Benito Arias Montano

Context: Estant malalt Arias Montano al convent de Santiago de la Espada, i agreujant-se la seva malaltia, el seu amic i parent,[58] el veinticuatro Diego Núñez Pérez el trasllada a casa d'Ana Núñez, família del cavaller, per poder-lo cuidar millor. Allí mor el 6 de juliol de 1598. El seu cadàver fou traslladat al convent de Santiago de la Espada, i fou soterrat sense molts ornaments. L'any 1605, el prior del convent mana traslladar el taüt a un nínxol de la capella major de l'església, i col·loca una llosa de marbre esculpida amb la figura d'Arias Montano i un epitafi.[59]

Answer: amic i parent

Question: Què era Diego Núñez Pérez de Arias Montano?

Answer: 6 de juliol de 1598

Question: Quan mor Arias Montano?

Answer: el prior del convent

Question: Qui va manar traslladar el taüt d'Arias Moreno?

Context: Des del moment en què es coneixen les característiques de la Bíblia Poliglota d'Anvers, amb les novetats respecte a la Bíblia Poliglota Complutense, sorgeix el conflicte entre els defensors d'utilitzar la versió hebrea com a font primigènia per resoldre els sentits ambigus de les Sagrades Escriptures, tal com han actuat Arias Montano i tots els altres estudiosos que han col·laborat en la realització d'aquesta edició; i els que mantenen el valor absolut de la Vulgata i la Septuaginta, i consideren que el text hebreu ha estat alterat pels jueus per destruir el cristianisme, els quals es troben més recolzats des de la publicació del Decretum de edicione et uso sacrorum librorum aprovat en el Concili de Trento el 8 d'abril de 1546. En aquesta lluita religiosa, amb components filològics i ideològics, León de Castro, catedràtic de la universitat de Salamanca, utilitza el decret per denunciar formalment algunes parts de la Bíblia Poliglota, i acusa a Sante Pagnini, François Vatable i a tots els que vulguen esbrinar la veritat hebraica, de judaitzar. No havent aconseguit res en l'acusació anterior, en 1575 presenta la denúncia en Roma, on crea un fort enrenou, que obliga a Arias Montano a partir cap alli per a defensar-se i conseguir que l'acusació no vaja més enllà. Finalment, el 9 de novembre de 1576, Castro acusa a Arias Montano d'hebraïtzant davant el Consell General de la Inquisició espanyola, per haver inclòs en l'apparatus, tractats rabínics, i menysprear la Vulgata, ratificada en el Concili de Trento, donant més autoritat a la versió de Sante Pagnini. I és en 1577 quan es promou la proposició de censura, que durà a terme el jesuita Juan de Mariana, que es posa al costat d'Arias Montano, malgrat algunes qüestions menors en què es mostra en desacord.[42][43][44] Wilhelmus Damasi Lindanus, teòleg i bisbe de Roermond, amb els mateixos plantejaments religiosos i ideològics, també denuncia els greus defectes que té, segons creu, la Bíblia Poliglota d'Anvers.

Answer: el jesuita Juan de Mariana

Question: Qui durà a terme la proposició de censura el 1577?

Answer: teòleg i bisbe de Roermond

Question: Què era Wilhelmus Damasi Lindanus?

Answer: pels jueus

Question: Per qui consideren que ha estat alterat el text hebreu?

Answer: per destruir el cristianisme

Question: Per què volien els jueus alterar el text hebreu?

Answer: Roma

Question: On va presentar la denúncia l'any 1575?

Context: Christophe Plantin, important impressor d'Anvers, desitjós per reeditar i ampliar l'exhaurida edició de la Bíblia Poliglota Complutense, demana permís i ajuda a Felip II. El rei demana l'opinió del Consell General de la Inquisició i de la Universitat d'Alcalá de Henares, i decideix aprovar el projecte amb la supervisió científica d'Arias Montano. El 18 de maig de 1568 Arias Montano arriba a Anvers després d'un accidentat viatge per mar, passant per Irlanda i Anglaterra.[25]

Answer: Felip II

Question: A qui demana Christophe Plantin permís i ajuda?

Answer: 18 de maig de 1568

Question: Quan va arribar Arias Montano a Anvers?

Answer: reeditar i ampliar l'exhaurida edició de la Bíblia Poliglota Complutense

Question: Què volia Christophe Plantin?

Answer: Universitat d'Alcalá de Henares

Question: A quina universitat demana el rei opinió?

Context: A Sevilla viu a casa d'Álvaro de Alcocer, antic secretari reial, i Isabel Vélez de Guevara, matrimoni que amb els fills, especialment Gaspar, considerarà com a una segona família. També compta amb la protecció de Cristóbal Fernández de Valtodano i Juan Fernández Temiño.[2] Als divuit anys inicia els seus estudis a la universitat de Sevilla, al col·legi de Santa Maria de Jesús, on estudia Arts i Filosofia durant tres anys, fins a 1547,[4] tot i que en el darrer curs, sense acabar-lo, decideix traslladar-se a Alcalá de Henares.[7]

Answer: a casa d'Álvaro de Alcocer

Question: On viu a Sevilla?

Answer: antic secretari reial

Question: Qui era Álvaro de Alcocer?

Answer: Isabel Vélez de Guevara

Question: Amb qui estava casat Álvaro de Alcocer?

Answer: Als divuit anys

Question: Quan inicia els estudis a la universitat de Sevilla?

Answer: Arts i Filosofia

Question: Què estudia?

Context: El rei també l'havia comissionat per cercar i adquirir tots els llibres que foren profitosos per a la biblioteca de l'Escorial, amb un pressupost de 6.000 ducats, que Arias Montano va sobrepassar amb escreix, i quan està per tornar a Espanya, demana que es paguen els deutes contrets.[29] En aquests anys cerca llibres per totes parts —Flandes, París, Venècia i Roma, entre altres llocs—, per a l'Escorial i per a ell, especialment manuscrits. I aprofitant els seus coneixements de bibliologia i bibliografia, i els seus contactes amb Plantin, desenvolupa una important activitat com a mediador i promotor editorial.[30][31]

Answer: 6.000 ducats

Question: Quin era el pressupost per adquirir llibres per a la biblioteca?

Answer: Flandes, París, Venècia i Roma, entre altres llocs

Question: En quins llocs va cercar Arias Montano llibres per a l'Escorial?

Answer: mediador i promotor editorial

Question: Quina activitat va desenvopuar Arias Montano?

Answer: a la biblioteca de l'Escorial

Question: On volia el rei que estigueren els llibres que recopilava Arias Montano?

Answer: bibliologia i bibliografia

Question: Quins coneixements tenia Arias Montano?


Península Ibèrica cartaginesa

Context: A diferència del seu pare, Publi mai deixarà la iniciativa en mans de Cartago. El 209 aC, després d'haver instruït les seves unitats, llançà un atac sorpresa sobre Cartagena que, amb una guarnició de 1.000 homes, es va veure incapaç de fer front a l'atac romà. La pèrdua de la capital hispana fou un cop molt dur pels cartaginesos. Aquest moviment, a més del botí, també va permetre a Roma pactar amb diversos pobles indígenes, que es passaren al bàndol romà. L'alliberament dels ostatges que es trobaven a Cartagena, per exemple, li atorgà l'amistat d'Aluci, un cabdill celtiber, que recuperava així a la seva promesa. Poc després Escipió també ocuparà la zona minera de Villaricos.[4]

Answer: Publi

Question: Qui va llançar un atac sorpresa sobre Cartagena el 209 aC?

Answer: 1.000

Question: Quants soldats hi havia a la guarnició de Cartagena?

Answer: La pèrdua de la capital hispana

Question: Què va ser un cop molt dur per als cartaginesos?

Answer: diversos pobles indígenes

Question: Qui es passà al bàndol romà?

Answer: Escipió

Question: Qui va ocupar Villaricos poc després?

Context: Així doncs, a les planes de l'interior es van dur a terme mètodes de cultiu extensiu, així com la presència de grans ramats d'ovicaprins. Pel que fa a les valls del Guadalquivir i del Genil, es va dur a terme una explotació intensíssima del sòl, semblant a la que practicava Cartago al nord d'Àfrica. Els productes més rellevants i més conreats eren l'oli, la vinya i els cereals.[7]

Answer: de cultiu extensiu

Question: Quins mètodes de cultiu es van dur a terme a les planes de l'interior?

Answer: d'ovicaprins

Question: Quins ramats hi havia a les planes de l'interior?

Answer: a les valls del Guadalquivir i del Genil

Question: On es va explotar intensament el sòl?

Answer: semblant a la que practicava Cartago al nord d'Àfrica

Question: Com era aquesta explotació intensa del sòl?

Answer: l'oli, la vinya i els cereals

Question: Quins eren els productes conreats més rellevants?

Context: Però l'interès principal dels púnics era la gestió dels recursos; així, la política que van seguir és la de nacionalitzar els recursos naturals, encarregant-se els conqueridors de l'administració d'aquests. Cartago tenia una llarga tradició de contractar mercenaris per a les seves guerres i, generalment, només els oficials més elevats eren d'origen púnic. Acostumats a aquest tipus de direcció, els era més fàcil implantar el mateix sistema a la vida civil.[5]

Answer: la gestió dels recursos

Question: Quin era l'interès principal dels púnics?

Answer: nacionalitzar els recursos naturals

Question: Quina política van seguir els púnics?

Answer: mercenaris

Question: A qui contractava Cartago per les seves guerres?

Answer: només els oficials més elevats

Question: Qui era d'origen púnic a les guerres?

Answer: a la vida civil

Question: On van implantar el mateix sistema?

Context: Així doncs, després de la Primera Guerra Púnica (264 – 241 aC), Cartago havia perdut la seva principal colònia, Sicília, fet que li va suposar un gran daltabaix econòmic. Aquest fet, sumat a l'obligació imposada per Roma de pagar una reparació de guerra, va provocar que la metròpoli del nord d’Àfrica no pogués pagar el sou de les tropes mercenàries que formaven bona part del seu exèrcit. Això va provocar la coneguda com a Guerra dels mercenaris (240 – 238 aC), que va enfrontar Cartago amb les tropes mercenàries, que es van revoltar perquè no van veure satisfetes les seves expectatives salarials. Aprofitant aquesta situació, Roma va annexionar-se l'illa de Sardenya, que fins llavors també havia estat sota control púnic.[3]

Answer: Sicília

Question: Quina colònia va perdre Cartago després de la Primera Guerra Púnica?

Answer: 264 – 241 aC

Question: Quan va ser la Primera Guerra Púnica?

Answer: un gran daltabaix econòmic

Question: Què va suposar per a Cartago la pèrdua de Sicília?

Answer: pagar una reparació de guerra

Question: Què va imposar Roma a Cartago?

Answer: 240 – 238 aC

Question: Quan va ser la guerra dels mercenaris?

Context: Les monedes cartagineses, sobretot les d'època bàrquida, són considerades de gran bellesa. A més de la seva funció comercial, també tenien un sentit propagandístic i de prestigi. Així, en el primer període de domini púnic, en època d'Amílcar i d'Asdrúbal, aquestes monedes tenien, en una cara, un bust del governant cartaginès, marcant l'avenç de les seves tropes pel territori. En aquest moment, la moneda púnica tenia una gran acceptació a la península, bàsicament per l'alt valor del trishekel i per la contundència de la seva propaganda (sobretot amb la presència d'elefants). A l'altra cara de la moneda, principalment hi apareixia aquesta figura de l'elefant, que és considerada una al·legoria del poder militar terrestre. Sovint també hi apareixeran embarcacions de guerra, que representaven, al seu torn, el poder marítim de què feien gala els dirigents cartaginesos.[11]

Answer: de gran bellesa

Question: Com es consideren les monedes cartagineses?

Answer: propagandístic i de prestigi

Question: Quin altre sentit tenien les monedes cartagineses a par del valor comercial?

Answer: un bust del governant cartaginès, marcant l'avenç de les seves tropes pel territori

Question: Què hi havia en una cara en les monedes cartagineses a l'època d'Amílcar i d'Asdrúbal?

Answer: l'elefant

Question: Quin afigura a pareixia a l'altra cars de les monedes cartagineses?

Answer: una al·legoria del poder militar terrestre

Question: Com es considera la figura de l'elefant a les monedes cartagineses?

Context: És en l'aspecte religiós on es veu més clarament el contacte i la influència que els fenicis i els púnics van generar sobre els habitants de la península; així, Déus, temples i rituals es van propagar molt ràpidament, i han arribat fins avui dia. Tot i això, les creences de les persones, tot i que poden canviar, exigeixen un sentiment que és difícil de modificar. És cert que durant l’ocupació cartaginesa es pot apreciar com bona part dels indígenes creia en déus orientals o en mites fenicis, però podria ser més aviat una conseqüència del manteniment constant de relacions amb les colònies anteriors, que no pas pel control efectiu del territori durant el període que va del 237 al 206 aC.[7]

Answer: en l'aspecte religiós

Question: On es veu més l'influencia dels fenicis i púnics en els habitants de la península?

