaç a la ciutat?

Answer: franco-espanyol

Question: Quin exèrcit fou incapaç d'aturar les guerrilles de la Plana de Vic i el Lluçanès?

Answer: l'arribada de queviures, pólvora i municions

Question: Què va permetre la ineficàcia del setge en l'àmbit marítim?


Context: Aquestes pintures pertanyen al gènere històric militar o pintura profana de commemoració de gestes i fets heroics. Un exemple semblant de la mateixa època és una pintura en un arcosoli conservada al MNAC i procedent de Sant Vicenç de Cardona on està representada la Defensa de Girona el 1285 i que aquest fet també està descrit a la mateixa obra de Bernat Desclot.[20] És una de les obres pictòriques que podria ser atribuïda al mestre de la conquesta de Mallorca. Una mica més tardanes cap a començament del segle XIV són altres obres d'estil semblant en gòtic lineal, que es troben a la torre del castell d'Alcanyís i que representen la Conquesta de València per Jaume I.[19]

Answer: al gènere històric militar o pintura profana de commemoració de gestes i fets heroics

Question: A quin gènere pertanyen les pintures?

Answer: MNAC

Question: En quin museu està conservada una pintura semblant de la mateixa època?

Answer: Sant Vicenç de Cardona

Question: D'on procedeix la pintura on està representada la Defensa de Girona?

Answer: XIV

Question: De quin segle són les obres que es troben a la torre del castell d'Alcanyís?

Answer: la Conquesta de València per Jaume I

Question: Què representen les obres que es troben a la torre del castell d'Alcanyís?

Context: Per a la seva datació s'ha tingut en compte un escut de Jaume el Just, que s'observa als murals i que és anterior a la Pau d'Anagni —24 de juny de 1295—. Una altra dada és la inscripció de 1292, que té l'Urna de Sant Càndid, procedent del monestir de Sant Cugat del Vallès, la qual presenta un disseny semblant al de les pintures de la conquesta de Mallorca, en la forma d'estructurar els grups de personatges així com els arbres arrodonits que destaquen sobre el fons. Per tot això, es daten a les pintures, realitzades en el moment del regnat d'Alfons el Franc, rei que també va ocupar temporalment Mallorca entre 1285 i 1291, a més a més de ser també sota el seu mandat quan es va escriure la Crònica de Bernat Desclot.[19]

Answer: un escut de Jaume el Just

Question: Què s'ha tingut en compte per a la seva datació?

Answer: als murals

Question: On s'observa l'escut de Jaume el Just?

Answer: monestir de Sant Cugat del Vallès

Question: De quin monestir procedeix l'Urna de Sant Càndid?

Answer: arrodonits

Question: Com són els arbres que destaquen sobre els fons?

Answer: Alfons el Franc

Question: Quin rei va ocupar temporalment Mallorca entre el 1285 i 1291?

Context: El segon plafó correspon a la descripció de la «Batalla de Porto Pi». L'11 de setembre de 1229 Jaume I va desplegar les seves tropes a la badia de Santa Ponça. El mateix dia tengué lloc la batalla de Portopí decisiva amb el musulmans, que el plafó mostra sobre un fons decorat amb muntanyes i arbres de copa rodona, en una d'aquestes muntanyes s'observa un grup de musulmans amb penons i escuts, la part principal és la que es mostra la lluita —on va trobar la mort— de Guillem II de Montcada i de Bearn, el qual cavalca sobre el seu cavall brandant l'espasa i l'escut on apareixen les armes del seu llinatge, els bessants dels Montcada i els bous de Bearn, que també es troben representats a les gualdrapes del cavall; Guillem és seguit per un cavaller no identificat mentre s'encara a la tropa sarraïna, seguint aquesta escena els textos dels relats de la Crònica de Bernat Desclot.[1]

Answer: El segon

Question: Quin plafó correspon a la descripció de la «Batalla de Porto Pi»?

Answer: 11 de setembre de 1229

Question: En quina data Jaume I va desplegar les seves tropes a la badia de Santa Ponça?

Answer: 11 de setembre de 1229

Question: Quin dia tingué lloc la batalla de Portopí?

Answer: penons i escuts

Question: Què duen els musulmans que s'observen en una muntanya?

Answer: per un cavaller no identificat

Question: Per qui es seguit Guillem?

Context: Les Pintures murals de la conquesta de Mallorca estan formades per un conjunt de tres plafons de frescs que formen part d'un cicle narratiu sobre la conquesta de Mallorca pel rei Jaume el Conqueridor. Amb aquestes pintures es va decorar una sala del Palau Aguilar –anteriorment Palau Caldes i actualment seu del Museu Picasso–, situat en la ciutat de Barcelona. Estan datats d'entre 1285 i 1290 i van ser realitzats per un pintor anònim anomenat mestre de la conquesta de Mallorca. Aquests frescs van ser descoberts el 1961 al Palau Aguilar i traslladats l'any següent, per a la seva conservació, al Museu Nacional d'Art de Catalunya de Barcelona, on actualment es troben exposats.

Answer: tres

Question: Quants plafons de fresc formen les Pintures murals de la conquesta de Mallorca?

Answer: Jaume el Conqueridor

Question: Quin rei va conquistar Mallorca?

Answer: Palau Caldes

Question: Com es deia anteriorment el Palau Aguilar?

Answer: el 1961

Question: Quan van ser descoberts el frescs?

Context: L'edifici del palau a on es van descobrir les pintures, va ser construït en la segona meitat del segle XIII pel mercader Bernat de Caldes, del que va prendre el nom de «Palau de Caldes», està situat en el número 15 del carrer Montcada de Barcelona, en un dels principals punts de l'antiga ciutat medieval a l'anomenat barri de les Arenas o de Santa Maria del Mar, aquest carrer s'havia urbanitzat feia més o menys un segle enrere. Al teginat de la sala on s'havia decorat amb les Pintures murals de la conquesta de Mallorca, va aparèixer l'escut de la família amb un calder. Posteriorment quan va canviar de propietari, i com era costum, sobre aquest calder es va col·locar el nou escut del que va adquirir l'edifici, així es va pintar un lliri i una rosa i damunt un arbre emblema dels Lledó que van ser els propietaris des de 1317 a 1335.[11] Va pertànyer a diversos nobles de la Cort d'Aragó, fins que l'any 1386 la família burgesa Coromines-Desplà va adquirir-ho, per vendre'l més tard a Joan Berenguer d'Aguilar, de qui va prendre el nom pel que és conegut actualment el «Palau de Aguilar» o «Palau de Berenguer d'Aguilar».[12]

Answer: en la segona meitat del segle XIII

Question: Quan va ser construït l'edifici del palau on es van descobrir les pintures?

Answer: Bernat de Caldes

Question: Qui va construir l'edifici del palau on van ser descobertes les pintures?

Answer: Palau de Caldes

Question: Quin Palau està situat al número 15 del carrer Montcada de Barcelona?

Answer: Al teginat de la sala on s'havia decorat amb les Pintures murals de la conquesta de Mallorca

Question: On va aparèixer l'escut de la família amb un calder?

Answer: a Joan Berenguer d'Aguilar

Question: A qui va vendre la família Coromines-Desplà l'edifici?


