Castell de Fénis

Context: Al contrari d'altres fortaleses del lloc, com Verrés i Ussel, construïdes al cim d'un promontori rocós per millorar la seva defensa, el castell de Fénis és en un indret totalment privat de defenses naturals. Aquest fet fa pensar que la seva principal funció fos la de prestigiosa seu administrativa de la família noble de la regió, els Challant-Fénis, i que, inclosa la doble muralla, tingués una funció ostentosa, per intimidar i sorprendre la població. De fet, no ha patit mai, que se sàpiga, cap atac ni setge.[2][3] Malgrat això, el castell de Fénis posseeix excel·lents mostres de les tècniques defensives de l'època. I la seva funció residencial ve remarcada pels frescos de mèrit que encara romanen al pati i a la capella.

Answer: fortaleses

Question: Què són Verrés i Ussel?

Answer: al cim d'un promontori rocós

Question: On estan construïdes les fortaleses de Verrés i Ussel?

Answer: per millorar la seva defensa

Question: Per què estan construïdes les fortaleses de Verrés i Ussel al cim d'un promontori rocós?

Answer: naturals

Question: Com són les defenses del castell de Fénis?

Answer: pels frescos de mèrit

Question: Per què ve remarcada la funció residencial del castell de Fénis?

Context: Alguns autors veuen disseminats en el senyoriu tot de símbols i, fins i tot, un viatge iniciàtic en el camí d'accés a la casa.[4] Altres noten que són set les cambres en cada planta, set les torres internes i set les portes que s'han de creuar per a accedir al pati interior.[5] «Ël castel ëd Fén-is... mità na ca fòrt, mità ca 'd vilegiadura...», tal com podien descriure'l els seus contemporanis, va ser peça clau en el control del territori fins que «Da la sconda mità dël sécol ch'a fa XV a j'ancamin-a për ël castel un perìod ëd decadensa, e a finiss për esse bandonà».[n. 1]

Answer: portes

Question: Què s'ha de creuar per accedir al pati interior?

Answer: peça clau en el control del territori

Question: Què va ser el castell segons els seus contemporanis?

Context: Al centre del costat sud de la planta hi ha l'estança que a l'inventari es defineix com a chambre des tolles,[n. 7] arranjada amb algunes arques caracteritzades per tenir una cara decorada. L'adjacent cabinet de la chambre des tolles, així esmentat al mateix document, allotja un llit i una caixa del segle XVI i un escó vuitcentista, provinent de la col·lecció de l'industrial Riccardo Gualino.[47][48] Giustino Boson, en el seu llibre El castello di Fénis[49] designa aquestes dues cambres respectivament sala da pranzo ('menjador') i della signora. En haver-se perdut tot el mobiliari original d'aquestes cambres, i donat el fet que han canviat d'ús al llarg dels segles, resulta molt difícil identificar amb claredat la funció que tingueren originalment.[50]

Answer: Al centre del costat sud de la planta

Question: On és l'estança que a l'inventari es defineix com a chambre des tolles?

Answer: un llit i una caixa del segle XVI i un escó vuitcentista

Question: Què allotja el cabinet adjacent a la chambre des tolles?

Answer: de la col·lecció de l'industrial Riccardo Gualino

Question: D'on prové l'escó vuitcentista que està al cabinet?

Answer: Giustino Boson

Question: Qui va escriure El castello di Fénis?

Answer: tot el mobiliari original

Question: Què s'ha perdut de les cambres?

Context: L'objectiu d'aquesta campanya, cenyida a criteris de respecte envers l'estructura original se centrà especialment a aturar la degradació del casal. Bertea emprenia diverses intervencions: construcció d'un nou camí d'accés al castell pel cantó de llevant[24] amb marges de pedra seca, assegurament dels murs inestables, canalitzacions per a aigües pluvials, restauració de sostres (entre els quals els de la gran torre de la cinta murada externa, el de la torre quadrada occidental, el del saló de la capella i el de la torre colomar), restauració de pisos i de marcs de finestres. A finals del segon decenni del segle XX, d'Andrade, malalt, es retira i Seglie esdevé cap de les obres.[24] El 1920, amb tots els sostres i muralles recuperades de la degradació, es dóna per finalitzada la primera fase, condicionada per la manca de fons econòmics disponibles.

Answer: aturar la degradació del casal

Question: Quin és l'objectiu de la campanya?

Answer: Bertea

Question: Qui emprenia diverses intervencions?

Answer: pel cantó de llevant

Question: Per quin cantó s'hauria de construir el nou camí d'accés al castell?

Answer: canalitzacions

Question: Què s'havia de fer per a les aigües pluvials?

Answer: malalt

Question: Com està Andrade a finals del segon decenni del segle XX?

Context: Al cantó nord-est d'aquest segon pati hi ha un edifici rectangular un temps habilitat com a estable[11] i pallissa.[20] A mitjan banda de llevant hi ha una torre rodona, utilitzada antigament com a colomar, amb la porta d'accés al vestíbul que mena al pati interior de l'estructura central. El vestíbul està protegit per dos cossos de guàrdia.[20] El pati, de forma trapezoïdal, està rodejat pels quatre cantons per galeries balaustrades amb pintures al fresc als seus paraments.

Answer: un edifici rectangular

Question: Què hi ha al cantó nord-est del segon pati?

Answer: com a estable[11] i pallissa

Question: Per a què va ser habilitat un temps l'edifici rectangular?

Answer: A mitjan banda de llevant

Question: On és la torre rodona?

Answer: colomar

Question: Quina funció tenia antigament la torre rodona?

Answer: per dos cossos de guàrdia

Question: Per què està protegit el vestíbul?

Context: Al costat d'aquesta cuina hi ha el que es defineix com dormitori del senyor del castell, anomenada la chambre blanche en l'inventari de 1551. La paret mitgera amb la cuina té una gran llar de foc de pedra amb el blasó del llinatge Challant pintat. A l'estança hi ha una sèrie de contenidors i caixes amb marqueteria i un llit de baldaquí amb columnes salomòniques, reproducció d'un model toscà de la fi del segle XVI.[46]

Answer: el que es defineix com dormitori del senyor del castell

Question: Què hi ha al costat de la cuina?

Answer: chambre blanche

Question: Com s'anomena el dormitori del senyor del castell en l'inventari de 1551?

Answer: La paret mitgera amb la cuina

Question: Quina paret té una gran llar de foc?

Answer: pedra

Question: De quin material està feta la gran llar de foc?

Answer: marqueteria

Question: Què tenen els contenidors i caixes de l'estança?


La cambiale di matrimonio

Context: Rossini va escriure amb tota celeritat la música per al llibret que Gaetano Rossi havia escrit també ràpidament. Una òpera breu, una farsa còmica, que prendria l'argument d'una composició prèvia de Carlo Coccia, que al seu torn es basava en una obra teatral del 1791 interpretada per l'actor Giovanni Battista Viassolo, que utilitzava el pseudònim de Camillo Federici. El llibretista escollit per a la creació rossiniana fou el veronès Gaetano Rossi, que ja havia elaborat el llibret de l'òpera Adelina de Generali acabada d'estrenar al San Moisè, i que també va treballar per Nicola Zingarelli, Stefano Pavesi i Gaetano Donizetti, i que fou posteriorment l'autor de títols rossinians de primer nivell com Tancredi i Semiramide.[4]

Answer: farsa còmica

Question: Quin tipus d'òpera és?

Answer: Camillo Federici

Question: Quin era el pseudònim de Giovanni Battista Viassolo?

Answer: Tancredi i Semiramide

Question: De quines altres òperes de Rossini va escriure el llibret Gaetano Rossi?

Answer: amb tota celeritat

Question: Com va escriure Rossini la música?

Context: A La Fenice de Venècia es va estrenar el 1910. Al Regne Unit va ser el 1954 al Sadler's Wells Theatre de Londres. El 1984 l'estrena va tenir lloc a Perth, Ayr (Escòcia), Stirling, Dundee, Dunfermline i Inverness, en la traducció d'Elizabeth Parry per la Scottish Opera. La primera actuació al Rossini Opera Festival va tenir lloc el 1991, realitzada per Donato Renzetti amb l'Orquestra Simfònica de la RAI de Torí, amb Enzo Dara, Luca Canonici i Roberto Frontali (amb actuacions posteriors el 1995 i 2006). El 1992 es posà en escena a l'Sferisterio de Macerata.

Answer: 1910

Question: Quin any es va estrenar a La Fenice de Venècia?

Answer: Sadler's Wells Theatre

Question: On es va estrenar a Londres?

Answer: Elizabeth Parry

Question: Qui la va traduir per la Scottish Opera?

Answer: l'Orquestra Simfònica de la RAI de Torí

Question: Quina Orquestra la va interpretar al Rossini Opera Festival?

Answer: a l'Sferisterio de Macerata

Question: On la van posar en escena el 1992?

Context: El Teatro San Moisè va estrenar l'òpera bufa d'un sol acte La cambiale di matrimonio el 3 de novembre de 1810 i el resultat no va ser espectacular, però sí bo: es va representar dotze vetllades.[10] Morandi va cantar el paper principal. De Venècia se'n va anar a Pàdua i Trieste, i també va arribar a algunes ciutats no italianes, la primera de les quals va ser Barcelona, al Teatre de la Santa Creu, el 26 d'abril de 1816.[2]

Answer: Teatro San Moisè

Question: Quin teatre va estrenar La cambiale di matrimonio?

Answer: dotze

Question: Quants cops es va representar?

Answer: Morandi

Question: Qui cantava el paper principal?

Answer: Barcelona

Question: Quina va ser la primera ciutat no italiana on es va representar l'òpera?

Answer: 26 d'abril de 1816

Question: Quin dia es va estrenar a Barcelona?

Context: La partitura va cridar l'atenció des del mateix moment dels assajos. L'orquestra encarregada de tocar va quedar estranyada en veure tal cúmul de notes fins a tal punt que van arribar a afirmar que allò era impossible de tocar perquè no s'entendria absolutament res. Les òperes italianes precedents no són tan denses des del punt de vista orquestral. No obstant això els assajos van seguir endavant i finalment la farsa va ser estrenada, collint bons resultats.[9]

Answer: que allò era impossible de tocar

Question: Què van afirmar els membres de l'orquestra?

Answer: perquè no s'entendria absolutament res

Question: Per què creien que no es podia tocar?

Answer: La partitura

Question: Què els va cridar l'atenció des del primer dia dels assajos?

Answer: van seguir endavant

Question: Què va passar amb els assajos?

Answer: bons resultats

Question: Quina acollida va tenir l'opera?

Context: El 1810, amb Rossini que tot just havia deixat el Liceo, van arribar a Bolonya dos vells amics de la família: l'organista, compositor i director d'orquestra Giovanni Morandi i la seva esposa, la soprano Rosa Paolina Morolli coneguda com a Rosa Morandi i després anomenada el cigne de l'Òpera de París.[6] Els Morandi es dirigien a Venècia per unir-se a la companyia que havia d'actuar aquella tardor al Teatro San Moisè. Rossini i els seus pares varen explicar a la parella els desitjos del jove compositor de debutar amb una obra. Casualment, quan els Morandi van arribar a Venècia, l'empresari de l'òpera, Antonio Cera, marquès de Cavalli, es trobava en dificultats per completar la temporada.[7] Aquest, que recordava bé l'atrevit músic i el seu singular sentit de l'humor, li va encomanar la composició d'una òpera breu.[4]

Answer: Giovanni Morandi i la seva esposa, la soprano Rosa Paolina Morolli

Question: Qui va arribar a Bolonya el 1810?

Answer: Rosa Morandi

Question: Com es coneixia Rosa Paolina Morolli?

Answer: Antonio Cera

Question: Qui va encomanar a Rossini la composició d'una òpera breu?

Answer: es trobava en dificultats per completar la temporada

Question: Quin problema tenia Antonio Cera?

Answer: atrevit músic i el seu singular sentit de l'humor

Question: Què qualitats destacava Antonio Cera de Rossini?