Answer: Déus, temples i rituals

Question: Què es va propagar molt ràpidament?

Answer: orientals

Question: En quins déus creien els indígenes durant l'ocupació cartaginesa?


Tortuga carei

Context: Les carei s'aparellen dos cops l'any en llacunes recloses davant de les platges on crien, sovint en illes remotes. La temporada d'aparellament per la subespècie atlàntica normalment és des d'abril fins a novembre. La temporada d'aparellament de la subpoblació indo-pacífica és des de setembre fins a febrer.[11] Després d'aparellar-se, les femelles caminen pesadament fins a la part més alta d'una platja durant la nit. Netegen una àrea i hi fan un forat per nidificar utilitzant les seves aletes posteriors. Després, la femella deixa una niuada d'ous i els cobreix amb sorra. Els nius d'E. imbricata al Carib i a Florida contenen al voltant de 140 ous. Després del llarg procés, que pot durar hores, la femella retorna al mar.[6][7]

Answer: dos cops l'any

Question: Quan s'aparellen les carei?

Answer: en llacunes recloses davant de les platges on crien, sovint en illes remotes

Question: On s'aparellen les carei?

Answer: pesadament

Question: Com caminen les femelles de carei després d'aparellar-se?

Answer: al voltant de 140

Question: Quants ous contenen els nius d'E. imbricata al Carib i a Florida?

Answer: les seves aletes posteriors

Question: Què utilitzen les femelles de carei per fer el forat on nidificar?

Context: Són grans nedadores. Poden arribar a aconseguir velocitats de fins a 24 km/h i hi ha registres de tortugues que han recorregut nedant 4.828 km.[6] Al Carib s'han observat immersions de tortugues carei a més de 70 metres de profunditat durant un període de més de 80 minuts.[12]

Answer: fins a 24 km/h

Question: Quina velocitat poden arribar a aconseguir nedant les tortugues carei?

Answer: Al Carib

Question: On s'han observat immersions de tortugues carei a més de 70 metres de profunditat?

Answer: més de 80 minuts

Question: Quant de temps han durat les immersions de tortugues carei que s'han observat al Carib?

Answer: 4.828

Question: Quants km s'han registrat que han recorregut tortugues nedant?

Context: Els adults es troben principalment a esculls de corall tropicals. Generalment se'ls veu al llarg de tot el dia, descansant en coves i sortints a les proximitats dels esculls. En ser una espècie de marcat caràcter migratori, se les pot trobar en una gran varietat d'hàbitats, des del mar obert fins a llacunes d'aigua salada i manglars en estuaris.[6][29] Encara que no se sap gaire sobre les seves preferències d'hàbitat durant els seus primers anys de vida, s'assumeix que E. imbricata, igual que altres cadells de tortuga marina, són completament pelàgics, i per tant viuen a mar obert fins a la maduresa.[30]

Answer: a esculls de corall tropicals

Question: On es troben els adults principalment?

Answer: al llarg de tot el dia

Question: Quan es veu als adults?

Answer: no se sap gaire

Question: Quines són les seves preferències d'hàbitat durant els primers anys de vida?

Answer: E. imbricata, igual que altres cadells de tortuga marina

Question: Qui s'assumeix que són completament pelàgics?

Answer: migratori

Question: Quin caràcter té l'espècie?

Context: La tortuga carei (Eretmochelys imbricata) és una tortuga marina en perill crític d'extinció que pertany a la família dels quelònids. És l'única espècie del seu gènere. L'espècie està distribuïda per tot el món, amb subespècies a l'Oceà Atlàntic i a l'Oceà Pacífic. E. imbricata és la subespècie atlàntica, i E. imbricata bissa es troba a la regió Indo-Pacífica.[2]

Answer: carei

Question: Quina tortuga està en perill d'extinció?

Answer: quelònids

Question: A quina família pertany la tortuga carei?

Answer: per tot el món

Question: Per on està distribuïda l'espècie de tortuga carei?

Answer: a l'Oceà Atlàntic i a l'Oceà Pacífic

Question: On hi ha subespècies de la tortuga carei?

Answer: E. imbricata bissa

Question: Quina subespècie de la tortuga carei es troba a la regió Indo-Pacífica?

Context: El 1996 E. imbricata fou inclosa a la Llista Vermella de la UICN d'espècies amenaçades, classificada com a espècie en perill crític d'extinció.[4] El seu estat com a espècie amenaçada d'extinció havia estat qüestionat amb anterioritat per dues propostes que al·legaven que aquesta tortuga (juntament amb tres altres espècies) tenia diferents poblacions estables significatives per tot el món. Aquestes peticions van ser rebutjades per la UICN basant-se en la seva anàlisi de les dades presentades pel Marine Turtle Specialist Group (MTSG) que mostraven que la població mundial de tortugues carei s'havia reduït en un 80% en les tres últimes generacions de l'espècie, i que no s'observava cap augment significatiu de les poblacions el 1996. Vistes aquestes dades, la UICN assignà la consideració d'en perill crític (CR A1) a l'estat de l'espècie. Tanmateix no se li aplicà el grau A2, perquè la UICN considerà que no hi havia prou dades que demostressin que la població hagués de continuar disminuint en el futur.[54]

Answer: com a espècie en perill crític d'extinció

Question: Com està classificada E. imbricata?

Answer: Marine Turtle Specialist Group (MTSG)

Question: Qui va mostrar que la població de tortugues carei s'havia reduït un 80%?

Answer: el grau A2

Question: Què no li aplicà la UICN a la tortuga carei?

Answer: perill crític (CR A1)

Question: Quina consideració li assigna a l'espècie la UICN?


Ermessenda de Carcassona

Context: L'any 2010, el canal de televisió TV3 va realitzar una sèrie de ficció històrica en dos capítols basada en la seva biografia.[68] El rodatge va durar nou setmanes i l'estrena es féu en dues parts el 21 i el 22 de març de 2011.[69] El guió va ser obra de Mercè Sàrrias i Núria Furió, guionistes de Porca misèria.[70] La va dirigir Lluís Maria Güell, que ja havia dirigit la minisèrie Arnau, i va tenir Laia Marull com a protagonista.[5]

Answer: TV3

Question: Quin canal de televisió va realitzar la sèrie?

Answer: en la seva biografia

Question: En què es basava la sèrie?

Answer: Mercè Sàrrias i Núria Furió

Question: Qui va fer el guió de la sèrie?

Answer: Lluís Maria Güell

Question: Qui va dirigir la sèrie?

Answer: protagonista

Question: Quin paper feia Laia Marull?

Context: La guerra civil al califat de Còrdova començà el novembre del 1008 quan el fill del temible Almansor, amb el suport dels berbers, va obligar el califa àrab Hixam al-Muàyyad bi-L·lah a nomenar-lo hereu de la corona. Després de ser nomenat hereu, sortí en una expedició contra el Regne de Lleó, però, en la seva absència, Muhàmmad al-Mahdí bi-L·lah -"el guiat per Déu"- va organitzar un cop d'estat i va autoproclamar-se nou califa. En tenir-ne notícies, el fill d'Almansor retornà cap a la capital, però de camí fou mort el 3 de març del 1009. Això provocà la indignació dels berbers, que liderats per Sulayman al-Mustaín van oposar-se al nou califa i cercaren auxili en el comte Sanç I Garcia de Castella, que féu costat al pretendent berber a canvi de cessions territorials a la frontera del Duero. Les forces bereberocastellanes van dirigir-se cap a Qurtuba i finalment venceren en la Batalla de Qantish el 5 de novembre del 1009. Els berbers proclamaren califa Sulayman al-Mustaín, mentre que els castellans esperaven rebre unes 200 fortaleses a les terres del Duero, però aquestes fortaleses restaven en mans de tropes lleials al califa derrocat i, per tant, les promeses dels berbers no es feren efectives. Després d'un breu saqueig, els castellans van retornar al seu comtat. Tot i l'aparent triomf berber, el califa derrocat, Muhàmmad al-Mahdí bi-L·lah -"el guiat per Déu"-, va aconseguir fugir de la capital i va refugiar-se a Tulaytula, en terres d'Ath-Thaghr al-Àwsat, territori governat per l'andalusí d'origen eslau Muhàmmad ibn Hixam, conegut pel sobrenom de Wàdih. Aquest va cercar reforços i, el 1010, va anar a terres dels francs -els musulmans anomenaven Ifranja els comtats de l'antiga Gòtia franca-, on va negociar el suport del comte Ramon Borrell I de Barcelona.

Answer: el novembre del 1008

Question: Quan començà la guerra civil al califat de Còrdova?

Answer: a nomenar-lo hereu de la corona

Question: A què va obligar Almansor al califa Hixam al-Muàyyad bi-L·lah?

Answer: Hixam al-Muàyyad bi-L·lah

Question: Qui es va proclamar nou califa durant l'absència d'Almansor?

Answer: va organitzar un cop d'estat

Question: Què va fer per poder proclamar-se califa Hixam al-Muàyyad bi-L·lah?

Context: Durant aquest període d'enfrontament amb el seu fill, també hagué de fer front a les hostilitats dels pirates sarraïns d'Abu-l-Jayx al-Muwàffaq, anomenat «Mujàhid». Aquest era un esclau llibert que, arran de les lluites internes al califat de Còrdova iniciades el 1008, fugí de Qúrtuba i s'instal·là primerament a Turtuixa, d'on fou expulsat, i després a Balànsiyya, d'on també fou expulsat. Radicat finalment a Dàniyya, aconseguí prendre el poder i autoproclamar-se emir, i constituí el 1010 l'emirat de Dàniyya. Mujàhid aconseguí el 1015 conquerir les Illes Balears i a partir d'aleshores bastí una potent flota que es dedicà fonamentalment a la pirateria de la costa mediterrània. Construí unes drassanes a al-Summān, el port de Dàniyya, que esdevingueren la principal base de les seves operacions. Per a fer front als atacs que els sarraïns llançaven contra les costes dels seus dominis, Ermessenda de Carcassona contractà els serveis de Roger de Tosny, un noble normand castigat amb l'exili per enfrontar-se al seu senyor Ricard II de Normandia. En les cròniques del monjo Ademar de Chabannes (c. 989-1034), es descriuen les gestes del normand Roger de Torsy lluitant i aterrint els pirates sarraïns de l'emir de Dàniyya Abu-l-Jayx al-Muwàffaq, i com aquest finalment hauria segellat la pau amb Ermessenda. Així mateix, es relata que el 1020 la filla de la comtessa de Barcelona, Estefania Ramon, s'hauria cassat amb Roger de Tosny, però que el 1024, en obtenir el permís del duc Ricard II de Normandia per finalitzar el seu exili, aquest hauria retornat a Normandia.

Answer: a les hostilitats dels pirates sarraïns

Question: A què va haver de fer front en aquest període d'enfrontament amb el seu fill?

Answer: l'emirat de Dàniyya

Question: Quin emirat va constituir el 1010 Abu-l-Jayx al-Muwàffa?

Answer: a la pirateria de la costa mediterrània

Question: A què es va dedicar la flota de Mujàhid?

Context: El cos d'Ermessenda fou traslladat del seu castell de Sant Quirze de Besora a la catedral de Girona per ser sebollit en un sarcòfag fet d'un sol bloc de pedra marès rosa, buidat en forma antropomòrfica. El sarcòfag fou situat originàriament, i tal com era costum aleshores, a la galilea que hi havia situada a la part frontal de la catedral. La galilea o nàrtex d'un temple era un vestíbul cobert que hi havia en algunes esglésies romàniques i era situat a la part frontal, abans de la porta d'accés al temple; la seva principal funció era allotjar les persones no admissibles per al culte i, fins al segle xiv, també serví per a col·locar-hi els sepulcres de personalitats importants. El seu besnét Ramon Berenguer II «el Cap d'Estopes» morí vint-i-quatre anys després, el 1082, i fou sebollit en un sarcòfag romànic de tipologia similar al d'Ermessenda i situat també a la galilea. A partir del 1312, es van iniciar les obres per aixecar una nova catedral gòtica sobre l'antiga romànica. L'altar major es va consagrar el 1347 i es va procedir a l'enderrocament de la capçalera romànica. El 1385, el rei Pere el Cerimoniós ordenava la reorganització dels panteons reials del monestir de Santa Maria de Poblet, i alhora ordenava que els sepulcres de Ramon Berenguer II i d'Ermessenda de Carcassona fossin traslladats des de l'exterior de la galilea frontal a l'interior de la nova catedral gòtica. El sarcòfag del comte fou situat sobre la porta de la sagristia, i el de la comtessa damunt la porta que dóna accés a l'escala del trifori. Així mateix, ordenava la construcció de dos nous sepulcres d'estil gòtic, que es limitaren a revestir amb plafons laterals d'alabastre decorats amb el senyal reial els sarcòfags romànics originals, deixant-los completament coberts. També ordenava a l'escultor mallorquí Guillem Morell esculpir sengles estàtues jacents dels sobirans que foren col·locades al vessant davanter anterior de la tapa. El 1982, amb motiu dels 9 segles de la mort del comte Ramon Berenguer II, els sepulcres gòtics foren oberts i aleshores es descobrí que els sarcòfags romànics originals presentaven com a única decoració externa disset franges verticals amb els colors roig i daurat pintats en data indeterminada. Aquestes pintures han estat argumentades com a possibles emblemes preheràldics anteriors a l'evidència històrica més antiga que existeix sobre del senyal heràldic dels quatre pals, que apareixen per primera vegada un segle després en l'escut d'armes que porta Ramon Berenguer IV en un segell que valida un document del 2 de setembre de 1150.