Vulcanià

Context: Aconseguida la pau social, els vulcanians assoliren un important grau de coneixements tecnològics, sent una de les primeres cultures a viatjar pels quadrants Alfa i Beta a velocitat de curvatura. Alguns d'aquests viatges els van portar fins al sistema solar, on, el 1953, una nau científica vulcaniana es va estavellar contra la Terra produint el primer contacte,[45] no obstant passaren per desapercebuts i la humanitat no s'assabentà. Temps després, el 5 d'abril de 2063, una nau vulcaniana detecta un senyal warp causada pels descobriments de científic terrícola Zefram Cochrane, davant d'això, les autoritats vulcanianes aproven el primer contacte oficial amb l'espècie humana.[46]

Answer: a velocitat de curvatura

Question: A quina velocitat viatjaven?

Answer: Alfa i Beta

Question: Per quins quadrants van viatjar?

Answer: 1953

Question: Quin any es va estavellar contra la terra?

Answer: warp

Question: Quin senyal van detectar el 2063?

Answer: les autoritats vulcanianes

Question: Qui va aprovar el contacte amb l'espècie humana?

Context: Si bé són omnívors els vulcanians són vegetarians,[2] tanmateix si la circumstància ho requereix mengen carn.[28] Tampoc no toquen el menjar amb les mans, ni tan sols aliments com pot ser el pa.[2] Per a un vulcanià menjar amb les mans és un gest d'incivilització, talment com menjar carn. De totes maneres, si la circumstància ho requereix, mengen amb les mans. És costum entre els vulcanians que, quan una persona és convidada a casa d'una altra, el convidat ha de preparar el menjar.[29] Són bastant reticents a tastar nous plats i els seus són coneguts per ser poc saborosos.[10] Hi ha un grup minoritari de vulcanians anomenats som botos katur (vulcanians carrens de lògica) els quals no segueixen al peu de la lletra les ensenyances de Surak i cerquen un equilibri entre la lògica i les emocions. Entre aquest sector el consum de carn és acceptat.[10]

Answer: és un gest d'incivilització

Question: Què vol dir menjar amb les mans?

Answer: el convidat

Question: Qui prepara el menjar?

Answer: poc saborosos

Question: Com són els seus plats?

Answer: a tastar nous plats

Question: A què són reticents?

Context: En un primer moment, els vulcanians van ser una espècie dominada per les passions i el desig de violència. En funció a aquestes emocions, crearen la Pedra de Gol (aproximadament 1800 anys abans de la creació de la federació), una arma letal capaç d'amplificar els sentiments hostils i el poder mental. La possessió d'aquesta arma va estar a punt d'extingir l'espècie vulcaniana. Llavors, liderada per Surak, la societat vulcaniana inicià una nova era, anomenada  El Temps del despertar, abraçant una filosofia que plantejava la repressió de les emocions per arribar a un estat d'autocontrol capaç d'allunyar tot desig de conducta violenta.[5] Assumida la nova ideologia, la pedra de Gol (que en realitat es tractava d'un ressonador psiònic) va ser desmantellada per sempre.[3]

Answer: violència

Question: Quin desig dominava els vulcanians?

Answer: la Pedra de Gol

Question: Què van crear?

Answer: El Temps del despertar

Question: Com es deia la nova era?

Answer: Surak

Question: Qui va liderar la nova era?

Answer: a un estat d'autocontrol capaç d'allunyar tot desig de conducta violenta

Question: A on volien arribar amb la nova filosofia?

Context: Tot i que la filosofia vulcaniana és pacifista i diu que els problemes, sempre que es pugui, s'han de solucionar de forma raonada, els vulcanians han desenvolupat unes tècniques d'arts marcials molt efectives. Igual que les arts marcials terrestres, les vulcanianes tenen un codi molt estricte de respecte al rival. La Koon-ut-kal-si-Fee (lluita a mort) és un dels exemples més clars de les arts marcials vulcanianes. Molt vulcanians, a més, aprenen arts marcials de moltes cultures i estan capacitats per matar de moltes maneres diferents, tot i que no ho fan mai.[21]

Answer: pacifista

Question: Com és la filosofia vulcaniana?

Answer: de forma raonada

Question: Com s'haurien de solucionar el problemes?

Answer: lluita a mort

Question: Què vol dir Koon-ut-kal-si-Fee?

Answer: molt estricte

Question: Com és el codi de respecte al rival?

Answer: per matar

Question: Per a què estan capacitats?

Context: Els vulcanians tingueren serioses disputes amb els seus veïns, els andorians, amb qui havien arribat a un acord de no-agressió el 2152,[47] però que no evitava les sospites i certs incidents. Aquesta disputa va ser la causa del refredament de les relacions entre vulcanians i humans, quan un grup d'andorians destruïren P'Jem, un antic monestir vulcanià de gran valor religiós i cultural, emprat també com a estació de seguiment per vigilar Andòria (planeta dels andorians).[48] La intervenció humana va ser crucial per al descobriment del lloc de vigilància per part dels andorians i la seva posterior destrucció pocs mesos després. Aquests fets originaren la retirada temporal de Soval, ambaixador cap vulcanià a la Terra, i l'ordre, per part de l'alt comandament vulcanià, de retirar el seu enllaç amb la Flota Estel·lar a bord de la nau Enterprise (NX-01), la subcomandant T'Pol.

Answer: de no-agressió

Question: Quin acord tenien?

Answer: P'Jem

Question: Què van destruir ela andorians?

Answer: Andòria

Question: Com es diu el planeta del andorians?

Answer: ambaixador cap vulcanià a la Terra

Question: Qui era Soval?


Rinoceront de Java

Context: Els mascles marquen el seu territori amb piles de fems i orina. També sembla que utilitzen rascades fetes a terra amb les potes i arbres joves torts per comunicar-se. Els membres d'altres espècies de rinoceronts tenen el peculiar costum de defecar en enormes piles de fems i després fregar les potes posteriors als excrements. Els rinoceronts de Sumatra i de Java també defequen en piles, però no hi freguen les potes. Es creu que aquesta adaptació en el comportament té un motiu ecològic; als boscos humits de Java i Sumatra, aquest mètode podria no ser útil per escampar olors.[26]

Answer: amb piles de fems i orina

Question: Com marquen el seu territori els mascles?

Answer: fregar les potes posteriors als excrements

Question: Quin costum tenen els membres d'altres espècies de rinoceronts?

Answer: ecològic

Question: Per quin motiu els rinoceronts de Sumatra i de Java no hi freguen les potes?

Answer: rascades fetes a terra amb les potes i arbres joves torts

Question: Què sembla que utilitzen per comunicar-se?

Answer: als boscos humits de Java i Sumatra

Question: On no podria ser útil el mètode per escampar olors?