Ermione

Context: Ermione és una obra complexa i ambigua, on la severa línia neoclàssica, fidel a l'esperit de l'obra francesa en què s'inspira, s'uneix als tons ombrívols que caracteritzaran l'esdevenidora òpera romàntica. La invenció musical, alhora que el seu furor belcantista i la riquesa orquestral, és sorprenent. Rossini concep una elaboració instrumental d'inusual dificultat a la qual encadena un maneig de les veus que conjuga el virtuosisme, donant un matís gairebé transcendental a un sentit tràgic. En la seva creació Rossini va alterar parcialment les estructures formals sobre les quals es construïa el drama, deixant al públic de l'època certament desconcertat. De fet, encara que l'òpera manté la clàssica successió de nombres tancats -ària, duos, conjunts, etc.-, aquests estan però modificats des de l'interior, gràcies a una successió que es basa en una inusual i nova continuïtat dramàtica.[1]

Answer: complexa i ambigua

Question: Com és l'obra Ermione?

Answer: La invenció musical, alhora que el seu furor belcantista i la riquesa orquestral

Question: Què resulta sorprenent de l'obra?

Answer: les estructures formals sobre les quals es construïa el drama

Question: Què va canviar parcialment Rossini en la seva obra?

Answer: desconcertat

Question: Com va deixar al públic el canvi que va fer Rossini sobre les estructures formals sobre les quals es construïa el drama?

Answer: a l'esperit de l'obra francesa en què s'inspira

Question: A què era fidel la línia neoclàssica d'Ermione?

Context: Ermione fou la vint-i-setena òpera de Rossini i la seva cinquena de Nàpols. Va seguir tot just tres mesos després de la seva Ricciardo e Zoraide per al mateix teatre. L'eminent musicòleg especialista en Rossini, Philip Gossett, considera que és «una de les millors obres de la història de l'òpera italiana del segle XIX».[2]

Answer: cinquena

Question: Quin lloc ocupa Ermione entre les òperes de Rossini a Nàpols?

Answer: Philip Gossett

Question: Qui va ser un prestigiós musicòleg especialista en Rossini?

Answer: «una de les millors obres de la història de l'òpera italiana del segle XIX»

Question: Com considera Philip Gossett l'òpera Ermione?

Context: Entre els anys 1815 i 1822, Rossini va centrar la seva carrera a Nàpols, on va compondre una sèrie d'obres per al Teatro San Carlo, que en aquell moment es vanagloriava de tenir una orquestra excepcional i una companyia amb els millors cantants residents disponibles en qualsevol lloc. Una sèrie d'obres mestres en van ser el resultat, incloent-hi Elisabetta, regina d'Inghilterra, Otello, Ricciardo e Zoraide i La donna del lago. Ermione és sens dubte una de les òperes més grans de Rossini, tot i ser potser la que va tenir menys èxit immediat.[5]

Answer: Entre els anys 1815 i 1822

Question: Quan va centrar Rossini la seva carrera a Nàpols?

Answer: Teatro San Carlo

Question: Per a quin teatre va compondre Rossini obres en Nàpols?

Answer: Elisabetta, regina d'Inghilterra, Otello, Ricciardo e Zoraide i La donna del lago

Question: Quines van ser algunes de les òperes de Rossini que es van representar al Teatro San Carlo?

Answer: Ermione

Question: Quina de les obres de Rossini va ser possiblement la que va tenir menys èxit immediat?

Answer: de tenir una orquestra excepcional i una companyia amb els millors cantants residents disponibles en qualsevol lloc

Question: De què es vanagloriava el Teatro San Carlo?

Context: Pirro se'n va. Andromaca decideix que, abans de morir, farà jurar a Pirro que Astianatte se salvarà. Ermione, acompanyada per Fenicio i Cleone, apareix i insulta Andromaca, qui la perdona i s'aparta. Ella li demana a Fenicio que li digui a Pirro que ella encara l'estima, i fins i tot si té la intenció d'abandonar-la (ària: Di, che vedesti piangere). Ell se'n va, i Cleone diu a Ermione que Pirro no és digne d'ella. Ermione contempla el suïcidi (ària: Amata, l'amai).

Answer: que Astianatte se salvarà

Question: Què volia fer Andromaca jurar a Pirro?

Answer: Fenicio i Cleone

Question: Amb qui anava acompanyada Ermione quan va insultar a Adromaca?

Answer: la perdona i s'aparta

Question: Com actua Andromaca davant dels insults d'Ermione?

Answer: el suïcidi

Question: Què contempla Ermione quan Pirro se'n va?

Context: Ermione és rellevant precisament pel caràcter innovador de les formes i els números musicals. És cert que les estructures del bel canto hi són, les àries, les cabalettas, es poden distingir perfectament, però s'aprecien certes irregularitats que atorguen a aquesta òpera un valor afegit. Els números no sempre es desenvolupen en l'ordre previst, les àries són sovint interrompudes pels comentaris d'altres personatges i del cor (que participa en l'acció a més de comentar-la) i hi ha un nombre molt més gran d'ensembles que de formes solistes. Però el moment de l'òpera més nou és el ja comentat monòleg d'Ermione al final del segon acte (Che feci? Dove son?). Aquesta combinació de recitatius i ariosos és com a mínim poc freqüent en una òpera italiana d'aquesta època i es tracta d'un pas molt important en la transició des de les inamovibles estructures de l'òpera per números cap a la llibertat dramàtica que culminaria a finals de segle.[4]

Answer: pel caràcter innovador de les formes i els números musicals

Question: Per què Ermione està considerada una òpera rellevant?

Answer: al final del segon

Question: En quin acte es produeix el monòleg d'Ermione?

Answer: recitatius i ariosos

Question: Quina combinació és poc freqüent en l'òpera italiana d'aquells temps?

Answer: un valor afegit

Question: Què aporten les irregularitats que s'aprecien a l'obra?

Answer: no sempre es desenvolupen en l'ordre previst

Question: Com és desenvolupen els números durant l'obra?

Context: La partitura compta amb uns passatges de gran inspiració. Entre elles cal citar les que protagonitzen els tenors. Una dolça cavatina per Oreste que desemboca en una brillant cabaletta. El paper de Pirro, al seu torn, disposa d'una gran ària dividida en tres parts. L'òpera també conté dos magnífics duets per a cadascuna de les parelles, és a dir Andrromaca amb Pirro i Oreste amb Ermione i finalment, un concertant final, a més de la tràgica escena d'Ermione.

Answer: amb uns passatges de gran inspiració

Question: Amb què compta la partitura?

Answer: en una brillant cabaletta

Question: En què desemboca la dolça cavatina d'Oreste?

Answer: tres

Question: En quantes parts està dividida l'ària del paper de Pirro?

Answer: magnífics

Question: Com són els dos duets que conté l'òpera per a cadascuna de les parelles?

Answer: Andrromaca amb Pirro i Oreste amb Ermione

Question: Quines són les dues parelles que apareixen a l'òpera?


Basílica de Sant Vidal de Ravenna

Context: Tot l'edifici fou dissenyat respectant la majoria dels elements de la tradició eclesiàstica antiga, en la qual s'exigia la separació de sexes durant els actes de culte així com la possibilitat que hi assistissin altes jerarquies seguint un protocol estricte, reflectit simbòlicament als mosaics. Així doncs, el nàrtex té dues portes, una pels homes i una altra per les dones; aquestes havien d'entrar per la nau de l'epístola (al sud) i, si estaven casades, havien d'assistir a l'eucaristia des de la tribuna o matroneu, situada en el pis superior, sobre el deambulatori. La tribuna disposa també de llotges que donen directament al presbiteri reservades a les altes jerarquies, teòricament formades per l'emperador i la seva esposa, encara que els representants van ser l'exarca o el governador (ja que mai no van arribar a conèixer el temple conclòs). D'altra banda, pels homes es reservava la part nord o costat de l'Evangeli, encara que de fet ocupaven la planta principal. Encara que s'ha perdut, és de suposar que l'església va disposar d'un iconòstasi que separava i ocultava l'altar durant certes fases de la litúrgia, i també d'un templet o cimbori situat sobre el mateix iconòstasi.

Answer: dues

Question: Quantes portes té al nàrtex?

Answer: per la nau de l'epístola

Question: Per on havien d'entrar les dones?

Answer: llotges

Question: Què hi trobem a la tribuna?

Answer: a les altes jerarquies

Question: A qui eren reservades les llotges?

Answer: costat de l'Evangeli

Question: Com es coneixia també la part nord?

Context: Al mur de la dreta s'hi troben representats els sacrificis d'Abel i Melquisedec. Abel surt d'una cabanya de palla i ofereix al cel un petit anyell. L'altra escena mostra el Summe Sacerdot d'Israel Melquisedec a l'altar, amb la copa sacramental i els dos pans; es troba davant d'un temple. La mà de Déu surt d'entre els núvols per a rebre les ofrenes. Als carcanyols s'hi representa Moisès davant l'esbarzer ardent cuidant els ramats del seu sogre Jetró; a l'altre costat hi ha una representació d'Isaïes, i al centre de l'arc es repeteixen els àngels amb la creu i el medalló, igual que al mur esquerre.[12]

Answer: els sacrificis d'Abel i Melquisedec

Question: Què hi trobem representat al mur de la dreta?

Answer: d'una cabanya de palla i

Question: D'on surt Abel?

Answer: Summe Sacerdot d'Israel

Question: Què era Melquisedec?

Answer: d'entre els núvols

Question: D'on surt la mà de Déu?

Answer: Moisès

Question: Qui hi trobem als carcanyols?

Context: Sota el regnat de Justinià es va desenvolupar una colossal activitat constructiva, emulant la dels grans emperadors romans del passat. L'art romà d'Orient va assolir la seva maduresa amb la unió d'elements grecs, llatins, orientals i cristians. Els principals trets dels temples romans d'Orient són els següents: planta central, voltes de pedra o maó, cúpules normalment recolzades sobre petxines, finestres geminades i, finalment, els principals murs coberts de mosaics i pintures al fresc amb gran riquesa de simbologia i de figures hieràtiques. L'escultura va tenir poc desenvolupament, encara que a l'interior dels edificis s'hi van realitzar capitells tallats de formes cúbiques o piramidals.[4]

Answer: una colossal activitat constructiva

Question: Què es va desenvolupar sota el regnat de Justinià?

Answer: de pedra o maó

Question: De què son les voltes dels temples?

Answer: geminades

Question: Com són les finestres?

Answer: gran riquesa de simbologia i de figures hieràtiques

Question: Què hi trobem a les pintures al fresc?

Answer: cúbiques o piramidals

Question: Quines formes tenien els capitells?

Context: A l'intradós de l'arc de triomf del presbiteri es desgrana un rosari de medallons amb els rostres de Crist a la clau de volta acompanyat dels dotze apòstols i dels sants Gervasi i Protasi (set rostres a cada costat). Es troben separats per parells de dofins i representen, d'esquerra a dreta, sant Gervasi; els apòstols Judes, Mateu, Bartomeu, Joan Evangelista, Andreu, Pere, Crist; els apòstols Pau, Jaume el Major, Felip, Tomàs, Jaume el Menor, Simó; i, finalment sant Protasi. Tots els apòstols presenten les seves iconografies particulars.[10]

Answer: a la clau de volta

Question: On trobem el rostre de Crist?

Answer: Gervasi i Protasi

Question: Quins sants l'acompanyen?

Answer: les seves iconografies particulars

Question: Què presenten els apòstols?

Answer: set

Question: Quantes rostres té Crist a cada costat?

Answer: dofins

Question: Quins animals separen els rostres?

Context: A la volta de l'absis hi ha una teofania que es pot considerar un precedent de la Maiestas Domini medieval; data de l'any 525 i representa a la part central un Crist molt jove i imberbe (aquesta representació de Crist encara correspon a la realitzada en les catacumbes) vestit amb una túnica de color porpra i una aurèola en forma de creu. Es troba entronitzat sobre el globus terraqüi, i sobre seu hi ha uns núvols allargats. Subjecta a la mà dreta una corona de martiri i a la mà esquerra un pergamí de dons. Al seu costat dret, l'arcàngel Gabriel condueix Sant Vidal –amb vestit luxós i que sosté amb les seves mans la clàmide amb sanefes brodades– mentre aquesta està disposat a rebre la corona que Crist li ofereix. Al seu costat esquerre, d'altra banda, s'hi troba Sant Miquel Arcàngel amb el bisbe Eclesius, qui ofereix a Crist una maqueta del temple.

