Werther

Context: La idea de Massenet d'agafar la història de Goethe per a una òpera d'un segle posterior al de l'aparició del llibre va haver de colpejar el públic com una curiosa elecció. Werther no era ni incendiària ni polèmica. No obstant això, el compositor hi va veure el seu potencial operístic, sobretot en la psique de l'heroi del títol i els corrents subterranis emocionals tàcits del seu personatge. És un paper tour-de-force, amb singulars desafiaments musicals i dramàtics que l'han convertit en un repte molt apreciat per molts grans tenors de més d'un segle.[12]

Answer: Goethe

Question: De qui volia Massenet agafar la història per a una òpera?

Answer: el seu potencial operístic

Question: Què hi va veure el compositor en Werther?

Answer: en la psique de l'heroi del títol i els corrents subterranis emocionals tàcits del seu personatge

Question: On troba el compositor el potencial operístic de Werther?

Answer: tour-de-force

Question: Com és el paper de l'heroi del títol?

Context: Va ser un compositor meticulós, seriós i puntual que va escriure una obra mestra després d'una altra per delectar les audiències internacionals de la Belle Époque. Tenia un sentit segur del teatre i l'artesania que combinat amb un do per a la melodia i l'orquestració van garantir el seu èxit durador.[5] El nou triomf no va influir sobre l'estil de vida del compositor, que va seguir amb l'hàbit d'aixecar-se a les cinc del matí, vestint a l'hivern una bata fosca amb rivets vermells. Per tarda, quan els compromisos no ho impedien, anava al Conservatori, on, encara que no tingués classes, sempre hi havia algun alumne o simples admiradors que l'esperaven. Ell es rebia a tots, mirant de tenir una paraula justa per a cadascú.[13]

Answer: internacionals de la Belle Époque

Question: A quines audiències volia delectar el compositor?

Answer: amb un do per a la melodia i l'orquestració

Question: Amb què combinava el compositor el sentit segur del teatre i l'artesania?

Answer: cinc del matí

Question: A quina hora s'aixecava el compositor?

Answer: una bata fosca amb rivets vermells

Question: Què vestia el compositor a l'hivern?

Answer: al Conservatori

Question: On anava per la tarda el compositor?

Context: L'agutzil vidu, ensenyant als seus fills una nadala, sorprèn dos veïns, Schmidt i Johann, perquè encara és juliol. Charlotte es vesteix per a un ball. Atès que el seu pretendent, Albert, és fora, serà acompanyada per Werther, a qui tots consideren un melancòlic. Werther arriba i es queda observant com Charlotte prepara el sopar dels seus germans, feina que fa des que sa mare, fa poc, va morir. Werther saluda Charlotte amb un petó; després se'n van al ball. Albert torna inesperadament després d'estar sis mesos de viatge. Es mostra insegur sobre les intencions de Charlotte i disgustat per no trobar-la, però Sophie li dóna esperances i el consola. Finalment se'n va amb la promesa de tornar l'endemà al matí. Werther i Charlotte tornen molt tard, i ell ja es mostra enamorat d'ella. La seua declaració d'amor és interrompuda per l'anunci del retorn d'Albert. Charlotte evoca que va prometre a sa mare moribunda que es casaria amb Albert. Werther manifesta la seua desesperació.

Answer: dos

Question: A quants veïns va sorprendre l'agutzil vidu?

Answer: perquè encara és juliol

Question: Per què es van sorprendre els dos veïns quan van escoltar la nadala?

Answer: Schmidt i Johann

Question: Com es deien els dos veïns que van escoltar la nadala?

Answer: l'anunci del retorn d'Albert

Question: Què va interrompre la declaració d'amor de Werther?

Context: Massenet va començar a compondre Werther el 1885, la va completar el 1887 i la va presentar a l'empresari i director de l'Opéra-Comique de París Léon Carvalho, que es va negar a acceptar-la amb l'argument que es tractava d'una situació massa greu.[3] Amb la destrucció pel foc de l'Opéra-Comique i l'ocupació de Massenet en altres projectes operístics (especialment Esclarmonde), el projecte es va posposar, fins que l'Òpera de Viena, contents amb l'èxit de Manon, li va demanar al compositor una nova òpera. Werther es va estrenar el 16 de febrer de 1892 en una versió en alemany traduïda per Max Kalbeck al Teatre Hofoper Imperial de Viena,[3] amb el tenor Ernest van Dyck escollit pel compositor.[14] Massenet s'havia traslladat a Viena per als preparatius de l'estrena. La seva presència venia a ser com l'ambaixada de la música francesa a Àustria, i ella creava per Massenet una doble responsabilitat. Només Verdi i Wagner havien obtingut dels austríacs tan alta distinció.[11]

Answer: 1885

Question: En quin any va començar Massenet a compondre Werther?

Answer: Léon Carvalho

Question: A qui li va presentar Werther?

Answer: el 16 de febrer de 1892

Question: Quan es va estrenar Werther?

Answer: Ernest van Dyck

Question: Qui va ser el tenor escollit pel compositor per a l'estrena de Werther?


Rococó

Context: L’estil galant fou l'equivalent del rococó en la història de la música. Podem situar aquest estil entre la música barroca i el classicisme musical, i no és fàcil definir aquest concepte amb paraules. La música rococó es desenvolupà al marge de la música barroca, particularment a França. Pot ser considerada com una música molt intimista, realitzada de forma extremadament refinada. Entre els màxims exponents d'aquest corrent es pot citar  Jean-Philippe Rameau i Carl Philipp Emanuel Bach.[9]

Answer: galant

Question: Quin estil va ser l'equivalent del rococó en la història de la música?

Answer: entre la música barroca i el classicisme musical

Question: Com es pot situar l'estil galant?

Answer: França

Question: On es desenvolupa particularment la música rococó?

Answer: Jean-Philippe Rameau i Carl Philipp Emanuel Bach

Question: Quins són els màxims exponents de la corrent galant?

Answer: com una música molt intimista, realitzada de forma extremadament refinada

Question: Com es pot considerar la música rococó?

Context: Malgrat que el rococó deu el seu origen purament a les arts decoratives, l'estil mostrà la seva influència també en la pintura, arribant a la seva màxima esplendor en la dècada de 1730. Els pintors varen fer servir colors clars i delicats i les formes curvilínies decoren les teles amb querubins i mites d'amor. Els seus paisatges amb festes galants i pastorals sovint recollien dinars sobre l'herba de personatges aristocràtics i aventures amoroses i cortesanes. Es van recuperar personatges mitològics, que es barregen en les escenes, dotant-les de sensualitat, alegria i frescor.

Answer: les arts decoratives

Question: Quin és l'origen del rococó?

Answer: en la dècada de 1730

Question: Quan arriba el rococó a la seva màxima esplendor?

Answer: clars i delicats

Question: Quins colors utilitzaven els pintors del rococó?

Answer: dinars sobre l'herba de personatges aristocràtics i aventures amoroses i cortesanes

Question: Què recollien sovint els paisatges amb festes galants i pastorals?

Answer: mitològics

Question: Quins personatges va recuperar els rococó?

Context: Va ser França la que va assumir el lideratge en qüestió de joies, al segle xviii es van anar adaptant als nous estils molt més delicats amb grans calats i fantasies, progressivament va anar desapareixent l'esmaltatge del revers de les joies típic de l'orfebreria barroca, passant a una llibertat reproduint petxines, flors i volutes a tota classe de joies i amb formes completament asimètriques. S'escollien els metalls d'acord amb les pedres, és a dir l'argent per als diamants i l'or per a les pedres de color. Un dels dissenyadors parisencs més importants va ser Augueste Duflos, entre els italians hi ha Carlo Ciampoli i Girolamo Venturi. On es va allargar més aquest estil aplicat a la joieria va ser a la península Ibèrica, que va continuar sent molt popular fins aproximadament l'any 1765.[10]

Answer: França

Question: Quin país va assumir el lideratge en qüestió de joies?

Answer: orfebreria barroca

Question: A quin estil pertany l'esmaltatge del revers de les joies?

Answer: d'acord amb les pedres

Question: Com s'escollien els metalls?

Answer: pedres de color

Question: Amb què es combinava l'or?

Answer: Augueste Duflos

Question: Qui va ser un dels dissenyadors parisencs més importants?

Context: A partir de la dècada de 1750 es va posar de moda la col·locació de plaques de Sèvres com a decoració de mobles petits o accessoris. Bernard van Risen Burgh va ser el primer ebenista conegut que va decorar les seves obres amb plaques de porcellana, una pràctica que ràpidament es va fer popular. Van ser molt utilitzats pels germans ebenistes Martin Carlin i Weisweiler.[14]

Answer: A partir de la dècada de 1750

Question: Quan es va posar de moda la col·locació de plaques de Sèvres?

Answer: com a decoració de mobles petits o accessoris

Question: Per a què s'utilitzaven les plaques de Sèvres?

Answer: amb plaques de porcellana

Question: Amb què va decorar Bernard van Risen Burgh les seves obres?

Answer: Martin Carlin i Weisweiler

Question: Per quins ebenistes va ser molt utilitzada la decoració de les obres amb plaques de porcellana?

Context: Resulta estar més en consonància a la sagristia i en ambients no pròpiament de culte que no en l'església pròpiament dita. L'estil rococó s'adapta molt malament amb l'ofici solemne de la funció religiosa, amb el tabernacle, l'altar ni tampoc amb el púlpit. En el cas de grans objectes, l'escultura rococó resulta bella, però alhora es troba una semblança amb el barroc. Els elements fantasiosos d'aquest estil no s'adiuen amb les grans parets de les esglésies. En qualsevol cas, tot ha de ser segons la situació local i les circumstàncies. Hi ha peces del rococó autènticament belles, mentre que algunes altres no responen als cànons i intenten assimilar-se a objectes sacres. Entre els materials utilitzats en l'estil rococó figuren la fusta tallada, el ferro i el bronze utilitzat en la construcció de balustrades i portals. Un element distintiu és el daurat que cobreix els freds materials metàl·lics més acceptables per la implantació en ambients no profans.

Answer: amb l'ofici solemne de la funció religiosa, amb el tabernacle, l'altar ni tampoc amb el púlpit

Question: Amb què no s'adapta l'estil rococó?

Answer: la fusta tallada, el ferro i el bronze

Question: Quins materials s'utilitzen principalment en l'estil rococó?

Answer: en la construcció de balustrades i portals

Question: Per a què s'utilitzava el bronze?

Answer: el daurat

Question: Quin és un element distintiu del rococó?

Answer: els freds materials metàl·lics

Question: Què cobreix el daurat?


El Senyor dels Anells: El retorn del rei

Context: Després de dos anys d'espera des de l'estrena d'El Senyor dels Anells: La Germandat de l'Anell, l'expectació de l'audiència pel final de la trilogia havia arribat a ser febril quan la pel·lícula es va acabar. L'estrena mundial va tenir lloc a Wellington a l'Embassy Theatre, l'1 de desembre de 2003, i va ser present el director i moltes de les estrelles. Es va calcular que més de 100.000 persones van omplir els carrers, més de la quarta part de la població de la ciutat.[35]

Answer: dos

Question: Quants anys van esperar des de l'estrena d'El Senyor dels Anells: La Germandat de l'Anell?

Answer: febril

Question: Com va arribar a ser l'expectació de l'audiència?

Answer: Embassy Theatre

Question: A quin teatre es va fer l'estrena mundial?

Answer: 1 de desembre de 2003

Question: Quin dia es va estrenar?

Answer: més de 100.000

Question: Quantes persones van sortir als carrers?

Context: La pel·lícula heretava escenes originalment planejades per anar a la segona pel·lícula, incloent-hi la reforja de Nàrsil, els antecedents de Gòl·lum i el final de Sàruman. Però l'escena de Sàruman suposava un problema estructural: liquidar el canalla de la segona pel·lícula quan la trama té Sàuron com el principal dolent.[26] Malgrat els pick-ups i doblatges, l'escena es va tallar, provocant la controvèrsia amb admiradors de l'actor Christopher Lee (Sàruman), i peticions per restaurar l'escena.[29] Lee, no obstant això, va col·laborar en els DVDs i va ser a l'estrena de Copenhaguen, tot i que d'altra banda ell va dir que mai no entendrà la raó del tall.[30]

Answer: a la segona pel·lícula

Question: On havien d'anar algunes escenes de la pel·lícula?

