Pintura

Context: Els llenços més usats són els provinents de fibres vegetals, com ara el cànem, el lli, el jute o el cotó. Tots es presenten amb gra fi o gruixut, segons el resultat que pretengui obtenir l'artista; actualment, també hi ha suports fets de teixit de polièster. Aquests llenços es poden adquirir a metres i el mateix pintor els munta sobre un marc o en fa servir els que hi ha al mercat amb una oferta de tipus i formats diferents. Existeix una numeració internacional en què s'indiquen les mides de llargada i amplària de cada bastidor. A més a més, es donen tres formats diferents que correspon al de «figura», «paisatge» i «marina». La mida d'un costat és sempre la mateixa i l'altra va disminuint; per exemple, el «40 figura» mesura 100 x 81 cm, el «40 paisatge» mesura 100 x 73 cm, i el «40 marina» mesura 100 x 64 cm. Naturalment, no cal seguir aquesta regla i cada autor pot realitzar la seva obra amb la mida que més desitgi.[34] La majoria de llenços del mercat estan preparats amb oli de llinosa i tapaporus i també existeixen preparacions a base d'emulsions aptes per a l'oli o l'acrílic; d'aquesta manera, se simplifica la preparació d'emprimacions per a diferents tipus de pintura i s'obté sempre el mateix resultat.[35]

Answer: de fibres vegetals

Question: D'on provenen els llenços més usats?

Answer: polièster

Question: De què poden ser fets els llenços actualment?

Answer: sobre un marc

Question: Sobre què es munta el llenç?

Answer: preparats

Question: Com estan els llenços que trobem al mercat?

Context: Les tècniques de pintura es classifiquen segons com es dilueixen i fixen els pigments en el suport en el qual es pinta. En general, i com es detalla en les tècniques que es comenten a continuació, si els pigments no són solubles a l'aglutinant, llavors romanen dispersos en aquest.[16] És convenient distingir entre «procediment pictòric» i «tècnica pictòrica». S'entén per procediment pictòric la unió dels elements que constitueixen l'aglutinant o adhesiu, i els pigments. La forma d'aplicar aquest procediment pictòric s'anomena «tècnica pictòrica».[17]

Answer: segons com es dilueixen i fixen els pigments

Question: Com es classifiquen les tècniques de pintura?

Answer: dispersos

Question: Com romanen els pigments si no són solubles a l'aglutinat?

Context: La taula de fusta ha estat un dels suports més utilitzats al llarg de la història. Els artistes egipcis ja pintaven sobre la fusta dels sarcòfags i, especialment, durant l'edat mitjana, en trobem molts exemples en els retaules o frontals dels altars. L'emprimació tan sols requeria una capa de cola o, en cas d'haver de daurar-lo amb pa d'or, calia fer una altra preparació prèvia amb coles, guix i argila. Aquest també fou el principal suport per a la pintura de cavallet europea fins al segle xv.[31]

Answer: La taula de fusta

Question: Quin suport s'ha utilitzat més històricament?

Answer: Els artistes egipcis

Question: Quin pintava sobre la fusta dels sarcòfags?

Answer: retaules

Question: Quin exemple hi ha durant l'edat mitjana?

Answer: una capa de cola

Question: Què requeria la imprimació?

Answer: amb pa d'or

Question: Amb què el dauraven?

Context: El suport compleix la funció de ser el portador del fons i de les capes de pintura. Els suports són molt variats; els més tradicionals són el paper, el cartó, la fusta, el llenç i els murs, als quals s'hi poden afegir, entre d'altres, el metall, el vidre, el plàstic o el cuir. Tots necessiten una emprimació especial, que depèn del procediment pictòric que es vulgui seguir.[30]

Answer: el portador del fons

Question: Què és el suport?

Answer: molt variats

Question: Com són els suports?

Answer: una emprimació

Question: Què necessiten tots els suports?

Answer: del procediment pictòric

Question: De què depèn la imprimació?

Context: Les pintures són obres d'art i atenent al seu sentit estètic Ernst Gombrich comenta:[1] No hi ha res de dolent en el fet que ens delectem en el quadre d'un paisatge perquè ens recorda la nostra casa o en un retrat perquè ens recorda un amic, ja que com a persones que som, quan mirem una obra d'art ho fem sotmesos al record d'una munió de coses que, per bé o per mal, influeixen sobre els nostres gustos. I parafrasejant a Arnold Hauser: Les interpretem (les pintures) d'acord amb les nostres pròpies finalitats i aspiracions, els hi traslladem un sentit, l'origen del qual està en les nostres formes de vida i hàbits mentals. Ernst Bloch, en L'esperit de la utopia (1918), defensa l'art no figuratiu, relacionant-lo amb una concepció utòpica de l'individu com un destí no revelat, però present de manera inconscient en el més profund de l'ésser humà.[2] Si la tasca de la pintura fos posar-nos davant dels ulls l'aire i la preciosa vastitud de l'espai i de tota la resta, valdria més anar a gaudir directa i gratuïtament de tot allò. Erwin Panofsky i altres historiadors de l'art analitzen el contingut de les pintures mitjançant la iconografia (forma) i la iconologia (el seu contingut).

Answer: obres d'art

Question: Què són les pintures?

Answer: un sentit

Question: Què traslladem a les pintures?

Answer: amb una concepció utòpica de l'individu

Question: Amb què relaciona Ernst Bloch l'art no figuratiu?

Context: L'església de la Contrareforma impulsà un tipus d'art religiós molt autèntic amb el qual s'intentà contrarestar l'amenaça del protestantisme. D'aquesta manera, les convencions artificials dels manieristes que havien dominat l'art durant gairebé un segle, ja no eren les més adequades. Les dues característiques més importants del manierisme foren el rebuig de les normes i l'aposta per la llibertat en la composició, en els colors i en les formes. La novetat dels caravaggistes era un naturalisme radical que combinava l'observació física detallada i el clarobscur, l'ús de la llum i les ombres, un recurs fins i tot teatral i dramàtic. Caravaggio i Annibale Carracci són dos pintors coetanis, considerats decisius en la conformació pictòrica de la pintura barroca, una pintura caracteritzada pel dinamisme i el tipus de composició. Entre els artistes més rellevants, cal destacar Rembrandt, Velázquez i Rubens. Durant la primera meitat del segle XVIII, es va imposar el rococó, un estil més alegre i festiu que el barroc. Fou a França i Alemanya on va tenir un impuls més gran.

Answer: molt autèntic

Question: Com era l'art religiós que impulsà la Contrareforma?

Answer: l'amenaça del protestantisme

Question: Què intenten contrarestar amb aquest art?

Answer: les normes

Question: Què rebutjaven els manieristes?

Answer: Caravaggio i Annibale Carracci

Question: Quins pintors van ser decisius en l'estil pictòric del barroc?

Answer: el rococó

Question: Quin moviment es va imposar la primera meitat del segle XVIII?