Answer: una teofania

Question: Què hi trobem a la volta de l'absis?

Answer: 525

Question: De quin any és la teofania?

Answer: jove i imberbe

Question: Com ens mostra Crist?

Answer: el globus terraqüi

Question: Sobre què està entronitzat?

Answer: Sant Miquel Arcàngel

Question: Qui trobem al seu costat esquerre?


Manuel Joaquim Raspall i Mayol

Context: Per a la parròquia de San Cugat del Rec de Barcelona va dissenyar el 1914 la bandera de l'"apostolat de l'oració". Era una bandera centrada per un cor sagnant i una corona d'espines sobre una creu blava amb un arabesc vermell i daurat d'estil modernista. El 1923 també va dissenyar la bandera que utilitzava la "colla de Sant Medí" que ell mateix havia fundat.[5]

Answer: Per a la parròquia de San Cugat del Rec

Question: Per on va dissenyar la bandera de l'"apostolat de l'oració"?

Answer: 1914

Question: Quin any va dissenyar bandera de l'"apostolat de l'oració"?

Answer: la "colla de Sant Medí"

Question: Quina colla va fundar?

Answer: un cor sagnant i una corona d'espines

Question: Què hi havia al centre de la bandera de l'"apostolat de l'oració"?

Answer: blava

Question: De quin color era la creu?

Context: El fenomen social de l'estiueig que va caracteritzar el Vallès Oriental a principis del segle xx coincideix de ple amb l'activitat de Raspall, fet que orientarà una part de la seva obra a cases jardí per estiuejants –principalment de Barcelona- ubicades en aquesta comarca. Amb tot, la seva condició d'arquitecte municipal li va permetre construir obres civils com ara els safareigs municipals i la font a la Garriga o l'ajuntament de l'Ametlla del Vallès. La forta activitat constructiva de les classes benestants que adopten el modernisme, també és seguida per clients locals de la Garriga i Cardedeu que construeixen mansions per ús personal o per ser llogades als nouvinguts. Amb tot, també trobem dins la seva obra habitatges més senzills, especialment a la darrera època, on la seva influència només s'aprecia als elements decoratius de la façana.

Answer: a cases jardí

Question: A què va orientar una part de la seva obra?

Answer: a la Garriga

Question: On va construir els safareigs municipals i la font?

Answer: l'ajuntament

Question: Què va construir a l'Ametlla del Vallès?

Answer: als elements decoratius de la façana

Question: On apreciem la seva influència a la darrera època?

Answer: el modernisme

Question: Què adopten les classes benestants?

Context: A la Garriga, basant-se en un pla urbanístic anterior, fa el seu desplegament entre la carretera i la via del ferrocarril amb l'eixample que envoltarà el passeig i on s'ubicaran les principals torres d'estiueig. Fa les urbanitzacions i alineacions corresponents, així com alguns dels edificis públics propis d'un poble en expansió, com els safareigs, les fonts o l'asil. El 1928, fa el traçat de la "carretera nova", és a dir de la circumval·lació que esquivaria el centre del poble i que coincideix amb el traçat actual. El 1924 Raspall va projectar el barri de Can Noguera ubicat a l'altra banda del riu que fins a aquell moment havia suposat una barrera natural. Desplega el clavegueram en bona part de la població durant els anys 1930a més de la millora de carrers amb l'empedrament amb llambordes.[23]

Answer: el passeig

Question: Què envolta l'eixample?

Answer: les principals torres d'estiueig

Question: Què s'hi ubica a l'eixample?

Answer: 1928

Question: Quin any va fer el traçat de la "carretera nova"?

Answer: Can Noguera

Question: Quin barri va projectar el 1924?

Answer: el clavegueram

Question: Què va desplegar els anys 30?

Context: Amb un modernisme sense estridències destaquen els capcers i les xemeneies com a peces més decorades. En els esgrafiats, habitualment sobris amb excepcions com la Casa Viader a Cardedeu, Raspall dóna un paper important al color. Cada casa té una tonalitat específica. Aquest aspecte ressalta de forma singular a la mansana Raspall de la Garriga on trobem quatre de les millors obres cadascuna amb un color propi que, més enllà de l'esgrafiat, apareix a la ceràmica, les tanques del jardí i les finestres, imprimint una personalitat singular.

Answer: sense estridències

Question: Com era el seu modernisme?

Answer: al color

Question: A què li dona un paper important en els esgrafiats?

Answer: a la mansana Raspall

Question: On trobem quatre de les millors obres?

Answer: la Casa Viader

Question: Quina casa va construir a Cardedeu?

Answer: els capcers i les xemeneies

Question: Què destaca com a peces més decorades?


Estrella binària

Context: Albireo és una de les binàries visuals més fàcils d'observar, tant per la llarga distància entre els dos components com per la diferència de color. El membre més brillant, que és la tercera estrella més brillant de la constel·lació de Cygnus, és en realitat una binària de components molt apropats a aquesta mateixa. També, en la constel·lació del Cigne, podem trobar Cygnus X-1, una font de raigs X que es considera un forat negre. És una binària de raigs X de gran massa, amb una companya òptica que és una estrella variable.[40]

Answer: Albireo

Question: Quina és una de les binàries més fàcils d'observar?

Answer: la tercera estrella més brillant de la constel·lació de Cygnus

Question: Quin és el membre més brillant?

Answer: en la constel·lació del Cigne

Question: On podem trobar Cygnus X-1?

Answer: un forat negre

Question: Què es considera que és Cygnus X-1?

Answer: una estrella variable

Question: Què és la seva companya òptica?

Context: Quan una estrella de la seqüència principal, durant la seva evolució, augmenta la seva mida pot, fins a cert punt, sobrepassar el lòbul de Roche, la qual cosa significa que una part de la seva matèria pot anar fins a la regió on la força gravitatòria de la companya és més gran que la seva pròpia.[24] Com a conseqüència, la matèria serà transferida d'una estrella a l'altra mitjançant un procés conegut com a desbordament del lòbul de Roche (RLOF: Roche Lobe overflow), i aquesta matèria és absorbida tant per impacte directe com mitjançant un disc d'acreció. El punt matemàtic en el qual es realitza aquesta transferència s'anomena el primer punt de Lagrange. És habitual que el disc d'acreció sigui l'element més brillant, i per tant el més visible, d'una estrella binària.

Answer: sobrepassar el lòbul de Roche

Question: Què pot passar quan una estrella de la seqüència principal augmenta la seva mida?

Answer: serà transferida d'una estrella a l'altra

Question: Què passarà amb la matèria?

Answer: desbordament del lòbul de Roche

Question: Com es diu el procés pel qual es transferida?

Answer: El punt matemàtic en el qual es realitza aquesta transferència

Question: Què és el primer punt de Lagrange?

Answer: el disc d'acreció

Question: Quin és l'element més brillant habitualment?

Context: Després d'un nombre suficient d'observacions anotades en un període determinat, es tracen les coordenades polars, i se situa l'estrella primària a l'origen; llavors, es dibuixa l'el·lipse resultant més probable, tot seguint els punts que representen les observacions i procurant que la llei de Kepler de les àrees es compleixi. Aquesta el·lipse és coneguda com a 'el·lipse aparent', i és la projecció de l'òrbita el·líptica real de la secundària respecte a la primària sobre el pla del cel. A partir d'aquesta el·lipse, es poden computar els elements complets de l'òrbita, amb el semieix major expressat en unitats angulars, llevat que es conegui la paral·laxi estel·lar del sistema i, per tant, la seva distància.[3]

Answer: a l'origen

Question: On es situa l'estrella primària?

Answer: l'el·lipse

Question: Què es dibuixa?

Answer: la llei de Kepler de les àrees

Question: Quina llei s'ha de complir?

Answer: 'el·lipse aparent'

Question: Quin nom té l'el·lipsi?

Answer: es poden computar els elements complets de l'òrbita

Question: Què es pot fer a partir d'aquesta el·lipse?

Context: Una binària astromètrica és una estrella binària en què només es pot observar visualment una de les estrelles. La posició de l'estrella visible es pot mesurar amb precisió perquè es detecta una oscil·lació deguda a la influència gravitacional de la seva companya. La posició de l'estrella és mesurada de manera repetida en relació a estrelles més distants, i llavors es comprova si s'observen desplaçaments periòdics de la seva posició. Típicament, aquest tipus de mesurament només es pot fer amb estrelles pròximes, com les que es troben fins a uns 10 parsecs. Les estrelles pròximes tenen sovint un moviment propi elevat, i per tant les binàries astromètriques sembla que segueixen un camí sinusoïdal a través del cel.

Answer: només es pot observar visualment una de les estrelles

Question: Què caracteritza una binària astromètrica?

Answer: amb precisió

Question: Com es pot mesurar la posició de l'estrella visible?

Answer: a estrelles més distants

Question: En relació amb què es mesura la seva posició?

Answer: amb estrelles pròximes

Question: Amb quines estrelles es pot fer aquest tipus de mesurament?

Context: Una altra ternària visible és Alfa Centauri, a la constel·lació del sud de Centaurus, que conté la quarta estrella més brillant del cel nocturn, de magnitud aparent −0,01. Aquest sistema també reforça el fet que les binàries no han de ser deixades de banda en la cerca de planetes habitables. Centauri A i B estan a una distància 11 AU quan estan més a prop l'una de l'altra i les dues poden tenir zones habitables estables.[43]

Answer: a la constel·lació del sud de Centaurus

Question: On trobem Alfa Centauri?

Answer: la quarta estrella més brillant

Question: Quina estrella destaca a Centaurus?

Answer: 11 AU

Question: A quina distància estan Centauri A i B?

Answer: zones habitables

Question: Què podrien tenir?

Context: Un exemple d'un sistema amb més de tres components és Castor. L'any 1719, es va descobrir que Castor era una binària visual. Tanmateix, és un sistema estel·lar sèxtuple, i la segona estrella més brillant de la constel·lació dels Bessons; és una de les estrelles més brillants del cel nocturn. Cada un dels components de Castor és, per ell mateix, una binària espectroscòpica, i té també una companya feble i molt separada, que també és una binària espectroscòpica.

Answer: més de tres

Question: Quants components té Castor?

Answer: que Castor era una binària visual

Question: Què es va descobrir l'any 1719?

Answer: Bessons

Question: En quina constel·lació es troba?


Metabolisme

Context: Els abundants elements inorgànics actuen com a electròlits iònics. Els ions més importants són el sodi, el potassi, el calci, el magnesi, el clorur, el fòsfor i l'hidrogencarbonat. El manteniment de gradients precisos a través de les membranes cel·lulars manté la pressió osmòtica i el pH.[18] Els ions també són essencials pels nervis i els músculs, car els potencials d'acció en aquests teixits es produeixen per l'intercanvi d'electrolits entre el fluid extracel·lular i el citosol.[19] Els ellectrolits entren i surten de les cèl·lules a través de proteïnes de la membrana cel·lular denominades canals iònics. Per exemple, la contracció muscular depèn del moviment de calci, sodi i potassi a través de canals iònics de la membrana cel·lular i túbuls-T.[20]

Answer: com a electròlits iònics

Question: Com actuen els elements inorgànics?

Answer: pels nervis i els músculs

Question: Per a què són essencials els ions?

Answer: per l'intercanvi d'electrolits entre el fluid extracel·lular i el cito

Question: Com es produeixen els potencials d'acció en aquests teixits?

Answer: de proteïnes de la membrana cel·lular

Question: A través de què entre entren i surten de les cèl·lules els electròlits?