Answer: un problema estructural

Question: Què suposava l'escena de Sàruman?

Answer: Sàuron

Question: Qui és el principal dolent de la trama?

Answer: amb admiradors de l'actor Christopher Lee

Question: Amb qui van provocar controvèrsia al tallar l'escena?

Answer: la raó del tall

Question: Què no va entendre mai Christopher Lee?

Context: Els pick-ups de 2003 van ser rodats a l'aparcament de l'estudi a Wellington, amb parts de platós i cromats utilitzats per acabar escenes, i l'equip de disseny havia de treballar 24 hores al dia durant 7 dies a la setmana per tenir els platós exactes només per a un dia.[15] El rodatge va continuar durant dos mesos, i es va convertir en un emocionat temps d'adéus pel repartiment i l'equip. La pel·lícula té la llista més extensa de regravacions de la trilogia. Jackson va prendre el seu temps per regravar la coronació d'Àragorn, feta de pressa en un únic dia pel segon director Geoff Murphy el 21 de desembre de 2000. Jackson també va tornar a filmar escenes a dins i al voltant de la Muntanya del Destí,[4] i la mort de Théoden.[10]

Answer: a l'aparcament de l'estudi

Question: On van ser rodats els pick-ups de 2003?

Answer: 24 hores al dia durant 7 dies a la setmana

Question: Quant havia de treballar l'equip de disseny de la pel·lícula?

Answer: durant dos mesos

Question: Durant quant temps va continuar el rodatge?

Answer: la coronació d'Àragorn

Question: Què va regravar Jackson?

Answer: la mort de Théoden

Question: Quina mort es va tornar a gravar?

Context: Les forces Mórgul, compostes principalment d'orcs i trolls i màquines d'asedi, comencen el setge de Minas Tirith, i llencen molts projectils, mentre el Rei bruixot i altres nazgûl en les seves bèsties alades també ataquen, destruint armes dels assetjats i sembrant el terror entre els defensors. L'exèrcit Mórgul entra a la ciutat utilitzant un ariet gegant anomenat Grond. Mentrestant Gòl·lum lliura Frodo a la gran aranya Arranyera, però Sam torna per lluitar-hi. Sam creu que Frodo és mort i li agafa l'anell, però quan els orcs de la torre de Cirith Ungol agafen Frodo, Sam sent que encara és viu. A Minas Tirith, Dénethor s'ha tornat boig i prepara un pira funerària per a ell i per a Fàramir, que està inconscient i creu que mort.

Answer: principalment d'orcs i trolls i màquines d'asedi

Question: De què estan compostes les forces de Mórgul?

Answer: utilitzant un ariet gegant

Question: Com entra a la ciutat l'exèrcit Mórgul?

Answer: li agafa l'anell

Question: Què fa Sam quan creu que Froro és mort?

Context: Sam salva Frodo de Círith Úngol, que ha quedat buit després de la lluita entre dues faccions de la guarnició orc de la Torre per la camisa de mithril, un preat metall que val la Comarca sencera,, i comencen la llarga caminada a través de Mórdor cap al Mont del Destí. Gàndalf s'adona que hi ha deu mil orcs entre Círith Úngol i el Mont del Destí, que impedirien a Frodo arribar a la seva destinació. Àragorn proposa que dirigeixin els soldats restants a la Porta Negra per apartar els orcs del camí de Frodo. Sam condueix Frodo fins a la Mont el Destí, però Gòl·lum arriba i els ataca, com a la Batalla del Morannon. A l'Oròdruin, Frodo, en comptes de deixar caure l'anell a la lava, sucumbeix al seu poder i se'l posa, desapareixent de la vista (l'acte alerta Sàuron, i envia els Nazgûl cap a la Muntanya del Destí. Gòl·lum deixa inconscient Sam, agafa el dit de Frodo i el mossega. Quan comença a celebrar la recuperació de l'anell, Frodo aplega les seves forces (i els seus sentits) i carrega contra ell. Després d'una breu lluita, els dos cauen a la vora de l'abisme. Gòl·lum cau a la colada volcànica amb l'Anell, mentre que Frodo queda penjant a la vora del penya-segat. Sam rescata Frodo mentre l'Anell finalment s'enfonsa a la lava i es destrueix. La Torre de Bàrad-dûr s'ensorra, l'essència de Sàuron s'esvaneix i explota, destruint-lo per sempre, i els orcs, nazgûl i les forces restants de Sàuron moren en el subsegüent xoc i terratrèmols. Frodo i Sam queden desmaiats al mig de les erupcions del Mont del Fat, fins que Gàndalf arriba amb les àguiles, i desperten a Minas Tirith, amb els seus amics. Àragorn és coronat rei, anunciant la nova edat de pau, i s'uneix amb Arwen. La tornada dels hòbbits a la Comarca, on Sam es casa amb Rosa Cabanelles. Frodo, havent acabat d'escriure la història del Senyor dels Anells i encara esgotat de ser el portador d'Anell, decideix marxar de la Terra Mitjana amb Gàndalf, Bilbo, Élrond i Galàdriel per anar a les Rades Grises, deixant el seu Llibre Vermell de la Franja de Ponent de la història a Sam, que pacíficament continua la seva vida familiar.

Answer: de Círith Úngol

Question: D'on salva Sam a Frodo?

Answer: cap al Mont del Destí

Question: Cap on van Sam i Frodo?

Answer: deu mil

Question: Quants orcs s'adona que hi ha Gandalf entre Círith Úngol i el Mont del Destí?

Answer: a la Porta Negra

Question: A on proposa dirigir els soldats Àragorn?

Context: El departament de So va passar la primera part de l'any buscant els sons correctes. El xiscle d'Arranyera era d'un diable de Tasmània, que va inspirar els animadors de Weta, mentre el  mûmakil  és el començament i el final del rugit d'un lleó. Xiscles humans i d'un ase es barrejaven en la caiguda de Sàuron, i per evitar comparacions amb 9/11, el vidre trencat s'utilitzava per col·lapsar els sons. Pel llançament de projectils durant el setge de Minas Tirith, alguns treballadors de la construcció deixaven caure blocs de pedra reals de dues tones prèviament alçats per una grua. La mescla es va començar en un estudi nou el 15 d'agost, encara que el treball inacabat va suposar algunes frustracions.[34] Les mescles van acabar el 15 de novembre, després que tres mesos de no parar .[31]

Answer: buscant els sons correctes

Question: Com es va passar la primera part de l'any el departament de So?

Answer: d'un diable de Tasmània

Question: De qui és el xiscle d'Arranyera?

Answer: Xiscles humans i d'un ase

Question: Quin sons es barrejaven en la caiguda de Sàuron?

Answer: dues tones

Question: Quantes tones pesaven els blocs de pedra que deixaven caure?

Answer: 15 de novembre

Question: Quin dia van acabar les mescles?


Vincent van Gogh

Context: Vincent van Gogh neix a la localitat de Zundert, a la província del Brabant Septentrional, als Països Baixos. El seu pare, Theodorus van Gogh, és un pastor protestant, casat amb Anna Cornelia Carbentus. Tenen un primer fill, que neix mort, just un any abans de la vinguda al món de Vincent, el mateix dia 30 de març, a qui posen el mateix nom que a l'infant mort. El matrimoni té cinc fills més: tres nenes i dos nens.

Answer: Zundert

Question: A quina ciutat va néixer Vincent van Gogh?

Answer: Brabant Septentrional

Question: A quina provincia és Zundert?

Answer: Theodorus

Question: Com es deia el pare de Vincent van Gogh?

Answer: un pastor protestant

Question: Què era el pare de Vincent van Gogh?

Answer: Anna Cornelia Carbentus

Question: Com es deia la mare de Vincent van Gogh?

Context: Sent gran admiració per Katsushika Hokusai, Utagawa Hiroshige i Utamaro, pintors japonesos de qui fa diverses còpies d'uns gravats que havia comprat. Les reproduccions de les xilografies procedents del Japó eren llavors anomenades japonaiseries. Dues obres que se sap fetes de Van Gogh són Prunera en flor i Pont sota la pluja, còpies d'obres de Hiroshige. D'aquestes obres japoneses, Van Gogh en deixa escrit aquest comentari:

Answer: Katsushika Hokusai, Utagawa Hiroshige i Utamaro

Question: Per quins pintors sent admiració Van Gogh?

Answer: japonesos

Question: De quina nacionalitat són Katsushika Hokusai, Utagawa Hiroshige i Utamaro?

Answer: d'uns gravats que havia comprat

Question: De què va fer diverses còpies Van Gogh?

Answer: japonaiseries

Question: Com es deien les reproduccions de les xilografies procedents del Japó?

Answer: Prunera en flor i Pont sota la pluja

Question: Quines obres es sap que va fer Van Gogh?

Context: Una gran part del coneixement que es té de Van Gogh deriva de les seves cartes, la major part adreçades a Theo. Avui dia, se'n conserven més de 600 de Vincent a Theo i 40 de Theo a Vincent i, encara que la majoria no estan datades, els historiadors d'art han estat capaços d'ordenar-les, en gran part, cronològicament. Això és molt valuós, ja que la recopilació de fonts primàries textuals és el que estableix les bases del que se sap dels germans Van Gogh. És interessant de considerar que el període de la vida de Van Gogh més desconegut, el període de París, és el més difícil d'examinar pels estudiosos de la història de l'art, perquè Theo i Vincent llavors vivien junts i, doncs, no s'escrivien cartes, i es té així per escrit ben poca informació del període.[70]

Answer: de les seves cartes

Question: D'on ve el coneixement que es té de Van Gogh?

Answer: més de 600

Question: Quantes cartes es conserven de Vincent a Theo?

Answer: 40

Question: Quantes cartes es conserven de Theo a Vincent?

Answer: el període de París

Question: Quin període de la vida de Van Gogh és el més difícil d'examinar?

Context: La depressió de Van Gogh empitjora, i el 27 de juliol del 1890, a l'edat de 37 anys, mentre passeja pel camp, amb un revòlver es dispara un tret al pit. No s'adona que la seva ferida és mortal, i torna a la pensió Ravoux, on mor al seu llit dos dies més tard. Theo s'afanya a estar al seu costat, i s'informa de les seves darreres paraules, com ara «La tristesse durera toujours» ('La tristesa durarà sempre'). Vincent és enterrat al cementiri d'Auvers-sur-Oise.[59] Theo havia contret la sífilis, cosa que no seria admesa per la família durant molts anys, i només després de la mort de Vincent ingressa per voluntat pròpia a l'hospital. No pot suportar el dolor de l'absència del germà, i mor sis mesos més tard, el 25 de gener, a Utrecht. El 1914, el cos de Theo és exhumat i enterrat al costat del de Vincent.

Answer: es dispara un tret al pit

Question: Què fa Van Gogh mentre passejava pel camp?

Answer: 37

Question: Quants anys tenia Van Gogh quan es va disparar el tret al pit?

Answer: que la seva ferida és mortal

Question: De què no es va adonar Van Gogh?

Answer: al seu llit

Question: On va morir Van Gogh?

Answer: al cementiri d'Auvers-sur-Oise

Question: On van enterrar a Van Gogh?

Context: A Nuenen, és ben rebut per la família, que li condicionen una habitació com a taller. En aquest període, es dedica a dibuixar i pintar els teixidors. Coincideix que un amic seu, el pintor Anthon van Rappard, conegut de Brussel·les, ve a passar uns dies a Nuenen, i tots dos surten a estudiar i pintar els teixidors rurals. En aquestes obres, Van Gogh no hi assoleix pas la mateixa tècnica que el seu amic, però aquest li serveix d'exemple.[19]

Answer: A Nuenen

Question: On és ben rebut per la família?

Answer: una habitació com a taller

Question: Què li condiciona la família A Nuenen?

Answer: Anthon van Rappard

Question: Quin amic seu va passar uns dies a Nuenen?

Answer: Brussel·les

Question: On coneix Van Gogh a Anthon van Rappard?