Answer: a la catedral de Girona

Question: On va ser traslladat el cos d'Ermessenda?

Answer: el Cap d'Estopes

Question: Com anomenaven a Ramon Berenguer II?

Answer: 1312

Question: Quin any van començar les obres per aixecar una nova catedral gòtica sobre l'antiga romànica?

Context: Ermessenda va realitzar importants donacions a les esglésies de les diòcesis catòliques, amb la finalitat de promoure la independència econòmica d'aquestes institucions que en aquella època es trobaven en decadència. En aquest temps, també era competència d'ella i del seu marit el nomenament dels principals càrrecs eclesiàstics com els abats i els bisbes. A la mort del bisbe de Girona, Odó, abat del monestir de Sant Cugat del Vallès l'any 1010, van fer ús de la seva competència per a nomenar els principals càrrecs eclesiàstics i aconseguir el nomenament de Pere Roger, germà petit d'Ermessenda, com a nou bisbe de la ciutat.[59]

Answer: a les esglésies de les diòcesis catòliques

Question: A qui fa fer donacions Ermessenda?

Answer: la independència econòmica d'aquestes institucions

Question: Què volia promoure Ermessenda amb les donacions?

Answer: el nomenament dels principals càrrecs eclesiàstics

Question: Quina competència tenien Ermessenda i el seu marit?

Answer: Pere Roger

Question: Qui era el germà petit d'Ermessenda?

Answer: bisbe de la ciutat

Question: A quin càrrec van nomenar a Pere Roger?


Garri Kaspàrov

Context: Essent adolescent, Kaspàrov va empatar dues vegades a la primera plaça en el Campionat d'escacs de l'URSS, el 1980-81 i 1981-82. La seva primera victòria en un torneig internacional d'elit va ser a Bugojno 1982. Va aconseguir una plaça pel torneig Interzonal de Moscou de 1982, el qual va guanyar, classificant-se per al Torneig de Candidats.[34] Als 19 anys, va ser el Candidat més jove des de Bobby Fischer, que tenia 15 anys quan es va classificar el 1958. A la llista d'Elo de gener de 1983, ja era el segon jugador en la classificació mundial, només per darrere del campió mundial Anatoli Kàrpov.

Answer: Campionat d'escacs de l'URSS

Question: En quin campionat Kaspàrov va empatar dues vegades a la primera plaça?

Answer: Bugojno

Question: On va ser la seva primera victòria en un torneig internacional?

Answer: 15

Question: Quants anys tenia Bobby Fischer quan es va classificar pel torneig Interzonal de Moscou?

Answer: Anatoli Kàrpov

Question: Qui era el campió mundial a la llista d'Elo en gener de 1983?

Context: La finalització va ser molt polèmica, ja que ambdós jugadors van declarar que preferien que el matx continués. Quan va anunciar la seva decisió en una conferència de premsa, Campomanes va citar la salut dels jugadors, dient que havien patit molta tensió per la durada de l'enfrontament. En Kàrpov havia perdut 10 quilos i va haver de ser hospitalitzat diversos cops, però Kaspàrov en canvi, estava en un excel·lent estat de salut, i extremadament ofès per la decisió de Campomanes, preguntant per què estava clausurant el matx si ambdós jugadors deien que volien continuar. Semblava que Kaspàrov, que havia guanyat les últimes dues partides abans de la suspensió, sentia que guanyaria, tot i el seu desavantatge de 5-3. Semblava estar físicament més fort que el seu contrari i en les partides posteriors havia jugat millor als escacs.

Answer: 10

Question: Quants quilos havia perdut Kàrpov durant la partida?

Answer: en un excel·lent estat

Question: Com es trobava la salut de Kaspàrov després de la partida?

Answer: la decisió de Campomanes

Question: Què va ofendre Kaspàrov?

Answer: dues

Question: Quantes partides havia guanyat Kaspàrov abans de la suspensió?

Answer: 5-3

Question: Quin era de desanvantatge de Kaspàrov abans de la suspensió?

Context: El 10 d'abril de 2005, Kaspàrov era a Moscou en un acte promocional, quan va ser colpejat al cap amb un tauler d'escacs que acabava de signar. Es va afirmar que l'assaltant li havia dit immediatament abans de l'atac: "Et vaig admirar com a escaquista, però vaig renunciar per política".[99] Des de llavors, Kaspàrov ha estat objecte d'altres episodis similars.[100][101]

Answer: Moscou

Question: On era Kaspàrov el 10 d'abril de 2005?

Answer: un tauler d'escacs que acabava de signar

Question: Amb què va ser colpejat al cap a Kaspàrov?

Answer: Et vaig admirar com a escaquista, però vaig renunciar per política

Question: Què li va dir d'assaltant de Kaspàrov?

Context: Kaspàrov i Short foren expulsats de la FIDE, i jugaren el seu ben esponsoritzat matx a Londres. Kaspàrov va guanyar convincentment per 12½–7½. El matx va incrementar considerablement el seguiment dels escacs a la Gran Bretanya, amb una cobertura sense precedents feta pel Channel 4. La FIDE va organitzar també un Campionat del món entre Jan Timman (el derrotat Candidat finalista) i l'excampió del món Kàrpov (derrotat en semifinals del cicle de la FIDE), el qual va guanyar Kàrpov.

Answer: Kaspàrov i Short

Question: Qui van ser expulsats de la FIDE?

Answer: Londres

Question: On van jugar el matx Kaspàrov i Short?

Answer: El matx

Question: Què va fer que a la Gran Bretanya s'incrementés el seguiment dels escacs?

Answer: en semifinals del cicle de la FIDE

Question: Quan va ser derrotat Kàrpov?

Answer: Channel 4

Question: Qui va fer la cobertura del matx?

Context: Kaspàrov va anunciar la seva retirada de la competició professional el 10 de març de 2005, tot just després de proclamar-se guanyador del Torneig de Linares,[12] per a dedicar-se a la política i l'escriptura. Va formar el Front Civil Unit i es va afiliar a L'Altra Rússia, una coalició d'oposició al govern electe de Vladímir Putin.[3] Entrà a la carrera presidencial per les eleccions legislatives russes de 2008, tot i que finalment la coalició L'Altra Rússia es retirà del procés electoral i no va concórrer a les eleccions de març de 2008.[13] A despit del fet que és considerat al món occidental com a un símbol de l'oposició a Putin, en realitat el suport a Kaspàrov a Rússia no és massa gran.[14][15]

Answer: 10 de març de 2005

Question: Quin dia Kaspàrov va anunciar la retirada de la competició professional?

Answer: a la política i l'escriptura

Question: A què es va dedicar Kaspàrov després de retirar-se de la competició professional?

Answer: a L'Altra Rússia

Question: On es va afiliar Kaspàrov?

Answer: al govern electe de Vladímir Putin

Question: A qui s'oposava l'Altra Rússia?

Answer: març de 2008

Question: Quan es van fer les eleccions russes?


Satèl·lits de Júpiter

Context: Les primeres sondes espacials que visitaren Júpiter foren la Pioneer 10 el 1973 i la Pioneer 11 un any després; prengueren imatge de baixa resolució de les quatre llunes galileanes. Les sondes Voyager 1 i Voyager 2 visitaren el planeta el 1979 i descobriren activitat volcànica a Io i la presència de gel aquàtic a la superfície d'Europa. La sonda Cassini, de viatge cap a Saturn, volà prop de Júpiter el 2000 i recopilà dades sobre les interaccions de les llunes galileanes amb l'atmosfera joviana. La sonda New Horizons volà també prop del planeta el 2007 i féu millores sobre els paràmetres orbitals dels satèl·lits jovians.

Answer: Pioneer 10

Question: Quina sonda espacial va visitar Júpiter el 1973?

Answer: de les quatre llunes galileanes

Question: De què van prendre imatges les sondes espacials?

Answer: activitat volcànica

Question: Què van descobrir Voyager 1 i Voyager 2 a Io?

Answer: el 2000

Question: Quin any la sonda Cassini va volar prop de Júpiter?

Answer: el 1979

Question: Quan van visitar Júpiter les sondes Voyager 1 i Voyager 2?

Context: Les característiques físiques i orbitals dels satèl·lits són molt variades. Els quatre galileans són tots de més de 3.100 km de diàmetre; el més gran, Ganimedes, és el novè objecte més gran del sistema solar després del Sol i de set dels planetes (és més gran que Mercuri). Totes les altres llunes jovianes fan menys de 250 km de diàmetre, i la majoria no excedeixen els 5 km. Les seves formes orbitals van des de les gairebé perfectament circulars fins a les altament excèntriques i inclinades, i moltes de les llunes orbiten en direcció oposada a la rotació de Júpiter (moviment retrògrad). Els períodes orbitals van des de les 7 hores (menys del que tarda Júpiter a rotar sobre el seu eix) fins a unes 3.000 vegades més (gairebé tres anys terrestres).

Answer: molt variades

Question: Com són les característiques físiques i orbitals dels satèl·lits?

Answer: quatre

Question: Quants satèŀlits galileans hi ha?

Answer: Ganimedes

Question: Quin és el satèŀlit galileà més gran?

Answer: de més de 3.100 km

Question: Quin diàmetre tenen els satèŀlits galileans?

Answer: no excedeixen els 5 km

Question: Quin diàmetre tenen la majoria de llunes jovianes?

Context: Els satèl·lits irregulars són objectes substancialment menors amb òrbites excèntriques i més distants del planeta. Formen famílies amb similituds compartides pel que fa a l'òrbita (semieix major, inclinació i excentricitat) i a la composició; es creu que es tracta –almenys parcialment– de famílies de col·lisió que es crearen quan els cossos progenitors més grans (tot i que petits) es fragmentaren per l'impacte d'asteroides capturats pel camp gravitatori de Júpiter. Normalment aquestes famílies duen el nom dels seus membres més grans. Es llisten a continuació:[40][41][42]

Answer: substancialment menors

Question: Com són els satèl·lits irregulars?

Answer: excèntriques i més distants del planeta

Question: Com són les orbites dels satèl·lits irregulars?

Answer: per l'impacte d'asteroides

Question: Per què es van fragmentar els cossos progenitors grans?

Answer: dels seus membres més grans

Question: Quins noms tenen les famílies de satèl·lits irregulars?

Context: La suposada primera observació d'un satèl·lit de Júpiter és la de l'astrònom xinès Gan De al voltant de l'any 364 aC.[9] Tanmateix, les primeres observacions conegudes amb certesa de les llunes del planeta foren les de Galileo Galilei (Galileu) el 1609.[10] A data de gener de 1610, Galileu ja havia observat les quatre llunes galileanes amb el seu telescopi de 30 augments; publicà els seus resultats el març del mateix any.[11] Simon Marius descobrí de manera independent els satèl·lits un dia després que Galileu, encara que no publicà el seu llibre sobre el tema fins al 1614. Tot i això, els noms que Marius assignà es fan servir avui en dia: Io, Europa, Ganimedes i Cal·listo.[12] No es descobriren més satèl·lits fins que E. E. Barnard observà Amaltea el 1892.[13]

Answer: Gan De

Question: Qui se suposa que va observar primer un satèŀlit de Júpiter?

Answer: astrònom

Question: Què era Gan De?

Answer: Galileo Galilei

Question: Qui va observar per primera vegada les llunes de Júpiter?

Answer: 30

Question: Quants augments tenia el telescopi de Galileo Galilei?

Answer: els noms que Marius assignà

Question: Quins noms de satèŀlits de Júpiter es fan servir avui en dia?