Context: Una vitamina és un compost orgànic requerit en petites quantitats que no pot ser fabricat dins les cèl·lules. En nutrició humana, la majoria de vitamines funcionen com a coenzims després de la modificació; per exemple, totes les vitamines solubles en aigua són fosforitzades o enllaçades a nucleòtids quan se les utilitza a les cèl·lules.[15] El nicotinamida adenina dinucleòtid (NADH), un derivat de la vitamina B3 (niacina), és un important coenzim que actua com a acceptor d'hidrogen. Centenars de tipus diferents de deshidrogenases retiren electrons del seu substrat i redueixen NAD+ en NADH. Aquesta forma reduïda del coenzim esdevé aleshores un substrat per qualsevol de les reductases de la cèl·lula que necessitin reduir els seus substrats.[16] El nicotinamida adenina dinucleòtid existeix en dues formes relacionades dins una cèl·lula, NADH i NADPH. La forma NAD+/NADH és més important en les reaccions catabòliques, mentre que la forma NADP+/NADPH és utilitzada en reaccions anabòliques.

Answer: dins les cèl·lules

Question: On no es poden fabricar les vitamines?

Answer: com a coenzims

Question: Com funcionen les vitamines en nutrició humana?

Answer: de la vitamina B3

Question: De quina vitamina es deriva el nicotinamida adenina dinucleòtid?

Answer: com a acceptor d'hidrogen

Question: Com actua el nicotinamida adenina dinucleòtid??

Answer: en reaccions anabòliques

Question: En què s'utilitza la forma NADP+/NADPH?

Context: El metabolisme implica una immensa varietat de reaccions químiques, però la majoria cauen dins uns quants tipus bàsics de reaccions que impliquen la transferència de grups funcionals.[13] Aquesta química comuna permet a les cèl·lules utilitzar un conjunt reduït d'intermedis metabòlics per transportar grups químics d'una reacció a l'altra.[12] Aquests intermedis de transferència de grups reben el nom de coenzims. Cada tipus de transferència de grups és realitzada per un coenzim determinat, que és el substrat d'un conjunt d'enzims que el produeixen i d'un conjunt d'enzims que el consumeixen. Per tant, aquests coenzims estan sent fabricats, consumits i reciclats contínuament.[14]

Answer: una immensa varietat

Question: Quantes reaccions químiques implica el metabolisme?

Answer: la transferència de grups funcionals

Question: Què impliquen la majoria de les reaccions químiques en el metabolisme?

Answer: per transportar grups químics d'una reacció a l'altra

Question: Què utilitzen les cèl·lules per transportar grups químics d'una reacció a l'altra?

Context: S'han proposat molts models per descriure els mecanismes pels quals evolucionen noves rutes metabòliques. Aquests models inclouen l'addició seqüencial de nous enzims a una ruta ancestral curta, la duplicació i posterior divergència de rutes senceres, o el reclutament d'enzims preexistents i el seu assemblatge en una nova ruta de reacció.[108] La importància relativa d'aquests mecanismes és incerta, però estudis genòmics han demostrat que els enzims d'una mateixa ruta comparteixen probablement una descendència comuna, suggerint que moltes rutes han evolucionat pas a pas, amb la creació de noves funcions a partir de passos ja existents de la ruta.[109] Un model alternatiu ve d'estudis que segueixen l'evolució de l'estructura de les proteïnes en xarxes metabòliques; aquest model suggereix que els enzims són reclutats de manera invasiva, manllevant enzims perquè duguin a terme funcions similars en rutes metabòliques diferents (evident a la MANET Database).[110] Aquests processos de reclutament resulten en un mosaic enzimàtic evolutiu.[111] Una tercera possibilitat és que algunes parts del metabolisme existeixin com a "mòduls" que poden ser reutilitzats en rutes diferents i que duen a terme funcions similars en molècules diferents.[112]

Answer: una descendència comuna

Question: Què comparteixen probablement els enzims d'una mateixa ruta?

Answer: a partir de passos ja existents de la ruta

Question: A partir de què han evolucionat les noves funcions?

Answer: de manera invasiva

Question: Com són reclutats els enzims segons el model?

Answer: en un mosaic enzimàtic evolutiu

Question: En què resulten els processos de reclutament?

Answer: en rutes metabòliques diferents

Question: On duen a terme funcions similars els enzims manllevats?

Context: Els aminoàcids o bé es fan servir per sintetitzar proteïnes i altres biomolècules, o bé són oxidats en urea i diòxid de carboni com a font d'energia.[35] La ruta de l'oxidació comença amb la retirada del grup amino per una transaminasa. El grup amino és injectat al cicle de la urea, deixant un esquelet de carboni deaminat en format de cetoàcid. Alguns d'aquests cetoàcids són intermedis en el cicle de Krebs; per exemple, la deaminació del glutamat forma α-cetoglutarat.[36] Els aminoàcids glucogènics també es poden transformar en glucosa per mitjà de la gluconeogènesi (explicada més avall).[37]

Answer: proteïnes i altres biomolècules

Question: Què poden sintetitzar els aminoàcids?

Answer: són oxidats en urea i diòxid de carboni

Question: Quin procés converteix els aminoàcids en font d'energia?

Answer: una transaminasa

Question: Qui retira el grup amino d'un aminoàcid per començar la ruta de l'oxidació?

Answer: al cicle de la urea

Question: En quin cicle és injectat el grup amino?

Answer: la gluconeogènesi

Question: Quin procés transforma els aminoàcids glucogènics en glucosa?


Casa de la Ciutat (Barcelona)

Context: La Casa de la Ciutat de Barcelona és l'edifici i seu de l'Ajuntament de Barcelona. Se situa al centre històric de la ciutat, a la plaça de Sant Jaume, davant per davant del Palau de la Generalitat de Catalunya. La seva construcció ha tingut lloc durant diversos segles. La seva façana principal, situada a la plaça de Sant Jaume, data de l'any 1847; el seu origen, però, és de l'any 1369, any en què es va començar a construir el Saló de Cent.

Answer: Ajuntament de Barcelona

Question: Com es diu l'edifici on hi ha l'Ajuntament de Barcelona?

Answer: al centre històric

Question: On es situa?

Answer: la Generalitat de Catalunya

Question: Quin palau hi té davant?

Answer: 1369

Question: De quin any és el seu origen?

Context: Al pis superior s'hi trobaven tres grans finestrals d'arcs apuntats amb dues fines columnes on descansa la decoració de traceria gòtica. D'aquestes tres finestres només en queden dues. Totes les obertures tant de la porta com de les finestres tenen un guardapols l'extradós de les dovelles amb decoració de fulles de roure i al centre de les finestres amb un ram. A la part superior de la façana hi ha un fris d'arcs cecs, gàrgoles i pinacles. Les gàrgoles són obra de l'escultor Pere Joan, fill de Jordi de Déu, representant animals fantàstics. Als angles s'hi troben les imatges de sant Sever i santa Eulàlia sota pinacles gòtics. La de sant Sever, que es pot veure actualment, no és la imatge gòtica original sinó una que va fer l'any 1876 l'escultor Joan Flotats, ja que havia desaparegut l'anterior.

Answer: de traceria gòtica

Question: Com és la decoració de les columnes?

Answer: Pere Joan

Question: De qui són obra les gàrgoles?

Answer: Joan Flotats

Question: De qui és la imatge de Sant Sever actual?

Context: L'any 1914 va ser aprovat un nou projecte d'Enric Monserdà i Vidal, on el disseny mantenia l'estil gòtic històric del lloc. Es va construir un cadirat gòtic, un paviment amb representacions dels escuts dels gremis i la ciutat, com el que es veu al retaule de la Mare de Déu dels Consellers de Lluís Dalmau de l'any 1443[26] i el retaule d'alabastre col·locat a la capçalera del saló, representant un escut de la ciutat custodiat per dos macers[27] i a la seva part baixa les escultures de La Verge de la Mercè, amb sant Andreu i santa Eulàlia en ambdós costats seguits d'uns medallons representant l'escut de Sant Jordi i el Llibre dels Privilegis de Barcelona i al bordó del retaule les escultures dels consellers Joan Fiveller i Rafael Casanova.[28] La data de realització del retaule fou el 1924. Als murs laterals del saló hi són les escultures del rei Jaume I i de sant Jordi realitzades per Manel Fuxà, col·locades sota un coronament amb pinacles gòtics reconstruïts l'any 1998 per l'escultor Medina Ayllón. El 1996 es va procedir a la seva restauració, liderada per María Luisa Aguado Martínez.

Answer: l'estil gòtic històric

Question: Què mantenia el projecte d'Enric Monserdà i Vidal?

Answer: escuts dels gremis i la ciutat

Question: Quines representacions hi ha al paviment?

Answer: dos macers

Question: Qui custodia l'escut de la ciutat?

Answer: de Sant Jordi

Question: Quin escut trobem en un del medallons?

Answer: 1924

Question: Quan es va realitzar el retaule?

Context: El Saló Carles Pi i Sunyer és la cambra que acull els plens municipals, i va ser edificada l'any 1860 en l'emplaçament de l'antic Pati dels Tarongers per l'arquitecte Francesc Daniel Molina i Casamajó. El nom ret homenatge al que va ser el primer alcalde escollit per sufragi universal (masculí i femení) en les eleccions municipals del 1934, durant la Segona República.[21] Fins a l'any 2017 era conegut com el Saló de la Reina Regent. És un espai de planta semicircular cobert amb una volta decorada amb pintures de l'artista Claudi Lorenzale que representen la Ciència, la Virtut i el Comerç i la Indústria, i la claraboia de vidre de Pere Falqués. Darrere de l'hemicicle, hi ha una galeria que s'obre al saló entre columnes jòniques de marbre vermell amb la base decorada amb motius florals daurats.

Answer: Saló Carles Pi i Sunyer

Question: Com es diu la cambra que acull els plens municipals?

Answer: 1860

Question: Quin any va ser edificada?

Answer: l'antic Pati dels Tarongers

Question: Què hi havia abans on es va edificar la cambra?

Answer: al que va ser el primer alcalde escollit per sufragi universal

Question: A qui ret homenatge el nom del saló?

Answer: Claudi Lorenzale

Question: Qui va fer les pintures que decoren la volta?


Història de la Terra

Context: És probable que les cèl·lules inicials fossin totes heteròtrofes, utilitzant les molècules orgàniques properes (fins i tot les d'altres cèl·lules) com a matèria primera i font d'energia.[22] A mesura que les fonts alimentàries s'exhauriren, algunes cèl·lules desenvoluparen una nova estratègia. En lloc d'explotar les fonts minvants de molècules orgàniques en estat lliure, aquestes cèl·lules adoptaren la llum solar com a font d'energia. Hi ha diverses estimacions, però fa 3.000 milions d'anys (a les 8:00 al nostre rellotge),[23] probablement ja havia aparegut quelcom de semblant a la fotosíntesi moderna. Això feu que l'energia solar pogués ser aprofitada no sols pels autòtrofs, sinó també pels heteròtrofs que els consumien. La fotosíntesi utilitzava els abundants diòxid de carboni i aigua com a matèries primeres i, amb l'energia de la llum solar, produïa molècules orgàniques riques en energia (carbohidrats).

Answer: heteròtrofes

Question: Com és probable que fossin les cèl·lules inicials?

Answer: les molècules orgàniques properes

Question: Què utilitzaven les cèl·lules heteròtrofes com a matèria primera i font d'energia?

Answer: una nova estratègia

Question: Què van desenvolupar algunes cèl·lules a mesura que les fonts alimentàries s'exhaurien?

Answer: molècules orgàniques riques en energia

Question: Què es produïa gràcies a la fotosíntesi?

Context: Un petit primat africà que visqué fa uns sis milions d'anys fou l'últim avantpassat comú dels humans actuals i els seus parents més propers, els bonobos i ximpanzés.[69] Només dues de les branques d'aquest arbre evolutiu no s'han extingit. Poc després de la separació, i per raons que encara són debatudes, els primats d'una de les branques desenvoluparen l'habilitat de caminar dempeus.[70] La mida del cervell augmentà ràpidament, i fa uns 2 milions d'anys ja havien aparegut els primers animals classificats en el gènere Homo.[71] Evidentment, la línia que separa diferents espècies o fins i tot gèneres és bastant arbitrària, car els organismes canvien contínuament amb cada generació.

Answer: Un petit primat africà

Question: Qui fou l'últim avantpassat comú dels humans actuals?