Dimitrij

Context: La producció també es va veure afectada per un succés tràgic per a la família del tenor Antonín Vávra, que havia assajat el paper principal. Una setmana abans de l'estrena, la seva esposa va morir a París i el paper de Dimitrij va haver de ser ràpidament apres per un altre tenor solista del Teatre Provisional, Václav Soukup. Aquest fet tornar a provocar un nou trasllat en la data de l'estrena, amb una data definitiva per al 8 d'octubre de 1882. Dimitrij va ser molt ben rebuda en l'estrena, igual que les actuacions dels cantants principals. D'altra banda, la producció va ser, en última instància, una de les més costoses de la seva època, tot i que la premsa va qüestionar l'autenticitat històrica dels vestits. A l'estrena també van assistir l'editor del compositor a Berlín, Fritz Simrock, i l'influent crític vienès Eduard Hanslick.[5]

Answer: per un succés tràgic

Question: Per què es va veure afectada la producció de Dimitrij?

Answer: Antonín Vávra

Question: Qui havia assajat el paper principal de Dimitrij?

Answer: Václav Soukup

Question: Qui va fer el paper de Dimitrij finalment?

Answer: 8 d'octubre de 1882

Question: Quin dia es va estrenar Dimitrij?

Answer: molt ben rebuda

Question: Com va ser rebuda a l'estrena Dimitrij?

Context: Després de consultar amb el dramaturg František Věnceslav Jeřábek i el crític musical Václav Zelený, durant els primers mesos de 1881, el compositor va sol·licitar la revisió del text inicial. A finals de març i principis d'abril de 1881 va començar a escriure algun esbós.[5] Dvořák va començar la composició durant el maig de 1881, amb una interrupció l'octubre de 1881 per escriure un quartet de corda per al Hellmesberger Quartet. Després d'un intent fallit inicial, el quartet es va completar el novembre de 1881, cosa que li va permetre treballar de nou en l'òpera.

Answer: František Věnceslav Jeřábek

Question: A quin dramaturg va consultar Dvořák?

Answer: Václav Zelený

Question: A quin crític musical va consultar Dvořák?

Answer: va sol·licitar la revisió del text inicial

Question: Què va fer Dvořák després de consultar al dramaturg i al crític?

Answer: A finals de març i principis d'abril de 1881

Question: Quan va començar a escriure algun esbós Dvořák?

Answer: per al Hellmesberger Quartet

Question: Per a qui va escriure un quartet de corda Dvořák a l'octubre de 1881?

Context: Dimitrij és una òpera amb una riquesa musical i força dramàtica sorprenent, sens dubte una de les obres més significatives del compositor per l'escenari. La trama de l'òpera està basada en esdeveniments de la història de Rússia de la fi del segle XVI i principis del XVII.[1] i continua la història allà on Mússorgski la va deixar amb Borís Godunov.[2] Dmitrij entra a Moscou al capdavant del seu exèrcit polonès, al costat de Marfina. Marfa, la mare de la Dmitrij, afirma reconèixer-lo com a fill, veient aquí un possible mitjà de venjança pels danys que ha sofert. Dmitrij es casa amb Marina, però més tard, es troba amb la filla de Borís, Xenie, que s'amaga dels rebels polonesos, i s'enamora d'ella. Marina, gelosa, dóna a conèixer ara el veritable origen de Dmitrijs, i aconsegueix que matin a Xenie. Marfa està a punt de confessar que Dimitrij és el veritable tsar, però abans Dimitrij és assassinat per Šujský.[3]

Answer: una riquesa musical i força dramàtica sorprenent

Question: Què té l'òpera Dimitrij?

Answer: una de les obres més significatives del compositor

Question: Com és considerada Dimitrij?

Answer: a Moscou

Question: On entra Dimitrij?

Answer: polonès

Question: Al capdavant de quin exercit va Dimitrij?

Context: Dvořák va escriure òperes al principi i al final de la seva carrera, amb El jacobí que cau just al mig. marques Dimitrij marca el punt culminant de les òperes sobre temes que tracten conflictes nacionals: Alfred (1870, anglesos/danesos) i Vanda (1876, rev 1880, polonesos/alemanys). La resta d'òperes de la dècada de 1880, que inclouen El rei i el carboner, Els amants obstinats i El camperol astut són del gènere còmic del poble txec.[4]

Answer: El jacobí

Question: Quina òpera cau al mig de la carrera de Dvořák?

Answer: al principi i al final de la seva carrera

Question: Quan va escriure òperes Dvořák?

Answer: conflictes nacionals

Question: Què tracten Dimitrij, Alfred i Vanda?

Answer: del gènere còmic del poble txec

Question: De quin gènere són les altres òperes de Dvořák de la dècada de 1880?

Answer: anglesos/danesos

Question: Quin conflicte nacional tracta Alfred?

Context: El protagonista de l'òpera, que es desenvolupa a Rússia, és el pretendent Dimitrij (que en l'òpera de Dvořák està convençut que realment és fill d'Ivan el Terrible). Després de l'assassinat de Teodor, el fill de Borís, Dimitrij ha ocupat el tron de Rússia i està casat amb la princesa polonesa Marina, mentre que el boiar Vasilij Šujský encapçala una conspiració per usurpar el poder reial. Les coses es compliquen quan Dimitrij rescata i s'enamora de la filla de Borís, Xenie, i intenta obtenir el reconeixement oficial dels seus drets al tron com a legítim fill de Marfa, la vídua d'Ivan el Terrible. Mentre Marfa dubta a reconèixer a Dimitrij com el veritable hereu d'Ivan, Šujský denúncia a l'impostor i l'assassina.[9]

Answer: a Rússia

Question: On es desenvolupa l'òpera?

Answer: el tron de Rússia

Question: Què ha ocupat Dimitrij després de l'assassinat de Teodor?

Answer: amb la princesa polonesa Marina

Question: Amb qui està casat Dimitrij?


Museu Nacional d'Art de Catalunya

Context: El 1990, la Llei de Museus[26] va establir la necessitat de crear un museu nacional unint la col·lecció de l'antic Museu d'Art de Catalunya (art romànic, gòtic, renaixement i barroc), inaugurat el 1934; del Museu d'Art Modern (art dels segles XIX i XX), creat el 1945; del Gabinet de Dibuixos i Gravats; del Gabinet Numismàtic de Catalunya; i de la Biblioteca General d'Història de l'Art, creant un nou espai únic de promoció i divulgació artística. El MNAC va néixer oficialment el 14 de novembre de 1990, tot i que la integració establerta pel punt de la llei de museus no implicava cap alteració en la titularitat dels fons esmentats. Un any després, el 1991, el museu va canviar de titularitat, passant de ser un centre municipal de l'Ajuntament de Barcelona a un ens autònom gestionat pel recentment creat patronat, presidit inicialment per Pere Duran Farell. El mateix any Xavier Barral esdevingué el nou director del museu, amb l'objectiu de convertir el MNAC en el Louvre català.[27] Per encabir totes les obres, el Palau es va sotmetre a un procés d'ampliació, a partir d'un projecte dirigit per Gae Aulenti, Enric Steegman, Josep Benedito Rovira i Agustí Obiol,[28] que va costar més de 6 milions d'euros.[29]

Answer: 1934

Question: Quan es va inaugurar l'antic Museu d'Art de Catalunya?

Answer: XIX i XX

Question: Quins segles es corresponen amb l'Art Modern?

Answer: 14 de novembre de 1990

Question: En quina data va néixer oficialment l'MNAC?

Answer: Xavier Barral

Question: Qui va esdevindre director del museu l'any 1991?

Answer: convertir el MNAC en el Louvre català

Question: Quin era l'objectiu de Xavier Barral?

Context: Per la seva especial significació destaca el dipòsit de la Generalitat de Catalunya, l'any 1993, de tres sarges procedents de la catedral de la Seu d'Urgell; un ingrés que complementa el conjunt adquirit a la primera dècada del segle. Així mateix, la dació de la col·lecció Torelló de l'any 1994 va suposar incorporar una pintura de Jacomart. Un any més tard, la dació de la col·lecció Torres ha significat l'entrada del Martiri de santa Llúcia de Bernat Martorell.[54]

Answer: tres sarges procedents de la catedral de la Seu d'Urgell

Question: Què va dipositar la Generalitat de Catalunya l'any 1993?

Answer: Jacomart

Question: De qui va incorporar una pintura la dació de la col·lecció Torelló l'any 1994?

Answer: l'entrada del Martiri de santa Llúcia de Bernat Martorell

Question: Què ha significat la dació de la col·lecció Torres?

Context: Un dels eixos vertebradors de les col·leccions d'art modern és el modernisme, moviment de gran importància artística i cultural a Catalunya. En pintura, el corrent que més s'hi identifica és el de caràcter renovador liderat per Ramon Casas i Santiago Rusiñol, que en les seves obres parisenques van incorporar certs aspectes de l'impressionisme francès. Un altre corrent és el simbolista, representat per les pintures d'Alexandre de Riquer i Joan Brull i que s'observa també en algunes fotografies del pictorialista Pere Casas Abarca. De la mateixa importància és la presència d'artistes de la segona generació modernista, com ara Isidre Nonell, Marià Pidelaserra, Ricard Canals, Hermen Anglada Camarasa, Nicolau Raurich o Joaquim Mir, els quals, ja entrat el segle xx, van portar la pintura catalana a un dels seus moments més brillants.

Answer: el modernisme

Question: Quin és un dels eixos vertebradors de les col·leccions d'art modern?

Answer: moviment de gran importància artística i cultural

Question: Què va suposar a Catalunya el modernisme?

Answer: Ramon Casas i Santiago Rusiñol

Question: Qui lidera en pintura el corrent de caràcter renovador?

Answer: Pere Casas Abarca

Question: En les fotografíes de quin pictorialista s'observa el corrent simbolista?

Answer: xx

Question: En quin segle la pintura catalana va tenir un dels seus moments més brillants?

Context: El Gabinet Numismàtic de Catalunya, creat el 1932, té una col·lecció que supera els 134.000 exemplars. El fons és el resultat d'un llarg procés d'adquisicions, per compra, donació, llegat o dipòsit, que va començar durant la primera meitat del segle xix i que encara continua. La col·lecció de monedes consta de quasi 100.000 peces, entre les quals estan representades les principals sèries numismàtiques, amb exemplars fabricats des del segle VI aC fins a l'actualitat. Les monedes més importants i emblemàtiques són, sens dubte, les emeses a Catalunya, amb gran nombre d'exemplars d'extraordinària raresa i peces úniques. Les col·leccions s'inicien amb les emissions d'època antiga, entre les quals destaquen les encunyades a la península Ibèrica, amb peces tan significatives com les de les colònies gregues d'Empúries i Rhode o el tresor de 897 fraccions de plata trobat a la neàpoli d'Emporion. Del pas del món antic al medieval és la col·lecció de moneda visigoda, amb emissions de tallers del territori català, com ara Barcino, Tarraco o Gerunda. De les sèries cristianes de l'occident medieval, hi són presents bona part dels regnes europeus, encara que el fons de moneda catalana i de la Corona d'Aragó és el més destacat, amb exemplars que mostren, pas a pas, l'evolució històrica i econòmica d'aquests territoris. Per exemple, el creixement econòmic del segle XIII està documentat per l'inici de l'encunyació a Barcelona de croats de plata a nom de Pere II. De les emissions d'època moderna i contemporània cal assenyalar les encunyacions de tres períodes tan significatius com són els de la Guerra dels Segadors, la Guerra de Successió i la Guerra del Francès.

Answer: 1932

Question: En quin any va ser creat el Gabinet Numismàtic de Catalunya?

Answer: supera els 134.000

Question: Quants exemplars té la col·lecció del Gabinet Numismàtic de Catalunya?

Answer: d'adquisicions, per compra, donació, llegat o dipòsit

Question: Com es van aconseguir els exemplars?

Answer: La col·lecció de monedes

Question: Què té quasi 100.000 peces?

Answer: amb les emissions d'època antiga

Question: Amb què s'inicien les col·leccions de monedes?