Retrat d'una dama (Van der Weyden)

Context: Els seus ulls miren fixament cap avall, amb humilitat, en contrast amb la seva roba relativament extravagant. La pietat de la seva expressió s'aconsegueix a través de motius comuns en el treball de Van der Weyden. Els seus ulls i nas s'allarguen, i el seu llavi inferior sembla més ple amb l'ús del color i amb un acabat més pronunciat. Algunes línies verticals al voltant d'aquests trets s'emfatitzen, amb les pupil·les grans i les seves celles una mica alçades. A més a més, els contorns de la seva cara se subratllen d'una manera que és un xic antinatural i abstracta,[14] i fora de les restriccions espacials habituals de les representacions humanes del segle xv.[15] Aquesta metodologia va ser descrita per l'historiador d'art Erwin Panofsky: "Rogier es concentrava en certs aspectes principals –principals tant des d'un punt de vista fisiològic com psicològic– que expressava principalment mitjançant les línies".[16] El seu front alt i la boca es considera que suggereixen una naturalesa intel·lectual, asceta i vehement alhora, que simbolitza "un conflicte pendent en la seva personalitat".[17]

Answer: extravagant

Question: Com és la seva roba?

Answer: pietat

Question: Què s'hi veu en la seva expressió?

Answer: antinatural i abstracta

Question: De quina manera es subratlla el contorn de la cara?

Answer: tant des d'un punt de vista fisiològic com psicològic

Question: Quins eren els aspectes principals en que es centrava?

Answer: un conflicte pendent en la seva personalitat

Question: Què simbolitza el front alt i la boca?

Context: L'orella esquerra de la dona està, segons l'historiador d'art Norbert Schneider, antinaturalment alta i enrere, més paral·lela als seus ulls que al seu nas; aquesta posició és probablement un mecanisme artístic que féu servir l'artista per donar continuïtat al flux de la línia diagonal de l'ala interior dreta del vel. Al segle xv, els vels es portaven normalment per modèstia, per amagar la sensualitat de la carn. En aquest treball, el vel té l'efecte oposat; la cara de la dona està emmarcada pel pentinat i així cridar l'atenció sobre la seva bellesa.[12]

Answer: antinaturalment alta i enrere

Question: Com està l'orella esquerra?

Answer: és probablement un mecanisme artístic

Question: Per què té aquesta posició l'orella?

Answer: per modèstia

Question: Per què es portaven els vels al segle xv?

Answer: l'efecte oposat

Question: Quin efecte té el vel en aquesta composició?

Answer: pel pentinat

Question: Per què està emmarcada la cara de la dona?

Context: Encara que Van der Weyden no va posar títol al treball, i el nom de la model no consta en cap dels inventaris,[27] l'estil del seu vestit s'ha fet servir per situar el quadre en una època tardana dins la carrera de Van der Weyden. La datació aproximada de 1460 es basa en el vestit d'última moda i en la posició cronològica del treball dins l'evolució de l'estil de Van der Weyden.[28] Tanmateix, és possible que s'executés fins i tot més tard, tenint present que Van der Weyden va morir el 1464.[13]

Answer: no va posar títol

Question: Què va fer Van der Weyden amb el treball?

Answer: l'estil del seu vestit

Question: Què ens ajuda a situar el quadre?

Answer: en una època tardana

Question: On el podríem situar dins la carrera del pintor?

Answer: 1460

Question: Quina és la datació aproximada?

Answer: 1464

Question: Quin any va morir Van der Weyden?

Context: Malgrat aquesta nova llibertat expressiva, els retrats femenins de Van der Weyden són sorprenentment similars en el concepte i estructura,[4] als de Campin.[note 5] Molts són rostres de tres quarts de cos i de mig cos. Típicament posen els seus models davant d'un fons fosc, que és uniforme i no descriptiu. Mentre els retrats destaquen pel seu patetisme expressiu,[23] els trets facials de les dones s'assemblen fortament l'un a l'altre. Això indica que encara que Van der Weyden no s'adheria a la tradició de la representació idealitzada, procurava complaure als seus models en una manera que reflectia els ideals contemporanis de la bellesa. La majoria dels retrats de Van der Weyden varen ser pintats per encàrrec de la noblesa; només va pintar-ne cinc (incloent-hi Retrat d'una dama) que no eren retrats de donants.[note 6][24] Se sap que en el seu Retrat de Felip de Croy (c. 1460), Van der Weyden millorava les faccions del noble jove flamenc amagant el seu gran nas i el seu prognatisme mandibular.[14] Quan descrivia aquesta tendència, l'historiador d'art Norbert Schneider escrivia: "Mentre Van Eyck mostra la natura 'crua', com era, Rogier millora la realitat física, civilitzant i refinant la natura i la forma humana amb l'ajuda d'un pinzell.".[12]

Answer: als de Campin

Question: A quins retrats s'assemblen els de Van der Weyden?

Answer: uniforme i no descriptiu

Question: Com és el fons darrere el model?

Answer: pel seu patetisme expressiu

Question: Per què destaquen els retrats?

Answer: els ideals contemporanis de la bellesa

Question: Què reflectien els retrats del seus models?

Answer: la noblesa

Question: Qui va encarregar-li la majoria de retrats?


Metro de Barcelona

Context: El 4 d'abril es tanca temporalment el tram Urquinaona i Jaume I de la línia 3, l'antic Gran Metro.[37] El 1973 es reobriria el tram tancat, ja condicionat i habilitat per esdevenir la línia 4, amb un perllongament des d'Urquinaona a Gran Vía a Joanic.[38] Un any més tard s'obriria el tram Joanic-Guinardó amb una estació intermèdia, Alfons X.[39]

Answer: el tram Urquinaona i Jaume I de la línia 3

Question: Quin tram es tancà temporalment el 4 d'abril?

Answer: Gran Metro

Question: Com s'havia anomenat el tram Urquinaona i Jaume I de la línia 3?

Answer: El 1973

Question: Quan es va obrir el tram tancat de la línia 3?

Answer: ja condicionat i habilitat per esdevenir la línia 4

Question: Com es va obrir el tram tancat de la línia 3?

Answer: el tram Joanic-Guinardó

Question: Quin tram es va obrir un any més tard?

Context: Té un total de 159 estacions, 150 trens circulant en hora punta i una xarxa de 119,0 quilòmetres de longitud. 22 estacions tenen correspondència amb altres línies. La plantilla de treballador és de 3.567 persones i el 2019 es van realitzar en aquesta xarxa 411 milions de viatges.[79]

Answer: 159

Question: Quantes estacions té?

Answer: 150

Question: Quants trens circulen en hora punta?

Answer: 119,0 quilòmetres

Question: Quina longitud té la xarxa?

Answer: 3.567

Question: Quants treballadors té la plantilla?

Answer: 22

Question: Quantes estacions tenen correspondència amb altres línies?

Context: Des de l'any 2010 els mitjans de comunicació locals i internacionals s'han fet ressò del gran nombre de robatoris que tenen lloc al suburbà barceloní de FMB.[122] L'any 2010 els Mossos d'Esquadra van rebre 60 denúncies diàries per robatoris al metro, sobretot a la L3 i a l'estiu L4,[123] i l'any 2011 uns 150 robatoris al dia amb un total de 3.700 furts el primer trimestre.[124] Segons la cancelleria nipona un de cada tres japonesos que visiten Barcelona han estat víctimes de robatori al metro.[125]

Answer: del gran nombre de robatoris

Question: De què s'han fet ressò mitjans locals i internacionals del suburbà de Barcelona?