Answer: dues

Question: Quantes branques d'aquest arbre evolutiu no s'han extingit?

Answer: de caminar dempeus

Question: Quina habilitat van desenvolupar els primats d'una de les branques?

Answer: La mida del cervell

Question: Què va augmentar ràpidament en aquests primats?

Answer: fa uns 2 milions d'anys

Question: Quan van aparèixer els primers animals classificats en el gènere Homo?

Context: Ja en el segle xx, algunes nacions d'arreu del món s'enfrontaren en les guerres mundials entre 1914 i 1918 i entre 1939 i 1945. Després de la Primera Guerra mundial, es formà la Societat de Nacions, el primer pas cap a un govern mundial; després de la Segona Guerra mundial fou substituïda per les Nacions Unides. El 1992, diversos estats europeus s'uniren en la Unió Europea. A mesura que milloraven els transports i les comunicacions, l'economia i els assumptes polítics dels estats d'arreu del món s'han anat entrelligant. Aquesta globalització és causa de discòrdia, tot i que també ha augmentat la col·laboració entre països.

Answer: en les guerres mundials entre 1914 i 1918 i entre 1939 i 1945

Question: On s'enfrontaren algunes nacions en el segle XX?

Answer: la Societat de Nacions

Question: Què es va formar després de la Primera Guerra mundial?

Answer: un govern mundial

Question: Què es volia aconseguir formant la Societat de Nacions?

Answer: per les Nacions Unides

Question: Per què va ser substituïda la Societat de Nacions després de la Segona Guerra mundial?

Answer: en la Unió Europea

Question: En què es va unir diversos estats europeus el 1992?

Context: La història de la Terra abasta els aproximadament 4.600 milions d'anys que van des de la formació de la Terra a partir de la nebulosa presolar fins al present. Aquest article presenta una visió general que en resumeix les teories científiques més acceptades. Per la dificultat de plasmar períodes de temps molt grans, es farà servir una analogia amb un dia terrestre, començant fa exactament 4.567 milions d'anys, amb la formació de la Terra, i acabant ara. Cada segon d'aquest període representa uns 53.000 anys. El big bang i l'origen de l'univers, es calcula que tingueren lloc fa aproximadament 13.700 milions d'anys, passarien quasi dos anys abans que comencés a funcionar aquest rellotge imaginari.

Answer: aproximadament 4.600 milions d'anys

Question: Quan temps abasta la història de la Terra?

Answer: les teories científiques més acceptades

Question: Què resumeix aquest article?

Answer: Per la dificultat de plasmar períodes de temps molt grans

Question: Per a què es fa servir una analogia amb un dia terrestre en l'article?

Answer: 53.000 anys

Question: Què representa cada segon d'aquest període en l'article?

Answer: fa aproximadament 13.700 milions d'anys

Question: Quan es calcula que va tenir lloc el big bang i l'origen de l'univers?

Context: Nogensmenys, es creu que d'aquesta varietat de cèl·lules, o protocèl·lules, només en sobrevisqué un tipus. Els indicis suggereixen que l'últim avantpassat comú universal visqué a principis de l'eó Arqueà, fa uns 3.500 milions d'anys (a les 5:30 al nostre rellotge imaginari) o encara abans.[20][21] Aquesta cèl·lula UACU és l'avantpassada de totes les cèl·lules i per tant de tota la vida a la Terra. Probablement es tractava d'un procariota, amb membrana cel·lular i probablement amb ribosomes, però sense nucli ni orgànuls dins la membrana, com serien els mitocondris o els cloroplasts. Com totes les cèl·lules modernes, feia servir l'ADN com a codi genètic, l'ARN per a la transmissió d'informació i la síntesi de proteïnes, i enzims per a catalitzar les reaccions. Alguns científics creuen que l'últim avantpassat comú universal no era un únic organisme sinó una població d'organismes que s'intercanviaven gens en una transferència horitzontal de gens.[20]

Answer: a principis de l'eó Arqueà

Question: Quan va viure l'últim avantpassat comú universal segons els indicis?

Answer: UACU

Question: Quina cèl·lula és l'avantpassada de totes les cèl·lules?

Answer: nucli ni orgànuls

Question: Què no tenia la cèl·lula UACU dins la membrana?

Answer: enzims

Question: Què usava per catalitzar les reaccions la cèl·lula UACU?

Context: La vida moderna guarda el seu material replicador ben emmagatzemat dins la membrana cel·lular. És més fàcil entendre l'origen de la membrana cel·lular que el del replicador, ja que les molècules de fosfolípids que componen la membrana cel·lular formen sovint una bicapa de manera espontània quan se les posa dins l'aigua. En certes condicions poden formar-se moltes d'aquestes esferes.[17] No se sap si aquest procés aparegué abans o després de l'origen del replicador, o potser fou el replicador. La teoria més acceptada és que el replicador, que en aquell moment possiblement era l'àcid ribonucleic (hipòtesi del món d'ARN), juntament amb el seu aparell replicador i possiblement altres molècules, ja havia aparegut.

Answer: dins la membrana cel·lular

Question: On guarda el material replicador la vida moderna?

Answer: una bicapa

Question: Què formen les molècules de fosfolípids que componen la membrana cel·lular?

Answer: moltes d'aquestes esferes

Question: Què pot formar-se en certes condicions?

Answer: l'àcid ribonucleic

Question: Quin era possiblement el replicador en aquell moment?

Answer: No se sap

Question: Aquest procés va aparèixer abans o després de l'origen del replicador?


L'Enterrament del comte d'Orgaz

Context: L'obra se situa en el punt mitjà del desenvolupament artístic del pintor i va ser encarregada pel capellà de Santo Tomé, Andrés Núñez. El tema es basa en una llegenda del segle xiv, segons la qual sant Esteve i sant Agustí baixaren del cel per traslladar el cos de Gonzalo Ruiz de Toledo, el senyor de la vila d'Orgaz (província de Toledo), a la tomba feta per ell en una capella de l'esmentada parròquia. La pintura mostra la característica elongació de les figures que feia El Greco, així com l'horror vacui «por del buit», aspectes que es farien cada vegada més acusats a mesura que l'autor envellia. Aquests trets provenien del manierisme i de la seva època veneciana, encara que en la composició es va deixar endur pels seus orígens bizantins cretencs, especialment a la part superior del quadre.[2]

Answer: Santo Tomé, Andrés Núñez

Question: Qui va encarregar l'obra?

Answer: en una llegenda del segle xiv

Question: En què es basa el tema de l'obra?

Answer: pels seus orígens bizantins cretencs

Question: Per què es va deixar endur especialment a la part superior del quadre?

Answer: de la vila d'Orgaz

Question: D'on era senyor Gonzalo Ruiz de Toledo?

Answer: elongació

Question: Quina era la característica que tenien les figures del Greco?

Context: Per part de la historiadora Linda Nochlin al seu llibre Courbet (2007) pàg. 112, s'ha establert una comparació entre aquesta obra i Enterrament a Ornans realitzat per Courbet entre 1849 i 1850; en ambdues obres s'estableix dos espais, el superior com a part celestial i l'inferior com a part terrenal on es personifica l'escena material de la pintura. Encara que a l'obra de Courbet la part superior només té el crucifix, perquè segons va explicar el pintor: «No puc pintar un àngel perquè mai no vaig veure cap».[41]

Answer: Linda Nochlin

Question: Qui va escriure el llibre Courbet?

Answer: 112

Question: En quina pàgina del llibre Courbert s'estableix una comparació de l'obra amb l'Enterrament a Ornans?

Answer: dos

Question: Quants espais s'estableixen en ambdues obres?

Answer: inferior

Question: En quin espai es personifica l'escena material de la pintura?

Answer: el crucifix

Question: Què té a la part superior l'obra de Courbet?

Context: El manierisme va ser el moviment artístic produït durant el Cinquecento i la formació del qual es dóna en les primeres dècades del segle xvi i s'estén fins al començament del segle xvii. Potser el canvi més dramàtic introduït pel manierisme en la pintura és la transformació de la noció de l'espai. El renaixement va ser capaç de construir la representació visual de l'espai, de forma molt homogènia, coherent i lògica, basada en la perspectiva clàssica i en la col·locació dels personatges contra un escenari uniforme i en correspondència amb una jerarquia de proporcions que simulava amb gran èxit la retirada gradual des del primer pla fins a l'horitzó del fons. El manierisme trenca aquesta unitat amb diferents punts de vista que coexisteixen en el mateix marc i amb l'absència d'una jerarquia lògica de les proporcions relatives de les figures entre si, on sovint l'escena principal és situada a distància i els elements secundaris. en primer pla. Per tant, les relacions naturalistes s'han suprimit i estan al marge de qualsevol convencionalisme.[8]

Answer: absència d'una jerarquia lògica

Question: Què hi ha en el manierisme en relació a les proporcions relatives de les figures entre si?

Answer: a distància

Question: On es situada sovint l'escena principal?

Answer: els elements secundaris

Question: Què és situa en primer pla?

Answer: de qualsevol convencionalisme

Question: De què estan al marge les relacions naturalistes?

Context: Al món terrenal hi ha uns 25 personatges, presidits per sant Esteve, sant Agustí i el cos del comte d'Orgaz. El Greco va utilitzar la cara de persones de l'aristocràcia del seu temps, incloent-hi el seu propi fill per immortalitzar-los a L'enterrament, cosa que resulta anacrònica perquè l'enterrament es va produir dos-cents cinquanta anys abans. El dol i la serietat dells semblants destaquen per damunt de tot. Es pot distingir entre els personatges col·locats a la primera fila i els de la mateixa fila de cavallers en un pla posterior. N'hi ha que segueixen la cerimònia fúnebre amb atenció i d'altres que parlen entre ells. Hi ha clergues, nobles i lletrats, d'altres són cavallers de l'Orde de Sant Jaume i es distingeixen per la Creu de Sant Jaume brodada en la seva vestidura. Alguns autors han tractat d'identificar entre els personatges al mateix Miguel de Cervantes, que en aquests anys va viure a Toledo i tenia relacions familiars amb el rector Andrés Nuñez que havia encarregat la pintura.[26][27]

Answer: uns 25

Question: Quants personatges hi ha al món terrenal?

Answer: sant Esteve, sant Agustí i el cos del comte d'Orgaz

Question: Qui presidia els personatges que hi ha al món terrenal?

Answer: El dol i la serietat dells semblants

Question: Què destaca per damunt de tot?

Answer: per la Creu de Sant Jaume brodada en la seva vestidura

Question: Com es distingeixen els cavallers de l'Orde de Sant Jaume?

Answer: Toledo

Question: On vivia Miguel de Cervantes en aquests anys?


Marga Richter

Context: La seva obra és accessible, ha tingut una rebuda entusiasta per part del públic i té un llenguatge modern, que empra estructures multi-texturals.[3][7][38] El seu estil és eclèctic i independent de qualsevol sistema: compon intuïtivament.[6] La seva expansió com a compositora i el seu enriquiment musical es poden veure en obres com Out of Shadows and Solitude (1985) o a Qhanri: Tibetan Variations (1988).[7][38] Amb la seva música expressa els estats d'ànim típicament romàntics, com ara la bellesa, el desig, la commoció, però amb un estil contemporani.[6]

Answer: accessible

Question: Com és la seva obra?

Answer: entusiasta

Question: Quina rebuda ha tingut la seva obra per part del públic?

Answer: modern

Question: Com és el llenguatge que empra l'obra?

Answer: multi-texturals

Question: Quines estructures empra els llenguatge modern de l'obra?

Answer: la bellesa, el desig, la commoció

Question: Quins són els estats d'ànim típicament romàntics que expressa la compositora amb la seva música?

Context: Richter, durant els anys seixanta, va augmentar la seva producció de música coral. Aquestes obres són modals bàsicament i força menys dissonants que no pas les seves composicions instrumentals. Destaquen particularment el Psalm 91 per a cor mixt (1962), Three Songs for Christmas per a cor de veus blanques (1964) i Seek Him per a cor mixt (1965).[30][31]

Answer: la seva producció de música coral

Question: Què va augmentar Richter durant els anys seixanta?