Context: Dels satèl·lits de Júpiter, vuit són satèl·lits regulars amb òrbites prògrades i gairebé circulars que no estan gaire inclinades respecte el pla equatorial jovià. Quatre d'aquests vuit són els satèl·lits galileans, que són gairebé esfèrics a causa de la seva massa planetària, i serien considerats com a mínim planetes nans si estiguessin en òrbita directa al voltant del Sol. Els altres quatre (Metis, Adrastea, Amaltea i Tebe) són molt més petits i propers a Júpiter, i són font de la pols que constitueix els seus anells. La resta de llunes són satèl·lits irregulars, les òrbites prògrades i retrògrades dels quals estan molt més allunyades del planeta i tenen elevades inclinacions i excentricitats; aquestes llunes foren probablement capturades per Júpiter de l'òrbita solar. Vint-i-dos dels satèl·lits irregulars encara no han estat anomenats oficialment.

Answer: gairebé esfèrics

Question: Com són els satèl·lits galileans?

Answer: com a mínim planetes

Question: Com serien considerats els satèl·lits galileans si estiguessin en l'òrbita solar?

Answer: propers a Júpiter

Question: On estan situats els satèl·lits més petits?


Dinosaures

Context: L'arqueòpterix, el primer bon exemple de "dinosaure amb plomes", fou descobert el 1860. L'exemplar original fou trobat als llims de Solnhofen al sud d'Alemanya, un jaciment rar i amb fòssils en un estat de conservació gairebé perfecte. L'arqueòpterix és un fòssil de transició, amb característiques clarament intermèdies entre les dels rèptils moderns i els ocells. Descobert només dos anys després de la influent obra de Darwin L'origen de les espècies, aquesta troballa intensificà el debat naixent entre els proponents de la biologia evolutiva i el creacionisme. Aquest ocell primitiu s'assembla tant als dinosaures que, sense una impressió clara de plomes a les roques que l'envoltaven, com a mínim un exemplar fou confós amb Compsognathus.[97]

Answer: 1860

Question: Quan fou descobert l'arqueòpterix?

Answer: als llims de Solnhofen al sud d'Alemanya

Question: On fou trobat l'exemplar original de l'arqueòpterix?

Answer: en un estat de conservació gairebé perfecte

Question: Com estaven els fòssils del jaciment de Solnhofen?

Answer: entre els proponents de la biologia evolutiva i el creacionisme

Question: Entre qui es va intensificar el debat per la trobada de l'arqueòpterix?

Context: La teoria de la col·lisió amb un asteroide, que fou popularitzada el 1980 per Walter Alvarez i els seus col·legues, relaciona l'extinció de finals del període Cretaci amb un impacte amb un bòlid fa aproximadament 65,5 milions d'anys. Alvarez i altres suggeriren que un augment sobtat dels nivells d'iridi, registrat arreu del món en els estrats rocosos d'aquest període, era una prova directa de l'impacte.[113] La majoria dels indicis suggereixen actualment que un bòlid d'entre cinc i quinze quilòmetres de diàmetre impactà amb la Terra a prop de la península de Yucatán, creant el cràter de Chicxulub, de 170 km de diàmetre, i desencadenant l'extinció massiva.[114] Els científics no saben amb certesa si els dinosaures estaven prosperant o en declivi abans de l'impacte. Alguns científics suggereixen que el meteorit causà una baixada de la temperatura atmosfèrica llarga i no natural, mentre que d'altres, en canvi, afirmen que hauria provocat una ona de calor fora de l'habitual.

Answer: 1980

Question: Quan va ser popularitzada la teoria de la col·lisió amb un asteroide?

Answer: Walter Alvarez i els seus col·legues

Question: Qui va popularitzar la teoria de la col·lisió amb un asteroide?

Answer: 65,5 milions

Question: Quants anys fa que va impactar el bòlid segons Walter Alvarez i els seus col·legues?

Answer: entre cinc i quinze

Question: Quants quilòmetres de diàmetre tenia el bòlid que actualment es suposa que impactà a prop de la península de Yucatán?

Answer: Alguns científics

Question: Qui suggereix que el meteorit causà una baixada de la temperatura atmosfèrica llarga i no natural?

Context: Els dinosaures eren un grup d'animals extremament variat; segons un estudi del 2006, fins al present s'han identificat amb certesa més de 500 gèneres de dinosaures, i el nombre total de gèneres preservats en el registre fòssil ha estat estimat en, aproximadament, 1.850, gairebé tres quarts dels quals encara han de ser descoberts.[8] Un estudi anterior estimà que existiren aproximadament 3.400 gèneres de dinosaures, incloent-n'hi molts que no haurien quedat preservats al registre fòssil.[9] Alguns eren herbívors i altres eren carnívors. Alguns dinosaures eren bípedes, altres quadrúpedes, i altres, com l'ammosaure o Iguanodon, podien caminar indistintament a dues o a quatre potes. Molts tenien una armadura òssia, o modificacions cranials com ara banyes i crestes. Tot i que se'ls coneix per la gran mida, en realitat la majoria de dinosaures eren de mida humana o més petits. Se n'han trobat restes a tots els continents de la Terra, incloent-hi l'Antàrtida.[10] No es coneixen dinosaures mesozoics que hagin viscut en hàbitats marins o aeris, tot i que és possible que alguns teròpodes amb plomes poguessin volar.

Answer: més de 500

Question: Quants gèneres de dinosaures s'han identificat amb certesa segons l'estudi que s'ha fet des del 2006 fins al present?

Answer: Alguns eren herbívors i altres eren carnívors

Question: Què menjaven els dinosaures?

Answer: indistintament a dues o a quatre potes

Question: Com podia caminar l'ammosaure o Iguanodon?

Answer: banyes i crestes

Question: Quines modificacions cranials tenien alguns dinosaures?

Answer: humana o més petits

Question: Quina mida tenien la majoria dels dinosaures?

Context: Hi ha un consens gairebé universal entre els paleontòlegs que els ocells són descendents de dinosaures teròpodes. Utilitzant l'estricta definició cladística que exigeix que tots els descendents d'un mateix avantpassat comú siguin inclosos en un grup per tal que aquest sigui natural, els ocells són dinosaures, i, per tant, els dinosaures no estan extints. Els ocells són classificats per la majoria de paleontòlegs com a membres del subgrup dels maniraptors, que són celurosaures, que són teròpodes, que són saurisquis, que són dinosaures.[24]

Answer: dinosaures teròpodes

Question: De qui són descendents els ocells segons els paleontòlegs?

Answer: que tots els descendents d'un mateix avantpassat comú siguin inclosos en un grup

Question: Què exigeix la definició cladística?

Answer: com a membres del subgrup dels maniraptors

Question: Com classifiquen la majoria dels paleontòlegs els ocells?

Answer: per tal que aquest sigui natural

Question: Per què exigeix la definició cladística que tots els descendents d'un mateix avantpassat comú siguin inclosos en un grup?

Context: Anàlisis estadístiques basades en dades brutes suggereixen que els dinosaures es diversificaren al Cretaci superior; és a dir, que n'augmentà el nombre d'espècies. Tanmateix, al juliol de 2008, Graeme T. Lloyd et al. argumentaren que aquesta diversificació aparent era una il·lusió causada per un biaix de mostres, car les roques del Cretaci superior han estat estudiades molt intensament. En canvi, segons ells, els dinosaures només experimentaren dues diversificacions significatives al Cretaci superior, les radiacions inicials dels euhadrosaures i els ceratops. Al Cretaci mitjà, les plantes angiospermes amb flor esdevingueren un element clau dels ecosistemes terrestres, que anteriorment havien estat dominats per gimnospermes, com ara coníferes. Els copròlits o excrements fossilitzats dels dinosaures indiquen que, mentre que alguns d'ells menjaven angiospermes, la majoria de dinosaures herbívors s'alimentaven principalment de gimnospermes. Mentrestant, els insectes i mamífers herbívors es diversificaren ràpidament per aprofitar el nou tipus d'aliment vegetal, alhora que els llangardaixos, serps, crocodilis i ocells també es diversificaven. Lloyd et al. suggereixen que el fracàs dels dinosaures a l'hora de diversificar-se mentre els ecosistemes canviaven els condemnà a l'extinció.[33]

Answer: les roques

Question: Què ha estat estudiat al Cretaci superior molt intensament?

Answer: dues

Question: Quantes diversificacions significatives experimentaren els dinosaures segons Graeme T. Lloyd?

Answer: angiospermes amb flor

Question: Quines plantes esdevingueren un element clau al Cretaci mitjà?

Answer: que, mentre que alguns d'ells menjaven angiospermes, la majoria de dinosaures herbívors s'alimentaven principalment de gimnospermes

Question: Què indiquen els copròlits o excrements fossilitzats dels dinosaures?


Papa Evarist

Context: La majoria de catàlegs antics esmenten Evarist com a cap de l'església romana, com a successor o bé d'Anaclet o de Climent I, segons l'ordre que es considerés correcte, però no informen de les seves accions al capdavant de la comunitat.[14] En tot cas, com en el cas dels seus predecessors, donar el títol de papa a Evarist és incorrecte, perquè aquest terme no començaria a utilitzar-se per designar la màxima figura de la jerarquia catòlica fins a molts segles més tard. Richard Lipsius va concloure en els seus estudis donar als primers bisbes de Roma la denominació de prevere, o prevere-bisbe per fer-ho més entenedor.[15]

Answer: donar el títol de papa a Evarist

Question: Què és incorrecte?

Answer: molts segles més tard

Question: Quan es va començar a usar el títol de papa?

Answer: prevere, o prevere-bisbe

Question: Com va anomenar Richard Lipsius als primers bisbes de Roma?

Context: La seva mort s'acostuma a situar al 106 o 107. Segons el Liber Pontificalis, va ser enterrat al turó Vaticà, pròxim a la tomba de sant Pere.[18]  És l'única dada mínimament fiable que dóna el Liber,[5] perquè els primers bisbes es van enterrar sempre a prop de la tomba de sant Pere. Aquesta obra també diu que Evarist va morir màrtir. No obstant això, el martiri d'Evarist no està històricament comprovat i, de fet, ni tan sols està basat en cap mena de tradició hagiogràfica. El seu nom apareix a la llista de bisbes romans del Martirologi Jeronimià, el dia 23 de desembre. Aquesta commemoració es va canviar al 27 d'octubre en el Martirologi d'Adonis, i més tard va ser col·locada al 26 d'octubre en el Martirologi Romà. Tanmateix, la festivitat no va ser inclosa en el santoral el 1969, perquè la tradició de la seva mort i el seu caire de màrtir no tenia fonaments.[6]

Answer: 106 o 107

Question: Quan va ser la seva mort?

Answer: al turó Vaticà

Question: On el van enterrar?

Answer: fonaments

Question: Què no tenia el seu caire de màrtir?

Context: Evarist (Antioquia, ? – Roma, c.106/107), alguna vegada anomenat Arist, va ser el cinquè bisbe de Roma i quart successor de sant Pere, des de l'any 97 fins al 105 o al 106/107. Són poques les dades biogràfiques sobre aquest bisbe, a diferència d'altres de la mateixa època. La poca informació que hi ha és la del Liber Pontificalis i, tanmateix, les dades i disposicions que esmenta es consideren falses. Altrament, se li han atribuït obres escrites que han resultat ser apòcrifes.

Answer: Antioquia

Question: On va néixer Evarist?

Answer: Arist

Question: Com l'anomenaven a vegades?

Answer: el cinquè

Question: Quin bisbe de Roma va ser?

Answer: Liber Pontificalis

Question: On trobem la poca informació que hi ha?

Answer: apòcrifes

Question: Com han són les obres que se li han atribuït?

Context: El seu nom és d'origen grec, Eυάριστος, seguint la tradició de portar un nom grec, un fet que es repeteix en molts altres casos en els primers bisbes de Roma. El nom té diversos significats, com «apropiat per complaure», «servicial» i «bo entre els millors». D'altra banda, malgrat que és més conegut com a Evarist, hi ha una altra forma citada en el Catàleg Liberià, que l'anomena Aristus o Aristos (Ἄριστος). El significat de la qual és «selecte».[3][4]

Answer: tradició

Question: Què era portar un nom grec?

Answer: Aristus o Aristos

Question: Com l'anomena també el Catàleg Liberià?

Answer: diversos

Question: Quants significats té Evarist?

Context: El pontificat se situa aproximadament entre els anys 97/99 i 105/107. L'Annuario Pontificio atorga al seu mandat el període del 97–105 per convenció. Com a bisbe de Roma, l'Església Catòlica el considera papa, però aquest títol no va ser adoptat fins a més tard i Evarist probablement no fou més que un prevere o un líder destacat de l'església. En el seu període, la jerarquia eclesiàstica no estava marcada i el bisbe de Roma no n'era la màxima autoritat. Tot i així, va regnar en una nova època, durant la qual progressivament van augmentar els fidels cristians provinents del paganisme, més que no pas des del judaisme.