Answer: 60 denúncies diàries

Question: Quantes denúncies van rebre els Mossos el 2010?

Answer: per robatoris al metro

Question: Per què eren les denúncies que van rebre els Mossos?

Answer: a la L3 i a l'estiu L4

Question: Quan es produeixen sobretot els robatoris?

Answer: un de cada tres

Question: Quants japonesos que visiten Barcelona han estat víctimes de robatori?

Context: El 1976 la línia 5 va arribar a Sant Ildefons des de Pubilla Cases, i es va perllongar amb una estació la línia 4 a Barceloneta.[40] El 1977 la L4 es perllonga fins Selva de Mar.[41] Posteriorment el 1982 es va inaugurar el tram Maragall - Via Júlia (llavors Roquetes).[42] També es va perllongar fins a la Pau, des de Selva de Mar, amb tres estacions.[43]

Answer: Sant Ildefons

Question: Fins a on va arribar la línia 5 el 1976?

Answer: Barceloneta

Question: Amb quina estació es va perllongar la línia 4 el 1976?

Answer: la L4

Question: Quina línia es perllongà fins a Selva de Mar?

Answer: el 1982

Question: Quin any es va inaugurar el tram Maragall - Via Júlia?

Answer: amb tres

Question: Amb quantes estacions es va perllongar des de Selva de Mar fins a la Pau?

Context: Des del 2001 el metro es troba integrat en el sistema tarifari[61] de l'Autoritat del Transport Metropolità (ATM), des del 2009 també conegut com a ATM Àrea de Barcelona. Aquests ens és un consorci encarregat de la planificació d'infraestructures i serveis, relacions amb operadors i ordenació de les tarifes, entre d'altres.[93] L'existència d'aquest organisme permet viatjar amb un mateix bitllet i fer transbord entre línies del metro de diferents operadors, enllaçar amb altres mitjans de transport com rodalies Barcelona, altres FGC, tramvia i autobusos urbans i interurbans.[94]

Answer: de l'Autoritat del Transport Metropolità

Question: En quin sistema tarifari età integrat el metro des del 2001?

Answer: a ATM Àrea de Barcelona

Question: Com es coneix també l'ATM des del 2009?

Answer: infraestructures i serveis

Question: Què planifica l'ATM?

Answer: un consorci

Question: Què és l'ATM?

Answer: les tarifes

Question: Què ordena l'ATM?


Rosegadors

Context: Un grup de rosegadors, que actualment són classificats com a caviomorfs, arribaren a Sud-amèrica al Rupelià (fa uns trenta-un milions d'anys) – probablement des d'Àfrica en troncs flotants a través de l'Atlàntic, aleshores molt més estret.[30] En aquella època, Sud-amèrica estava – com durant gran part del Cenozoic – aïllada de la resta de continents, de manera que presentava una fauna particular, en una situació similar a la del continent australià. Hi havia pocs grups de mamífers (els marsupials, els meridiungulats actualment extints i els xenartres), de manera que els caviomorfs pogueren ocupar un nínxol ecològic gens típic dels rosegadors. Algunes espècies herbívores esdevingueren l'equivalent ecològic dels artiodàctils i es desenvoluparen formes gegants. Encara avui en dia, el rosegador més gran pertany a aquest grup; es tracta del capibara. Formes extintes com Phoberomys assoliren la mida d'un hipopòtam.[31]

Answer: com a caviomorfs

Question: Com són classificats el grup de rosegadors que arribaren a Sud-amèrica?

Answer: Rupelià

Question: En quin període arribaren els caviomorfs a Sud-amèrica?

Answer: des d'Àfrica

Question: Des d'on van arribar probablement els caviomorfs a Sud-amèrica?

Answer: en troncs flotants

Question: Com van arribar els caviomorfs a Sud-amèrica?

Answer: els meridiungulats

Question: Quins mamífers estan actualment extints?

Context: Moltes espècies han desenvolupat independentment l'una de l'altra un cos esvelt, un pelatge impermeable i unes membranes natatòries entre els dits de les potes i la cua, totes adaptacions per un estil de vida aquàtica. En són exemples els castors, les rates mesqueres, els coipús, els ictiominis o les rates d'aigua australianes. Per protegir-se dels predadors, alguns grups com els porcs espins, els porc espins del Nou Món o les rates espinoses, han desenvolupat un pelatge amb punxes. Tanmateix, gran part de les espècies de rosegadors s'assemblen a les rates o els ratolins en el seu físic xuclat, potes curtes i coll curt. Alguns exemples són la majoria de muroïdeus, els glírids i altres grups.

Answer: entre els dits de les potes i la cua

Question: On han desenvolupat moltes espècies membranes natatòries?

Answer: adaptacions per un estil de vida aquàtica

Question: Per què han desenvolupat moltes espècies membranes natatòries?

Answer: pelatge amb punxes

Question: Què han desenvolupat els porcs espins per protegir-se dels predadors?

Answer: en el seu físic xuclat, potes curtes i coll curt

Question: En què s'assemblen gran part de les espècies de rosegadors a les rates?

Context: L'òrbita ocular sempre queda oberta per la part posterior i mai no està envoltada d'os.[13] L'extrem de l'os zigomàtic de darrere l'òrbita ocular està poc desenvolupat o absent. Una excepció d'això són els esquirols, en què aquesta estructura està sempre present. L'os zigomàtic forma rarament una continuació de l'os frontal, de manera que l'òrbita ocular queda més o menys unida amb la fossa temporal. El forat llagrimer es troba sempre a la vora de l'òrbita.

Answer: per la part posterior

Question: Per on queda oberta l'orbita ocular?

Answer: poc desenvolupat o absent

Question: Com està l'extrem de l'os zigomàtic de darrere l'òrbita ocular?

Answer: esquirols

Question: En quina espècie l'os zigomàtic de darrere l'òrbita ocular està sempre present?

Answer: amb la fossa temporal

Question: Amb què queda unida més o menys l'òrbita ocular?

Answer: a la vora de l'òrbita

Question: On és el forat llagrimer?

Context: Ja l'any 1735, Carl von Linné agrupà en el seu Systema Naturae tots els rosegadors dins l'ordre Glires, juntament amb els lagomorfs. Aquest grup també contenia les almesqueres, els opòssums, els rinoceronts, les rates-pinyades, els ai-ais i a vegades altres grups de mamífers no relacionats. A partir del 1821 s'aplicà el terme Rodentia per l'ordre que agrupava els rosegadors i els lagomorfs. Basant-se en la configuració diferent de la seva musculatura masticatòria, el grup fou subdividit el 1855 en esciuromorfs, miomorfs, histricomorfs i lagomorfs. Els tres primers grups, que actualment són classificats com a rosegadors, foren reunits el 1876 com a Simplicidentata en contrast amb els lagomorfs. Basant-se en l'estructura del maxil·lar inferior, els rosegadors en el sentit actual foren subdividits de nou el 1899 en esciürògnats i histricògnats. Juntament amb la subdivisió en esciuromorfs, miomorfs i histricomorfs, aquesta classificació encara està molt estesa avui en dia. El 1912 se suggerí per primer cop que els rosegadors i els lagomorfs no estaven estretament relacionats i els dos grups foren separats en ordres separats.