Answer: modals bàsicament i força menys dissonants que no pas les seves composicions instrumentals

Question: Com són les produccions corals de Richter?

Answer: per a cor de veus blanques

Question: Per qui és Three Songs for Christmas?

Context: Entre el 1953 i el 1957, Richter va compondre una rica varietat de música comissionada per Edward Cole, per a ser enregistrada per MGM. En destaca Sonata for Piano (1954), enregistrada per Menahem Pressler;[5][7] Concerto for Piano and Violas, Cellos and Basses (1955); Lament (1956); i Aria and Toccata (1957). MGM també va enregistrar un àlbum de peces prèvies —com ara Transmutation (1949) i Two Chinese Songs (1949)— així com arranjaments de per a piano a quatre mans, i peces per a infants. Gràcies a aquesta col·laboració amb MGM va entrar en contacte amb molts artistes que es van interessar en la seva música.[23][24]

Answer: una rica varietat de música

Question: Què va compondre Richter entre el 1953 i el 1957?

Answer: Edward Cole

Question: Per qui estava comissionada la música que va compondre Richter entre el 1953 i el 1957?

Answer: Menahem Pressler

Question: Qui va enregistrar Sonata for Piano?

Answer: quatre

Question: Per a quantes mans eren els arranjaments per a piano que va enregistrar MGM?

Answer: Gràcies a aquesta col·laboració amb MGM

Question: Com va entrar Richter en contacte amb molts artistes que es van interessar per la seva música?

Context: Marga Richter (Reedsburg, Wisconsin, EUA, 21 d'octubre de 1926) és una compositora i pianista estatunidenca.[1][2] Va estudiar piano amb Rosalyn Tureck a la Juilliard School i composició amb Vincent Persichetti i William Bergsma.[1][3][4][5] Ha escrit més d'un centenar d'obres en gairebé tots els gèneres.[6] Les seves composicions han estat interpretades per grans orquestres i ha estat becada, guardonada i comissionada per part de National Endowment for the Arts, the Martha Baird Rockefeller Fund, the National Federation of Music Clubs i Meet the Composer.[7][5] És co-fundadora de la Long Island Composers Alliance, juntament amb Herbert Deutsch.[3][8]

Answer: compositora i pianista

Question: Què és Marga Richter?

Answer: a la Juilliard School

Question: On va estudiar Marga Richter piano?

Answer: Rosalyn Tureck

Question: Amb qui va estudiar piano Marga Richter?

Answer: més d'un centenar d'obres

Question: Quantes obres ha escrit Marga Richter?

Answer: per grans orquestres

Question: Per qui han estat interpretades les seves composicions?

Context: Richter és filla d'Inez Chandler Richter, soprano, i de Paul Richter, capità a l'armada alemanya durant la Primera Guerra Mundial. El seu avi patern, Richard Richter, va ser un compositor, director d'orquestra municipal i professor de música.[9] El seu pare, Paul Richter, va mostrar-li el piano ja a la infantesa, i li va transmetre la passió per la música. Amb quatre anys va començar a rebre classes de piano i de música en general i amb dotze anys, tot i no haver rebut formació teòrica ni classes de composició, va començar a compondre.[10]

Answer: soprano

Question: Què és Inez Chandler Richter?

Answer: durant la Primera Guerra Mundial

Question: Quan va ser Paul Richter capità a l'armada alemanya?

Answer: El seu pare

Question: Qui va transmetre a Richter la passió per la música?

Answer: quatre

Question: Amb quants anys va començar a rebre classes de piano?


Urani

Context: El 1972, el físic francès Francis Perrin descobrí quinze reactors de fissió nuclear naturals antics i ja inactius en tres dipòsits de menes separats a la mina d'Oklo, al Gabon, a l'oest de l'Àfrica, que es coneixen col·lectivament com a «Reactors fòssils d'Oklo». El dipòsit de menes té una antiguitat de 1.700 milions d'anys; en aquella època, l'urani 235 constituïa aproximadament el 3% del total d'urani terrestre.[16] Aquest percentatge és prou elevat per permetre l'ocurrència d'una reacció nuclear de fissió en cadena sostinguda, sempre que existeixin altres condicions necessàries. La capacitat dels sediments de l'entorn per contenir els productes nuclears residuals ha estat citada pel govern federal dels Estats Units com una evidència que dóna suport a la tesi sobre la viabilitat d'emmagatzemar combustible nuclear usat a Yucca Mountain.[16]

Answer: a la mina d'Oklo

Question: On es va trobar Francis Perrin reactors de fissió nuclear?

Answer: quinze

Question: Quants reactors va descobrir?

Answer: 235

Question: Quin tipus d'urani contenien?

Answer: 1.700 milions d'anys

Question: Quina antiguitat té el diposit?

Context: L'urani s'utilitza com a colorant en vidre d'urani, el qual té unes tonalitats que van del vermell i taronja al groc llimona, i antigament, en els principis de la fotografia, també s'utilitzava per tintar i ombrejar. La descoberta de l'urani en la uraninita (1789) es reconeix a Martin Heinrich Klaproth, qui anomenà el nou element en honor del planeta Urà; posteriorment, Eugène-Melchior Péligot fou la primera persona a aïllar el metall, i les seves propietats radioactives foren descobertes l'any 1896 per Henri Becquerel. La recerca duta a terme per Enrico Fermi i altres científics a partir del 1934 facilità la utilització de l'urani com a combustible de la indústria de l'energia nuclear i també com de la Little Boy, la primera arma nuclear utilitzada en una guerra. La posterior cursa armamentista durant la Guerra Freda entre els Estats Units i la Unió Soviètica produí desenes de milers d'armes nuclears que utilitzaven l'urani metàl·lic i el plutoni 239, derivat de l'urani. La seguretat d'aquestes armes i del seu material físsil després del trencament de l'URSS l'any 1991 encara és una preocupació per la seguretat i salut pública.[7]

Answer: Martin Heinrich Klaproth

Question: Qui va descobrir l'urani?

Answer: en honor del planeta Urà

Question: Per què es diu urani?

Answer: 1896

Question: Quin any van ser descobertes les seves propietats radioactives?

Answer: plutoni 239

Question: Quin derivat de l'urani s'utilitza per fer armes nuclears?

Answer: desenes de milers d'armes nuclears

Question: Què es va produir durant la cursa armamentista de la Guerra Freda?

Context: Normalment l'urani 238 és un emissor α (ocasionalment pateix fissió espontània) i es desintegra mitjançant la "sèrie de l'urani" de desintegració nuclear, la qual té 18 membres que, al final, es desintegren en plom-206 per mitjà de diferents camins de desintegració.[10] A més, l'urani-238 no és físsil, però és un isòtop fèrtil, perquè després de l'activació de neutrons pot produir plutoni-239, un altre isòtop físsil. De fet, el nucli del 238U pot absorbir un neutró per a produir un isòtop radioactiu urani 239. El 239U es desintegra mitjançant emissió beta en neptuni-239, també un emissor beta, que al seu torn es desintegra en pocs dies en plutoni 239. El 239Pu s'utilitzà com a material físsil en la primera bomba atòmica detonada durant l'assaig nuclear Trinity el 15 de juliol de 1945 a Nou Mèxic, als Estats Units.[23]

Answer: fissió espontània

Question: Què pot patir ocasionalment l'urani 238?

Answer: plutoni-239

Question: Què pot produir l'urani-238?

Answer: en la primera bomba atòmica detonada durant l'assaig nuclear Trinity

Question: En què s'utilitzà el 239Pu?

Answer: 15 de juliol de 1945

Question: Quan es va fer l'assaig nuclear Trinity?

Answer: fèrtil

Question: Quin tipus d'isòtop és l'urani-238?

Context: L'urani 235 fou el primer isòtop que es descobrí que era físsil. Altres isòtops presents a la natura també són fissionables, però no físsils. Quan se'l bombardeja amb neutrons lents, l'isòtop urani 235 gairebé sempre es divideix en dos nuclis més petits i allibera energia d'enllaç nuclear i més neutrons. Si molts d'aquests neutrons són absorbits per altres nuclis d'urani-235 llavors té lloc una reacció nuclear en cadena que resulta en un alliberament de calor o bé (en circumstàncies especials) en una explosió. En un reactor nuclear, aquesta reacció en cadena ocorre lentament i és controlada mitjançant un verí de neutrons, el qual absorbeix alguns dels neutrons lliures. Aquests materials que absorbeixen neutrons solen formar part de les barres de control del reactor.

Answer: L'urani 235

Question: Quin és el primer isòtop que es va descobrir que era físsil?

Answer: energia d'enllaç nuclear i més neutrons

Question: Què allibera l'urani 235?

Answer: alguns dels neutrons lliures

Question: Què absorbeix el verí de neutrons?

Answer: alliberament de calor o bé (en circumstàncies especials) en una explosió

Question: Què resulta d'una reacció en cadena?

Answer: En un reactor nuclear

Question: On és controlada la reacció en cadena?

Context: Durant la Guerra Freda entre la Unió Soviètica i els Estats Units s'amassaren grans quantitats de reserves d'urani i es crearen desenes de milers d'armes nuclears fent servir urani enriquit i plutoni obtingut a partir de l'urani. A partir del desmembrament de la Unió Soviètica l'any 1991, s'estima que unes 540 tones d'armes d'urani altament enriquides (suficients per crear 40.000 caps nuclears) s'han emmagatzemat en instal·lacions mal vigilades de la Federació Russa i en molts altres antics estats de l'URSS.[11] La policia de l'Àsia, d'Europa i de l'Amèrica del Sud interceptà carregaments nuclears d'urani o de plutoni de contraban com a mínim en 16 ocasions durant el període 1993-2005, la majoria dels quals provenien de fonts exsoviètiques.[11] De 1993 a 2005, el Programa de protecció, control i responsabilitat de material (Material Protection, Control, and Accounting Program) dels Estats Units, dut a terme pel govern federal dels Estats Units, destinà aproximadament 550 milions de dòlars per intentar salvaguardar les reserves d'urani i de plutoni de Rússia.[11] El pressupost fou utilitzat per fer millores a les instal·lacions d'emmagatzematge i de recerca.[39]

Answer: urani enriquit i plutoni

Question: Què feien servir per crear armes nuclears?

Answer: 1991

Question: Quin any es va desmembrar la Unió Soviètica?

Answer: a partir de l'urani

Question: D'on s'obté l'urani enriquit i el plutoni?

Answer: salvaguardar les reserves d'urani i de plutoni de Rússia

Question: Què volia aconseguir el Programa de protecció, control i responsabilitat material dels Estats Units?

Context: L'urani és un element que abunda a la naturalesa: es pot trobar en baixos nivells en totes les roques, sòl i aigua. L'urani és el 51è element pel que fa a abundància a l'escorça terrestre. També és l'element de nombre atòmic més elevat que es pot trobar de manera natural en quantitats significatives a la Terra; gairebé sempre es troba combinat amb altres elements.[9] Juntament amb tots els elements que tenen una massa atòmica superior a la del ferro, l'urani només es forma de manera natural en supernoves.[40] Es creu que la desintegració d'urani, tori i potassi-40 en el mantell terrestre és la font principal de calor[41][42] que manté líquid el nucli extern i causa la convecció mantèl·lica la qual, al seu torn, és la causa de la tectònica de plaques.

Answer: en totes les roques, sòl i aigua

Question: On es pot trobar l'urani?

Answer: es troba combinat amb altres elements

Question: Com es troba normalment, l'urani?

Answer: a la naturalesa

Question: On abunda l'urani?


Paritat del zero

Context: Hi ha una altra definició concreta de la qualitat de parell: si els objectes d'un conjunt es poden col·locar en dos grups de mida igual, llavors el nombre d'objectes és parell. Aquesta definició és equivalent a la primera. De nou, el zero és parell perquè el conjunt buit es pot dividir en dos grups de zero elements cada un.[5]

Answer: el nombre d'objectes és parell

Question: Què passa si els objectes d'un conjunt es poden col·locar en dos grups de mida igual?

Answer: perquè el conjunt buit es pot dividir en dos grups

Question: Per què el zero és parell?