Context: El 1918, el col·leccionista Lluís Plandiura i Pou va començar a arrencar frescos de les esglésies dels Pirineus.[16] Per arrencar les pintures murals van contractar a una saga de restauradors italians, dirigits per Franco Steffanoni, de Bèrgam,[17] que feien servir una tècnica especial, l'strappo, que permetia aïllar les pintures murals de les parets mitjançant una barreja de clara d'ou i cola.[18] Aquest fet va provocar tot un procés especulatiu sobre les restes romàniques del Pirineu, on antiquaris, capellans i marxants d'art començaren a buidar esglésies i a vendre murals, retaules i altres peces a col·leccionistes privats, i les pintures de l'església de Santa Maria de Mur acabaren al Museum of Fine Arts de Boston.[16]

Answer: Museum of Fine Arts de Boston

Question: On van acabar les pintures de l'església de Santa Maria de Mur?

Answer: Franco Steffanoni

Question: Qui dirigia la saga de restauradors italians?

Answer: Bèrgam

Question: D'on era Franco Steffanoni?

Answer: l'strappo

Question: Quina tècnica feien servir els restauradors italians?

Answer: aïllar les pintures murals de les parets mitjançant una barreja de clara d'ou i cola

Question: Què permetia l'strappo?


Línia 11 del metro de Barcelona

Context: Al començament del 2002 es va acabar el túnel i a mitjans d'any, dos anys després d'haver començat, es van acabar les obres i van començar a passar-hi els trens de prova.[14] El 16 de desembre es va inaugurar la totalitat de la línia.[3] El primer any va tenir una mitjana de 2.900 passatgers al dia.[15]

Answer: Al començament del 2002

Question: Quan es va acabar el túnel?

Answer: dos

Question: Quants anys després d'haver començat es van acabar les obres?

Answer: els trens de prova

Question: Què va començar a passar quan es van acabar les obres?

Answer: 16 de desembre

Question: Quan es va inaugurar la totalitat de la línia?

Answer: 2.900 passatgers al dia

Question: Quants passatgers va tenir la línia de mitjana el primer any?

Context: El 27 de juliol del 2009 i durant un mes la línia es va tancar al públic per la instal·lació de mampares a les andanes i la cobertura d'una de les seves estacions.[16] La instal·lació de les mampares era un dels últims passos perquè la línia pogués començar els serveis de conducció automàtica sense conductor. Des del 16 de desembre de 2009 els trens de la sèrie 500 circulen a la línia sense conductor i de forma automàtica després de la posada en marxa de la L9.[17]

Answer: El 27 de juliol del 2009

Question: Quan es va tancar la línia al públic?

Answer: un mes

Question: Durant quant de temps es va tancar la línia al públic?

Answer: per la instal·lació de mampares a les andanes i la cobertura d'una de les seves estacions

Question: Per què es va tancar durant un mes la línia al públic?

Answer: els trens de la sèrie 500

Question: Quins trens circulen a la línia sense conductor?

Answer: Des del 16 de desembre de 2009

Question: Des de quan circulen els trens de la sèrie 500 a la línia?

Context: La línia és operada per Ferrocarril Metropolità de Barcelona sota la marca de Transports Metropolitans de Barcelona (TMB). La L11 és un metro lleuger, a mig camí entre el tramvia i el metro convencional, servit per trens de la sèrie 500 automàtics, sense conductor i de dos vagons en comptes de cinc. Hi ha un total de dos trens en hora punta i un en hora vall, amb una freqüència de 7 minuts i 13 minuts segons l'hora. Transports Metropolitans de Barcelona té tres trens de dos vagons d'aquesta sèrie construïda per CAF.[1] Els trens són controlats dels del Centre de Control de Metro de Barcelona al barri de la Sagrera.[6]

Answer: Ferrocarril Metropolità de Barcelona

Question: Per qui és operada la línia?

Answer: Transports Metropolitans de Barcelona (TMB)

Question: Sota quina marca opera la línia el Ferrocarril Metropolità de Barcelona?

Answer: dels del Centre de Control de Metro de Barcelona

Question: Des d'on són controlats els trens de la sèrie 500?


Jizn za tsarià

Context: Una vida pel tsar narra el fet històric de la autoimmolació el 1613 de l'intrèpid camperol Ivan Sussanin per impedir que l'exèrcit polonès matés a Miquel I, primer tsar de la Dinastia Romànov recentment elegit amb setze anys per l'Assemblea dels Boiars. Un fet que havia quedat gravat a la memòria popular durant segles i que havia tornat a despertar en la consciència del poble rus amb la Guerra Patriòtica de 1812. En l'òpera, els polonesos apareixen representats com els enemics del poble rus, el que excitava el fanatisme dels assistents en contra de l'independentisme polonès sotmès brutalment tan sols uns anys abans, un públic que durant tota la representació manifestava els seus més baixos instints posats en peu cada vegada que sortien els diabòlics polonesos a escena.[5]

Answer: l'intrèpid camperol Ivan Sussanin

Question: Qui és va autoimmolar?

Answer: 1613

Question: Quan es va autoimmolar Ivan Sussanin?

Answer: per impedir que l'exèrcit polonès matés a Miquel I

Question: Per què es va autoimmolar Ivan Sussanin?

Answer: Dinastia Romànov

Question: A quina dinastia pertanyia Miquel I?

Answer: setze

Question: Quants anys tenia Miquel I quan va ser elegit tsar?

Context: Ivan explica a Vania, un orfe que va recollir i ha educat, els seus sentiments d'amor patri, als quals s'adhereix Vania, que diu que vol enrolar-se en les forces russes i morir per la pàtria si cal. Sussanin, la seva filla Antonida, el petit Vania i Sobinin reciten una pregària, i després Sobinin els deixa per anar a unir-se amb els seus companys de treball. De cop la casa es veu envaïda per un nombrós grup de soldats polonesos que exigeixen a Ivan Sussanin que els condueixi al lloc on hi ha el recentment nomenat tsar. Encara que Sussanin tracta d'oposar-se, en veure's seriosament amenaçat, fingeix estar d'acord amb el que li demanen, i calcula que millor que l'oberta resistència utilitzarà una hàbil trampa.

Answer: els seus sentiments d'amor patri

Question: Què explica Ivan a Vania?

Answer: en les forces russes

Question: On vol enrolar-se Vania?

Answer: un nombrós grup de soldats polonesos

Question: Qui va envair la casa d'Ivan?

Answer: una hàbil trampa

Question: Què volia utilitzar Ivan Sussanin en lloc de l'oberta resistència?

Context: Inicialment, l'òpera va experimentar el suport popular, però els crítics van condemnar la seva música de qualitat inferior i, després de l'estrena de la segona òpera de Glinka, Ruslan i Liudmila, va argumentar que aquest treball era més important per a la producció de Glinka i el futur de l'òpera russa. L'aristocràcia va rebre l'obra de Glinka amb notable desgrat i va preferir escoltar la música d'autors italians. Però la situació es va redreçar ràpidament. Amb l'ajuda de l'emperador Nicolau I, l'òpera "Una vida pel tsar" durant gairebé vuitanta anys va ser la primera òpera oficial de la monarquia russa.[9]

Answer: el suport popular

Question: Què va experimentar inicialment l'obra?

Answer: inferior

Question: Com van considerar els crítics la qualitat de la música de l'òpera?

Answer: L'aristocràcia

Question: Qui va rebre l'obra de Glinka?

Answer: amb notable desgrat

Question: Com va rebre l'aristocràcia l'obra de Glinka?

Answer: d'autors italians

Question: De quins autors va preferir l'aristocràcia escoltar la música?

Context: Cap a 1830, mentre a Europa occidental la Revolució Industrial afavoria els principis liberals i modernitzadors proclamats per la Revolució Francesa, Rússia continuava sotmesa al rigor d'un sistema de servitud feudal implantat al segle xv. Durant les campanyes contra Napoleó iniciades el 1812, els oficials de l'exèrcit del tsar Alexandre I, l'home que havia conduït als seus exèrcits des de Moscou a París, s'havien familiaritzat amb moltes idees reformistes europees, i per tant, liberals i perilloses a ulls de la vella noblesa. Alguns oficials somiaven amb una monarquia constitucional, altres amb una república, i molts amb l'emancipació dels serfs, però en morir Alexandre I el 1825, el nou tsar Nicolau I va respondre amb el regnat més autòcrata i despòtic de la història moderna russa. Un període abominable de govern que es va perllongar durant trenta anys d'immobilisme i reacció, i que va tenir els seus moments més representatius en la repressió de la Revolta decabrista de 1825 -quan es van eliminar els militars més favorables a les innovacions en l'estat-, la repressió de l'autonomia de Polònia -un regne constitucional annexionat a l'imperi rus-, i el desastre militar de Crimea -una greu derrota amb la qual Rússia, incapaç de defensar el seu propi territori, perd el seu paper de gendarme d'Europa.[5]

Answer: al segle xv

Question: Quan es va implantar a Rússia el sistema de servitud feudal?

Answer: Nicolau I

Question: Qui va ser el nou tsar en morir Alexander I?

Answer: el desastre militar de Crimea

Question: Què va fer perdre a Rússia el seu paper de gendarme d'Europa?

Answer: els principis liberals i modernitzadors

Question: Quins principis afavoria la Revolució Industrial?

Answer: des de Moscou a París

Question: On va conduir el tsar Alexander I als seus exèrcits?

Context: La partitura és neta, cantabile i de gran dignitat, ja que s'hi observa un sorprenent mestratge en l'ús del cor i l'orquestra, que donen un interessant ambient i un feliç dibuix dels personatges escènics. Són especialment de remarcar les belleses que tanquen els seus amplis passatges corals, sempre impregnades d'un genuí sabor rus, que juntament amb els importants fragments confiats als solistes i la gràcia de les danses del segon acte aconsegueixen la plena acceptació d'aquesta obra primerenca, tant en el sentit de la seva novetat temàtica a la data de la seva estrena, com el de ser la primera obra escènica de Glinka. Amb La vida pel tsar, l'òpera russa va néixer ja adulta.[11]

Answer: neta, cantabile i de gran dignitat

Question: Com és la partitura?

Answer: un sorprenent mestratge en l'ús del cor i l'orquestra

Question: Què s'observa en la partitura?

Answer: La vida pel tsar

Question: Amb quina obra l'òpera russa va néixer ja adulta?

Answer: d'un genuí sabor rus

Question: De què estan impregnades les belleses?

Answer: importants fragments

Question: Què es confia als solistes?


Don Chisciotte alle nozze di Gamaccio

Context: Saverio Mercadante va ser un dels compositors italians més productius del segle xix. La música instrumental i sacra es col·loquen al costat de 57 òperes en la seva producció. De 1808 a 1816 va estudiar violí i composició al Conservatorio di San Sebastiano a Nàpols i, com Vincenzo Bellini, va ser alumne de Niccolò Zingarelli. El 1819 va fer el seu debut com a compositor al Teatro San Carlo de Nàpols amb l'òpera L'apoteosi di Ercole i el 1821 a Milà va guanyar fama europea amb Elisa e Claudio. De 1823 a 1825 va ser el successor de Rossini com a compositor principal al Teatre San Carlo i de 1826 a 1831 va treballar com a compositor i director d'orquestra a la Península Ibèrica. De 1833 a 1840 va ocupar el càrrec de mestre de capella a la catedral de Novara a Itàlia.[4]

Answer: un dels compositors italians més productius del segle xix

Question: Qui va ser Saverio Mercadante?

Answer: 57

Question: Quantes òperes va composar Saverio Mercadante?

Answer: al Conservatorio di San Sebastiano a Nàpols

Question: On va estudiar violí Saverio Mercadante?

Answer: e Niccolò Zingarelli

Question: De qui va ser alumne Saverio Mercadante quan estudiava violí ?

Answer: L'apoteosi di Ercole

Question: Quina va ser l'òpera de debut de Saverio Mercadante?

Context: El llibret, escrit per Stefano Ferrero, primer baix de la companyia d'òpera de Mercadante, recrea els capítols XIX, XX i XXI de la segona part del Quixot, els que es refereixen a les noces de Camacho. Ferrero ja havia col·laborat amb el compositor en una cantata composta i interpretada a Cadis al desembre de 1829 en ocasió del casament, en quartes núpcies, de Ferran VII amb Maria Cristina de Nàpols. Sembla que la limitada col·laboració de Mercadante amb Ferrero va ser deguda més a la necessitat de comptar amb un llibret ràpidament que a la vàlua del cantant com a escriptor.[5]

Answer: Stefano Ferrero

Question: Qui va escriure el llibret de l'òpera?