Answer: Rodentia

Question: Quin terme s'aplica a partir del 1821 per denominar l'ordre que agrupava els rosegadors i els lagomorfs?

Answer: 1855

Question: Quan va ser subdividit el grup basant-se en la diferent configuració de la musculatura masticatòria?

Answer: en esciuromorfs, miomorfs, histricomorfs i lagomorfs

Question: Com es va dividir el 1855 el grup?

Answer: en esciürògnats i histricògnats

Question: Com van ser subdividits de nou els rosegadors l'any 1899?

Answer: en l'estructura del maxil·lar inferior

Question: En què es van basar per subdividir els rosegadors l'any 1899?

Context: La longevitat és molt variable. Fins i tot quan defugen l'amenaça de tots els depredadors que tenen, molts grups, com ara els muroïdeus, tenen una longevitat màxima de només entre un i dos anys. Tanmateix, també existeixen més rosegadors amb una major esperança de vida. En el porc espí s'ha documentat una longevitat de vint-i-set anys, però el rècord pertany (en els casos coneguts) a un farumfer l'edat del qual fou estimada a vint-i-vuit anys.[18]

Answer: molt variable

Question: Com és la longevitat?

Answer: de només entre un i dos anys

Question: Quina longevitat màxima tenen els muroïdeus?

Answer: un farumfer

Question: Qui té el rècord en longevitat?

Answer: vint-i-vuit anys

Question: Quina edat s'estimà que tenia el farumfer?

Answer: porc espí

Question: A qui se li ha documentat una longevitat de vint-i-set anys?


Escola del Bullenhuser Damm

Context: El periodista Günter Schwarberg i la seva esposa, l'advocada Barbara Hüsing, començaren a indagar la història del lloc vers la fi dels anys 1970. Gràcies a la seva insistent recerca i la publicació d'una sèrie d'articles a la revista Stern, a poc a poc es pogueren identificar familiars de 16 de les 20 víctimes, els quals ignoraven completament on i com havien mort els seus fills, germans o néts. El 20 d'abril del 1979 s'aplegaren 2000 persones davant de l'escola i es fundà l'Associació dels nens de Bullenhuser Damm. Es posaren panels informatius al soterrani sobre els crims que s'hi havien perpetrat 34 anys enrere. El 1980, el Senat de la ciutat d'Hamburg qualificà el lloc de monument i dedicà l'escola a Janusz Korczak, un metge polonès que fou assassinat el 1942 a Treblinka, juntament amb els nens de l'orfenat del qual n'era el director.[16] El 21 d'abril del mateix any, uns neonazis feren esclatar una bomba davant l'escola.[17] El 1985 s'inaugurà un roserar darrere l'escola, on qualsevol persona pot plantar un roser en memòria de les víctimes; s'hi troben també pedres commemoratives dedicades als nens i, per primera vegada, també als soviètics assassinats.

Answer: Günter Schwarberg i la seva esposa, l'advocada Barbara Hüsing

Question: Qui va començar a indagar la història de l'escola?

Answer: el Senat de la ciutat d'Hamburg

Question: Qui la va qualificar com a monument?

Answer: Janusz Korczak

Question: A qui dedicaren l'escola?

Answer: 1942

Question: Quin any hi van fer esclatar una bomba davant l'escola?

Context: El 1986, un tribunal internacional acusà la justícia federal alemanya de tàctiques dilatòries en l'elucidació dels crims nazis. En general, la justícia alemanya de la postguerra no s'afanya massa a esbrinar i perseguir els crims dels nazis.[18] El cas de l'SS Arnold Strippel n'és un exemple. Fins i tot el 1996, un fiscal formulà una acusació contra un panel informatiu del soterrani de l'escola en el qual s'explicava la negligència del poder judicial i en el qual s'havien publicat citacions de l'argumentació per rebatre algunes acusacions.[19] El fiscal Helmut Münzberg qualificà els crims de Strippel d'«assassinat per raons fútils», però argumentà contra l'acceptació de la condició agreujant d'«assassinat cruel». Després de la seva instrucció sumarial en preparació del judici del 1967, Münzberg digué textualment en el seu informe:

Answer: la negligència del poder judicial

Question: Què explicava un dels panells de l'escola?

Answer: assassinat per raons fútils

Question: Com qualificà els crims Münzberg?

Answer: de tàctiques dilatòries

Question: De què va ser acusada la justícia alemanya?

Answer: un tribunal internacional

Question: Qui va acusar la justícia alemanya de tàctiques dilatòries?

Answer: 1986

Question: Quant va ser acusada la justícia alemanya de tàctiques dilatòries?

Context: El lloc commemoratiu es pot visitar tots els diumenges. El servei dels museus d'Hamburg organitza fora de les hores d'obertura visites comentades per a grups o escoles. En una primera sala s'expliquen el funcionament de l'extensió del camp de Neuengamme i els experiments mèdics amb humans, les víctimes, els seus cuidadors i els perpetradors. La segona sala mostra documents, records personals de testimonis i la persecució penal dels perpetradors. Pel que fa als 24 (o més) presoners soviètics assassinats, no se'n saben ni els noms.[1]

Answer: diumenges

Question: Quin dia es permet visitar el lloc commemoratiu?

Answer: visites comentades

Question: Què hi organitza el servei de museus d'Hamburg?

Answer: 24 (o més)

Question: Quants presoners soviètics hi van ser assassinats?

Answer: experiments mèdics

Question: Què hi feien amb humans?

Answer: no se'n saben

Question: Quins eren els noms dels presoners soviètics assassinats?

Context: El 1956, Monika, la filla de Fritz Bringmann (1918-2011), presoner de Neuengamme i testimoni dels judicis de la Casa Curio, publicà un article a la pàgina per a nens del diari Norddeutsches Echo sobre la massacre de l'escola del Bullenhuser Damm. Bringmann fou interrogat per la policia secreta alemanya (Verfassungsschutz), que considerava l'article com a propaganda comunista, considerant que el crim descrit era massa exagerat per poder ésser veritable. Bringmann els ensenyà les actes dels judicis de la Casa Curio, els quals la policia secreta desconeixia completament.[14] De 1970 a 1995, Bringmann, «combatent incansable contra l'oblit», fou el president de l'associació Amicale Internationale de Neuengamme.[15]

Answer: publicà un article

Question: Què va fer mònica?

Answer: la policia secreta alemanya

Question: Qui va interrogar Bringmann?

Answer: la massacre de l'escola del Bullenhuser Damm

Question: De què parlava l'article?

Answer: propaganda comunista

Question: Com van considerar l'article?

Answer: Amicale Internationale de Neuengamme

Question: De quina associació va ser president Fritz Bringmann?


Příhody lišky Bystroušky

Context: En aquesta òpera, Janáček va donar més importància a l'orquestra que a la veu. Juntament amb el domini de l'orquestra, La guineueta és amb De la casa dels morts, l'òpera en què el compositor dóna més importància al cor, exactament al contrari de l'òpera que els separa: El cas Makropoulos. Els dos fets s'expliquen per la naturalesa del tema tractat. L'orquestra és el bosc, el lloc on es desenvolupa la trama. El cor el constitueixen els animals, tant les gallines esclaves i víctimes del moment en què Bystrouška es converteix en adulta com les nombroses espècies del bosc, especialment els insectes i alguns mamífers i amfibis que tan aviat donen suport com critiquen a la guineu. S'entén també com a cor, les veus concretes, fugaces, que sorgeixen del conjunt vocal.[6]

Answer: a l'orquestra que a la veu

Question: A què va donar més importància Janáček en aquesta òpera?