Context: Deborah Loewenberg Ball analitzà les idees d'una classe de tercer grau sobre els nombres parells i senars i el zero, que havien estat discutint amb un grup d'estudiants de quart grau. Els estudiants discutiren la paritat del zero, les regles pels nombres parells i com es fan les matemàtiques. Les afirmacions sobre el zero prengueren diverses formes, tal com s'aprecia a la llista de la dreta.[44] Ball i els seus coautors argumentaren que l'episodi manifestava com els estudiants poden «fer matemàtiques a l'escola», en oposició a la reducció usual de la disciplina consistent en la resolució mecànica d'exercicis.[45]

Answer: del zero

Question: Quina paritat van discutir els alumnes?

Answer: pels nombres parells

Question: Quines regles van discutir els alumnes?

Context: Un resultat clàssic de la teoria de grafs expressa que un graf d'ordre senar sempre té almenys un vèrtex parell. (Aquesta afirmació requereix que el zero sigui parell: un graf buit té un ordre parell i un vèrtex isolat és parell.)[14] Per demostrar la constatació, és més senzill demostrar un resultat més fort: qualsevol graf d'ordre senar té un «nombre senar» de vèrtexs parells. L'aparició d'aquest nombre senar s'explica amb un resultat encara més general, conegut com el lema de l'encaixada de mans: qualsevol graf té un nombre parell de vèrtexs de grau senar.[15] Finalment, el nombre parell de vèrtexs senars s'explica de forma natural amb la fórmula per sumar graus.

Answer: almenys un vèrtex parell

Question: Què té un graf d'ordre senar segons la teoria de grafs?

Answer: qualsevol graf d'ordre senar té un «nombre senar» de vèrtexs parells

Question: Quin resultat més fort ens serveix per demostrar la constatació?

Answer: amb la fórmula per sumar graus

Question: Com s'explica el nombre parell de vèrtex senars?

Context: La definició precisa d'un concepte matemàtic, com ara que «parell» vulgui dir enter «múltiple de dos», és en efecte una convenció. A diferència de «parell», alguns conceptes matemàtics es construeixen amb el propòsit d'excloure casos trivials o degenerats. Els nombres primers en són un cas conegut. Abans del segle XX, les definicions de primeritat eren inconsistents i alguns matemàtics significatius com Goldbach, Lambert, Legendre, Cayley i Kronecker escrigueren que l'1 era primer.[8] La definició moderna de «nombre primer» és «enter positiu amb exactament dos factors», per la qual cosa s'exclou el nombre 1. Aquesta definició es pot racionalitzar observant que encaixa de forma més natural amb els teoremes matemàtics que involucren els primers. Per exemple, el teorema fonamental de l'aritmètica és més fàcil d'exposar si l'1 no es considera primer.[9]

Answer: una convenció

Question: Què és la definició precisa d'un concepte matemàtic?

Answer: excloure casos trivials o degenerats

Question: Quin propòsit té la construcció d'alguns conceptes matemàtics?

Answer: inconsistents

Question: Com eren les definicions de primeritat abans del segle XX?

Answer: enter positiu amb exactament dos factors

Question: Quina és la definició moderna de nombre primer?

Answer: el nombre 1

Question: Quin nombre exclou la definició moderna de nombre primer?

Context: El lema de Sperner és una aplicació més avançada de la mateixa estratègia. El lema afirma que un cert tipus de coloració a la triangulació d'un símplex té un subsímplex que conté tots els colors. En lloc de construir directament tal subsímplex, és més convenient demostrar que existeix un nombre senar de subsímplexs a través del mètode d'inducció.[16] Una constatació més forta del lema explica per què aquest nombre és senar: naturalment es trenca com (n + 1) + n quan es prenen en consideració les dues orientacions possibles d'un símplex.[17]

Answer: una aplicació més avançada de la mateixa estratègia

Question: Què és el lema de Sperner?

Answer: demostrar que existeix un nombre senar de subsímplexs

Question: Què és més convenient?

Answer: a través del mètode d'inducció

Question: Amb quin mètode podem demostrar que existeix un nombre senar de subsímplexs?

Context: El gràfic de la dreta[32] mostra l'opinió dels estudiants sobre la paritat del zero, així com progressen des de l'Any 1 fins al 6 del sistema educatiu anglès. Les dades són de Len Frobisher, el qual va dirigir un parell d'enquestes als alumnes anglesos. Frobisher estava interessat en com el coneixement de la paritat dels nombres d'una xifra influeix en el coneixement de la paritat dels de diverses xifres; el zero figura de forma prominent als resultats.[34]

Answer: de Len Frobisher

Question: De quin són les dades?

Answer: un parell d'enquestes als alumnes anglesos

Question: Què va dirigir Len Frobisher?


La Seu d'Urgell

Context: En l'anomenada guerra del Francès, i en ser Catalunya incorporada a l'imperi napoleònic, la comarca de la Seu fou inclosa en el departament francès del Segre (1812–1814). Un cop alliberada, la ciutat va manifestar signes evidents d'un predomini de la facció absolutista, com les altres viles muntanyenques contràries al liberalisme de la franja costanera catalana. Durant el Trienni Liberal, a l'estiu del 1822, caigué en mans de les partides absolutistes de Joan Romagosa i d'Antonio Marañón, el Trapense, i així els reialistes pogueren constituir-hi la Regència d'Urgell, màxima manifestació de la ideologia dominant a la zona.[1]

Answer: a l'imperi napoleònic

Question: On va ser incorporada Catalunya en la guerra del Francès?

Answer: en el departament francès del Segre

Question: A quin departament va ser inclosa la comarca de la Seu en la guerra del Francès?

Answer: 1812–1814

Question: Quins anys va estar inclosa la comarca de la Seu en el departament francès del Segre?

Answer: la facció absolutista

Question: Què predominava un cop alliberada la comarca?

Answer: de les partides absolutistes

Question: A mans de qui va caure durant el Trienni Liberal?

Context: Tot i els conflictes bèl·lics a la vila nova, vicus Sedis Urgelli, s'accentuà el desenvolupament de la població durant el segle xii i tot i que la paraula civitas havia quedat reservada per l'antiga ciutat del turó (Castellciutat), els primers anys del segle xiii ja es troba una distinció clara entre la vila vella i la nova. La vila nova atragué un servei públic molt important en una comarca rural com la bladeria, és a dir la utilització obligatòria de les mesures oficials del blat i altres grans, mitjançant el pagament d'un cànon al representant del senyor. Encara que les mesures que es conserven sota el Carrer Major daten del 1379, podrien trobar-se a la situació original. La vila nova en poc temps es va convertir en un centre dedicat a la producció menestral i al comerç.[1]

Answer: a la vila nova

Question: On hi havia conflictes bèŀlics?

Answer: vicus Sedis Urgelli

Question: Com es deia vila nova?

Answer: Castellciutat

Question: Com es deia l'antiga ciutat del turó?

Answer: un servei públic molt important

Question: Què va atraure la vila nova?

Answer: n un centre dedicat a la producció menestral i al comerç

Question: En què es va convertir la vila nova en poc temps?

Context: Les precipitacions són escasses, al voltant dels 700 mm anuals, bé que augmenten considerablement amb l'altitud. A l'estiu, el màxim de pluges correspon a les muntanyes; el mínim és a l'hivern a tota la comarca d'Alt Urgell. És un clima, per tant, sec i fred a l'hivern, fresc i plujós a la primavera i començament d'estiu, calorós i sec al final d'estiu i començament de tardor, i fresc i humit a la tardor. La vegetació és continental, en gran part submediterrània.

Answer: escasses

Question: Com són les precipitacions?

Answer: amb l'altitud

Question: Com augmenten les precipitacions?

Answer: a les muntanyes

Question: On correspon el màxim de pluges a l'estiu?

Answer: sec i fred

Question: Com és el clima a l'hivern?

Answer: continental, en gran part submediterrània

Question: Com és la vegetació?

Context: Sant Ermengol va dirigir un pla ambiciós de renovació d'infraestructures, amb l'obertura del camí de Tres Ponts i la construcció d'un sistema de ponts sobre el riu Segre que facilitaria els intercanvis nord-sud. Ermengol també va iniciar la reconstrucció d'una nova catedral. La seva mort per accident, escaiguda mentre dirigia en les obres del pont de Bar, el 3 de novembre de 1035, li va privar de veure acabada la seva obra, que va consagrar el seu successor, Eribau.[19]

Answer: Sant Ermengol

Question: Qui va dirigir un pla de renovació d'infraestructures?

Answer: camí de Tres Ponts

Question: Quin camí va obrir Sant Ermengol?

Answer: un sistema de ponts sobre el riu Segre

Question: Què va construir Sant Ermengol?

Answer: els intercanvis nord-sud

Question: Què facilitava el sistema de ponts sobre el riu Segre?

Answer: d'una nova catedral

Question: Quina reconstrucció va iniciar Sant Ermengol?

Context: El veïnat de les Torres és situat al marge esquerre del Segre. Originàriament era format per la Torre del Cap, la del Peu i la del Mig. Amb el temps, però, aquesta zona agrícola s'ha anat poblant més. La gent divideix el terme del veïnat en la partida de les Torres, la de l'Olla, Segalers, la Sardina.

Answer: al marge esquerre del Segre

Question: On és el veïnat de les Torres?

Answer: la Torre del Cap, la del Peu i la del Mig

Question: Què formava el veïnat de les Torres originàriament?

Answer: s'ha anat poblant més

Question: Què ha passat amb el tems al el veïnat de les Torres?

Context: Poc després d'ésser alliberada pels francs del domini musulmà, la ciutat d'Urgell fou destruïda pels sarraïns i entrà en crisi per la repressió de l'heretgia adopcionista defensada pel bisbe Fèlix d'Urgell. Aquestes dos foren les causes que provocaren el trasllat de la seu episcopal a una nova localització. Del turó baixà a la vall, on va néixer el vicus Urgelli, és a dir un barri de la ciutat. A la plana es bastí la primera catedral de Santa Maria, segons el document conservat encara a l'arxiu de la mateixa seu, mentre l'antiga ciutat, un cop reconstruïda, quedava com a fortalesa.

Answer: pels francs

Question: Per qui va ser alliberada la ciutat d'Urgell del domini musulmà?

Answer: pels sarraïns

Question: Per qui va ser destruïda la ciutat d'Urgell després de ser alliberada pels francs?

Answer: Fèlix d'Urgell

Question: Qui defensava l'heretgia adopcionista?

Answer: a la vall

Question: On baixà la seu episcopal?

Answer: A la plana

Question: On es bastí la primera catedral de Santa Maria?


Història del metro de Barcelona

Context: Al cap de poc d'iniciar-se les obres per part del Gran Metropolità de Barcelona al juliol de l'any 1921, la societat GMB va presentar un projecte de modificació del traçat modificant els dos extrems de la línia i que va ser aprovat per la Divisó de Ferrocarrils el 1922. Per un extrem se situava l'estació terminal a la plaça de Lesseps, en comptes de al passeig de Sant Gervasi, ja que els darrers anys s'havien construït diverses línies de tramvies a la zona i GMB volia sol·licitar la concessió d'una nova línia que passaria per la zona. A l'altre extrem modificava el projecte inicial per la construcció d'una nova línia que s'iniciés a passeig de Gràcia fins al Portal de Mar, ja que la construcció dels túnels al llarg del passeig de Colom es veia complicada perquè el subsòl està format per blocs de pedra de l'antiga escullera i podria causar filtracions d'aigua. El traçat d'aquesta es preveia per la ronda de Sant Pere i Via Laietana. A Laietana aprofitaria els túnels ja existents que va construir l'Ajuntament de Barcelona el 1908 durant el Pla de Reforma de la Ciutat i que encara no s'havien utilitzat. GMB va adquirir els túnels per 800.000 pessetes, a més havia de pagar a l'Ajuntament un cànon anual de 45.000 pessetes i una participació de l'explotació de la línia.[9]

Answer: 1921

Question: Quin any es van iniciar les obres?

Answer: la Divisó de Ferrocarrils

Question: Qui va aprovar el nou traçat?

Answer: Lesseps

Question: A quina plaça es situava una estació terminal?