Context: Antigament, era el més estès dels rinoceronts asiàtics; el rinoceront de Java s'estenia des de les illes d'Indonèsia fins a l'Índia i la Xina, passant pel sud-est d'Àsia. Actualment, l'espècie es troba en perill crític; només se'n coneixen dues poblacions salvatges i cap en captivitat. És, possiblement, el gran mamífer més rar del planeta.[3] Una població de no més de 40 exemplars viu al Parc Nacional d'Ujung Kulon, a l'illa de Java (Indonèsia) i una petita població, que el 2007 fou estimada a un màxim de vuit exemplars, sobreviu al Parc Nacional de Cat Tien, al Vietnam. El declivi del rinoceront de Java s'atribueix principalment a la caça furtiva, principalment per les seves banyes, que tenen un gran valor en la medicina tradicional xinesa i al mercat negre s'arriben a vendre fins a 30.000 $ per quilogram.[3] La pèrdua d'hàbitat al sud-est asiàtic, especialment com a resultat de guerres com ara la guerra del Vietnam, també ha contribuït al declivi de l'espècie i n'ha obstaculitzat la recuperació.[4] L'àmbit de distribució actual es troba dins de dues àrees protegides, però els rinoceronts encara estan amenaçats pels caçadors furtius, les malalties i una pèrdua de diversitat genètica que provoca una depressió endogàmica. No se'n conserva cap exemplar en captivitat.

Answer: en perill crític

Question: Com està l'espècie actualment?

Answer: no més de 40

Question: Quants exemplars viuen al Parc Nacional d'Ujung Kulon?

Answer: a la caça furtiva

Question: A què s'atribueix el declivi del rinoceront de Java?

Answer: les seves banyes

Question: Què n'obtenen?

Answer: fins a 30.000 $

Question: Quan pot arribar a costar un quilogram de banya de rinoceront?

Context: La causa principal del declivi constant del rinoceront de Java ha sigut la caça furtiva per les seves banyes, un problema que afecta totes les espècies de rinoceronts. Els rinoceronts han estat un bé comercial a la Xina des de fa més de dos mil·lennis, on es creu que tenen propietats curatives en la medicina tradicional xinesa. Històricament, s'utilitzava la seva pell per fer armadures pels soldats xinesos i algunes tribus del Vietnam creien que la pell podia fer-se servir per produir un antídot pel verí de les serps.[27] Com que la distribució del rinoceront cobreix moltes zones pobres, ha sigut difícil convèncer els habitants perquè no matin aquest animal aparentment inútil que podrien vendre per una gran quantitat de diners.[23] Quan la Convenció sobre el Comerç Internacional d'Espècies Amenaçades de Fauna i Flora Salvatges entrà en vigor el 1975, el rinoceront de Java fou posat sota la protecció total de l'Apèndix I: tot comerç internacional de rinoceronts de Java o productes derivats d'ells és il·legal.[28] Estudis del mercat negre de banyes de rinoceronts han determinat que les banyes de rinoceronts asiàtics es venen a un preu de fins a $30.000 per quilogram, el triple del valor de les banyes dels rinoceronts africans.[3]

Answer: la caça furtiva

Question: Quina és la causa principal del declivi constant del rinoceront de Java?

Answer: es creu que tenen propietats curatives

Question: Per què son valorats a Xina?

Answer: armadures

Question: Què en feien de la seva pell els xinesos?

Answer: 1975

Question: Quin any va entrar en vigor la Convenció sobre el Comerç Internacional d'Espècies Amenaçades de Fauna i Flora Salvatges?

Answer: produir un antídot pel verí de les serps

Question: Què creien que podien fer amb la seva pell els vietnamites?

Context: El rinoceront de Java és molt més silenciós que el de Sumatra; se n'han registrat molt poques vocalitzacions. Els rinoceronts adults no tenen cap predador conegut a part dels humans. Són tímids, particularment al Vietnam i es retiren als boscos espessos quan senten humans a prop. Tot i que és una característica valuosa des del punt de vista de la supervivència, fa que els rinoceronts siguin difícils d'estudiar.[4] Tanmateix, si els humans s'hi acosten massa, el rinoceront de Java esdevé agressiu i ataca, clavant les incisives del maxil·lar inferior mentre fa força cap amunt amb el cap.[26] El seu comportament relativament antisocial podria ser una adaptació recent a les pressions sobre les poblacions; les proves històriques suggereixen que, com els altres rinoceronts, antigament aquesta espècie era més gregària.[10]

Answer: El rinoceront de Java

Question: Quin rinoceront és més silenciós?

Answer: ataca

Question: Què fa el rinoceront de Java si els humans s'hi acosten massa?

Answer: es retiren als boscos espessos

Question: Què fan quan senten humans a prop?

Answer: gregària

Question: Com era antigament aquesta espècie?

Context: La pèrdua d'hàbitat a causa de l'agricultura també ha contribuït al seu declivi, tot i que aquest ja no és un factor tan significatiu, car el rinoceront només viu en dos parcs sota protecció nacional. La deterioració dels hàbitats ha obstaculitzat la recuperació de les poblacions de rinoceronts que havien estat víctimes de la caça furtiva. Fins i tot amb tots els esforços que es fan per protegir-lo, les previsions de supervivència del rinoceront són dolentes. Com que les poblacions estan limitades a dues àrees petites, són molt vulnerables a les malalties i als problemes de consanguinitat. Els geneticistes de la conservació estimen que caldria una població de cent rinoceronts per preservar la diversitat genètica de l'espècie.[21]

Answer: La pèrdua d'hàbitat

Question: Què ha contribuït al seu declivi?

Answer: en dos parcs sota protecció nacional

Question: On viu el rinoceront?

Answer: a les malalties i als problemes de consanguinitat

Question: A què son vulnerables?

Answer: cent rinoceronts

Question: Quants rinoceronts caldria per preservar la diversitat genètica de l'espècie?

Answer: la recuperació de les poblacions de rinoceronts

Question: Què ha obstaculitzat la deterioració dels hàbitats?


Alan Rickman

Context: Molts mitjans han defensat que les actuacions de Rickman bé valien una nominació a l'Oscar al millor actor secundari.[32][33][34] La primera nominació pel paper d'Snape arribà als premis de l'Aliança de Dones Periodistes de Cinema, els premis Saturn, els premis Scream i els premis de l'Associació de Crítics de Cinema St. Louis Gateway en la categoria de millor actor secundari.[35]

Answer: una nominació a l'Oscar al millor actor secundari

Question: Què defensaven molts mitjans que havia d'obtenir Rickman amb les seves actuacions?

Answer: Snape

Question: Per quin paper va estar nominat als premis Saturn?

Answer: l'Associació de Crítics de Cinema St. Louis Gateway

Question: Quina associació el va nominar?

Context: L'agost del 2015 Rickman va patir un ictus, moment en què se li va diagnosticar un càncer de pàncrees. En aquell moment va explicar que tenia una malaltia terminal només al seu cercle més íntim.[54] El 14 de gener de 2016 Rickman va morir en un hospital de Londres, envoltat dels seus amics i familiars.[55] Poc més tard, els seus seguidors van crear un memorial en honor seu al costat del cartell de la Plataforma 9¾ de l'Estació de London King's Cross.[56]

Answer: un ictus

Question: Què va patir l'agost del 2015?

Answer: un càncer de pàncrees

Question: Què li van diagnosticar?

Answer: al seu cercle més íntim

Question: A qui va explicar que tenia una malaltia terminal?

Answer: El 14 de gener de 2016

Question: Quin dia va morir?

Answer: l costat del cartell de la Plataforma 9¾

Question: On van crear un memorial?