Answer: nombroses

Question: Quantes espècies hi ha al bosc?

Answer: els insectes i alguns mamífers i amfibis

Question: Quines espècies tan aviat donen suport com critiquen a la guineu?

Context: Janáček va començar a treballar en Bystrouška a començaments del 1922. Des del principi sap que serà una òpera amb molta pantomima i molta dansa, és a dir, hi haurà molta música orquestral en detriment del cant. Per aquest motiu se li va demanar que en fes una suite orquestral, però s'hi va negar. Tanmateix, Václav Talich no va tardar gaire a fer la primera suite simfònica, sempre amb respecte a les magnífiques pàgines musicals de l'òpera.[6]

Answer: a començaments del 1922

Question: Quin any va començar a treballar en Bystrouška Janáček?

Answer: molta pantomima i molta dansa

Question: Què sap que tindrà l'òpera Janáček?

Answer: molta música orquestral

Question: Què hi haurà en Bystrouška en detriment del cant?

Answer: una suite orquestral

Question: Què se li va demanar a Janáček que en fes amb l'òpera?

Answer: Václav Talich

Question: Qui va fer la primera suite simfònica respectant les pàgines de l'òpera?

Context: El llibret i la música estan encastats de forma indissoluble per mostrar-nos aquesta faula sonora sobre la naturalesa, plena de sentiment panteista i tot un cant a la vida però també a la renovació de la mateixa a través de la successió de les generacions. Certament Bystrouška, l'astuta guineu, és un personatge central i rellevant però s'integra en un perfecte engranatge de caràcters teatrals i musicals que traspuen grandesa, musicalitat i, sobretot, una impressionant vitalitat en un autor que camina ja pels setanta anys d'una existència no precisament fàcil. Janáček no es fa il·lusions ni sobre els homes ni sobre els animals, ja que en aquesta faula aquests s'acosten perillosament als humans com passa a Isop, La Fontaine o Samaniego. Però creu en la vida com una cosa global i aquesta vida floreix en la seva música. És potser l'obra més optimista de Janáček i encara que Bystrouška mor, ho fa sense pathos i sense autocompassió, en plena roda de la natura. L'ús de veus blanques, de mim i de ballet que Janáček especifica a la partitura porten a aquest títol cap a un espectacle teatral total.[14]

Answer: la naturalesa

Question: De què tracta aquesta faula sonora?

Answer: l'astuta guineu

Question: Quin animal és Bystrouška?

Answer: perfecte

Question: Com és l'engranatge de Bystrouška?

Answer: una impressionant vitalitat

Question: Què ens traspua de Janáček a Bystrouška?

Context: Es va estrenar al Teatre Mahen de Brno el 6 de novembre de 1924 dirigida per František Neumann i amb Hana Hrdličková-Zavřelová i Arnold Flögl. Janáček va morir el 12 d'agost de 1928. En el seu funeral (com ho havia sol·licitat el compositor després de l'assaig general de l'òpera) l'orquestra del Teatre Nacional de Brno va torcar el punyent final de l'òpera.[5]

Answer: 6 de novembre de 1924

Question: Quin dia es va estrenar?

Answer: Teatre Mahen

Question: En quin teatre es va estrenar?

Answer: František Neumann

Question: Qui la va dirigir?

Answer: 12 d'agost de 1928

Question: Quin dia va morir Janáček?

Answer: el punyent final de l'òpera

Question: Que va sol·licitar que toquessin Janáček al seu funeral?

Context: Al bosc l'agitació dóna pas a la calma quan un guardabosc fatigat decideix dormir un poc, que somia en la desitjada Terynka, una bella gitana. Un saltamartí i un grill es posen a cantar; un mosquit vola prop del guardabosc, percaçat per una granota, a la qual se li acosta una guineu. Aterrida, la granota fa un salt i va a parar sobre el nas del guardabosc, el qual es desperta proferint blasmes. La mirada de la guineu recorda al guardabosc la de la bella Terynka: l'atrapa i decideix endur-se-la a casa seva. Poc temps després arriba la tardor.

Answer: en la desitjada Terynka

Question: Amb ui somia el guardabosc?

Answer: Un saltamartí i un grill

Question: Qui es posa a cantar?

Answer: sobre el nas del guardabosc

Question: On va a parar la granota quan salta?

Answer: la de la bella Terynka

Question: Quina mirada li recorda la de la guineu al guardabosc?

Answer: l'atrapa i decideix endur-se-la a casa seva

Question: Què fa el guardabosc amb la guineu?

Context: Těsnohlídek va ser un narrador txec que va aconseguir amb aquest text una cosa semblant a una versió eslava d'El somni d'una nit d'estiu. El llibret el va redactar el mateix Janáček basant-se en el conte de Těsnohlídek. El to és ingenu, els animals no es comporten «humanament» com en el conte, sinó sempre de forma animal, és a dir, de forma senzilla, astuta, racional, sense segones intencions. I els homes no sempre obren com a éssers humans en sentit positiu, el que sovint produeix graciosos contrastos, i en l'espectador sovint un somriure melancòlic.[3]

Answer: un narrador txec

Question: Qui va ser Těsnohlídek?

Answer: una versió eslava d'El somni d'una nit d'estiu

Question: Què va aconseguir Těsnohlídek amb aquest text?

Answer: Janáček

Question: Qui va redactar el llibret?

Answer: de forma animal

Question: Com es comporten els animals en el llibret?

Answer: segones intencions

Question: Què no tenen els animals en el seu comportament?


Juan Sánchez Cotán

Context: Al Museu de Santa Cruz de la mateixa ciutat es poden trobar dues versions de Sant Joan Evangelista a Patmos, essent aquest retratat amb aspecte juvenil en contradicció amb l'edat que devia tenir quan va rebre les revelacions. Un d'ells, signat, va ser adquirit al comerç i se n'ignora la procedència; el segon ha de ser el que es descriu el testament de 1603 com pintura de La Magdalena transformada en Sant Joan Evangelista a petició de la seva propietària, la comtessa de Montalbán, que encara li devia 33 reals pel seu treball.[27] A l'església de Sant Ildefons de la mateixa ciutat es conserva un Nen Jesús amb la creu, del qual n'existeixen algunes rèpliques, que podria ser un altre dels esmentats al testament, en el qual declarava haver pintat un quadre d'aquest motiu per a Juan Sánchez Coello, capellà a San Juan de los Reyes i familiar del pintor Alonso Sánchez Coello.[28]

Answer: un Nen Jesús

Question: Què hi trobem a l'església de Sant Ildefons?

Answer: 1603

Question: De quin any és el testament?

Answer: la comtessa de Montalbán

Question: Qui era la propietària de la pintura?

Answer: 33 reals

Question: Què li devia la comptessa?

Answer: Al Museu de Santa Cruz

Question: On es troben les dues versions de Sant Joan Evangelista a Patmos?