Answer: per blocs de pedra

Question: Per què estava format el subsol?

Answer: 800.000 pessetes

Question: Quant va costar adquirir els túnels?

Context: L'altra línia la línia 9 divida en dos serveis L9/L10 va iniciar les obres el setembre de 2003 a Badalona amb un cost inicial previst de 1.947 milions d'euros. Es preveia que el tram IV, entre Can Zam, Gorg i la Sagrera (Sagrera-Meridiana en el projecte constructiu), entraria en funcionament el 2004 i la resta de la línia el 2007.[80] El 2004 el pressupost ja pujava a 3.000 milions i l'entrada de funcionament del tram IV passava al 2006.[81]

Answer: el setembre de 2003

Question: Quan van iniciar les obres de la línia 9?

Answer: 1.947 milions d'euros

Question: Quin cost hi havia previst?

Answer: 3.000 milions

Question: A quant pujava el pressupost el 2004?

Answer: 2006

Question: Quin any va entrar en funcionament el tram IV?

Answer: Badalona

Question: On van començar les obres de la línia 9?

Context: La inauguració del primer ferrocarril metropolità de la ciutat es va produir el 30 de desembre de 1924, presidida per l'infant Ferran de Baviera, en representació del rei Alfons XIII. Es va obrir el tram entre Catalunya i Lesseps de la línia I, ja que el tram de Liceu estava més endarrerit. Tenia una longitud de 2.741 metres amb quatre estacions: Lesseps, Diagonal, Aragó (ara Passeig de Gràcia) i Catalunya, amb ascensors a Lesseps i Fontana, aquesta última oberta posteriorment l'1 de maig de 1925 i l'ampliació fins a Liceu el 5 de juliol.[11]

Answer: el 30 de desembre de 1924

Question: Quan es va inaugurar el primer ferrocarril metropolità?

Answer: Ferran de Baviera

Question: Qui va presidir la inauguració?

Answer: entre Catalunya i Lesseps

Question: Quin tram es va obrir primer?

Answer: 2.741 metres

Question: Quina longitud tenia?

Answer: quatre

Question: Quantes estacions tenia?

Context: El 1978 la infraestructura del metro passa a dependre de la Generalitat de Catalunya, substituint al Ministeri d'Obres Públiques del Govern d'Espanya. Un any més tard, fruit de la coordinació del transport públic a Barcelona i de la municipalització de les empreses de transport, FMB i Tramvies de Barcelona reanomenat a Transports de Barcelona van començar a l'explotació conjunta el 1979 sota el nom de Transports Municipals de Barcelona (TMB). Posteriorment va canviar de nom a Transports Metropolitans de Barcelona.[1]

Answer: 1978

Question: Quin any la infraestructura del metro passa a dependre de la Generalitat de Catalunya?

Answer: Transports Municipals de Barcelona

Question: Qui explotava el metro el 1979?

Answer: Transports Metropolitans de Barcelona

Question: A quin nom van canviar posteriorment?

Context: El 1982, durant la inauguració d'un perllongament de la línia 4 del metro de Barcelona, tant l'alcalde de Barcelona (Narcís Serra) com el president de la Generalitat de Catalunya (Jordi Pujol), parlaven de la voluntat de la creació d'una autoritat única per dirigir el destí del metro. Uns defensaven que l'autoritat única fos la Corporació Metropolitana de Barcelona i els altres la Generalitat.[67] Finalment es va optar per la creació d'un consorci que integrés la Generalitat de Catalunya, l'Ajuntament de Barcelona i l'Entitat Metropolitana del Transport.[35]

Answer: Narcís Serra

Question: Qui era alcalde de Barcelona el 1982?

Answer: Jordi Pujol

Question: Qui era president de la Generalitat de Catalunya?

Answer: per dirigir el destí del metro

Question: Per a què volien crear una autoritat única?

Answer: un consorci

Question: Què van crear?

Answer: la Generalitat de Catalunya, l'Ajuntament de Barcelona i l'Entitat Metropolitana del Transport

Question: Què integrava el consorci?


Lèmurs

Context: Els lèmurs diürns són visibles durant el dia, per la qual cosa viuen en grups, on un major nombre d'ulls i orelles ajuda a descobrir possibles depredadors. Els lèmurs diürns utilitzen i responen a les crides d'alarma, fins i tot les d'altres espècies de lèmur i les d'aus no depredadores. El lèmur de cua anellada té diferents crides i reaccions davant de diferents depredadors, com les aus de presa, els mamífers o les serps.[36] Alguns, com ara l'indri, utilitzen una estratègia de cripsi per camuflar-se. Sovint se'ls sent, però són difícils de veure entre els arbres a causa de la llum clapada (mescla de llum i ombra) dels boscos, cosa que els ha donat la reputació de ser «fantasmes del bosc».[74]

Answer: en grups

Question: Com viuen els lèmurs diürns?

Answer: descobrir possibles depredadors

Question: Quina és la finalitat per als lèmurs diürns de viure en grup?

Answer: de diferents depredadors

Question: Davant de què té diferents crides el lèmur de cua anellada?

Answer: de cripsi

Question: Quina estratègia utilitzen els indris per camuflar-se?

Answer: «fantasmes del bosc»

Question: Quin nom reben els indris degut a la seva reputació?

Context: Tradicionalment s'ha considerat els lèmurs menys intel·ligents que els primats antropoïdeus[124] i s'ha descrit els micos i hominoïdeus com a més astuts, hàbils i entabanadors.[14] Moltes espècies de lèmur, com els sifaques i el lèmur de cua anellada, han donat pitjors resultats en proves dissenyades per a micos, però tenen el mateix rendiment en d'altres.[14][100] Aquestes comparacions podrien ser injustes, car els lèmurs prefereixen manipular els objectes amb la boca més que amb les mans i només s'interessen per objectes quan estan en captivitat.[100] De fet, diversos estudis han demostrat que els lèmurs tenen el mateix nivell d'intel·ligència tècnica que la resta de primats.[125] No s'han vist lèmurs utilitzant eines a la natura, tot i que en captivitat el lèmur bru i el lèmur de cua anellada han demostrat ser capaços d'entendre i utilitzar eines.[13]

Answer: menys intel·ligents

Question: Com s'han considerat tradicionalment els lèmurs respecte als primats antropoïdeus?

Answer: en proves dissenyades per a micos

Question: En quines proves donen mals resultats els sifaques?

Answer: amb la boca

Question: Com prefereixen manipular els objectes els lèmurs?

Answer: el lèmur bru i el lèmur de cua anellada

Question: Quins lèmurs han utilitzat eines en captivitat?

Context: Els lèmurs són animals socials i viuen en grups que en general tenen almenys quinze individus.[12] Entre els seus models d'organització social, es poden mencionar el model «solitari, però social» i el model de «fissió-fusió»,[N 3] «unions de parella» i «grups multimascle».[93] Els lèmurs nocturns són fonamentalment solitaris però socials. De nit busquen aliment totss sols, però en general es reuneixen en grups durant el dia. El grau de socialització varia en funció de l'espècie, el gènere, la localització i l'estació.[27][36] Per exemple, en moltes espècies nocturnes les femelles, juntament amb les seves cries, comparteixen llocs de cria amb altres femelles i possiblement un mascle. Aquests llocs de cria abasten un ample territori i els poden compartir diversos grups de femelles. En el cas dels lèmurs mostela i els lèmurs forcats, una o dues femelles poden compartir un territori, possiblement amb un mascle. A més de compartir espais vitals, també es relacionen vocalment o física amb el seu company de territori mentre busquen aliment durant la nit.[36] Entre els lèmurs diürns es donen molts dels sistemes socials vistos en micos i hominoïdeus.[12][36] Viuen en grups socials relativament permanents i cohesionats. Els grups multimascle són el sistema més comú entre ells, igual que en la majoria de primats antropoïdeus.[N 4] Els lèmurs bruns o vertaders utilitzen aquest sistema social i sovint viuen en grups de deu individus o menys. S'ha comprovat que els lèmurs de collar viuen en societats de fissió-fusió[36] i que els indris formen unions de parella.[93]

Answer: almenys quinze

Question: Quants individus tenen els grups de lèmurs?

Answer: solitaris però socials

Question: Com són els lèmurs nocturns?

Answer: sols

Question: Com busquen aliment els lèmurs nocturns?

Answer: durant el dia

Question: Quan es reuneixen els lèmurs nocturns en grups?

Answer: Els grups multimascle

Question: Quin és el sistema més comú entre els lèmurs?

Context: Madagascar no només té dues zones climàtiques radicalment diferents (les selves tropicals de l'est i les regions seques de l'oest),[12] sinó que també pateix des de profundes sequeres fins a inundacions provocades per ciclons.[127] Aquests reptes climàtics i geogràfics, juntament amb uns sòls pobres i de baixa productivitat vegetal, la gran varietat i complexitat dels seus ecosistemes i la manca d'arbres que donin fruit amb regularitat (com les figueres) han portat els lèmurs a evolucionar cap a una enorme diversitat morfològica i de comportament.[11][12][30][88] La seva supervivència ha requerit la capacitat de suportar extrems constants, en lloc d'una estabilitat o regularitat anual.[127]

Answer: dues

Question: Quantes zones climàtiques té Madagascar?

Answer: pobres i de baixa productivitat vegetal

Question: Com són els sòls de Madagascar?

Answer: cap a una enorme diversitat morfològica i de comportament

Question: Cap a on han evolucionat els lèmurs?

Answer: la capacitat de suportar extrems constants

Question: Què ha requerit la supervivència dels lèmurs?

Answer: climàtics i geogràfics

Question: Quins són els reptes que han d'afrontar els lèmurs de Madagascar?

Context: La seva classificació taxonòmica és controvertida i depèn de quin concepte d'espècie es faci servir. Fins i tot es discuteix la taxonomia de nivell més alt. Alguns experts ubiquen la majoria dels lèmurs a l'infraordre Lemuriformes, mentre que altres creuen que aquest clade conté tots els estrepsirinis existents, situant tots els lèmurs a la superfamília Lemuroidea i els lorísids i galàgids a la superfamília Lorisoidea. Arribaren a Madagascar fa aproximadament 62–65 Ma per rafting (en rais de vegetació) en algun moment en què els corrents oceànics n'afavoriren la dispersió cap a l'illa. Des d'aleshores, els lèmurs han evolucionat per enfrontar-se a un medi altament estacional i les seves adaptacions els donen un nivell de diversitat que rivalitza amb el d'altres grups de primats. Fins a l'arribada dels humans a l'illa, fa aproximadament 2.000 anys, existien lèmurs tan grans com un goril·la mascle. Actualment queden unes cent espècies de lèmurs, la majoria descobertes o promogudes al rang d'espècie a partir de la dècada del 1990.

Answer: controvertida

Question: Com és la seva classificació taxonòmica?

Answer: Lemuriformes

Question: En quina infraordre ubiquen els lèmurs alguns experts?

Answer: per rafting

Question: Com arribaren els lèmurs a Madagascar?

Answer: per enfrontar-se a un medi altament estacional

Question: Per a què han evolucionat els lèmurs?

Answer: fa aproximadament 2.000 anys

Question: Quan van arribar els humans a Madagascar?

Context: Una suposició habitual en mastologia és que els petits mamífers no poden subsistir amb una alimentació exclusivament vegetal i necessiten una dieta rica en calories per sobreviure. Per això es considerava que la dieta dels primats menuts havia de tenir un alt contingut d'insectes (és a dir, serien insectívors), que són rics en proteïnes. Les investigacions han mostrat, tanmateix, que els lèmurs ratolí, els primats vivents més petits, consumeixen més fruita que insectes, cosa que contradiu la hipòtesi general.[13][36]

Answer: amb una alimentació exclusivament vegetal

Question: Com no poden subsistir els petits mamífers?

Answer: rica en calories

Question: Com ha de ser la dieta perquè els petits mamífers sobrevisquin?

Answer: un alt contingut d'insectes

Question: Què consideraven que havia de tenir la dieta dels primats menuts?

Answer: en proteïnes

Question: En què son rics els insectes?

Answer: els lèmurs ratolí

Question: Quins són els primats vivents més petits?