Context: Rickman va ser escollit per la revista Empire, en el número 34, l'any 1995, i en el número 59 de la llista de les 100 millors estrelles del cinema de tots els temps, l'octubre de 1997. El 2009 i el 2010 Rickman va tornar a aparèixer a la llista de les 100 estrelles més atractives d'aquesta revista, en totes dues ocasions en el número 8, d'entre els 50 acotrs escollits. El 1993 Rickman va ser elegit per formar part del Consell de la Royal Academy of Dramatic Art (RADA); allí hi va ser vicepresident, així com membre dels comitès d'assessorament artístic i entrenament, i de la Junta de Desenvolupament.[41]

Answer: 1997

Question: Quin any va ser escollit com una de les 100 estrelles més atractives de la història del cinema?

Answer: El 2009 i el 2010

Question: Quins anys va tornar a aparèixer a la llista?

Answer: Empire

Question: En quina revista es fa aquesta llista?

Answer: el número 8

Question: En quin lloc hi apareixia?

Answer: Consell de la Royal Academy of Dramatic Art

Question: Per a quin consell el van elegir?

Context: Rickman també va dirigir The Winter Guest a l’Almeida Theatre de la capital britànica el 1995, així com la versió cinematogràfica de la mateixa obra, estrenada el 1997 i protagonitzada per Emma Thompson i la seva mare autèntica, Phyllida Law.[24] Amb Katharine Viner van recuperar l’obra My Name Is Rachel Corrie, a més de dirigir l’estrena al Royal Court Theatre, que es va produir l’abril de 2005. Gràcies a això va aconseguir el premi del públic del Theatre Goers al millor director. Rickman era amic de la família Corrie, guanyant-se la seva confiança, i l’espectacle fou molt ben rebut pel públic londinenc aquell any. Però el 2006, la producció de l’obra a Nova York fou posposada davant de la possibilitat que fos boicotejada i denunciada per part de grups que la poguessin veure com “propaganda d’agitació antiisraeliana”. Rickman va denunciar-ho com una “censura nascuda de la por”. Tony Kushner, Harold Pinter i Vanessa Redgrave, entre d’altres, van criticar la decisió de postergar definitivament l’espectacle. Finalment, l’obra de teatre es va realitzar en un altre indret de la ciutat, rebent crítiques diverses, i des d’aleshores s’ha interpretat en molts indrets del món.[25]

Answer: a l’Almeida Theatre

Question: On va dirigir va dirigir The Winter Guest?

Answer: Emma Thompson

Question: Qui protagonitzava la versió cinematogràfica de The Winter Guest?

Answer: 2005

Question: Quin any va estrenar My Name Is Rachel Corrie?

Answer: el premi del públic del Theatre Goers al millor director

Question: Quin premi li van donar per la direcció de My Name Is Rachel Corrie?

Answer: davant de la possibilitat que fos boicotejada

Question: Per què va ser posposada la producció de Nova York?


Arquitectura de Barcelona

Context: En aquesta època es va crear la Casa de la Ciutat —seu de l'Ajuntament—, la qual consistia al començament en un saló construït al pati interior de la casa de l'escrivà del Consell de Cent, el grup de prohoms que dirigia la ciutat, les reunions del qual se celebraven fins aleshores al convent de Santa Caterina.[79] Es va construir llavors el Saló de Cent, obra de Pere Llobet inaugurada el 1373. Entre 1400 i 1402 es va edificar una nova façana, a càrrec d'Arnau Bargués, on destaquen la porta de mig punt i una arcada cega sobre les obertures, així com la decoració escultòrica, de la qual sobresurt un Sant Rafael elaborat per Pere Sanglada; es tracta de la façana que dóna al carrer de la Ciutat, ja que la façana principal actual, que dóna a la plaça de Sant Jaume, és del segle xix, en estil neoclàssic.[80]

Answer: la Casa de la Ciutat

Question: Quina és la seu de l'Ajuntament?

Answer: al pati interior de la casa de l'escrivà del Consell de Cent

Question: On estava construït el saló?

Answer: Pere Llobet

Question: De qui és obra el Saló de Cent?

Answer: 1373

Question: Quan va ser inaugurat el Saló de Cent?

Answer: Pere Sanglada

Question: Qui va elaborar el Sant Rafael de la decoració escultòrica de la nova façana?

Context: En els anys 1950 va haver-hi una renovació del panorama arquitectònic gràcies al Grup R (1951-1961),[333] un conjunt d'arquitectes que van connectar l'experiència del racionalisme i el GATCPAC amb els nous corrents internacionals, com el Neoliberty, el contextualisme i l'organicisme, amb influència d'arquitectes com Alvar Aalto, Oscar Niemeyer, Bruno Zevi i Gio Ponti.[334] Es consideraven a si mateixos postfuncionalistes, partint del funcionalisme racionalista però superat basant-se en criteris humanistes.[335] L'arquitectura del Grup R es va anar desmarcant cada cop més de l'estil propi del règim, adquirint un matís reivindicatiu, en què l'aposta per la modernitat es considerava una oposició al règim.[336]

Answer: En els anys 1950

Question: Quan es va produir una renovació del panorama arquitectònic?

Answer: el Neoliberty, el contextualisme i l'organicisme

Question: Quins eren alguns dels nous corrents internacionals?

Answer: reivindicatiu

Question: Quin matís va adquirir l'arquitectura del Grup R?

Answer: una oposició al règim

Question: Com és considerava l'aposta de la modernitat?

Context: La prosperitat guanyada amb l'expansió territorial va propiciar els primers assentaments extramurs de la ciutat, un cop allunyat el perill de les incursions musulmanes. Es van crear diversos nuclis de població (vila nova), generalment al voltant d'esglésies i monestirs: així va ocórrer al voltant de l'església de Santa Maria del Mar, on es va crear un barri de caràcter portuari; igualment a l'església de Sant Cugat del Rec, de caràcter agrari; el barri de Sant Pere al voltant de Sant Pere de les Puel·les; el barri del Pi va sorgir al voltant de l'església de Santa Maria del Pi; i el Mercadal, entorn del mercat del Portal Major. La creació d'aquests nous barris va obligar a ampliar el perímetre emmurallat, pel que el 1260 es va construir una nova muralla des de Sant Pere de les Puel·les fins a les Drassanes, de cara al mar. El nou tram era de 5 100 m, i englobava una àrea d'1,5 km². El recinte comptava amb vuitanta torres i vuit noves portes, entre les quals es trobaven diversos enclavaments de rellevància en l'actualitat, com el Portal de l'Àngel, la Portaferrissa o la Boqueria.[58]

Answer: generalment al voltant d'esglésies i monestirs

Question: On es van crear diversos nuclis de població?

Answer: un barri de caràcter portuari

Question: Què es va crear al voltant de l'església de Santa Maria del Mar?

Answer: el barri del Pi

Question: Quin barri va sortir al voltant de l'església de Santa Maria del Pi?

Answer: a ampliar el perímetre emmurallat

Question: A què va obligar la creació dels nous barris?

Answer: 1260

Question: Quan es va construir una muralla des de Sant Pere de les Puel·les fins a les Drassanes?