Answer: els que es refereixen a les noces de Camacho

Question: Quins capítols del quixot recrea el llibret de l'òpera?

Answer: en una cantata

Question: En què havien col·laborat abans de l'òpera Ferrero i Mercadante?

Answer: en ocasió del casament, en quartes núpcies, de Ferran VII amb Maria Cristina de Nàpols

Question: Per a què van composar la cantata Ferrero i Mercadante?

Answer: limitada

Question: Com va ser la col·laboració de Mercadante amb Ferrero?

Context: Després, l'òpera es va deixar de representar i es va perdre fins que gairebé dos segles després, el 2006, el professor Domenico Carboni, director de la Biblioteca del Conservatori Santa Cecília de Roma, després de les investigacions oportunes, va trobar la partitura a la Biblioteca del Conservatori de Nàpols. L'obra estava catalogada per error sota un altre títol. Estava arxivada sota la fitxa de Rappresaglia, una altra òpera de Mercadante estrenada a Cadis l'any anterior. Mercadante va dirigir el Conservatori de Nàpols durant els seus últims trenta anys de vida i al morir va deixar allí els seus papers. Les partitures de Rappresaglia i del Don Chisciotte estaven lligades en un sol lligall; i l'arxiver les va catalogar només amb el nom de la primera.[3] El manuscrit autògraf, única font musical completa, ha estat utilitzat pel mestre Pedro Oltra i el professor Domenico Carboni per fer una edició crítica i recuperar aquesta obra.[7]

Answer: es va perdre

Question: Què va passar després amb l'òpera de Mercadante?

Answer: sota la fitxa de Rappresaglia

Question: Com estava arxivada l'òpera de Mercadante?

Answer: una altra òpera de Mercadante

Question: Què és Rappresaglia?

Answer: lligades en un sol lligall

Question: Com estaven les partitures de les dues òperes?

Context: A partir del segle XVIII no era inusual per als compositors napolitans (com Cimarosa i Paisiello) de treballar fora d'Itàlia, i Mercadante també va passar part de la seva carrera a l'estranger. Les condicions entre Espanya i Portugal eren molt diferents: mentre que a Portugal l'òpera italiana es va establir fermament com a alta cultura, a Espanya, que tenia les seves propis i importants tradicions de cant i teatre, es va practicar només en rares ocasions i el 1797 va ser fins i tot completament prohibida. Així, el compromís de Mercadante a Madrid el 1826 va marcar un nou començament reeixit per al cultiu de l'òpera italiana al territori espanyol.[4]

Answer: treballar fora d'Itàlia

Question: Què feien els compositors napolitans a partir del segle XVIII?

Answer: a l'estranger

Question: On va passar part de la seva carrera Mercadante?

Answer: com a alta cultura

Question: Com es va establir l'òpera a Portugal al segle XVIII?

Answer: en rares ocasions

Question: Quan es practicava l'òpera a Espanya al segle XVIII?

Answer: 1797

Question: Quin any van prohibir l'òpera a Espanya?


Henry Moore

Context: Interessat de jove per l'escultura, la trajectòria artística de Moore abasta una seixantena d'anys. Va rebre influències diverses, des de les talles dels pobles nadius de l'Àfrica i de l'Amèrica precolombina fins a moviments d'avantguarda com el cubisme i el surrealisme, que conegué a París durant els anys 1920 i 1930. Amb tot, Moore no s'abandonà totalment a cap corrent en concret, sinó que cercà un camí propi, basat en l'observació de la natura, el paisatge i la figura humana, que es traduí en obres vitals, de gran humanitat, que s'adiuen amb una de les seves màximes més cèlebres: «Ser artista és creure en la vida».[1]

Answer: l'escultura

Question: Què li interessava de jove?

Answer: una seixantena

Question: Quants anys de trajectòria té?

Answer: dels pobles nadius

Question: Quines talles el van influenciar?

Answer: el cubisme i el surrealisme

Question: Quins moviments d'avantguarda el van influir?

Answer: un camí propi

Question: Què cercà Moore?

Context: Al final de la seva carrera, Moore era l'artista viu més cotitzat. El 1982, quatre anys abans de morir, Sotheby a Nova York va vendre una Figura reclinada de 1945, per 1,2 milions de dòlars al col·leccionista Wendell Cherry. Encara que es va establir un rècord de cotització de 4,1 milions de dòlars el 1990, posteriorment aquesta es va desplomar durant la recessió. Més tard una altra Figura reclinada de 1951 es va vendre per 19,1 milions de lliures a Christie, que en va ferel segon artista britànic del segle xx més car, després de Francis Bacon.[55]

Answer: Al final de la seva carrera

Question: Quan va ser l'artista viu més cotitzat?

Answer: 1,2 milions de dòlars

Question: Per quant es va vendre una Figura reclinada de 1945?

Answer: Wendell Cherry

Question: Qui la va comprar?

Answer: Francis Bacon

Question: Qui era l'artista britànic més car del segle XX?

Answer: Figura reclinada de 1951

Question: Quina figura es va vendre per 19,1 milions de lliures?

Context: En la dècada dels 1950, Moore va començar a rebre encàrrecs cada vegada més importants, incloent-hi una figura reclinada per a l'edifici de la UNESCO a París el 1958.[29] Atès que el nombre d'obres va créixer de forma significativa, va començar a donar feina a un nombre cada cop més gran d'assistents entre els quals hi havia Much Hadham, Anthony Caro[30] i Richard Wentworth.[31] Al campus de la Universitat de Chicago el desembre de 1967, exactament 25 anys[nota 1] després que l'equip de físics liderats per Enrico Fermi aconseguís la reacció nuclear en cadena autosostinguda, es va donar a conèixer l'obra Energia Nuclear de Moore, prop del lloc on s'havien fet els experiments.[32] Aquesta peça de dotze metres d'altura enmig d'una gran plaça oberta sembla representar un núvol de fong coronat per un gran crani humà, però la interpretació de Moore era molt diferent. Una vegada li va dir a un amic que esperava que els espectadors podrien «moure's al seu voltant, mirant a través dels espais oberts, i tenir la sensació d'estar en una catedral».[33] A Chicago, Moore també va commemorar la ciència amb un gran rellotge de sol de bronze, anomenada Man Enters the Cosmos (1980), que li va ser encarregada pel programa d'exploració espacial.

Answer: una figura reclinada

Question: Quin encàrrec va rebre per a l'UNESCO?

Answer: a un nombre cada cop més gran d'assistents

Question: A qui va començar a donar feina?

Answer: el desembre de 1967

Question: Quan es va donar a conèixer l'obra Energia Nuclear de Moore?

Answer: un núvol de fong coronat per un gran crani humà

Question: Què sembla representar aquesta obra?

Answer: un gran rellotge de sol de bronze

Question: Què és l'obra Man Enters the Cosmos?

Context: El treball de Moore ha estat sovint objecte d'actes de vandalisme, especialment a Europa i Amèrica. La seva obra King and Queen (1952-1953) situada a Dumfries a Escòcia va ser decapitada el 1995[59] i d'altres van ser empastifades amb pintura blava a Leeds. Una de les seves figures reclinades va ser decapitada al Museu d'Art Modern de Nova York, la seva Spindle Piece (1968-1969) va ser objecte de vandalisme amb cadenes de metall a Houston, i una altra Seated Woman (1957-1958) va ser embrutada amb brea i plomes a Alemanya.[60]

Answer: d'actes de vandalisme

Question: De què ha estat objecte sovint el treball de Moore?

Answer: al Museu d'Art Modern de Nova York

Question: On van decapitar una figura reclinada?

Answer: va ser embrutada amb brea i plomes

Question: Què li va passar a Seated Woman?

Answer: a Houston

Question: On és la peça Spindle Piece?

Context: Moore va produir almenys tres exemples significatius d'escultura arquitectònica durant la seva carrera. El 1928, malgrat les seves pròpies i autodenominades «reserves extremes», va acceptar el seu primer encàrrec públic en la creació de West Wind per la central del metro de Londres al 55 Broadway, com també van fer Jacob Epstein i Eric Gill. El 1953, va completar una pantalla de formigó de quatre parts per a l'edifici Time-Life al carrer New Bond Street de Londres, i el 1955 va crear la seva única obra en maó tallat, Wall Relief a la Bouwcentrum a Rotterdam. El relleu de maó va ser esculpit amb 16.000 maons per dos paletes neerlandesos sota la supervisió de Moore.

Answer: almenys tres

Question: Quants exemples d'escultura arquitectònica va produir?

Answer: 1928

Question: Quan va acceptar el seu primer encàrrec?

Answer: West Wind

Question: Què va crear per la central del metro de Londres?

Answer: quatre

Question: Quantes parts tenia la pantalla de formigó?

Answer: 1955

Question: Quin any va crear la seva única obra en maó tallat?

Context: Els primers treballs de Moore es basen en la talla directa, en què la forma de l'escultura evoluciona a mesura que l'artista treballa el bloc. En la dècada de 1930, la transició de Moore cap a l'art modern es fa en paral·lel a la de Barbara Hepworth i tots dos van intercanviar idees entre si i amb diversos artistes que aleshores vivien a Hampstead. Moore va fer molts esbossos i dibuixos preparatoris per a cada escultura. La majoria d'aquests quaderns han sobreviscut i proporcionen informació sobre el desenvolupament de Moore. Va donar una gran importància al dibuix, i fins i tot quan es va fer gran i patia d'artritis, va continuar dibuixant.[45]

Answer: en la talla directa

Question: En què es basen els primers treballs?

Answer: a mesura que l'artista treballa el bloc

Question: Com evoluciona la forma de l'escultura?

Answer: esbossos i dibuixos

Question: Què feia per preparar les escultures?

Answer: sobre el desenvolupament de Moore

Question: De què ens donen informació aquests quaderns?

Answer: artritis

Question: Quina malaltia va patir de gran?


La guerra de les galàxies

Context: El soundtrack de La venjança dels Sith, l'última pel·lícula estrenada de Star Wars, es va gravar en un termini de cinc dies en els estudis Abbey Road, comptant de nou amb la participació de l'Orquestra Simfònica de Londres i el conjunt London Voices. El procés de gravació va començar el 3 de febrer de 2005; un matí va ser dedicada específicament a la gravació vocal de la banda sonora. D'acord amb Amazon.com, «a causa que aquesta música acompanya a la més emocionant pel·lícula de Star Wars, aquesta és més divertida, maligna, així com més malèvola i desigual».[119] Mentrestant, Filmtracks opinar que, per John Williams, amb el llançament de la banda sonora de l'Episode III, «la seva carrera es va elevar a la fama, ja que els seus temes per a les pel·lícules persisteixen en les vides fins i tot d'aquells que no han vist cap pel·lícula de Star Wars als cinemes en vint anys».[120] En termes generals, d'acord amb el mateix lloc web: «Un cop The Phantom Menace va reviure la saga el 1999, Williams va fer un esforç concertat per continuar amb l'exposició de les seves idees [...] tot i que hi va haver fortes crítiques en la seva època contra The Phantom Menace per la seva aparent debilitat [... Va ser] llavors que va aparèixer L'atac dels clons, on més enllà de crear tres o quatre temes principals, motius o ritmes, condensar tots ells en el tema 'Across the Stars', una peça extremadament poderosa i efectiva».[120] Finalment, en paraules del mateix Williams: «En La venjança del Sith, hi ha tres o quatre peces de nou material [...] Un parell d'elles consisteixen en lamentacions, i acompanyen precisament algunes de les escenes més fosques del film. I hi ha també una mena de peça divertida, que inclou molta música de percussió, per al personatge de Grievous».[120]

Answer: La venjança dels Sith

Question: Quina és l'última pel·lícula estrenada de Star Wars?

Answer: Abbey Road

Question: En quins estudis es va gravar el soundtrack de La venjança dels Sith?

Answer: 3 de febrer de 2005

Question: Quan va començar el procés de gravació del soundtrack de La venjança dels Sith?

Answer: una peça extremadament poderosa i efectiva

Question: Com era el tema 'Across the Stars'?