Answer: 97/99 i 105/107

Question: Entre quins ans podem situar el pontificat?

Answer: papa

Question: Què el considera l'Església Catòlica?

Answer: més tard

Question: Quan va ser adoptat aquest títol?

Answer: no estava marcada

Question: Com era la jerarquia eclesiàstica en aquella època?

Answer: del paganisme

Question: D'on provenien majoritàriament els nous fidels cristians?

Context: Evarist és el primer bisbe de Roma, teòricament, a partir del qual no hi ha confusions d'ordre a la llista de successió episcopal, ni tampoc hi ha duplicacions, com succeeix en el cas d'Anaclet. Per tant, a partir d'ell, les llistes dels autors antics segueixen el mateix ordre successori. En els catàlegs papals del segle ii, emprats per Ireneu de Lió i Hipòlit de Roma, apareix com el quart successor de l'apòstol sant Pere. En termes generals, s'acostuma a seguir la llista que va escriure Ireneu, que és de fet un dels autors més antics i fiables, que el fa successor immediat de Climent I, el qual, així mateix, havia succeït Anaclet, identificat per Ireneu com una sola persona.[5][6][7]

Answer: confusions

Question: Què hi ha en l'ordre a la llista de successió?

Answer: el mateix ordre successori

Question: Què segueixen les llistes a partir d'Evarist?

Answer: Ireneu de Lió i Hipòlit de Roma

Question: Qui va emprar els catàlegs papals?

Answer: de Climent I

Question: De qui fa successor Ireneu a Evarist?


Augment ebullioscòpic

Context: L'augment o ascens ebullioscòpic és una de les propietats col·ligatives i, com la resta d'aquestes propietats, la magnitud de l'ascens només depèn de la naturalesa del dissolvent i de la quantitat dissolta de solut, és a dir, és independent de la naturalesa del solut. Dit en altres paraules, qualsevol solut, en la mateixa quantitat, produeix el mateix efecte.[1][2][3] A la figura adjunta es representa el diagrama de fases de l'aigua. Una dissolució aquosa experimenta un descens de la pressió de vapor del líquid, la qual cosa es tradueix en un ascens de la temperatura d'ebullició, ja que es necessita més temperatura perquè la pressió de vapor del dissolvent a la dissolució iguali a la pressió atmosfèrica.[1]

Answer: una de les propietats col·ligatives

Question: Què és l'augment o ascens ebullioscòpic?

Answer: de la naturalesa del dissolvent i de la quantitat dissolta de solut

Question: De què depèn la magnitud de l'ascens ebullioscòpic?

Answer: de la naturalesa del solut

Question: De què és independent la magnitud de l'ascens ebullioscòpic?

Answer: el mateix efecte

Question: Quin efecte produeix qualsevol solut en la mateixa quantitat en l'ascens ebullioscòpic?

Answer: un descens de la pressió de vapor del líquid

Question: Què fa que hi hagi un ascens de la temperatura d'ebullició?

Context: Una de les situacions pràctiques en la qual és necessari conèixer la relació que existeix entre la concentració de soluts i la temperatura d'ebullició del dissolvent és alhora de realitzar dissenys o modelitzacions del funcionament d'un evaporador. La velocitat de transmissió de la calor en un evaporador depèn, entre altres factors, de la diferència entre la temperatura de condensació del vapor i la temperatura d'ebullició de la dissolució que s'ha de concentrar. Segons l'ascens ebullioscòpic, com més concentrada és una dissolució, major és la seva temperatura d'ebullició. A mesura que la concentració augmenta dins l'evaporador, disminueix la velocitat de transmissió de la calor. Aquesta disminució s'ha de tenir en compte alhora de dissenyar l'evaporador, per la qual cosa s'empren gràfics de Dühring que permeten conèixer les temperatures d'ebullició de les dissolucions concentrades en un ampli ventall de pressions.[13]

Answer: la relació que existeix entre la concentració de soluts i la temperatura d'ebullició del dissolvent

Question: Quina relació necessitem conèixer a l'hora de realitzar dissenys o modelitzacions del funcionament d'un evaporador?

Answer: La velocitat de transmissió de la calor en un evaporador

Question: Què depèn de la diferència entre la temperatura de condensació del vapor i la temperatura d'ebullició de la dissolució?

Answer: com més concentrada és

Question: Quan es més gran la temperatura d'ebullició d'una dissolució?

Answer: A mesura que la concentració augmenta dins l'evaporador

Question: Quan disminueix la a velocitat de transmissió de la calor.?

Answer: de Dühring

Question: Quins gràfics s'usen a alhora de dissenyar l'evaporador?

Context: Per una banda, l'entropia és una mesura del desordre d'un sistema. Així, un líquid pur està més ordenat que un vapor pur, i aquest té més entropia, més desordre. El desordre és degut al fet que les partícules (molècules, àtoms o ions) d'un líquid estan molt juntes i es desplacen lentament. Per contra, en un vapor les partícules estan en moviment ràpid i no estan en contacte amb les altres. Una dissolució líquida té més desordre que un líquid pur, ja que a la dissolució, a més de les partícules del dissolvent en moviment, també hi ha les partícules del solut en moviment, la qual cosa fa que el sistema sigui més desordenat. És evident que si hom va a comprar fruita i es troba amb una caixa només amb peres i una altra amb peres i dues taronges, aquesta darrera està més desordenada que la que conté exclusivament peres. Doncs a les dissolucions passa el mateix. Així es poden ordenar els sistemes de més a menys entropia:

Answer: és una mesura del desordre d'un sistema

Question: Què és l'entropia?

Answer: estan molt juntes i es desplacen lentament

Question: Com identifiquem el desordre en un líquid per les seves partícules?

Answer: en moviment ràpid i no estan en contacte amb les altres

Question: Com estan les partícules en un vapor?

Answer: Una dissolució

Question: Què té més desordre una dissolució o un líquid pur?

Answer: del solut

Question: Quines partícules trobem en una solució a part de les del dissolvent?

Context: Les primeres investigacions sobre l'ascens ebullioscòpic estan relacionades amb els estudis sobre el descens de la pressió de vapor de les dissolucions i les altres propietats col·ligatives i es deuen a científics com Michael Faraday (1822), Griffiths i Legrand. Després, el 1847, l'alemany Lambert Heinrich von Babo descobrí que el descens de la pressió de vapor és independent de la temperatura i és proporcional a la quantitat de solut. També l'alemany Friedrich Wüllner, entre 1858 i 1860, relacionà la disminució de la pressió de vapor amb la concentració molar de les sals dissoltes dins aigua.[5]

Answer: amb els estudis sobre el descens de la pressió de vapor de les dissolucions

Question: Amb què estan relacionades les primeres investigacions sobre l'ascens ebullioscòpic?

Answer: Michael Faraday (1822), Griffiths i Legrand

Question: A quins científics es deuen les primeres investigacions sobre l'ascens ebullioscòpic?

Answer: de la temperatura

Question: De què és independent el descens de la pressió de vapor segons Heinrich?

Answer: a la quantitat de solut

Question: A què és proporcional el descens de la pressió de vapor segons Heinrich??

Context: Cada mol de CaCl2 es dissocia donant un mol de Ca2+ i 2 mols de Cl-. En total, si la dissociació és completa, per a cada mol dissolt se'n formen 3 en dissolució i la propietat col·ligativa augmentaria en tres vegades. En dissolució, per tant, hi ha més partícules que les dissoltes inicialment perquè part d'aquestes s'han dissociat en ions.[2] Tanmateix els electròlits no es dissocien completament, només parcialment, i cal determinar quin és el grau de dissociació per a poder calcular el factor de Van' t Hoff.

Answer: un mol de Ca2+ i 2 mols de Cl-

Question: Com es dissocia cada mol de CaCl2?

Answer: 3

Question: Quants mols en dissolució es formen per cada mol de CaCl2?

Answer: tres vegades

Question: Quant augmentaria la propietat col·ligativa al formar-se tres mols en dissolució?

Answer: més partícules que les dissoltes inicialment

Question: Quantes partícules hi ha en dissolució?

Answer: perquè part d'aquestes s'han dissociat en ions

Question: Per què en una dissolució hi ha més partícules que les dissoltes inicialment?


Machine Gun Kelly

Context: L'exreclús Willie Radkay, que va compartir una cel·la al costat de Kelly en el segon nivell del bloc B, va declarar que varen compartir molt bons records i que va arribar a conèixer íntimament Kelly. Treballaven junts en les indústries de la presó juntament amb Basilio "el Mussol" (en anglès, The Owl) Banghart. Cada dia anaven a treballar junts i, per tant, havia de suportar «tots els seus contes enrevessats que sempre explicava». Warden Johnson digué que Kelly va escriure diverses cartes de remordiment a Urschel demanant que l'ajudés a defensar el seu cas. Urschel, aparentment, mai va respondre cap de les cartes de Kelly.[3]

Answer: Willie Radkay

Question: Qui va compartir una cel·la al costat de Kelly?

Answer: en les indústries de la presó

Question: On treballaven?

Answer: el Mussol

Question: Com era conegut Basilio?

Answer: cartes de remordiment

Question: Què li va escriure Kelly a Urschel?

Answer: que l'ajudés a defensar el seu cas

Question: Què li demanava a les cartes?

Context: El seu primer famós sobrenom fou Kelly. La versió més comuna de l'origen de l'àlies és la que explicà la seva esposa. En aquesta versió, es diu que Kathryn va anomenar-lo d'aquesta manera per aconseguir que Kelly obtingués una reputació «infame» en els cercles del món criminal. Ella era, suposadament, tan influent que va reunir George Kelly amb tots els altres delinqüents que actuaven aleshores. En els mitjans de comunicació, el sobrenom que es va estendre va ser el de Machine Gun pel descobriment d'un subfusell Thompson propietat de Kelly. Els investigadors van aconseguir identificar més tard Kathryn Kelly com la compradora de l'arma. El nom Machine Gun va ser utilitzat per la premsa en el període següent i juntament amb l'anterior sobrenom Kelly, crearen el famós Machine Gun Kelly.[10]

Answer: que Kelly obtingués una reputació «infame»

Question: Què volia aconseguir la seva dona amb l'àlies?

Answer: descobriment d'un subfusell Thompson propietat de Kelly

Question: Per què l'anomenaven Machine Gun?

Answer: Kathryn Kelly

Question: Qui havia comprat l'arma?

Context: Kelly va passar els 21 anys que li quedaven de vida a la presó. Durant la seva estada a Alcatraz, es va posar el sobrenom de Pop Gun Kelly. Segons un expresoner, el nom feia referència al fet que Kelly era un presoner model i estava molt lluny de la vida de gàngster que la seva esposa li havia fet portar. Va passar 17 anys a Alcatraz com a intern número 117, treballant en les indústries de la presó i presumint de les seves últimes escapades amb els altres interns. Finalment va ser traslladat discretament, de nou, a Leavenworth l'any 1951. Va morir d'un atac de cor a Leavenworth el 18 de juliol de 1954, el dia del seu 59è aniversari. Està enterrat al cementiri de Cottondale, Texas, sota una petita làpida on posa: "George B. Kelley, 1954".[5]

Answer: 21

Question: Quants anys va passar a la presó?

Answer: Pop Gun Kelly.

Question: Quin sobrenom es va posar a Alcatraz?

Answer: d'un atac de cor

Question: De què va morir?

Answer: el dia del seu 59è aniversari

Question: Quin dia va morir?

Context: Normalment el protagonista és, o es converteix, en un membre d'una gran organització criminal, en la qual va ascendint, a poc a poc, fins a arribar a ser el cap de la banda. Poc abans d'acabar la pel·lícula troba l'inevitable final tràgic, o bé en mans de la llei o bé dels seus propis sequaços. Aquestes pel·lícules es basen en personatges i situacions reals, però poques vegades fan servir els autèntics noms. La glorificació aparent dels gàngsters va acabar l'any 1935, amb l'estrena de Contra l'imperi del crim. Tot i que les grans figures del món del gangsterisme dels anys 20 havien desaparegut ja, les empreses creades per ells seguien funcionant. La delinqüència organitzada havia adoptat els mètodes del món dels negocis, i sembla ja un fet provat que, des de mitjans dels anys 30 fins a començaments dels 50, els estudis de Hollywood i les cadenes de cinema que exhibien les seves pel·lícules pagaven imposts a les diferents organitzacions criminals. Individus com ara Bugsy Siegel es van ocupar d'extorsionar les grans estrelles de cinema i els seus agents. No ha de sorprendre, doncs, que les grans pel·lícules modernes de gàngsters fossin realitzades fonamentalment per estudis pobres, com Nongran o PRC. Però fins i tot aquests no van abordar el món del crim organitzat, sinó les figures dels caps de petites bandes independents, Machine Gun mama, Roger Touhy, Gàngster (totes de 1944) i Dillinger (1945), van ser totes pel·lícules que van abordar fets històrics d'acció i violència. Els petits estudis cinematogràfics van decidir no seguir produint pel·lícules barates de sèrie B, que imitessin les versions de la sèrie A dels grans estudis, sinó crear el seu propi mercat, amb productes igualment barats, però més originals.[11]

Answer: en un membre d'una gran organització criminal

Question: En què es converteix normalment el protagonista?