Context: Poc se sap de la catedral d'època romànica, excepte que va ser consagrada el 1058, el que permet suposar que havia de ser un edifici diferent del paleocristià o preromànic. Probablement ocupava l'espai central de l'actual catedral gòtica i, si seguia el model d'altres esglésies de l'època, havia de tenir tres naus amb tres absis esglaonats i pòrtic d'entrada. Tenia un campanar que limitava amb el Palau Comtal.[46] Del segle xi és també l'església de la Mare de Déu del Coll, situada al peu del turó del Carmel, de la qual es conserva el cos central i el campanar, mentre que els altres elements actuals de l'església són del segle xx.[47]

Answer: 1058

Question: Quan va ser consagrada la catedral d'època romànica?

Answer: pòrtic d'entrada

Question: Què tenia a l'entrada la catedral d'època romànica?

Answer: el Palau Comtal

Question: Amb què limitava el campanar de la catedral?

Answer: segle xi

Question: De quin segle és l'església de la Mare de Déu del Coll?

Context: Ricardo Bofill va fundar el seu Taller d'Arquitectura el 1963, una experiència multidisciplinària que conjuntava l'arquitectura amb les matemàtiques, la poesia, la filosofia, l'economia, la publicitat i la fotografia.[375] Va seguir les directrius de l'Escola, però distanciant-se pel tractament de la planta i el volum, als quals va aplicar un cert component d'experimentació formal, alhora que va introduir trets tecnologicistes. Això es va accentuar a la fi dels anys 1960, en què va denotar una forta influència del grup britànic Archigram.[376] En aquests anys va ser autor dels edificis del carrer de Johann Sebastian Bach 28 (1962-1963), Johann Sebastian Bach 2-4 (1962-1963) i Nicaragua 97-99 (1962-1965).

Answer: tecnologicistes

Question: Quins trets va introduir Ricardo Bofill?

Answer: amb les matemàtiques, la poesia, la filosofia, l'economia, la publicitat i la fotografia

Question: Amb què conjugava Ricardo Bofill l'arquitectura?

Answer: va aplicar un cert component d'experimentació formal, alhora que va introduir trets tecnologicistes

Question: Com va tractar Ricardo Bofill el tractament de la planta i el volum?

Answer: Ricardo Bofill

Question: Qui va ser autor dels edificis del carrer de Johann Sebastian Bach 28?


Grand Palais

Context: L'obra, per a la qual es van arribar a mobilitzar fins a 1.500 obrers, va aplicar noves tècniques de construcció com l'ús del formigó armat segons un sistema patentat el 1892 per François Hennebique,[4] al costat d'un desplegament de mitjans considerables per a l'època: vies fèrries per al transport del material, màquines de vapor per a les dinamos d'accionament de serres de tall, un pont grua per al manejament dels grans blocs, rails interiors, bastides mòbils o una rampa des de la ribera del Sena per a l'aproximació de les barcasses de pedrissa.[9] Destacaren les habilitats tècniques de la societat Moisant-Laurent-Savey, que van construir la part metàl·lica desplegada als costats dels Camps Elisis i de l'avinguda d'Antin. La mateixa empresa Moisant va ser així mateix l'encarregada de la fusteria en ferro i acer de la gran escala d'honor dissenyada per Louvet.[10]

Answer: 1.500

Question: Quants obrers es van mobilitzar per a realitzar l'obra?

Answer: l'ús del formigó armat segons un sistema patentat el 1892

Question: Quina nova tècnica es va aplicar en la construcció?

Answer: vies fèrries

Question: Què es feia servir per al transport del material?

Answer: Moisant-Laurent-Savey

Question: Quina societat va construir la part metàl·lica desplegada als costats dels Camps Elisis?

Context: Renaud Donnedieu de Vabres va expressar la idea de la transformació de l'emplaçament a «Establiment públic del Grand Palais», en lloc de confiar la seva gestió i programació a organismes privats. El Grand Palais gaudeix així de l'estatut d'establiment públic industrial i comercial (EPIC) des de l'1 de gener de 2007. El gener de 2011 es fusiona amb la Réunion des Musées Nationaux, sota la direcció de Jean-Paul Cluzel.[48]

Answer: Renaud Donnedieu de Vabres

Question: Qui va expressar la idea de la transformació de l'emplaçament a «Establiment públic del Grand Palais»?

Answer: d'establiment públic industrial i comercial

Question: Quin estatut gaudeix el Grand Palais?

Answer: des de l'1 de gener de 2007

Question: Des de quan gaudeix el Grand Palais l'estatut d'establiment públic industrial i comercial?

Answer: amb la Réunion des Musées Nationaux

Question: Amb qui es va fusionar el gener de 2011 el Gran Palais?

Answer: Jean-Paul Cluzel

Question: Qui dirigia el nou organisme fusionat?

Context: Fou edificat sobre un terreny inestable que amb el temps va afectar la seva estructura; per aquest motiu, es realitzà una llarga i costosa restauració iniciada en la dècada de 1990. La seva nau central va ser reoberta el 2005 per a la celebració de salons i exposicions temporals variades. El 12 de juny de 1975 aquesta nau central va ser catalogada com a monument històric, classificació que es va estendre el 6 de novembre del 2000 a la totalitat dels 40.000 m² del Grand Palais.[2] El 13 de juliol de 2008 va allotjar la cimera de caps d'estat i el govern fundacional de la Unió per la Mediterrània.[3]

Answer: inestable

Question: Com era el terreny sobre el que fou edificat el Grand Palais?

Answer: la seva estructura

Question: Què va quedar afectat del Grand Palais per haver estat construït sobre un terreny inestable?

Answer: en la dècada de 1990

Question: Quan es va iniciar la restauració?

Answer: per a la celebració de salons i exposicions temporals variades

Question: Per a què va ser reoberta la seva nau central?

Answer: 13 de juliol de 2008

Question: Quan va allotjar el Grand Palais la cimera de caps d'estat i el govern fundacional de la Unió per la Mediterrània?

Context: La restauració de l'armadura també va portar a la rehabilitació de la vidriera i de la seva trama poc estètica. Durant el transcurs de l'estudi previ, l'arquitecte Alain-Charles Perrot va suggerir que fos restituïda la trama inicial i l'amplada dels vidres, desnaturalitzats en el curs d'una campanya de revisió. A més a més, la constitució dels vidres no corresponia a les regles de seguretat exigides avui dia. El vidre armat d'aleshores va ser reemplaçat per un modern vidre laminat, que posseeix dues qualitats primordials:[45]

Answer: la rehabilitació de la vidriera i de la seva trama

Question: Què va portar la restauració de l'armadura?

Answer: poc estètica

Question: Com era la trama de la vidriera?

Answer: que fos restituïda la trama inicial i l'amplada dels vidres

Question: Què va suggerir l'arquitecte Alain-Charles Perrot sobre la reforma?

Answer: per un modern vidre laminat

Question: Per què va ser reemplaçat el vidre armat?


Henri VIII

Context: El 1880, Auguste Vaucorbeil, director de l'Òpera de París, va lliurar un llibret a Saint-Saëns originalment destinat a Gounod: La cisma de Inglaterra basat en l'obra de Calderón de la Barca.[6] Mentre treballava en l'obra va ser elegit, el 1881, membre de l'Acadèmia de Belles Arts. Les proves per a l'obra van començar a la tardor de 1882. Saint-Saëns va posar un notable esforç en la creació d'Henri VIII, per exemple va realitzar un notable treball de recerca a la biblioteca de manuscrits antics de la Corona anglesa per poder utilitzar antigues cançons en la partitura.[7] Així, va incloure una cançó antiga trobada entre els papers, encara que va reconèixer que la melodia original quedava totalment coberta per les ornamentacions vocals de la protagonista.[8]

Answer: Auguste Vaucorbeil

Question: Qui era el director de l'Òpera de París l'any 1880?