Context: La major part de la seva obra la constitueixen pintures de tema religiós, destacant les nombroses que va realitzar per a la cartoixa de Granada. Va realitzar també retrats i paisatges, però és cèlebre per les seves natures mortes, especialment des de la celebració a Madrid, el 1935, de l'exposició Floreros y bodegones en la pintura española, la qual va resultar clau per a la revaloració crítica de la pintura de la natura morta espanyola.[2] Entre les obres exposades en aquella ocasió n'hi figuraven dos de Sánchez Cotán que van cridar l'atenció: la Natura morta de caça, hortalisses i fruites (actualment al Museu del Prado) i la Natura morta del card (al Museu de Belles Arts de Granada), que es convertiria en una de les peces més importants de la de la història de la natura morta a Espanya.[3]

Answer: religiós

Question: De quin tema és majoritàriament la seva obra?

Answer: natures mortes

Question: Per quines pintures és cèlebre?

Answer: Natura morta de caça, hortalisses i fruites

Question: Quina obra podem trobar al Museu del Prado?

Answer: Natura morta del card

Question: Quina pintura és de les més importants de la història de la natura morta a Espanya?

Answer: Museu de Belles Arts de Granada

Question: On podem trobar Natura morta del card?

Context: El testament que va redactar Sánchez Cotán el 1603 quan es disposava a prendre l'hàbit cartoixà, juntament amb l'inventari dels seus béns dut a terme pels seus marmessors, són la millor font d'informació disponible per al coneixement de la seva trajectòria humana i professional fins aquest any.[12] D'aquests documents es dedueix que el pintor havia portat una vida benestant, amb una clientela àmplia formada per alguns membres de la noblesa local i molts eclesiàstics, sense menysprear la realització de feines poc qualificades per a clients d'un rang més baix, com l'escut d'armes de l'arquebisbe de Toledo que va pintar per a un sabater. La relació dels seus deutors era també nombrosa, i entre ells hi figuraven els hereus del seu antic mestre. A casa seva, que a la vegada servia de taller, disposava d'alguns objectes de valor i instruments musicals però de pocs llibres: entre aquests comptava amb un de pintura de Blas de Prado i un «llibret de dibuixos» del mateix autor, junt amb un llibre de perspectiva de Jacopo Vignola; un altre era el Flos sanctorum d'Alonso de Villegas, que servia tant de llibre de devoció com d'eina útil per a un pintor la dedicació principal del qual era, precisament, la pintura de sants. De la seva religiositat, abans d'ingressar cartoixà, únicament en donen testimoni un hàbit franciscà, un rosari i algunes relíquies que va fer enviar a la cartoixa de Granada junt amb unes ulleres i alguns pinzells. A l'inventari s'hi recollien també prop de seixanta pintures: la meitat eren de tema religiós i també es comptaven tretze retrats –entre ells un autoretrat esbossat– i nou natures mortes; no totes, però, eren de la seva mà. Sánchez Cotán posseïa dues obres d'El Greco, una Verónica i un Crucifix viu.[13] L'art singular del pintor cretenc –que, a més, figurava entre els seus deutors– no va deixar, tanmateix, empremta perceptible en el pintor d'Orgaz. La seva inclinació es dirigia preferentment cap a la pintura del monestir de Sant Llorenç de l'Escorial, i posseïa també amb un Crist de Juan Fernández de Navarrete i una Oració de l'hort «no acabada» (i potser còpia) de Luca Cambiaso. Després de Blas de Prado, el pintor amb qui apareix més estretament relacionat és Juan de Salazar, a qui va nomenar marmessor testamentari. Salazar era propietari de la Natura morta de caça, hortalisses i fruites, havia treballat a L'Escorial com a il·luminador dels llibres de cor i continuava amb aquest mateix treball al servei de l'arquebisbat de Toledo.[14]

Answer: benestant

Question: Quin tipus de vida portava?

Answer: membres de la noblesa local i molts eclesiàstics

Question: Qui eren els seus clients?

Answer: prendre l'hàbit cartoixà

Question: Què va fer el 1603?

Answer: d'El Greco

Question: De quin altre pintor tenia obres?

Answer: Juan de Salazar

Question: Qui va ser el seu marmessor testamentari?

Context: A la natura morta conservada al Museu del Prado (que probablement correspon a la que a l'inventari de 1603 es diu que és de Juan de Salazar i «original dels altres») el protagonisme correspon al card recolzat sobre un dels costats del carner, el moviment corb del qual continuen les pastanagues sobre la cartel·la. Això es redueix a la natura morta del Museu de Belles Arts de Granada, pintat segurament després de l'ingrés de l'artista a la cartoixa, on va prescindir dels elements restants –grup de llimones amb les seves fulles de maragda, cinc pomes, perdius i d'altres ocells que pengen de la part superior al costat d'una canya on s'enforquen alguns ocellets– que feien de la natura morta del Museu del Prado el retrat d'un rebost ben assortit d'una casa de la burgesia toledana. Bona prova del seu èxit és la còpia literal del card al quadre Natura morta amb cardo i francolí de la col·lecció Barbara Piasecka Johnson a Princeton, així com en el més tardà Natura morta del desconegut Felipe Ramírez, datat el 1628 i conservat també al Museu del Prado.[32] D'altra banda, la inclusió d'un card semblant en un quadre de la Mare de Déu amb l'Infant que es conservava a la parròquia de Santiago a Guadix (destruït el 1936) podria fer pensar en algun tipus de simbolisme religiós.[33]

Answer: sobre un dels costats del carner

Question: On està recolzat el card?

Answer: rebost ben assortit d'una casa de la burgesia toledana

Question: Què retratava la natura morta del Museu del Prado?

Answer: 1628

Question: De quin any és Natura Morta?

Answer: algun tipus de simbolisme religiós

Question: Què en fa pensar la recurrent aparició del card en les pintures?

Answer: després de l'ingrés de l'artista a la cartoixa

Question: Quan va pintar la natura morta del Museu de Belles Arts de Granada?

Context: Algunes de les pintures autògrafes de Sánchez Cotán citades en els documents com l'inventari tenen trets de detalls naturalistes influïts per Jacopo Bassano. Entre aquestes es poden destacar dos paisatges dedicats a les estacions de l'any, i d'altres que es descriuen directament com a còpies («un gran llenç de Bassano començat a esbossar» i «a on estan esbossats uns caps de vells i d'altres coses del Vasan»). També s'esmenten còpies de Ticià que podrien respondre als gusts de la clientela més que a l'interès del mateix artista per l'escola veneciana de pintura, la influència de la qual queda molt diluïda rn no incorporar a la seva pintura la tècnica ni el sentit del color dels mestres venecians.[15] Una d'aquestes còpies de Ticià era la del Rapte d'Europa, que actualment es troba a Boston. No es tractava, a més, de l'única pintura de tema mitològic amb ressons eròtics desada a l'obrador, ja que s'hi trobava un Judici de París, segurament també de la seva autoria.[16]

Answer: Jacopo Bassano

Question: Qui el va influir en els detalls naturalistes?

Answer: a les estacions de l'any

Question: A què estaven dedicats els paisatges?

Answer: Boston

Question: On podem trobar la còpia del Rapte d'Europa?