Context: La premissa de Les guerres clon ha estat, sovint, juxtaposada amb la de la Segona Guerra Mundial. Hi ha diverses similituds històriques que existeixen entre Palpatine i Hitler, ja que tots dos van usar la guerra i diversos bocs expiatoris per tal de manipular les emocions i els sentiments de la societat, i tots dos es caracteritzen per ser líders forts i carismàtics.[358] En qualsevol cas, Lucas va ser citat en diverses entrevistes, i la principal font de complot polític darrere de Les guerres clon i altres intrigues de la saga és la guerra del Vietnam i l'era de Watergate, durant el qual els líders polítics van optar per la corrupció i el parany.[359] A més, es pot dir que hi ha amb certesa una sèrie de semblances històriques entre Les guerres clon i la guerra de l'Iraq.[360][361]

Answer: amb la de la Segona Guerra Mundial

Question: Amb què ha estat juxtaposada la premissa de Les guerres clon?

Answer: entre Palpatine i Hitler

Question: Entre qui existeixen diverses similituds històriques?

Answer: les emocions i els sentiments de la societat

Question: Què volien manipular Palpatine i Hitler?

Answer: per ser líders forts i carismàtics

Question: Per què es caracteritzen Palpatine i Hitler?

Answer: Lucas

Question: Qui va ser citat en diverses entrevistes?

Context: El 1997, amb motiu del vintè aniversari de l'estrena de Star Wars, Lucas va llançar una sèrie d'edicions especials de les tres primeres pel·lícules, als cinemes. Els rellançaments incorporaren canvis significatius respecte a les edicions originals, principalment en el camp dels efectes generats per ordinador, de manera que els efectes visuals van millorar. Aquestes addicions no podien haver-se fet en el seu moment per l'escassetat de tecnologia. Temps després, el cineasta va realitzar més canvis en la trilogia original per posteriors rellançaments, com ara la primera distribució en format DVD, que va ser llançada el 21 de setembre de 2004.[27]

Answer: als cinemes

Question: On va llançar Lucas edicions especials de les tres primeres pel·lícules?

Answer: 1997

Question: Quan va ser el vintè aniversari de l'estrena de Star Wars?

Answer: van millorar

Question: Què va passar amb els efectes visuals dels rellançaments de les edicions especials?

Answer: Temps després

Question: Quan va realitzar el cineasta més canvis en la trilogia original per posteriors rellançaments?

Answer: 2004

Question: Quin any es va llançar la primera distribució de la trilogia en format DVD ?

Context: En el llibre Icons: Intimate Portraits (1989), escrit per Denise Worrell, s'esmenta que Lucas tenia per llavors una noció vaga del que passaria en les tres pel·lícules de la trilogia fallida. Aquí mateix, se cita la declaració del cineasta al respecte: «Si la primera trilogia aborda temes socials i polítics, tractant sobre com una societat evoluciona, Star Wars és més sobre el creixement personal i l'autorealització, mentre que la tercera trilogia lidiaria més amb problemes de tipus moral i filosòfic. Les continuacions tracten sobre la comunitat jedi, la justícia, la confrontació i sobre posar en pràctica el que has après».[93]

Answer: Denise Worrell

Question: Qui va escriure el llibre Icons: Intimate Portraits?

Answer: En el llibre Icons: Intimate Portraits

Question: On s'esmenta que Lucas tenia llavors una noció vaga del que passaria en les tres pel·lícules de la trilogia fallida?

Answer: temes socials i polítics

Question: Què aborda la primera trilogia?

Answer: Star Wars

Question: Quina trilogia tracta sobre el creixement personal i l'autorealització?

Answer: de tipus moral i filosòfic

Question: Amb quins tipus de problemes lidiaria la tercera trilogia?

Context: Pel que fa a la nova trilogia, si bé The Phantom Menace i L'atac dels clons es van llançar tant en format VHS com en DVD, a partir de La venjança dels Sith únicament es van distribuir els DVD de les dues entregues (la versió VHS només es va posar a la venda a Austràlia i Regne Unit).[283] D'acord al lloc web Counting Down: «20th Century Fox i Lucasfilm llançaran La venjança dels Sith, la qual s'espera que es converteixi en un dels films més reeixits de la temporada, exclusivament en DVD. Star Wars serà la primera gran producció en acomiadar-se del VHS, encara que alguns diuen que això no resulta sorprenent, ja que hi ha una gran comunitat de seguidors del DVD».[283][284]

Answer: tant en format VHS com en DVD

Question: Com es van llançar The Phantom Menace i L'atac dels clons?

Answer: a Austràlia i Regne Unit

Question: On es va posar a la venda la versió VHS de La venjança dels Sith?

Answer: Star Wars

Question: Quina serà la primera gran producció en acomiadar-se del VHS?

Answer: que això no resulta sorprenent

Question: Què diuen alguns en relació a que Star Wars sigui la primera gran producció en acomiadar-se del VHS?

Answer: hi ha una gran comunitat de seguidors del DVD

Question: Per què no els resulta sorprenent a alguns que Star Wars sigui la primera gran producció en acomiadar-se del VHS?

Context: En una ressenya de 1977, Roger Ebert va descriure Una nova esperança com «una experiència extra-corporal», comparant els efectes visuals amb els de 2001: una odissea de l'espai.[138] Contràriament, Pauline Kael, de la revista The New Yorker, va criticar la pel·lícula dient: «No hi ha alè, ni poesia, ni adherència emocional».[139] Al seu torn, Jonathan Rosenbaum, de Chicago Reader, va apuntar: «Cap dels personatges té profunditat, i s'usen com a elements secundaris»,[140] mentre que per Stanley Kauffmann, de la publicació The New Republic: «El treball de Lucas en Star Wars resulta encara més inventiu que el de THX 1138».[141] Alguns consideren que un dels principals assoliments tècnics d'aquesta producció va ser la millora de la tecnologia del so a les sales de cinema, ja que «popularitzar el sistema Dolby de reducció de soroll i va donar lloc a la creació del sistema THX i a la introducció del so digital».[142]

Answer: com «una experiència extra-corporal»

Question: Com va descriure Roger Ebert Una nova esperança?

Answer: 1977

Question: Quan va descriure Roger Ebert Una nova esperança com «una experiència extra-corporal»?

Answer: En una ressenya

Question: On va descriure Roger Ebert Una nova esperança com «una experiència extra-corporal»?

Answer: Pauline Kael

Question: Qui va criticar Una nova esperança a la revista The New Yorker?

Answer: la millora de la tecnologia del so a les sales de cinema

Question: Què consideren alguns que va ser un dels principals assoliments tècnics d'aquesta producció?


Arquitectura paleocristiana

Context: Per fer-lo servir com a propi mausoleu, l'emperador Constantí va fer edificar l'antiga església dels Sants Apòstols al punt més alt de la ciutat de Constantinoble, al costat de les muralles. Aquest mausoleu va ser substituït per una nova església en l'època de Justinià I i més tard per una mesquita l'any 1469, per la qual cosa actualment no queda res del mausoleu primitiu. La descripció se'n troba en l'obra De Vita Constantini εἰς τὸν Βιὸν τοῦ μακαριου Κωνσταντινου Βασιλέως λόγοι τέσσαρες, un panegíric –més que una biografia– d'Eusebi de Cesarea. Tenia planta de creu grega; el braç que corresponia a l'entrada era lleugerament més llarg que els altres tres. A la part central es degué instal·lar el sarcòfag en pòrfir de l'emperador, flanquejat per cenotafis o làpides amb els noms dels apòstols; Constantí ocupava el lloc tretzè. Es va realitzar amb la idea de convertir-se en un heròon en el qual l'emperador descansava com un heroi sota el signe de la creu. Més tard, aquesta posició va ser canviada: fou quan l'any 356 van ser portades a l'església relíquies veritables dels apòstols i les restes de Constantí es van traslladar a un mausoleu independent proper a l'església. Aquest nou allotjament ja corresponia al plantejament tradicional funerari, en oferir una planta circular coberta amb cúpula.[45]

Answer: Constantinoble

Question: En quina ciutat l'emperador Constantí va fer edificar l'antiga església dels Sants Apòstols?

Answer: com a propi mausoleu

Question: Per a què volia Constantí fer servir l'església dels Sants Apòstols?

Answer: 1469

Question: En quin any va ser substituït el mausoleu de Constantí per una mesquita?

Answer: tretzè

Question: Quin lloc ocupava Constantí?

Context: Amb Constantí convertit al cristianisme, els seus líders –papa, bisbes i clergat en general– van ocupar posicions dintre de la societat romana com a portadors de la nova religió de l'estat. Al mateix temps, l'arquitectura cristiana va passar del simple refugi en cases privades a noves formes monumentals inspirades en l'arquitectura romana, amb els canvis necessaris quan els edificis eren aprofitats d'anteriors construccions romanes, per a la seva aplicació a les noves funcions dels cultes de la religió: altar per a la celebració de la missa, nàrtex per als catecúmens, etc. La nova religió necessitava més llocs de culte i cada cop més grans, ja que, dia a dia, n'augmentava el nombre de creients.[18] Malgrat la gran quantitat de temples o basíliques cristianes que es van construir durant el segle IV, pocs n'han subsistit, ja que, durant els segles posteriors molts en van ser destruïts o reformats.[19]

Answer: Constantí

Question: Qui es va convertir al cristianisme?

Answer: posicions dintre de la societat romana com a portadors de la nova religió de l'estat

Question: Què van ocupar els líders del cristianisme a l'època de Constantí?

Answer: per a la celebració de la missa

Question: Per a què s'utilitzava l'altar?

Answer: IV

Question: En quin segle es van construir gran quantitat de temples i basíliques cristianes?

Context: Les primeres sales de reunió de les comunitats cristianes a Roma es duien a terme en cases privades conegudes com a titulus (plural tituli). Normalment s'adaptava el triclini, la sala més gran, per a la celebració dels ritus religiosos.[14] Aquests ritus o cerimònies incloïen pregàries, lectura de passatges dels Evangelis i Epístoles i també sermons; al segle III, la presidència de la missa, la tenien els episkopoi (bisbes). Es mantenia una separació entre els bisbes i els catecumens, aquells que estaven rebent formació però encara no havien rebut el baptisme: se'ls requeria que sortissin a una altra habitació quan arribava el moment de celebrar l'eucaristia. Abans de l'edificació de les esglésies o basíliques no existia l'altar, sinó simplement una taula per a celebrar el culte.[15]

Answer: en cases privades conegudes com a titulus

Question: On es duien a terme les primeres reunions de les comunitats cristianes a Roma?

Answer: el triclini

Question: Quina era la sala més gran de les cases privades a l'època romana?

Answer: per a la celebració dels ritus religiosos

Question: Per a què s'utilitzava el triclini?

Answer: els episkopoi (bisbes)

Question: Qui tenien al segle III la presidència de la missa?

Answer: l'altar

Question: Què no existia abans de l'edificació de les esglésies o basíliques?

Context: Una llegenda explica la conversió al cristianisme de Constantí I el Gran: abans de la batalla del Pont Milvi va tenir una visió d'una creu en flames amb la inscripció «Amb aquest signe venceràs». Constantí va sortir victoriós i el monograma de la creu es va convertir en el seu símbol. L'any 313, mitjançant l'edicte de Milà, va legitimar el cristianisme i es va considerar com el cap de l'Església –Pontífex Màxim–; va fer importants donacions, va donar suport a la construcció de temples i va convocar el primer Concili de Nicea –i primer concili ecumènic– l'any 325 a Nicea, una ciutat de l'Àsia Menor.[5] L'any 330 va traslladar la seu de l'Imperi Romà a Bizanci, ciutat que va canviar de nom a Constantinoble, i la va dedicar a la Mare de Déu. Aquest trasllat va tenir l'efecte posterior, l'any 395, de dividir el regne en l'Imperi Romà d'Orient –o Imperi Romà d'Orient– i l'Imperi Romà d'Occident. L'emperador Teodosi I, a la fi del segle IV, va aconseguir fer oficial la religió cristiana amb l'edicte de Tessalònica:[6] quedà cada vegada més reduït el nombre de creients en el paganisme.[1] Les invasions bàrbares del segle VI van posar fi a l'arquitectura paleocristiana a l'Imperi d'Occident; els territoris de Síria, Egipte i l'Àfrica del Nord van marcar el límit fins a la conquesta àrab (cap al segle VII).[2]

Answer: la conversió al cristianisme de Constantí I el Gran

Question: Què explica una llegenda?