Answer: a Saint-Saëns

Question: A qui va lliurar Auguste Vaucorbeil un llibret el 1880?

Answer: en l'obra de Calderón de la Barca

Question: En què es basava La cisma de Inglaterra?

Answer: a la biblioteca de manuscrits antics de la Corona anglesa

Question: On va realitzar Saint-Saëns una recerca important sobre Henri VIII?

Answer: una cançó antiga

Question: Què va trobar Saint-Saïens entre els manuscrits de la biblioteca que va incloure en l'obra?

Context: L'argument tracta del divorci entre Enric VIII i la seva esposa Caterina, i els seus amors amb Anna Bolena. L'apassionada intriga ofereix l'oportunitat de mil matisos psicològics.[5] Basada en dues obres de teatre de Pedro Calderón de la Barca i de William Shakespeare, La cisma de Inglaterra (1627) i The life of Henry VIII (1613), l'òpera s'aproxima a la història del rei de les sis dones, fundador de l'Església d'Anglaterra, d'una manera ben diferent de com ho van fer els romàntics Rossini i Donizetti: amb afany historicista, intentant recrear amb justesa l'ambient i fins i tot els estils musicals del Renaixement anglès en un marc formal hereu de la grand opéra meyerbeeriana.[9] L'òpera és, per tant, resultat d'una època en què s'havien de presentar grans muntatges escènics amb impressionants decorats, gran desplegament de masses i un cos de ball de primer ordre.[10]

Answer: Caterina

Question: Qui era l'esposa d'Enric VIII?

Answer: La cisma de Inglaterra (1627) i The life of Henry VIII (1613)

Question: En quines obres esta basada l'òpera?

Answer: Pedro Calderón de la Barca

Question: Qui és l'autor de l'obra La cisma de Inglaterra?

Answer: impressionants

Question: Com eren els decorats que es presentaven en els escenaris de l'època?

Answer: tracta del divorci entre Enric VIII i la seva esposa Caterina, i els seus amors amb Anna Bolena

Question: Quin és l'argument de l'òpera?

Context: El llibret se centra en el repudi de la reina Caterina d'Aragó pel rei Enric VIII d'Anglaterra, enamorat de la seva dama d'honor, Anna Bolena. La negativa del Vaticà a anul·lar el matrimoni entre Caterina i Enric VIII perquè aquest pogués contraure matrimoni de nou amb Bolena va causar el Cisma de l'Església d'Anglaterra.[2] Henri VIII idealitza la figura de Caterina, lleial i resignada a la seva sort, i presenta un Enric ja amb els trets d'hedonisme i crueltat amb què ha passat a la història.[3]

Answer: en el repudi de la reina Caterina d'Aragó pel rei Enric VIII d'Anglaterra

Question: En què es centra el llibret?

Answer: Anna Bolena

Question: De qui estava enamorat Enric VIII?

Answer: a anul·lar el matrimoni entre Caterina i Enric VIII

Question: A què es va negar el Vaticà?

Answer: La negativa del Vaticà a anul·lar el matrimoni entre Caterina i Enric VIII

Question: Què va causar el Cisma de l'Església d'Anglaterra?

Answer: hedonisme i crueltat

Question: Amb quins trets ha passat a la història Enric VIII?

Context: En una reposició de l'obra a l'Opéra el maig de 1903, Debussy va escriure a la seva crònica setmanal del Gil Blas una crítica en què es concentra amb gran agudesa tot el que un gran músic de la nova escola podia dir sobre Saint-Saëns en general i sobre aquesta òpera en particular: «És bo celebrar respectuosament la reposició d'Henri VIII, és potser la darrera òpera històrica que s'hi representa! Això esperem, almenys, i, d'altra banda, sembla difícil fer-ho millor que Meyerbeer. Aquestes paraules no volen insinuar que el senyor Saint-Saëns s'hagi equivocat escrivint Henri VIII. És més músic que home de teatre, no utilitza els efectes fàcils que són lícits en aquesta forma dramàtica. Aporta, per la resta, una sinceritat que mai va tenir Meyerbeer. I si Enric VIII canta unes cavatines empallegoses és, creguin-me, perquè Saint-Saëns ho ha volgut. Tothom sap, d'altra banda, que fins i tot el tigre amb la sang més alterada pot proferir uns udols capaços d'entendrir un nen».[5]

Answer: Debussy

Question: Qui va escriure una crítica al Gil Blas el 1903?

Answer: sinceritat

Question: Què aporta a l'obra Saint-Saëns que segons Gil Blas mai havia tingut Meyerbeer?

Answer: maig de 1903

Question: Quan es va fer la reposició de l'obra a l'Opéra?

Answer: una crítica

Question: Què va escriure Debussy al Gil Blas?

Answer: sobre Saint-Saëns en general i sobre aquesta òpera en particular

Question: Sobre què versa la crítica que va escriure Debussy al Gil Blas?


Tiranosauroïdeus

Context: Els trets característics de la pelvis dels tiranosauroïdeus inclouen una osca còncava a l'extrem frontal superior de l'ili, una cresta vertical definida i afilada a la superfície exterior de l'ili que s'estén per sobre de l'acetàbul (conca de la pelvis), i una "bota" enorme al final del pubis, més de la meitat de llarga que l'eix del pubis.[1] Aquestes característiques es troben en tots els tiranosauroïdeus coneguts, incloent-hi els membres basals Guanlong[3] i Dilong.[2] No es coneix el pubis d’Aviatyrannis ni l'stokesosaure però l'ili presenta els trets típics dels tiranosauroïdeus.[10] Les extremitats posteriors de tots els tiranosauroïdeus, com en la majoria de teròpodes, tenien quatre dits, tot i que el primer dit (l'hàl·lux) no tocava a terra. Les extremitats posteriors dels tiranosauroïdeus eren més llargues en relació amb la mida del cos que les de gairebé qualsevol altre teròpode i presenten proporcions característiques d'animals corredors, incloent-hi una tíbia i metatarsos allargats.[1] Aquestes proporcions es mantenen fins i tot en l'adult més gran de tiranosaure[11] malgrat que probablement era incapaç de córrer.[12] El tercer metatars dels tiranosàurids quedava subjectat per la part superior pel segon i el quart, formant una estructura coneguda com a arctometatars.[1] L'arcometatars també estava present en l'apalatxosaure,[8] però la seva presència no està clara en Eotyrannus[5] o driptosaure.[13] Aquesta era una estructura compartida amb els ornitomímids, troodòntids i quenagnàtids derivats,[14] però no es trobava en tiranosauroïdeus basals com Dilong, cosa que n'indica una evolució convergent.[2]

Answer: còncava

Question: Com és l'osca de la pelvis dels tiranosauroïdeus?

Answer: quatre

Question: Quants dits tenien les extremitats posteriors dels tiranosauroïdeus?

Answer: a l'extrem frontal superior de l'ili

Question: On és l'osca còncava de la pelvis dels tiranosauroïdeus?