Answer: als gusts de la clientela

Question: A què responia què Sánchez Cotán copiés a Ticià?

Context: Sánchez Cotán va signar el seu testament el 10 d'agost de 1603 amb la intenció d'ingressar cartoixà a Granada, on es desplaçaria una mica més tard. És possible que no es dirigís immediatament a la cartoixa i que passés abans uns mesos al convent dels agustinians calçats d'aquella ciutat fins que, superat l'examen de neteja de sang, professés a la cartoixa granadina el 8 de setembre de 1604. Més tard, potser en complir-se els dos primers anys de noviciat, es va traslladar al monestir de Santa Maria d'El Paular, on consta que es trobava el 1610, quan va concertar amb el seu nebot la pintura d'un retaule per a l'església de San Pablo de los Montes (Toledo). A la mateixa cartoixa d'El Paular va deixar algunes pintures descrites per Antonio Palomino, totes perdudes, encara que podrien ser d'aquesta procedència la Mort de sant Bru –actualment a l'església de la plaça Carnot a Montinhac (França)–[19] i el monumental Sant Josep amb l'Infant de Barnard Castle –al Museu Bowes.[20][21]

Answer: el 10 d'agost de 1603

Question: Quan va signar el testament?

Answer: Granada

Question: A quina ciutat era la cartoixa a la que va ingressar després de signar testament?

Answer: al monestir de Santa Maria d'El Paular

Question: On es va traslladar després de dos anys?

Answer: Antonio Palomino

Question: Qui va descriure les pintures d'El Paular?

Answer: 1604

Question: Quin any va entrar a la cartoixa de Granada?


Retaule gòtic del Monestir de Santes Creus

Context: Constava de sis taules, de les quals se'n coneixen cinc, quatre d'elles a la catedral de Tarragona i una cinquena identificada en un antiquari de Madrid. En el marc entre taules hi ha els escuts de Catalunya i Santes Creus. Les taules contenen imatges de sants; d'esquerra a dreta es mostren: profetes i personatges de l'Antic Testament amb els característics nimbes poligonals, entre els que s'observa a Moisès amb les Taules de la Llei; diaques màrtirs, entre els que es pot veure a sant Llorenç amb les graelles, sant Esteve amb les pedres de la seva lapidació o sant Vicenç amb la roda de molí; verges màrtirs, amb la presència de santa Bàrbara amb les torres, una santa reina que podria ser santa Úrsula i tres màrtirs més, una d'elles santa Llúcia; sants fundadors d'ordes religiosos com sant Benet amb hàbit negre i Bernat de Claravall amb hàbit blanc, sant Francesc, sant Jeroni i sant Agustí; i una darrera taula amb els apòstols, sant Pere, sant Pau, sant Felip, sant Bartomeu, sant Mateu.[12]

Answer: sis

Question: Quantes taules tenia el retaule?

Answer: a la catedral de Tarragona

Question: On podem trobar quatre taules?

Answer: els escuts de Catalunya i Santes Creus

Question: Quins escuts hi ha al marc?

Answer: Moisès

Question: Qui porta les taules de la llei?

Answer: santa Úrsula

Question: Qui podria ser la santa reina?

Context: El passatge de l'Anunciació s'esmenta per primer cop a l'evangeli de Sant Lluc ［Lluc 1:26-38］. L'escena està emmarcada sota unes estructures arquitectòniques que formen un porxo amb columnes rematat per un sostre amb merlets decoratius. Sota el porxo està situada la Mare de Déu mentre l'àngel es troba a l'exterior, una composició que es troba a L'Anunciació de Melchior Broederlam on l'àngel és a l'exterior d'una església i la Mare de Déu sota una mena de porxo eclesiàstic, asseguda i llegint.[17] Tot i tractar-se majoritàriament d'una arquitectura gòtica, com a altres espais eclesiàstics de l'època, en aquest cas s'hi inclou una columna salomònica emmarcant la figura de Maria. Aquesta forma en espiral, que no s'utilitzaria en l'art fins al segle xvi, fa referència a les columnes del temple de Salomó a Jerusalem descrites a 1 Reis 7:21 a les quals se'ls ha atribuït tradicionalment aquesta forma.[18] La presència dels dos estils, cronològicament distants, seria utilitzada posteriorment per Petrus Christus a la seva L'Anunciació Friedsam (1450) i és una referència a l'antítesi entre judaisme i cristianisme, entre Antic i Nou testament, un canvi que comença amb l'episodi de l'Anunciació. Al costat dret de la Mare de Déu, el destre, hi ha l'arquitectura gòtica i al costat esquerre, el sinistre, es mostra la part antiga.[19]

Answer: a l'evangeli de Sant Lluc

Question: On s'esmenta per primer cop del passatge de l'Anunciació?

Answer: merlets decoratius

Question: Què hi trobem al sostre?

Answer: salomònica

Question: Quin tipus de columna hi trobem?

Context: El retaule gòtic del Monestir de Santes Creus va ser realitzat entre 1403 i el 1414 per a ocupar l'altar major del Reial Monestir de Santa Maria de Santes Creus (Aiguamúrcia, Alt Camp). És una obra d'estil gòtic internacional valencià realitzada en tremp sobre taula per Guerau Gener i Lluís Borrassà, qui el va acabar a la mort del primer. L'obra va ser desmuntada en ser substituïda per un retaule barroc el 1647. Posteriorment les seves taules es varen separar en dos grups que actualment es troben a la catedral de Tarragona i al Museu Nacional d'Art de Catalunya, respectivament.

Answer: entre 1403 i el 1414

Question: Quan va ser realitzat el retaule gòtic?

Answer: l'altar major

Question: Què ocupava?

Answer: Guerau Gener i Lluís Borrassà

Question: Qui el va fer?

Answer: per un retaule barroc

Question: Per quina obra va ser substituït el retaule gòtic?

Answer: 1647

Question: Quin any el van substituir?

Context: L'escena és l'episodi final de la vida de Maria, i segueix la seva Assumpció o Dormició de Maria, que no era encara dogma a l'edat mitjana. La base bíblica es troba al Càntic dels Càntics (4.8), als Salms (44.11-12) i al Llibre de la Revelació (12.1-7). Un sermó del qual equivocadament es considerava que era de Sant Jeroni i fet servir per treballs medievals estàndards com ara la Llegenda àuria d'altres escriptors. El títol "Reina de Cel", o Regina Coeli, per nomenar Maria es remunta com a mínim al segle XII.

Answer: l'episodi final de la vida de Maria

Question: Quin episodi representa l'escena?

Answer: Reina de Cel

Question: Amb quin títol anomenaven Maria?

Answer: Dormició de Maria

Question: Com es coneix també l'Assumpció?

Answer: Sant Jeroni

Question: Qui pensaven que era l'autor del sermó?

Context: A finals del segle xix, a conseqüència de la desamortització, les taules de l'ermita varen ser venudes a un antiquari, i d'aquest varen passar a mans de particulars. Les taules de la Nativitat i de Sant Joan Evangelista varen ser propietat de José Dominguez, comte de l'Asalto,[7] qui les tenia exposades a la seva residència a Madrid. A partir de 1935 passen a ser propietat de José Fontana Almeda.[8] La seva esposa, Pilar Rabal Rabal, en va fer donació al MNAC en memòria del seu espòs el 13 d'octubre de 1976.[9]

Answer: un antiquari

Question: Qui va comprar les taules de l'ermita?