Answer: d'una creu en flames amb la inscripció «Amb aquest signe venceràs»

Question: Quina visió va tenir Constantí I el Gran abans de la batalla del Pont Milvi segons la llegenda?

Answer: 313

Question: En quin any Constantí I el Gran va legitimar el cristianisme?

Answer: Àsia Menor

Question: On és Nicea?

Answer: Constantinoble

Question: Per quin nom es va canviar la ciutat de Bizanci?

Context: Durant aquests mateixos anys, Constantí va promoure l'edificació de la basílica de Sant Pau Extramurs sobre la tomba de sant Pau, que va ser enterrat, després d'haver sofert martiri, en una àmplia necròpoli que ocupava tota l'àrea de la basílica i de la zona que l'envolta; sobre la seva tomba, a la Via Ostiense, es va construir una edícula –cella memoria. Sobre aquest lloc, i a causa de les dificultats del terreny, la mida de la basílica va quedar una mica més petita que la de l'apòstol sant Pere: només tenia tres naus, encara que això es va rectificar l'any 386 canviant-ne l'orientació i construint una església molt més gran amb cinc naus i amb creuer; es deixà, però, l'altar sobre la tomba del sant, tal com era costum. El papa Sirici I va consagrar l'edifici. Finalment, aquesta basílica es va destruir durant un incendi de l'any 1823, i tan sols se'n salvaren l'absis, l'altar i la cripta on es trobaven les restes mortals de sant Pau.[28]

Answer: sobre la tomba de sant Pau

Question: On s'edificà la basílica de Sant Pau Extramurs?

Answer: després d'haver sofert martiri

Question: Quan va ser enterrat sant Pau?

Answer: una mica més petita que la de l'apòstol sant Pere

Question: Quina mida tenia la basílica de Sant Pau Extramurs?

Answer: El papa Sirici I

Question: Qui va consagrar la basílica de Sant Pau Extramurs?

Answer: 1823

Question: En quin any es va destruir la basílica de Sant Pau Extramurs?

Context: El papa Sixt III (434-440) va ser impulsor de la construcció d'obres sobre edificis anteriors, com succeeix amb el baptisteri de Sant Joan del Laterà, aixecat sobre una antiga estructura circular de temps de Constantí (cap a l'any 312), al costat de la basílica de Sant Joan del Laterà. Constitueix un dels millors exemples de planta centralitzada aixecats durant el segle v, i es convertí en un model per a altres baptisteris.[35] L'edifici reconstruït pel papa Sixt III és de planta centralitzada amb forma octogonal envoltada per un deambulatori amb vuit columnes de pòrfir procedents d'altres edificis derruïts; sobre el deambulatori es troba el trifori. Encara es poden apreciar restes, als dobles absis del vestíbul, d'un mosaic amb decoració de pàmpols entrellaçats. El papa Hilari I (461-468) va realitzar les capelles dedicades a sant Joan Baptista i sant Joan Evangelista.[36]

Answer: 'altres edificis derruïts

Question: D'on procedien les vuit columnes de pòrfir?

Answer: sobre el deambulatori

Question: On es troba el trifori?

Answer: pàmpols entrellaçats

Question: Quina és la decoració del mosaic del vestíbul?

Answer: a sant Joan Baptista i sant Joan Evangelista

Question: A qui va dedicar les capelles el papa Hilari I?


Expressionisme

Context: El cinema expressionista va imposar a la pantalla un estil subjectivista que oferia en imatges una deformació expressiva de la realitat, traduïda en termes dramàtics mitjançant la distorsió de decorats, maquillatges, etc., i la consegüent recreació d'atmosferes terrorífiques o, almenys, inquietants. El cinema expressionista es caracteritzà per la seva recurrència al simbolisme de les formes, deliberadament distorsionades amb el suport dels distints elements plàstics. L'estètica expressionista prengué els temes de gèneres com la fantasia i el terror, reflex moral del neguitós desequilibri social i polític que agità la República de Weimar aquells anys. Amb forta influència del romanticisme, el cinema expressionista reflectí una visió de l'individu característica de l'ànima «fàustica» alemanya: mostrava la naturalesa dual humana, la seva fascinació pel mal, la fatalitat de la vida subjecta a la força del destí. Es pot assenyalar com a finalitat del cinema expressionista la voluntat de traduir simbòlicament, mitjançant línies, formes o volums, la mentalitat dels personatges, el seu estat d'ànim, les seves intencions, de tal manera que la decoració aparegui com la traducció plàstica del seu drama. Aquest simbolisme suscitava reaccions psíquiques més o menys conscients que orientaven l'esperit de l'espectador.[136]

Answer: una deformació expressiva de la realitat

Question: Què oferia en imatges l'estil subjectivista que va imposar a la pantalla el cinema expressionista?

Answer: per la seva recurrència al simbolisme de les formes, deliberadament distorsionades

Question: Per què es caracteritza el cinema expressionista?

Answer: subjectivista

Question: Quin estil va imposar a la pantalla el cinema expressionista?

Answer: de gèneres com la fantasia i el terror

Question: Quins temes prengué l'estètica expressionista?

Answer: del neguitós desequilibri social i polític que agità la República de Weimar aquells anys

Question: De què era reflex moral la fantasia i el terror de l'estètica expressionista?

Context: La música expressionista cercà la creació d'un nou llenguatge musical, alliberant la música, sense tonalitat, deixant que les notes fluïssin lliurement, sense intervenció del compositor. En la música clàssica, l'harmonia estava basada en la cadència tònica-subdominant-dominant-tònica, sense que dins d'una tonalitat es donessin notes estranyes en l'escala. Malgrat això, des de Wagner, la sonoritat cobrà major rellevància respecte a l'harmonia, guanyant importància les dotze notes de l'escala. Així, Arnold Schönberg creà el dodecafonisme, sistema basat en els dotze tons de l'escala cromàtica –les set notes de l'escala tradicional més els cinc semitons–, que s'utilitzen en qualsevol ordre, però en sèries, sense repetir una nota abans d'haver sonat les altres. Així s'evita la polarització, l'atracció a centres tonals. La sèrie dodecafònica és una estructura imaginària, sense tema ni ritme. Cada sèrie té 48 combinacions, per inversió, retrogradació o inversió de la retrogradació, i començant per cada nota, cosa que produeix una sèrie quasi infinita de combinacions. Es podria dir que la destrucció de la jerarquia en l'escala musical és equivalent, en pintura, a l'eliminació de la perspectiva espacial renaixentista efectuada igualment per les avantguardes pictòriques. Al dodecafonisme seguí l'ultracromatisme (microtonalisme), que amplià l'escala musical a graus inferiors al semitò –quarts o sisens de to–, com en l'obra d'Alois Hába i Ferruccio Busoni.[127]

Answer: la creació d'un nou llenguatge musical

Question: Què cerca la música expressionista?

Answer: en la cadència tònica-subdominant-dominant-tònica

Question: En què estava basada l'harmonia en la música clàssica?

Answer: des de Wagner

Question: Des de quan la sonoritat cobra major rellevància respecte a l'harmonia?

Answer: Arnold Schönberg

Question: Qui crea el dodecafonisme?

Answer: l'ultracromatisme

Question: Què seguí al dodecafonisme?

Context: L'expressionisme destacà per la gran quantitat d'agrupacions artístiques que sorgiren en el seu si, així com per la multitud d'exposicions efectuades en tot el territori alemany entre els anys 1910 i 1920: el 1911 es fundà a Berlín la Nova Secessió, escissió de la Secessió berlinesa fundada el 1898 i que presidia Max Liebermann. El seu primer president fou Max Pechstein, i incloïa Emil Nolde i Christian Rohlfs. Més tard, el 1913, sorgí la Lliure Secessió, moviment efímer que fou eclipsat pel Herbstsalon (Saló de Tardor) de 1913, promogut per Herwarth Walden, on al costat dels principals expressionistes alemanys exposaren diversos artistes cubistes i futuristes, i hi destacaren Chagall, Léger, Delaunay, Mondrian, Archipenko, Hans Arp, Max Ernst, etc. Tot i això, malgrat la seva qualitat artística, l'exposició fou un fracàs econòmic, per la qual cosa la iniciativa no es tornà a repetir.[35]

Answer: multitud

Question: Quantes exposicions de l'expressionisme es van efectuar en el territori alemanya entre els anys 1910 i 1920?

Answer: 1911

Question: Quan es fundà a Berlín la Nova Secessió?

Answer: Max Liebermann

Question: Qui presidia la Secessió berlinesa fundada el 1898?

Answer: la Lliure Secessió

Question: Quin moviment sorgí el 1913?

Answer: un fracàs econòmic

Question: Com fou l'exposició malgrat la seva qualitat artística?

Context: L'expressionisme sorgí com a reacció a l'impressionisme: així com els impressionistes plasmaven al llenç una "impressió" del món circumdant, un simple reflex dels sentits, els expressionistes pretenien reflectir el seu món interior, una "expressió" dels seus propis sentiments. Així, els expressionistes empraren la línia i el color d'una manera temperamental i emotiva, amb fort contingut simbòlic. Aquesta reacció enfront de l'impressionisme suposà una forta ruptura amb l'art elaborat per la generació precedent, i va convertir l'expressionisme en un sinònim de l'art modern durant els primers anys del segle xx.[7] L'expressionisme suposà un nou concepte de l'art, entès com una forma de captar l'existència, de traslluir en imatges el substrat que existeix sota la realitat aparent, de reflectir l'immutable i etern de l'ésser humà i la natura. Així, l'expressionisme fou el punt de partida d'un procés de transmutació de la realitat que cristal·litzà en l'expressionisme abstracte i l'informalisme. Els expressionistes utilitzaven l'art com una forma de reflectir els seus sentiments, el seu estat anímic, propens en general a la malenconia, a l'evocació, a un decadentisme de tipus neoromàntic. Així, l'art era una experiència catàrquica, en què es purificaven els desfogaments espirituals, l'angúnia vital de l'artista.[8]

Answer: com a reacció a l'impressionisme

Question: Per què sorgí l'expressionisme?

Answer: el seu món interior, una "expressió" dels seus propis sentiments

Question: Què pretenien reflectir els expressionistes?

Answer: d'una manera temperamental i emotiva

Question: Com empraven la línia i el color els expressionistes?

Answer: propens en general a la malenconia, a l'evocació, a un decadentisme de tipus neoromàntic

Question: Com solia ser l'estat anímic que reflectien els expressionistes?

Answer: catàrquica

Question: Quin tipus d'experiència genera per als expressionistes l'art?

Context: Un dels principals antecedents de l'òpera expressionista fou Els marcats (Die Gezeichneten, 1918), de Franz Schreker, òpera de gran complexitat que requeria una orquestra de 120 músics. Basada en un drama renaixentista italià, era una obra de temàtica obaga i torturada, plenament immersa en l'esperit depriment de la postguerra. La música era innovadora, radical, de sonoritat enigmàtica, amb una coloratura instrumental audaç i brillant. El 1927 Ernst Krenek estrenà l'òpera Jonny spielt auf, que aconseguí un notable èxit i fou l'òpera més representada del moment. Amb gran influència del jazz, Krenek experimentà amb les principals tendències musicals de l'època: neoromanticisme, neoclassicisme, atonalitat, dodecatonisme, etc. Considerat com a "músic degenerat", el 1938 es refugià als Estats Units, al mateix temps que els nazis inauguraven l'exposició Entartete Musik (Música degenerada) a Düsseldorf –en paral·lel a la mostra d'art degenerat, Entartete Kunst–, on atacaven la música atonal, el jazz i les obres de músics jueus. Altre gran èxit fou l'òpera El misteri de Heliane (Das Wunder der Heliane, 1927), d'Erich Wolfgang Korngold, obra d'un cert erotisme amb una exquisida partitura concebuda en escala èpica que crea una gran dificultat per als intèrprets. Altres òperes d'aquest autor foren Die Tote Stadt, Der Ring des Polykrates i Violanta. Amb la instauració de l'Anschluss el 1938, Korngold emigrà als Estats Units.

Answer: Franz Schreker

Question: De qui és l'òpera Els marcats?

Answer: 120

Question: Quants músics requeria l'orquestra d'Els marcats?

Answer: en un drama renaixentista italià

Question: En què estava basada Els marcats?