Answer: una cresta vertical definida i afilada

Question: Què hi ha a la superfície exterior de l'ili que s'estén per sobre de l'acetàbul?

Answer: el primer

Question: Quin dit dels tiranosauroïdeus no tocava terra?

Context: La presència de "protoplomes" en tiranosauroïdeus basals no és sorprenent, car se sap que són característiques dels celurosaures i es troben en altres gèneres basals com Sinosauropteryx,[45] així com tots els grups més derivats.[44] Les poques impressions fossilitzades de la pell de grans tiranosàurids manquen de plomes; en canvi, presenten una pell coberta d'escates.[48] És possible que les "protoplomes" estiguessin presents en parts del cos no preservades a les impressions de la pell. Una altra possibilitat és que la pèrdua secundària de "protoplomes" en grans tiranosàurids fos anàloga amb la pèrdua similar de pèl en els mamífers moderns més grans, com els elefants, en què una relació superfície/volum baixa redueix la transferència de calor, fent innecessari l'aïllament per abric de pèl.[2]

Answer: Sinosauropteryx,[45] així com tots els grups més derivats

Question: En quins altres gèneres basals es troba la presència de "protoplomes"?

Answer: de plomes

Question: De què manquen les impressions fossilitzades de la pell de grans tiranosàurids?

Answer: baixa

Question: Com ha de ser la relació superfície/volum dels elefants per reduir la transferència de calor?

Answer: La presència de "protoplomes"

Question: Què no és sorprenent en els tiranosauroïdeus basals?

Answer: dels celurosaures

Question: De qui és característica la presencia de "protoplomes"?

Context: L'any 1994, Holtz agrupà els tiranosauroïdeus amb els elmisàurids, ornitomimosaures i troodòntids en un clade de celurosaures anomenat Arctometatarsalia, basat en una estructura comuna del turmell en què el segon i el quart metatarsos es troben a prop dels ossos del tars, cobrint el tercer metatars quan s'observa des de davant.[14] Tanmateix, s'han descobert tiranosauroïdeus basals com Dilong que manquen de turmells arctometatarsians, cosa que indica que aquesta característica evolucionà de manera convergent.[2] El clade Arctometatarsalia ha estat desmantellat i ja no és utilitzat per la majoria dels paleontòlegs; El clade Arctometatarsalia són normalment considerats celurosaures basals situats fora del grup dels maniraptoriformes.[1][33][35] Una anàlisi recent conclogué que la família dels celúrids, incloent-hi els gèneres nord-americans del Juràssic superior Coelurus i Tanycolagreus, és el grup germà dels tiranosauroïdeus.[22]

Answer: a prop dels ossos del tars

Question: On es troben el segon i el quart metatarsos?

Answer: celurosaures basals situats fora del grup dels maniraptoriformes

Question: Com és considerat normalment el clade Arctometatarsalia?

Answer: 1994

Question: A quin període pertanyen els Coelurus i els Tanycolagreus?

Answer: Juràssic superior

Question: Quin any Holtz agrupà els tiranosauroïdeus amb els elmisàurids, ornitomimosaures i troodòntids?

Context: Els tiranosauroïdeus eren carnívors bípedes, com la majoria de teròpodes, i es caracteritzaven per nombrosos caràcters ossis, especialment del crani i la pelvis. Al principi, els tiranosauroïdeus eren uns depredadors petits dotats d'uns braços llargs amb tres dits. Els gèneres del Cretaci superior assoliren una mida molt més gran, incloent-hi alguns dels depredadors terrestres més grans que mai han existit, però la majoria de gèneres tardans tenien braços relativament petits amb només dos dits. S'han trobat plomes primitives a Dilong, un tiranosauroïdeu primitiu de la Xina, que podrien haver estat presents en altres tiranosauroïdeus. Les crestes òssies cranials de molts tiranosauroïdeus, de forma i mida variades, podrien haver tingut funcions d'exhibició.

Answer: carnívors bípedes

Question: Què eren els tiranosauroïdeus?

Answer: depredadors petits dotats d'uns braços llargs amb tres dits

Question: Com eren al principi els tiranosauroïdeus?

Answer: dos

Question: Quants dits tenien els tiranosauroïdes?

Answer: Dilong

Question: En quin exemplar de tiranosauroïdeus s'han trobat plomes primitives?

Answer: d'exhibició

Question: Quines funcions podrien haver tingut les crestes òssies cranials dels tiranosauroïdeus?

Context: Tant el tiranosaure com la família dels tiranosàurids foren descrits per Henry Fairfield Osborn l'any 1905.[15] El seu nom deriva dels ètims grecs τυραννος/tyrannos ('tirà') i σαυρος/sauros ('llangardaix'). El nom de la superfamília dels tiranosauroïdeus fou publicat per primera vegada en un article de l'any 1964 pel paleontòleg britànic Alick Walker.[16] El sufix -oidea (-oïdeu), utilitzat habitualment en el nom de superfamílies d'animals, deriva del grec ειδος/eidos ('forma').[17]

Answer: 1905

Question: Quan van ser descrits el tiranosaure i la família dels tiranosàurids?

Answer: Henry Fairfield Osborn

Question: Qui va descriure el tiranosaure i la família dels tiranosàurids?

Answer: El nom de la superfamília dels tiranosauroïdeus

Question: Què va publicar en un article Alick Walker?

Answer: del grec ειδος/eidos ('forma')

Question: D'on deriva el sufix -oidea (-oïdeu)?

Context: El tiranosauroïdeu més basal conegut a partir de les restes d'un esquelet complet és Guanlong.[3] Altres tàxons primitius inclouen l'stokesosaure i lAviatyrannis, coneguts a partir de material molt menys complet.[10] Dilong, més ben conegut, és considerat una mica més derivat que Guanlong i l'stokesosaure.[2][3] El driptosaure, un gènere difícil de classificar, ha estat classificat en diverses anàlisis recents com a tiranosauroïdeu basal, amb un parentesc una mica més llunyà amb els tiranosàurids que Eotyrannus i l'apalatxosaure.[1][8][36] L'alectrosaure, un gènere poc conegut de Mongòlia, és clarament un tiranosauroïdeu però les seves relacions exactes són incertes.[1] Altres tàxons han estat considerats com a possibles tiranosauroïdeus per diversos autors, incloent Bagaraatan, Labocania i una espècie atribuïda erròniament a Chilantaisaurus, "C." maortuensis.[1] Siamotyrannus, del Cretaci inferior de Tailàndia, fou descrit originalment com un tiranosàurid primitiu,[37] però actualment se'l sol considerar un carnosaure.[33][38] Iliosuchus tenia una cresta vertical a l'ili que recorda a la dels tiranosauroïdeus, i de fet podria ser el membre més antic conegut de la superfamília, però no es disposa de prou material per saber-ho amb certesa.[10][38]

Answer: difícil

Question: Com resulta classificar el driptosaure?

Answer: Mongòlia

Question: D'on és l'alectrosaure?

Answer: carnosaure

Question: Com és considera actualment al Siamotyrannus?

Answer: una cresta vertical

Question: Què tenia Iliosuchus a l'ili?


We Can Do It!