Answer: el cap de la banda

Question: Què arriba a ser?

Answer: en personatges i situacions reals

Question: En què es basen aquestes pel·lícules?

Answer: Contra l'imperi del crim

Question: Amb quina pel·lícula va acabar la glorificació aparent dels gàngsters?

Answer: pagaven imposts a les diferents organitzacions criminals

Question: Què feien els estudis de Hollywood i les cadenes de cinema que exhibien les seves pel·lícules?

Context: George «Machine Gun» Kelly és considerat, probablement, un dels més famosos gàngsters de l'època de la llei seca. George va néixer el 18 de juliol de 1895, en una família rica que vivia a Memphis, Tennessee. Fill d'un agent d'assegurances,[6] va assistir al Central High School de Memphis.[3][6][7] Els primers anys de Kelly com a nen varen succeir sense complicacions i la seva família el va criar en una llar tradicional. La seva vida primerenca no semblava indicar que es convertiria en un dels criminals més buscats dels Estats Units. Va viure en el 2080 de Linden, al districte de Cowden-Rembert.[8] Els primers indicis de problemes sorgiren quan es va matricular a la Universitat Estatal de Mississippí per estudiar agricultura, l'any 1917: des del principi, Kelly va ser considerat un estudiant mediocre, i obtingué el seu grau més alt (una C+) per tenir una bona higiene física. Tenia constantment problemes amb la facultat i va passar gran part de la seva carrera acadèmica intentant treballar al marge dels seus demèrits.[3]

Answer: un dels més famosos gàngsters de l'època de la llei seca

Question: Com és considerat George «Machine Gun» Kelly?

Answer: 18 de juliol de 1895

Question: Quin dia va néixer?

Answer: agent d'assegurances

Question: Què era el seu pare?

Answer: per tenir una bona higiene física

Question: Per què va aconseguir el seu grau més alt?

Answer: agricultura

Question: Què volia estudiar a la Universitat?

Context: El novel·lista de crim Ace Atkins en el llibre de 2010 Infamous es basa en el segrest d'Urschel i les successives desventures, en diversos estats, de George i Kathryn Kelly mentre intentaven fugir tant de l'FBI com d'altres gàngsters ansiosos per reclamar els diners del rescat d'Urschel.[23] Ace Atkins va escriure sobre aquest personatge emblemàtic, però, també introduí el paper de la dona de Kelly. La història gira al voltant del segrest de Charles F. Urschel, el magnat del petroli de Texas, que és alhora víctima de Kathryn i George Kelly. George Kelly es mostra amb talent només en el consum d'alcohol mentre Kathryn sembla una dona intrigant i intel·ligent. Al capdavant de la persecució de l'FBI hi ha Gus T. Jones, un representant de la llei.[24] Kelly també entra a formar part del món literari (juntament amb Pretty Boy Floyd i Baby Face Nelson) com un dels personatges principals de la sèrie de còmics Pretty, Baby, Machine escrita per Clark Westerman,[25] en què Pretty Boy Floyd, Baby Face Nelson i Machine Gun Kelly visiten el seu mentor, John Dillinger, a la presó. Dillinger, desesperat, necessita consell sobre com posar fi a la vida d'Al Capone.[26]

Answer: del segrest de Charles F. Urschel

Question: De què parla la història?

Answer: magnat del petroli de Texas

Question: Què era Charles F. Urschel?

Answer: Gus T. Jones

Question: Qui és el representant de la llei que el persegueix?


Hans Memling

Context: Un dels primers i més populars és El Judici Final que va ser encarregat l'any 1467 per Angelo Tani, representant a Bruges de la banca Mèdici, per a la seva capella a la badia Fiesolana. És una obra on l'autor manifesta tota la seva mestria pictòrica i el seu talent inventor. Els cossos que es mostren, tant a l'ala de la salvació, a l'esquerra, com a la dels castigats a la dreta, són un compendi de les emocions humanes. Tot i les inevitables influències de El Judici Final de Van der Weyden identificables en les reproduccions de certs personatges i, sobretot, el seu dibuix subjacent, Memling aporta elements innovadors, com les escales de vidre que porten cap a la salvació o la brillantor de l'armadura de sant Miquel, que recorda la que l'arcàngel porta a La Mare de Déu del canonge Van der Paele de Van Eyck. A la part posterior de les ales es mostren les figures agenollades dels comitents, Angelo Tani i la seva esposa Caterina.[9] També es poden identificar certes similituds amb l'obra homònima de Stephan Lochner, un pintor originari de Colònia i amb qui s'ha relacionat l'etapa de joventut de Memling.[6]

Answer: 1467

Question: Quan va ser encarregat El Judici Final?

Answer: tota la seva mestria pictòrica i el seu talent inventor

Question: Què manifesta l'autor en la seva obra?

Answer: a la dreta

Question: On es mostren els cossos dels castigats en l'obra?

Answer: de El Judici Final de Van der Weyden

Question: D'on rep influències El Judici Final?

Context: No hi ha dubtes, però, quan se'l suposa deixeble de Roger de la Pasture, Rogier van der Weyden al seu taller de Brussel·les.[9] Algunes de les seves obres tenen una gran afinitat entre L'adoració dels Reis de l'hospital de Sant Joan i la que unànimement s'atribueix a Van der Weyden que posseeix la Pinacoteca Antiga de Munic. El seu estil està clarament inspirat en Van der Weyden a la seva Nativitat de Colònia o a El Judici Final. Segons Max Friedländer podria ser l'autor del Tríptic Sforza, atribuït al taller de Van der Weyden i datat cap al 1450, coincidint amb el seu període formatiu.[3] Giorgio Vasari (1550) també va descriure Memling com alumne de Van der Weyden i l'anomenava creato di Rugieri.[3] Una altra informació relativa al contacte entre ambdós artistes esmenta un tríptic amb una Pietat de la col·lecció de Margarida d'Àustria, inventariat el 1516, que tenia el panell central obra de Rogier van der Weyden i els panells laterals del «Mestre Hans».[1][10]

Answer: cap al 1450

Question: De quan data el Tríptic Sforza?

Answer: com alumne de Van der Weyden

Question: Com va descriure Giorgio Vasari a Memling?

Answer: creato di Rugieri

Question: Com anomenava Giorgio Vasari a Van der Weyden?

Answer: Margarida d'Àustria

Question: De qui es la col·lecció que conte la Pietat?

Context: Són diversos els retaules que contenen la data de realització, si bé només el Tríptic del matrimoni místic de Santa Caterina i el Tríptic de Jan Floreins, dues obres de 1479 fetes per a l'Hospital de Sant Joan de Bruges i actual museu Memling, són les úniques pintures que a més estant signades i que han permès fer la reconstrucció de la seva obra. Aquest darrer va ser encarregat per Johan Floreins, germà de l'hospital i conegut com a Van der Rijst. És una peça que s'inspira en el Tríptic del Prado amb l'Adoració dels Mags com a tema central,[41] on Floreins és el comitent.[42] També es pot identificar una semblança amb el Retaule de Santa Columba, pintat pel seu mestre Van der Weyden i que es conserva a l'Alte Pinakothek de Munic.[43]

Answer: 1479

Question: De quan són les obres el Tríptic del matrimoni místic de Santa Caterina i el Tríptic de Jan Floreins?

Answer: per a l'Hospital de Sant Joan de Bruges

Question: Per a qui van ser fetes les obres el Tríptic del matrimoni místic de Santa Caterina i el Tríptic de Jan Floreins?

Answer: Memling

Question: Com és diu el museu que ocupa actualment l'Hospital de Sant Joan de Bruges?

Answer: Van der Rijst

Question: Amb quin nom es coneixia a Johan Floreins?

Answer: Van der Weyden

Question: Qui va pintar el Retaule de Santa Columba?

Context: El llaüt és un instrument que apareix representat a set obres: Retaule de Nájera, El Judici Final, Tríptic de Santa Caterina, Reliquiari de Santa Úrsula i les Mare de Déu amb Nen de Kansas, Munic i Londres. A la imatge de Nájera s'observa que el tocaven amb una pua i el músic té els dits de la mà dreta en la mateixa posició que el del saltiri. L'instrument compta amb sis cordes i set trasts distribuïts irregularment a la canya; s'acaben en arribar a la caixa. El claviller sembla més curt que els que apareixen a les obres de Kansas i Londres, i porta les clavilles repartides a totes dues bandes, potser per tractar-se d'un model antic, ja que d'altres models tenien totes les clavilles en un costat.[32]

Answer: un instrument

Question: Què és el llaüt?

Answer: amb una pua

Question: Com tocaven el llaüt a la imatge de Nájera?

Answer: en la mateixa posició que el del saltiri

Question: En quina posició té el músic els dits de la mà dreta en la imatge de Nájera?

Answer: irregularment

Question: Com estan distribuïdes les cordes i els trasts a la canya?

Context: Va aconseguir una vida econòmicament acomodada, tant pel patrimoni de la seva dona com per l'èxit professional que, a partir de la mort de Petrus Christus (1473), el va situar en una posició amb poca competència dins de l'opulenta ciutat de Bruges,[3] i amb una clientela selecta, entre els quals es trobaven eminents magnats, molts d'ells estrangers, com el florentí Benedetto Portinari, el britànic sir John Donne de Kidwelly o la família espanyola dels Nájera. Aquests, representants dels importadors de llana espanyols, tenien la seva seu a Spanjaardstraat prop del seu taller, i li varen encarregar una obra de grans proporcions per al Monestir de Santa María la Real a Nájera i també li facilitaren encàrrecs de la cort de Castella. Però també a comptar amb la protecció d'importants membres religiosos, com el canonge Jolis van der Paele i l'abat cistercenc de l'abadia de Ter Duinen de Koksijde, en Jan Crabbe, qui va ser conseller de Maria de Borgonya i Maximilià I d'Habsburg.[4] Memling es comptava entre els ciutadans que més diners aportaven a les arques de la ciutat, a més de contribuir amb un tribut a l'església de Saint Gilles. L'any 1480, el pintor, junt amb altres 245 ciutadans, va fer un préstec per a sufragar la guerra de Maximilià I d'Habsburg contra França.[7]

Answer: acomodada

Question: Com era la vida que va aconseguir Memling?

Answer: a Spanjaardstraat

Question: On tenien la seu els Nájera?

Answer: per al Monestir de Santa María la Real a Nájera

Question: Per a qui li van encarregar els Nájera a Memling una obra de grans proporcions?

Answer: Jan Crabbe

Question: Qui era l'abat cistercenc de l'abadia de Ter Duinen de Koksijde?

Answer: conseller de Maria de Borgonya i Maximilià I d'Habsburg

Question: Què va ser Jan Crabbe?

Context: La gran característica de Memling va ser la seva gràcia i poesia de la delimitació. Els seus quadres eren lírics i no èpics com els de Van Eyck, però Memling va tenir un mestre que buscava la gràcia, no com Jan Van Eyck, un mestre de les tendències ascètiques. Sota el mestratge de Rogier van der Weyden, Memling va reeixir a perfeccionar i descobrir molt del que li aportava el seu mestre. Les formes altes i rígides de Rogier mantenen la seva altura, però guanyen en elegància; els cortinatges de línies dures de Van der Weyden esdevenen senzills i fluids a les mans del deixeble que perfeccionava el mestre allà on la millora era possible. Memling atenuava les tensions del seu mestre, amorosia les seves dissonàncies. Les imatges ascètiques de Van der Weyden adquirien formes rodones, recuperaven la força de la gravetat i prenien un aspecte més volumètric alhora que ocupaven millor l'espai.[20]

Answer: lírics

Question: Com eren els quadres de Memling?

Answer: Jan Van Eyck

Question: Qui era mestre de les tendències ascètiques?

Answer: la gràcia

Question: Què buscava el mestre que va tenir Memling?

Answer: Rogier van der Weyden

Question: Qui va ser el mestre de Memling?

Answer: en elegància

Question: En què guanyen les formes altes i rígides de Rogier en mans de Memling?