Answer: innovadora, radical, de sonoritat enigmàtica, amb una coloratura instrumental audaç i brillant

Question: Com era la música d'Els marcats?

Context: Els membres del grup mostraren interès pel misticisme, el simbolisme i les formes d'art que consideraven més genuïnes: el primitiu, el popular, l'infantil i el de malalts mentals. Der Blaue Reiter destacà per l'ús de l'aquarel·la, enfront del gravat utilitzat principalment per Die Brücke. També cal destacar la importància atorgada a la música, que se sol assimilar al color, cosa que facilità la transició d'un art figuratiu a un de més abstracte.[60] D'igual forma, en els seus assajos teòrics mostraren predilecció per la forma abstracta, en què veien un gran contingut simbòlic i psicològic, teoria que amplià Kandinski en la seva obra De l'espiritual en l'art (1912), en què cerca una síntesi entre intel·ligència i emotivitat, defensant que l'art es comunica amb el nostre esperit interior, i que les obres artístiques poden ser tan expressives com la música.[56] Kandinski expressà un concepte místic de l'art, amb influència de la teosofia i la filosofia oriental: l'art és expressió de l'esperit, les formes artístiques en són un reflex. Com en el món de les idees de Plató, les formes i sons connecten amb el món espiritual per la sensibilitat i la percepció. Per a Kandinski, l'art és un llenguatge universal, accessible a qualsevol ésser humà. El camí de la pintura havia de ser des de la feixuga realitat material fins a l'abstracció de la visió pura, amb el color com a mitjà, per això desenvolupà tota una complexa teoria del color: en La Pintura com a art pur (1913) sosté que la pintura és ja un ens separat, un món en si mateix, una nova forma de l'ésser, que actua sobre l'espectador amb la vista i que li provoca profundes experiències espirituals.[61]

Answer: el primitiu, el popular, l'infantil i el de malalts mentals

Question: Quines formes d'art consideraven els membres del grup més genuïnes?

Answer: Der Blaue Reiter

Question: Qui destaca per l'ús de l'aquarel·la?

Answer: al color

Question: A què es sol assimilar la música?

Answer: un llenguatge universal

Question: Què és l'art per a Kandinski?

Answer: a qualsevol ésser humà

Question: A qui és accessible l'art segons Kandinski?


Rinoceront de Dürer

Context: El gravat conté inexactituds anatòmiques. Representa l'animal cobert de plaques dures, com una armadura, i amb escates a les potes, que el fan semblant a un rèptil. Dürer mai no veuria el rinoceront real, el primer exemplar viu vist a Europa des dels temps de l'Imperi Romà. A la fi de 1515, el rei de Portugal, Manuel I, va enviar l'animal com a regal al papa Lleó X, però va morir en naufragar el vaixell que el transportava vora la costa d'Itàlia, a començaments de 1516. No es tornaria a veure un rinoceront viu a Europa fins a l'arribada d'un segon exemplar de l'Índia a la cort espanyola de Felip II prop de 1579.[3]

Answer: inexactituds anatòmiques

Question: Què conté el gravat?

Answer: escates

Question: Què té l'animal a les potes?

Answer: a un rèptil

Question: A què s'assembla l'animal amb escates a les potes?

Answer: Manuel I

Question: Qui era el rei de Portugal a la fi de 1515?

Answer: papa Lleó X

Question: A qui li va enviar Manuel I l'animal com a regal?

Context: El destí del rinoceront dissecat es desconeix. Va poder haver estat traslladat a Florència pels Medici, o potser va poder haver estat destruït durant el saqueig de Roma (1527). La seva història va inspirar la novel·la de Lawrence Norfolk El rinoceront del Papa (The Pope's Rhinoceros).[17]

Answer: es desconeix

Question: Quin és el destí del rinoceront dissecat?

Answer: Florència

Question: On van poder traslladar els Medici el rinoceront?

Answer: durant el saqueig de Roma

Question: Quan podria haver estat destruït el rinoceront?

Answer: El rinoceront del Papa

Question: Com es diu la novel·la de Lawrence Norfolk?

Context: Després d'un viatge de cent vint dies, el rinoceront va ser desembarcat finalment a Portugal, prop del lloc on s'estava construint la Torre de Belém d'estil Manuelí. La torre es va decorar més tard amb gàrgoles amb forma de rinoceront sota els seus voladissos.[9] Com que no s'havia vist un rinoceront a Europa des de l'època de l'Imperi Romà, havia passat a ser una espècie de criatura llegendària, que ocasionalment apareixia als bestiaris junt amb els unicorns, de manera que l'arribada d'un exemplar viu va causar sensació. L'exòtic animal va ser allotjat al parc de les feres del rei Manuel I al Palau de Ribeira de Lisboa, separat dels elefants i d'altres grans criatures al Palau dos Estaús. El diumenge de la Trinitat, 3 de juny, Manuel I va organitzar un baralla entre el rinoceront i un jove elefant de la seva col·lecció per comprovar el relat de Plini el Vell, que assegurava que el rinoceront i l'elefant són enemics molt acres.[10] El rinoceront va avançar lenta i deliberadament cap al seu adversari, l'elefant; tanmateix, aquest últim, desacostumat a la sorollosa multitud que havia acudit a presenciar l'espectacle, va fugir aterrit abans que es produís cap enfrontament.[11][12]

Answer: cent vint

Question: Quants dies va durar el viatge del rinoceront?

Answer: Portugal

Question: On va ser desembarcat el rinoceront?

Answer: amb gàrgoles amb forma de rinoceront sota els seus voladissos

Question: Amb què es va decorar la Torre de Belém?

Answer: des de l'època de l'Imperi Romà

Question: Des de quan no s'havia vist un rinoceront a Europa?

Answer: entre el rinoceront i un jove elefant de la seva col·lecció

Question: Entre qui va organitzar una baralla Manuel I?

Context: El gravat de Dürer no és una representació completament fidel d'un rinoceront. Mostra un animal amb dures plaques que cobreixen el seu cos com la xapa d'una armadura, amb un gorjal a la gola, una cuirassa de pit d'aspecte sòlid i reblons a les juntes, també va situar un petit corn a la seva gropa, i el va dotar de potes escatoses i quarters del darrere en forma de serra. Els rinoceronts reals no tenen cap d'aquestes característiques[24][25] És possible que es creés una armadura per la baralla contra l'elefant a Portugal, i que aquestes característiques representades per Dürer fossin de fet parts de l'armadura[26] D'altra banda, l'"armadura" de Dürer pot representar els durs plecs de la gruixuda pell dels rinoceronts indis o, així com la resta d'imprecisions, potser siguin simples malentesos o afegitons creatius de Dürer.[27] Dürer també dibuixa una textura escatosa sobre el cos de l'animal, incloent l'"armadura". Això pot ser un intent de Dürer de representar l'aspre i quasi barbamec cuir dels rinoceronts indis, que tenen bonys com a berrugues a les cuixes i les espatlles. D'altra banda la textura de la pell pot representar també una dermatitis induïda pel tancament del rinoceront durant el viatge de quatre mesos de l'Índia a Portugal..[28]

Answer: un gorjal

Question: Què duu el rinoceront a la gola en el gravat de Dürer?

Answer: escatosa

Question: Com era la textura que Dürer va dibuixar sobre el cos de l'animal?

Answer: bonys com a berrugues

Question: Què tenen els rinoceronts indis a les cuixes i les espatlles?

Answer: quatre

Question: Quants mesos va durar el viatge del rinoceront?

Answer: Índia

Question: Des d'on va ser portat el rinoceront a Portugal?


Torvaldo e Dorliska

Context: L'escena queda solitària. Ja ha vesprejat i apareix la dissortada Dorliska molt descurada. Durant tota la nit ha estat vagant a la intempèrie i busca un lloc on arrecerar-se. La noia albira el castell d'Orlow i, sense imaginar que allà resideix el seu pitjor enemic, s'hi encamina per demanar ajuda (ària: Tutto è va, niun m'ascolta). Obre Carlotta i en veure el deplorable aspecte en el qual es troba Dorliska la convida a passar. Les dues dones entren al castell.

Answer: a la intempèrie

Question: Per on vaga Dorliska?

Answer: un lloc on arrecerar-se

Question: Què busca Dorliska?

Answer: Orlow

Question: Quin castell veu?

Answer: el seu pitjor enemic

Question: Qui resideix al castell d'Orlow?

Answer: Carlotta

Question: Qui li obre la porta?

Context: Cal destacar un fet curiós. Rossini a la seva infantesa havia sigut castigat a treballar en una ferreria per haver-se negat a estudiar i havia suplicat ser alliberat immediatament del suplici d'aquell soroll, molt molest per una orella sensible. En diverses obres (per exemple ho torna a fer al sextet de El barber de Sevilla), però en aquesta es fa més evident, Rossini "castiga" a l'espectador a compartir una bella música amb els cops rítmics del martell sobre l'enclusa. Durant tot el final del sextet del segon acte, Rossini castiga l'orella de l'espectador durant un minut i mig.

Answer: en una ferreria

Question: On va ser castigat a treballar Rossini?

Answer: aquell soroll

Question: Què li produïa un suplici?

Answer: els cops rítmics del martell sobre l'enclusa

Question: Què sent l'espectador barrejat amb la música?

Answer: un minut i mig

Question: Quanta estona castiga Rossini a l'espectador?

Context: L'escena es trasllada ara a una dependència del castell. El duc reflexiona sobre l'odiat que és al poble, però això a ell no li importa: el que vol és conquerir el cor de Dorliska. Crida Giorgio i li ordena que porti la dona davant d'ell. El criat obeeix i la porta al moment. El noble li ofereix la llibertat del seu espòs a canvi de què s'uneixi a ell per sempre, però ella nega rotundament l'oferta i li fa saber que l'únic que desitja d'ell és la mort (ària: Ferma, costante, immobile).

Answer: a una dependència

Question: On es trasllada l'escena?

Answer: conquerir el cor de Dorliska

Question: Què vol el duc?

Answer: que porti la dona

Question: Què li ordena a Giorgio?

Answer: la llibertat del seu espòs

Question: Què li ofereix?

Answer: nega rotundament l'oferta

Question: Què fa ella?

Context: Tot i els bons cantants de l'estrena,  l'òpera no va obtenir l'èxit esperat i, encara que no va resultar ser un fracàs, a poc a poc va anar caient en l'oblit, desapareixent del panorama cap a 1839. Rossini, un compositor molt conegut i estimat a Roma, no va poder aconseguir l'èxit que s'esperava d'una nova obra seva. Els aspectes semiserio de l'òpera no van ser apreciats per l'audiència.[6] Es desprèn de les crítiques de la primera actuació que el públic va descobrir que Torvaldo no era prou alegre per a l'obertura de la temporada de carnaval. Sterbini va saber escriure en un bon vers, però no va saber portar la gràcia, es va dir en una revista. La primera actuació, però, no va ser una gran fallida i el públic va agrair molt la presència de Filippo Galli que, per primera vegada en la seva reeixida carrera d'uns quinze anys, apareixia en aquest teatre. Rossini tenia una idea molt exacta de la veu de Galli quan va escriure Torvaldo, ja que ell havia fet a mida per a Galli el paper del Conte Asdrubale a La pietra del paragone, de Selim a Il turco in Italia, i de Mustafà a L'italiana in Algeri. Més tard, seguiria component rols apropiats com el de Fernando a La gazza ladra, el paper titular de Maometto II i el paper d'Assur a Semiramide, fent de Galli el baix definitiu de Rossini.[4]

Answer: bons

Question: Com eren els cantants de l'estrena?

Answer: 1839

Question: Quan va desaparèixer del panorama?

Answer: semiserio

Question: Quins aspectes no va apreciar el públic?

Answer: la presència de Filippo Galli

Question: Què va agrair el públic?

Context: Mentre tots demanen la seva mort és portat fora del castell. Per fi tot el ducat ha estat alliberat de l'opressió i el matrimoni tornarà a ser feliç. L'alegria general posa la guinda final a l'òpera (final: Grazie al destin pietoso).[9]

Answer: la seva mort

Question: Què demanen tots?

Answer: fora del castell

Question: On el porten?

Answer: de l'opressió

Question: De què s'allibera el ducat?

Answer: el matrimoni

Question: Quin tornarà a ser feliç?