Context: We Can Do It! (Nosaltres podem fer-ho! o simplement Podem fer-ho!) és un cartell estatunidenc de propaganda bèl·lica, creat el 1943 per J. Howard Miller per a l'empresa Westinghouse Electric com una imatge inspiradora per aixecar la moral dels treballadors durant la Segona Guerra Mundial. En un principi es va creure que l'autor s'havia inspirat en una imatge en blanc i negre de Geraldine Hoff, una treballadora d'una fàbrica de Michigan que havia aparegut en una notícia d'agències, tanmateix el 2011 el professor James J. Kimble,[1]de la Universitat de Seton Hall, va identificar i va demostrar després d'una llarga recerca, que la veritable model del cèlebre cartell era Naomi Parker, treballadora de la base aeronaval d'Albereda.

Answer: un cartell estatunidenc de propaganda bèl·lica

Question: Què és We Can Do It!?

Answer: 1943

Question: Quin any van crear We Can Do It!?

Answer: J. Howard Miller

Question: Qui va crear We Can Do It!?

Answer: Westinghouse Electric

Question: Quina empresa va encarregar We Can Do It!?

Answer: aixecar la moral dels treballadors

Question: Què volien aconseguir amb We Can Do It!?

Context: La revista Smithsonian va posar la imatge en la seva portada el març de 1994 per il·lustrar un article sobre els cartells del temps de guerra. El Servei Postal dels Estats Units va crear un segell de 33 ¢ el febrer de 1999 sobre la base de la imatge, amb les paraules afegides «Women Support War Effort» (Les dones donen suport a l'esforç bèl·lic).[29][30][31] També es va exposar un dels cartells de la Westinghouse al Museu Nacional d'Història Americana, com a part d'una exposició que mostrava elements de la dècada de 1930 i 1940.[32]

Answer: Smithsonian

Question: Quina revista va posar la imatge a la seva portada?

Answer: el març de 1994

Question: Quan va sortir la imatge a la portada de la revista Smithsonian?

Answer: un article sobre els cartells del temps de guerra

Question: Què il·lustrava la imatge de la portada d'Smithsonian?

Answer: un segell

Question: Què va crear el Servei Postal dels Estats Units amb la imatge?

Answer: al Museu Nacional d'Història Americana

Question: On es va exposar un dels cartells de la Westinghouse?

Context: L'any 2011, a partir d'un arxiu de les fotografies, el professor James J. Kimble va identificar la dona de la imatge com Naomi Parker. La foto és una de les sèries de fotografies preses a l'Estació aeronaval de l'Alameda de Califòrnia, on Naomi i la seva germana estan treballant en el muntatge d'aeronaus durant el març de 1942. Aquestes imatges es van publicar a diversos diaris i revistes a l'abril de 1942,[24] en un moment en què Doyle encara assistia a l'escola secundària a Michigan.[25] El febrer de 2015, Kimble va entrevistar a les germanes Naomi i Ada Parker, de 93 i 91 anys, que van afirmar que feia cinc anys que coneixien la identificació incorrecta de la foto però que el registre històric va rebutjar la seva petició de rectificació. Naomi Parker Fraley va morir el 20 de gener de 2018 a l'edat de 96 anys.[25]

Answer: James J. Kimble

Question: Qui va identificar la dona de la imatge?

Answer: a l'Estació aeronaval de l'Alameda de Califòrnia

Question: On van prendre la fotografia de la imatge?

Answer: en el muntatge d'aeronaus

Question: En què treballen Naomi i la seva germana?

Answer: El febrer de 2015

Question: Quan van entrevistar a les germanes Naomi i Ada Parker?

Context: L'any 2012 es va crear una aplicació mòbil per celebrar el 70è aniversari del cartell que permetia canviar-li la cara. Diverses personalitats van utilitzar-la, incloent-hi Peggy Conlon, la presidenta de l'Add Council, que ho va aprofitar per escriure un article de la història de l'entitat,[35] així com els presentadors Matt Lauer i Ann Curry[42] i la cantant Beyoncé Knowles.[43] El 25 de novembre de 2014 l'actriu Anna Bertran va penjar la seva pròpia versió del cartell al seu compte de Twitter per commemorar el Dia internacional per a l'eliminació de la violència contra les dones.[44]

Answer: canviar-li la cara

Question: Què permetia de fer l'aplicació mòbil amb el cartell?

Answer: 2012

Question: Quin any es va crear l'aplicació mòbil?

Answer: el 70è

Question: Quin aniversari del cartell es celebrava al 2012?

Answer: Peggy Conlon

Question: Qui era la presidenta de l'Add Council?

Answer: Beyoncé Knowles

Question: Quina cantant va utilitzar l'aplicació?

Context: Molts creuen que el cartell «We Can Do It!» es va basar en una imatge monocroma de Geraldine Hoff feta per l'agència United Press a Ann Arbor (Michigan) als Estats Units a principis de 1942, quan ella tenia 17 anys.[16][19][20] En la fotografia, Hoff porta lligat al cap un mocador tipus bandana amb punts, i s'inclina sobre una màquina estampadora de metall mentre manipula els controls a l'alçada de les seves cames.[20] Hoff va deixar la feina a la fàbrica poc després que es fes la fotografia quan es va assabentar que la màquina estampadora havia lesionat la mà de l'anterior operari, ja que temia posar en perill la seva afició a tocar el violoncel.[16] Va trobar una altra feina com a mesuradora de temps en una altra fàbrica.[21]

Answer: de Geraldine Hoff

Question: De qui creuen que era la imatge del cartell «We Can Do It!»?

Answer: a Ann Arbor

Question: On van fer la fotografia de la imatge del cartell «We Can Do It!»?

Answer: 17

Question: Quants anys tenia Geraldine Hoff quan li van fer la foto?

Answer: un mocador tipus bandana

Question: Què porta Geraldine Hoff al cap a la imatge?

Answer: els controls

Question: Què manipula Geraldine Hoff a la imatge?

Context: Durant la Segona Guerra Mundial, el cartell «We Can Do It!» no tenia cap relació amb la cançó de 1942 «Rosie the Riveter» (Rosie la rebladora)[3], ni amb el quadre del mateix nom de Norman Rockwell que va aparèixer a la portada de l'edició del Memorial Day del Saturday Evening Post, el 29 de maig de 1943. El cartell de la Westinghouse no estava doncs associat amb cap de les dones anomenades Rosie que es van presentar com a promoció de les dones treballadores en la producció bèl·lica. Certament, després d'haver estat exhibit durant només dues setmanes, el febrer de 1943 únicament a la vista dels treballadors de la fàbrica de la Westinghouse, va desaparèixer durant gairebé quatre dècades.[16][17] Es van distribuir altres imatges de la «Rosie», sovint fotografies de treballadores reals, i l'Oficina d'Informació de la Guerra va preparar una campanya massiva de publicitat d'àmbit nacional, però el «We Can Do It!» no en va formar part.[15]

Answer: Rosie the Riveter

Question: Amb quina cançó no tenia cap relació el cartell «We Can Do It!»?

Answer: Norman Rockwell

Question: Qui va fer un quadre amb el nom de Rosie?

Answer: del Saturday Evening Post

Question: On va aparèixer el quadre de Norman Rockwell?

Answer: amb cap de les dones anomenades Rosie

Question: Amb qui no estava associat el cartell de la Westinghouse?

Answer: a la vista dels treballadors de la fàbrica

Question: On va estar exhibit el cartell?