Michelangelo Buonarroti

Context: El caràcter profundament religiós de Miquel Àngel i el seu geni van fer que se'l considerés un mite, cosa que li va ocasionar, com abans s'ha apuntat, algunes crítiques, ja que el seu domini de les tècniques clàssiques va portar-lo, en certa manera, a jugar-hi i ultrapassar-les. El seu mode de ser impulsiu el va fer dedicar-se en la seva joventut a manifestacions artístiques principalment escultòriques, en les quals l'artista té una major proximitat amb la seva obra, la du a terme ell mateix, cosa que no ocorre amb l'arquitectura, art a què es va dedicar principalment en la segona part de la seva vida i per encàrrec papal. La seva concepció anuncia ja pròxima l'arquitectura barroca.[132]

Answer: un mite

Question: Què es considerava que era Miquel Àngel?

Answer: l'arquitectura barroca

Question: Què anuncia la seva concepció arquitectònica?

Answer: en la segona part de la seva vida

Question: Quan es dedica a l'arquitectura?

Answer: per encàrrec papal

Question: Per què es comença a dedicar a projectes arquitectònics?

Answer: El seu mode de ser impulsiu

Question: Què feia que de jove es dediqués principalment a l'escultura?

Context: El Bust de Brutus va ser realitzat cap al 1539 a Roma i avui es troba també al Museu Nacional del Bargello. Fou un encàrrec del cardenal Niccolò Ridolfi, executat en estil antic, semblant als bustos romans dels segles I i II de la nostra era; el va acabar el seu deixeble Tiberio Calcagni, principalment pel que fa a la part de la vestimenta. Té una altura de 74 cm sense comptar la base. Vasari és el primer que relaciona la seva iconografia amb l'antiguitat i Tolnay hi veu reminiscències d'un bust romà de Caracal·la que hi ha al Museu Arqueològic Nacional de Nàpols.[58]

Answer: 1539

Question: Quin any aproximadament es va fer el Bust de Brutus?

Answer: al Museu Nacional del Bargello

Question: On podem trobar el Bust de Brutus?

Answer: Tiberio Calcagni

Question: Qui va acabar el Bust de Brutus?

Answer: Niccolò Ridolfi

Question: Qui va encarregar aquest bust?

Answer: 74 cm

Question: Quina altura té l'obra?

Context: Malgrat tot, va morir l'any 1564 a Roma abans de veure acabada la seva obra, a l'edat de vuitanta-vuit anys, acompanyat pel seu secretari Daniele da Volterra i pel seu fidel amic Tommaso Cavalieri, havent deixat escrit que desitjava ser enterrat a Florència. Va fer testament en presència del seu metge Federigo Donati, «deixant la seva ànima a les mans de Déu, el seu cos a la terra i els seus béns als familiars més pròxims». El seu nebot Leonardo va ser l'encarregat de complir aquesta darrera voluntat del gran artista, i el 10 de març del 1564 va rebre sepultura a la sagristia de l'església de la Santa Croce; el monument va ser dissenyat per Giorgio Vasari l'any 1570. El 14 de juliol, es va celebrar un funeral solemne; és Vasari qui descriu aquests funerals, en què van participar, a més a més d'ell mateix, Benvenuto Cellini, Bartolomeo Ammannati i el Bronzino.[34]

Answer: Roma

Question: On va morir Miquel Àngel?

Answer: vuitanta-vuit anys

Question: A quina edat va morir?

Answer: testament

Question: Què va fer davant del seu metge?

Answer: Leonardo

Question: Com es deia el seu nebot?

Answer: a la sagristia de l'església de la Santa Croce

Question: On va ser enterrat?

Context: Cal tenir present que l'Acadèmia Platònica de Florència va voler imitar la ciutat grega de Pèricles. Aquesta associació cultural tenia un cercle social només masculí en el qual la relació entre un home i un adolescent era considerada un sentiment noble i honorable. És en aquest context on es pot entendre la psicologia, el gust i l'art de Miquel Àngel. L'artista creia que la bellesa de l'home és superior a la de la dona i, per tant, l'amor que sent per Tommaso és una forma que ha de rendir-se davant la «bellesa platònica».[26]

Answer: cultural

Question: Quina tipus d'associació era l'Acadèmia Platònica de Florència?

Answer: la ciutat grega de Pèricles

Question: Què volia imitar aquesta Acadèmia?

Answer: només masculí

Question: Quin cercle social tenia?

Answer: que la bellesa de l'home és superior a la de la dona

Question: Què creia Miquel Àngel?

Answer: Tommaso

Question: De qui estava enamorat l'artista?

Context: Les obres van començar immediatament, però l'any 1563, per falta de fons econòmics, van haver d'aturar-se. Quan el 1565 es converteix en església titular (parroquial) amb el nom de Santa Maria degli Angeli e dei Martiri, s'encarrega la realització d'un baldaquí de bronze per a l'altar major, segons disseny de Miquel Àngel, que es troba, actualment, al museu de Nàpols. Durant els segles posteriors, s'ha anat transformant fins a fer-ne gairebé imperceptible el disseny original.[105]

Answer: 1563

Question: Quan es van haver d'aturar les obres?

Answer: falta de fons econòmics

Question: Per què es van aturar?

Answer: la realització d'un baldaquí de bronze per a l'altar major

Question: Què encarreguen el 1565?

Answer: Miquel Àngel

Question: Qui va dissenyar el baldaquí?

Answer: al museu de Nàpols

Question: On podem veure actualment l'obra?

Context: Entre 1490 i 1492, va fer els seus primers dibuixos, estudis sobre els frescos gòtics de Masaccio i Giotto; entre les primeres escultures, es creu que va fer una còpia d'un Cap de faune, avui desaparegut. Els primers relleus van ser la Mare de Déu de l'escala i La batalla dels centaures, conservats a la casa Buonarroti de Florència, en els quals ja hi ha una clara definició del seu estil. S'hi mostra com el clar hereu de l'art florentí dels segles xiv i xv, alhora que estableix una vinculació més directa amb l'art clàssic. El relleu de marbre de La batalla dels centaures s'inspira en el llibre XII de Les Metamorfosis d'Ovidi i s'hi mostren els cossos nus en ple furor del combat, entrellaçats en plena tensió, amb una anticipació dels ritmes serpentejants tan emprats per Miguel Àngel en els seus grups escultòrics.[35] Ascanio Condivi, en la seva biografia sobre l'artista, refereix haver sentit dir:

Answer: Entre 1490 i 1492

Question: Quan va fer els seus primers dibuixos?

Answer: a la casa Buonarroti

Question: On es conserven els primers relleus?

Answer: Les Metamorfosis d'Ovidi

Question: En què s'inspira La Batalla dels centaures?

Answer: la Mare de Déu de l'escala i La batalla dels centaures

Question: Quins van ser els seus primers relleus?

Answer: desaparegut

Question: On és el Cap de faune que suposadament va esculpir?


Bianca e Falliero

Context: Rossini va compondre quatre òperes el 1819. Bianca e Falliero és la més conservadora de totes elles, les altres tres eren dramàticament i formal més atrevides. Aquí utilitza el recitatiu secco durant la major part dels diàlegs, i afegeix acompanyament orquestral només per l'èmfasi dramàtic. Les orquestracions, però, són sensibles, amb especial atenció als efectes de diversos timbres i motius de l'orquestra en l'acompanyament. El seu ús del cor és extens, està molt involucrat en l'acció del drama i forma una part integral de tots els grans números musicals. Aquest èmfasi en el cor afegeix sumptuositat al llenguatge vocal en general, que està molt adornada i plena de matisos i delicadesa. El seu llenguatge vocal també mostra virtuosisme vocal i sonoritats riques. És aquest estil ricament adornat que va atreure el foc dels crítics, tècnica que va arribar al seu ple floriment a Semiramide, i al triomf etern del compositor.[6]

Answer: quatre

Question: Quantes òperes va compondre Rossini el 1819?

Answer: Bianca e Falliero

Question: Quina òpera de les quatre que va compondre Rossini al 1819 és la més conservadora?

Answer: el recitatiu secco

Question: Què utilitza Rossini en Bianca e Falliero durant la major part dels diàlegs?

Answer: només per l'èmfasi dramàtic

Question: On afegeix Rossini acompanyament orquestral a Bianca e Falliero?

Answer: sumptuositat

Question: Què afegix al llenguatge vocal l'èmfasi posat en el cor?

Context: Amb Bianca e Falliero es torna a les obres fragmentades i disperses. El tema estava tret de Il conte Carmagnola, de Manzoni, i malgrat que el llibret va ser proporcionat per Felice Romani, el llibretista líder a La Scala, no va resultar ser un millor llibret.[2] La història està ambientada al segle xvii a Venècia en un període de conflicte amb Espanya. A diferència del melodrama francès Blanche et Montcassin d'Arnault, conscient dels censors de Milà, Romani va plantejar un final feliç.[3] No és clar si el canvi de final tràgic per feliç fou per raons de la censura del govern d'Àustria o per requisits purament de virtuosisme artístic, com ara el desig de concedir a la primadonna de brillar al bell final (Teco io resto: in te rispetto). Era de fet la inserció del mateix fantasiós i pirotècnic rondó final d'Elena, bastant usual del moment, que va permetre Isabella Colbran d'«incendiar» el San Carlo al final de La donna del lago.[4]

Answer: Felice Romani

Question: Qui va proporcionar el llibret de Bianca e Falliero?

Answer: al segle xvii a Venècia en un període de conflicte amb Espanya

Question: En què està ambientada la història de l'òpera?

Answer: la inserció del mateix fantasiós i pirotècnic rondó final d'Elena

Question: Què va permetre Isabella Colbran d'«incendiar» el San Carlo al final de La donna del lago?

Answer: per raons de la censura del govern d'Àustria o per requisits purament de virtuosisme artístic

Question: Per quin motiu es va canviar el final tràgic per final feliç a Bianca e Falliero?

Context: S'estrenà al Teatro alla Scala de Milà el 26 de desembre de 1819, amb una rebuda del públic que no va destacar especialment, com en tantes altres òperes de Rossini. Però es va anar consolidant i va arribar a ser representada en trenta-nou funcions consecutives, tot i que els crítics van acusar al compositor d'excessius ornaments en l'escriptura vocal i de manca de música original. Tampoc va agradar la presumpta barreja entre gèneres bufo i seriós. Però aquestes objeccions recurrents no impedien que el públic se sentís fascinat amb la música de Rossini.[5]

Answer: 26 de desembre de 1819

Question: Quan s'estrenà l'òpera al Teatro alla Sacala de Milà?

Answer: no va destacar especialment

Question: Com va ser la rebuda del públic en l'estrena de l'òpera a Milà?

Answer: trenta-nou

Question: Quantes funcions consecutives va arribar a ser representada l'òpera?

Answer: d'excessius ornaments en l'escriptura vocal i de manca de música original

Question: De què van acusar els crítics al compositor?

Answer: bufo i seriós

Question: Quins gèneres es barregen en l'òpera?

Context: Contanero ofereix la seva filla Bianca en matrimoni a Capellio, membre d'un clan rival, per segellar la reconciliació entre les dues famílies enemistades des de fa temps. Bianca, tanmateix, està enamorada de Falliero, del qual corre el rumor que ha mort en la defensa de Venècia en contra d'una amenaça militar. Ella canta el seu amor per aquest jove general (cavatina: Della rosa il bel vermiglio). Quan Falliero torna de la guerra, Bianca es rebel·la contra els plans del seu pare per a ella, Contanero llavors amenaça d'arruïnar Falliero. La cerimònia del casament comença, però Bianca es nega a casar-se amb Capellio i a signar el contracte, llavors Falliero arriba en plena cerimònia.

Answer: per segellar la reconciliació entre les dues famílies enemistades des de fa temps

Question: Per què ofereix Contanero la seva filla en matrimoni a Capellio?


L'occasione fa il ladro

Context: Aquesta és una de les creacions juvenils de Rossini, recorda a les millors de Cimarosa i s'aproxima sensiblement al nivell de les obres de Mozart, amb els seus jocs instrumentals i vocals d'una bellesa colpidora.[1] Presenta en la figura de Don Parmeniano una interessant figura de baix buffo amb intervencions de considerable enginy. El quintet Di tanto equivoco representa un dels moments típics del gust rossinià pel concertant, heretat de Cimarosa, però dinamitzat amb un gran sentit del ritme i amb jocs vocals totalment nous.[8]

Answer: d'una bellesa colpidora

Question: Com són els jocs instrumentals i vocals?

Answer: la figura de Don Parmeniano

Question: Què presenta una interessant figura de baix buffo?

Answer: Don Parmeniano

Question: Qui té intervencions de considerable enginy?

Answer: El quintet Di tanto equivoco

Question: Qui representa un dels moments típics del gust rossinià pel concertant?

Context: L'occasione fa il ladro té com a títol secundari Il cambio della valigia, és a dir L'intercanvi de maletes. És així com comença aquesta farsa còmica plena de falses identitats i situacions hilarants. Una característica tempesta rossiniana introdueix l'espectador en una posada prop de Nàpols, en la qual s'han refugiat Don Parmenione, un aventurer jactanciós i atrevit, el seu criat Martino i el Conte Alberto, noble refinat i sensible. En la confusió, el Conte Alberto intercanvia la seva maleta amb Don Parmenione. Aquest últim no dubtarà d'aprofitar-se de l'error per suplantar la seva identitat i dirigir-se a Nàpols a casar-se amb Berenice, la promesa del comte.

Answer: Il cambio della valigia

Question: Quin títol secundari té L'occasione fa il ladro?

Answer: L'intercanvi de maletes

Question: Què significa Il cambio della valigia?

Answer: de falses identitats i situacions hilarants

Question: De què està plena l'obra?

Answer: Don Parmenione, un aventurer jactanciós i atrevit, el seu criat Martino i el Conte Alberto

Question: Qui s'ha refugiat en una posada prop de Nàpols?

Answer: refinat i sensible

Question: Com és el Conte Alberto?

Context: Finalment els homes segellen un pacte i estableixen que tots dos descobreixin els seus veritables sentiments. Don Parmenione vol casar-se amb Ernestina i el Conte Alberto, amb la jove marquesa Berenice. Gairebé al final, Don Parmenione revela la seva veritable identitat al Capità Don Eusebio, i Ernestina confessa ser la dona fugitiva que Don Parmenione estava buscant. Don Parmenione li ofereix matrimoni, mentre que el Conte Alberto i Berenice també es declaren amor etern. El final feliç està assegurat, i així transcorre amb l'anunci de dos casaments.[7]

Answer: un pacte

Question: Què segellen finalment els homes?

Answer: que tots dos descobreixin els seus veritables sentiments

Question: Què estableixen els dos homes?

Answer: al Capità Don Eusebio

Question: A qui revela Don Parmenione la seva veritable identitat?

Context: Composta per Rossini en només 11 dies quan tenia 20 anys, és la quarta de les cinc farses compostes per Rossini per al Teatro San Moisè de Venècia entre 1810 i 1813 -la resta foren La cambiale di matrimonio (1810), L'inganno felice (1812), La scala di seta (1812) i Il signor Bruschino (1813)-, i que van constituir un pas clau en la definició del seu estil còmic.[3] És la cinquena òpera estrenada l'any 1812 i es tracta d'una de les seves partitures més fresques i inspirades. Sembla que la inspiració fluïa de la seva ploma a una inusual alta velocitat durant aquest any.[4]

Answer: 11

Question: Quants dies va trigar Rossini en compondre l'obra?

Answer: per al Teatro San Moisè de Venècia

Question: Per a qui va compondre Rossini la farsa?

Answer: cinc

Question: Quantes farses va compondre Rossini per al Teatro San Moisè de Venècia?

Answer: entre 1810 i 1813

Question: En quins anys va compondre Rossini les farses?

Answer: a una inusual alta velocitat

Question: Com semblà que fluïa de la seva ploma l'inspiració de Rossini l'any 1812?

Context: L'aventurer Parmenione aprofita in canvi d'equipatge amb el Comte Alberto per usurpar la seva identitat, presentant-se a la promesa d'aquest, que no el coneix, Berenice, i que, per a poder jutjar millor al seu futur marit, ha canviat el seu paper amb la seva serventa Ernestina. Tot acaba amb un doble matrimoni. Aquesta divertida comèdia recorda El joc de l'amor i de l'atzar (1730) de Pierre de Marivaux.[2]

Answer: Parmenione

Question: Qui es serveix d'un canvi d'equipatge per usurpar la seva identitat?

Answer: aventurer

Question: Com és Parmenione?

Answer: Parmenione

Question: Qui es presenta a la promesa del Comte Alberto?

Answer: Ernestina

Question: Amb qui ha canviat Berenice el seu paper?

Answer: per a poder jutjar millor al seu futur marit

Question: Per què ha canviat Berenice el seu paper amb la seva serventa Ernestina?

Context: Don Parmenione fent-se passar pel Conte Alberto i Ernestina, fent-se passar per Berenice, es troben i s'enamoren encara que la semblança d'ella amb el retrat sigui escassa. Al mateix temps, però, d'altra banda, el Conte Alberto es topa amb una Berenice emmascarada d'Ernestina, enamorant-se també immediatament. En un moment determinat, es troben els dos "Albertos" argumentant que cadascú és "el nuvi" promès. Després de la confusió, el Capità i Ernestina interroguen Martino que escapa miraculosament de l'assetjament, perseguit per part de la tripulació del vaixell.

Answer: Don Parmenione

Question: Qui es fa passar pel Conte Alberto?

Answer: escassa

Question: Com és la semblança d'Ernestina amb el retrat?

Answer: amb una Berenice emmascarada d'Ernestina

Question: Amb qui es topa el Conte Alberto?

Answer: Martino

Question: A qui interroguen el Capità i Ernestina després de la confusió?


Monopoli

Context: Aquesta és la discriminació més comuna. El monopolista sap que hi ha diferents disposicions a pagar i les pot identificar encara que no individualment. El monopolista cobra preus diferents pel mateix bé en diferents mercats o grups de gent (nois/noies, joves/adults, etc.), però cada consumidor paga el mateix preu per totes les unitats. (Un exemple clar, seria que el monopolista sap que a la gent li agrada anar al cine, però a la gent jove i vella els hi costa decidir-se pel cine, ja sigui perquè prefereixen sortir de festa (joves) o prefereixen quedar-se a casa perquè són més sedentaris. El monopolista discriminarà de tal manera que cobrarà un preu alt als a adults, mentre que als joves i a la gent gran els hi posarà un preu més baix). El monopolista divideix els consumidors en un nombre petit de grups amb diferent elasticitat. El benefici augmenta perquè es carrega un preu diferent segons l'elasticitat de la demanda. Un dels inconvenients d'aquesta discriminació és que es necessita un criteri que permeti al monopolista separar per elasticitat.

Answer: el mateix preu

Question: Què paga el consumidor per totes les unitats?

Answer: en un nombre petit de grups

Question: Com divideix el monopolista els consumidors?

Answer: que es necessita un criteri que permeti al monopolista separar per elasticitat

Question: Quin inconvenient presenta la discriminació del preu segons l'elasticitat de la demanda?

Answer: perquè es carrega un preu diferent segons l'elasticitat de la demanda

Question: Per què augmenta el benefici?

Context: Els càrtels van sorgir a Alemanya a la dècada de 1870, coincidint amb el creixement de l'economia en aquest país. Es considera que l'èxit que van obtenir va ser fins a cert punt responsable de la política exterior alemanya que conduiria a les dues guerres mundials. Durant la Primera Guerra Mundial, el govern alemany va utilitzar els càrtels per exportar armes i altres materials sintètics. Al llarg de les següents dues dècades les empreses alemanyes van seguir controlant d'una manera global la producció. Un dels càrtels més importants va ser l'IG Farbenindustrie, dins de l'activitat relacionada amb productes químics, destacant en la producció de tints, verins i medicaments, i única companyia alemanya amb el seu propi camp de concentració[4] i predecessora directa de Bayer, BASF i Hoechst. En iniciar-se la II Guerra Mundial, gairebé tota la indústria alemanya estava organitzada al voltant de càrtels, promoguts i controlats pel govern, que van permetre un gran creixement en l'economia nacional gràcies a una balança de pagaments notablement positiva.

Answer: a la dècada de 1870

Question: Quan van sorgir els càrtels?

Answer: Alemanya

Question: On van sorgir els càrtels?

Answer: a les dues guerres mundials

Question: A què va conduir la política exterior alemanya?

Answer: per exportar armes i altres materials sintètics

Question: Per a què va utilitzar els càrtels el govern alemany durant la Primera Guerra Mundial?

Answer: IG Farbenindustrie

Question: Quin va ser un dels càrtels alemanys més importants?

Context: Un venedor de preus discrimina quan cobra diferents preus a diferents compradors. La forma ideal de la discriminació de preus, des del punt de vista del venedor, és cobrar de cada comprador el màxim que el comprador està disposat a pagar. Així la corba d'ingrés marginal es converteix en idèntica a la corba de la demanda. El venedor va a vendre la quantitat els beneficis, capturant la totalitat de l'excedent del consumidor, augmentant substancialment els beneficis.

Answer: quan cobra diferents preus a diferents compradors

Question: Quan discrimina un venedor de preus?

Answer: cobrar de cada comprador el màxim que el comprador està disposat a pagar

Question: Quina és la forma ideal de la discriminació de preus per al venedor?

Answer: en idèntica a la corba de la demanda

Question: Com es converteix la corba d'ingrés marginal?

Answer: la totalitat de l'excedent del consumidor

Question: Què captura el venedor?

Context: La teoria dels mercats disputats (en anglès "contestable markets") fou esmentada per primera vegada per William Baumol, Jhon Panza i Robert Willing el 1982 amb el nom de "Constestable Market and the Theory of Industry Structure" (Els Mercats disputats i la Teoria de l'Estructura Industrial).[6] Aquesta teoria tracta de demostrar que un mercat monopolista o oligopolística es pot arribar a assemblar bastant a una estructura de mercat competitiu. Es basa en la idea que una empresa en situació de monopoli és amenaçada per competidors potencials, candidats a entrar al mercat, podent en qualsevol moment acabar amb la seva posició dominant en el mercat. Perquè això no passi, i considerant que realitza pràctiques legítimes, l'empresa monopolista no té més opció que prendre mesures properes a la competència perfecta, per exemple disminuint el seu preu de venda fins que sigui igual al cost marginal, millorant i innovant el producte o servei, etc. El que provoca que el seu poder de mercat es vegi notablement minvat.[7]

Answer: William Baumol, Jhon Panza i Robert Willing

Question: Qui va esmentar per primera vegada la teoria dels mercats disputats?

Answer: 1982

Question: Quan es va esmentar per primera vegada la teoria dels mercats disputats?

Answer: "Constestable Market and the Theory of Industry Structure"

Question: Amb quin nom es va esmentar per primera vegada la teoria dels mercats disputats?

Answer: que un mercat monopolista o oligopolística es pot arribar a assemblar bastant a una estructura de mercat competitiu

Question: Què tracta de demostrar la teoria "Constestable Market and the Theory of Industry Structure"?

Answer: notablement minvat

Question: Com es veu el poder de mercat del monopolista quan pren mesures properes a la competència perfecta?

Context: La sal comuna (clorur de sodi) històricament causava monopolis naturals. Fins fa poc, calia una combinació de radiació solar forta amb humitat baixa o una extensió de pantans de torba per a extreure sal del mar, que n'és la font més abundant. Els canvis periòdics en els nivells del mar provocaven mancances de sal i les comunitats es veien forçades a dependre dels que controlaven les escasses mines interiors i els afloraments de sal, que sovint eren en àrees hostils (el Mar Mort, el desert del Sàhara) i això exigia una seguretat ben organitzada per al transport, emmagatzematge, i distribució. La gabella un impost notòriament alt sobre la sal imposat pels francesos el 1661, fou origen de la revolta dels angelets de la terra, pagesos nord-catalans els anys 1667 a 1675 i va tenir un paper significatiu en el començament de la Revolució Francesa.

Answer: naturals

Question: Quin tipus de monopolis causava històricament la sal comuna?

Answer: Els canvis periòdics en els nivells del mar

Question: Què provocava mancances de sal?

Answer: francesos

Question: Qui va imposar la gabella?

Answer: 1661

Question: Quan van imposar els francesos la gabella?

Context: En economia es denomina càrtel a un acord formal o informal entre empreses del mateix sector, el fi del qual és reduir o eliminar la competència en un determinat mercat. Els càrtels solen estar encaminats a desenvolupar un control sobre la producció i la distribució de tal manera que mitjançant la col·lusió de les empreses que el componen, formen una estructura de mercat monopolística obtenint un poder sobre el mercat en el qual obtenen els majors beneficis possibles en perjudici dels consumidors per la qual cosa les conseqüències per a aquests són les mateixes que amb un monopolista. La diferència rau en el fet que els beneficis totals (els màxims possibles d'aconseguir en el mercat) són repartits entre els productors. Les seves principals activitats se centren a fixar els preus, limitar l'oferta disponible, dividir el mercat i compartir els beneficis. En l'actualitat, el terme se sol aplicar als acords que regulen la competència en el comerç internacional. Un exemple clar és l'Organització de Països Exportadors de Petroli OPEP.[3]

Answer: del mateix sector

Question: Entre quines empreses es realitza l'acord per a formar un càrtel?

Answer: formal o informal

Question: Com pot ser l'acord entre les empreses que formen un càrtel?

Answer: la producció i la distribució

Question: Què volen controlar els càrtels?

Answer: monopolística

Question: Quina estructura de mercat formen els càrtels?

Answer: els productors

Question: Entre qui són repartits els beneficis totals?