Answer: José Dominguez

Question: Qui va ser propietari de les taules de la Nativitat i de Sant Joan Evangelista?

Answer: a la seva residència

Question: On les tenia exposades?

Answer: Pilar Rabal Rabal

Question: Qui les va donar al MNAC?

Answer: 13 d'octubre de 1976

Question: Quin dia es va fer la donació?

Context: Es poden observar composicions i ús d'iconografia nord-europea en la mateixa línia que va fer servir al seu Retaule de Sant Bartomeu i Santa Isabel de la catedral de Barcelona (1401). També es detecta un valencianisme amb elements expressionistes relacionables amb l'estil derivat de Marçal de Sas. Algunes composicions i tipus humans evoquen figures del Retaule del Centenar de la Ploma o la Taula del Dubte de Sant Tomàs d'aquest pintor d'origen germànic resident a Valencià,[2] que Guerau Gener va conèixer quan va residir a València entre 1405-1407 i amb qui va col·laborar juntament amb Gonçal Peris en la realització d'un retaule dedicat a la Nativitat del Senyor que va ser contractat el 24 d'abril de 1405.[16]

Answer: nord-europea

Question: D'on és l'iconografia que hi trobem?

Answer: expressionistes

Question: Com són els elements que trobem en el valencianisme?

Answer: Retaule del Centenar de la Ploma

Question: Quin retaule ens evoquen les composicions?

Answer: entre 1405-1407

Question: Quan va residir a València Guerau Gener?

Answer: a la Nativitat del Senyor

Question: A què estava dedicat el retaule contractat el 1405?


El jurament dels Horacis

Context: Comença amb una situació de pau i felicitat: la família romana dels Horacis es troba unida a la família de la ciutat veïna d'Alba Longa dels Curiacis. El jove Horaci està casat amb Sabina, jove albanesa, que té un germà Curiaci que és el promès de Camil·la, germana d'Horaci. Tanmateix, es declara la guerra entre ambdues ciutats. Per acabar-la, cada una de les dues ciutats designa tres campions, que lluitaran per decidir la sort de les dues ciutats. El destí fa que els tres designats per Roma siguin els germans Horacis i els d'Alba Longa siguin els tres germans Curiacis.

Answer: de pau i felicitat

Question: Com és la situació del començament?

Answer: dels Curiacis

Question: Quina família està unida a la dels Horacis?

Answer: Sabina

Question: Com es diu la dona d'Horaci?

Answer: la guerra

Question: Què es declara entre les ciutats?

Context: Dels tres germans el que està col·locat en primer pla, és, sens dubte, qui atreu la mirada de l'espectador, la llegenda conta que solament un dels tres Horacis va sortir victoriós, mentre que els altres estenen les mans en direcció cap al seu pare i les espases, formant la línia d'horitzó, el seu braç és dret i ferm, la força representada pel seu braç és la del seu ferm compromís amb la pàtria. El detall més revelador resideix en l'alineació de la seva mirada amb el punt de fuga junt amb la també mirada del seu pare que a la vegada forma part de la línia de l'horitzó. En aquesta línia el punt central es troba a la unió de les mans del pare sostenint el símbol de les espases.[11]

Answer: el punt de fuga

Question: Què s'alinea amb la seva mirada?

Answer: la del seu ferm compromís amb la pàtria

Question: Quina força representa la força del seu braç?

Answer: a la unió de les mans del pare

Question: On es troba el punt central?

Context: és la particularitat que el pintor mostra amb més força en aquesta obra. L'espai es torna teatral gràcies a l'ús de la llum, fet que recorda a Caravaggio, i que procedeix de la part esquerra del quadre. Al ritual del jurament de les espases es pot observar una gran tensió,[9] i també l'energia de les figures masculines, que contrasten amb el desconsol més passiu del grup de figures femenines que dintre de la composició, amb els seus caps junts, formen una piràmide. És de ressaltar les línies compositives rectes i fermes pels homes i corbades per la representació de les dones. La figura fosca del fons que està amb els nens, és el punt que reflecteix un tipus de sentiment propi de l'època.[10]

Answer: teatral

Question: Com es torna l'espai?

Answer: de la part esquerra

Question: D'on procedeix la llum?

Answer: una piràmide

Question: Què formen els caps junts de les figures femenines?

Answer: rectes i fermes

Question: Com són les línies compositives dels homes?

Answer: nens

Question: Qui està amb la figura fosca del fons?

Context: El neoclassicisme és un període artístic que es va desenvolupar als segles XVIII i xix, i va tenir especial importància a França i al nord d'Europa. Havia nascut com a producte de la insatisfacció per les tradicions artístiques que sentien els artistes i escriptors; aquest moviment va fer renéixer els ideals i el gust per les obres dels antics. En la seva realització s'usaven formes i colors senzills i es rebutjaven els colors brillants habituals en les èpoques precedents del barroc i rococó i, com a models, es van utilitzar les antiguitats gregues i romanes.[8]

Answer: El neoclassicisme

Question: Quin període artístic es va desenvolupar als segles XVIII i xix?

Answer: França

Question: A quin país va tenir especial importància el neoclassicisme?

Answer: els ideals i el gust per les obres dels antics

Question: Què va fer renéixer el neoclassicisme?

Answer: senzills

Question: Com eren les formes i els colors del neoclassicisme?

Answer: les antiguitats gregues i romanes

Question: Què van utilitzar com a models en el neoclassicisme?

Context: L'any 1789 va pintar Els lictors porten a Brut els cossos dels seus fills, un quadre que també era un encàrrec reial. Irònicament, poc després, el rei pujaria al patíbul acusat també de traïció a la pàtria, com els fills de Brut, i amb el vot de l'artista a l'Assemblea Nacional, que recolzà l'execució de Lluís XVI. No se sap ben bé perquè ho va fer, ja que sembla que havia de tenir més oportunitats estant al servei d'un rei que en el context social del nou ordre; alguns autors suggereixen que l'amor de David pel classicisme li va fer abraçar tot el que formava part d'aquell període, inclòs l'arribada d'un govern republicà.[5]

Answer: reial

Question: Com era l'encàrrec?

Answer: de traïció a la pàtria

Question: De què van acusar al rei?

Answer: l'execució de Lluís XVI

Question: Què va recolzar l'artista?

Answer: estant al servei d'un rei

Question: Com semblava que havia de tenir més oportunitats?

Answer: pel classicisme

Question: Per a què sentia amor David?


Dorudon

Context: Dorudon no és una espècie de transició, però té una combinació de característiques físiques típiques dels seus avantpassats terrestres i d'elements característics de les balenes modernes. Per exemple, a diferència de les balenes actuals, el basilosaure tenia una mandíbula ben desenvolupada amb quaranta-dues dents afilades. Les del davant tenien forma de con i estaven especialitzades a atrapar les preses, mentre que les del darrere tenien forma triangular i estaven adaptades per estripar carn, de manera semblant als mesoníquids. Per aquest motiu, durant molt de temps aquests foren considerats avantpassats dels basilosàurids.[5] Actualment es creu que els cetacis comparteixen un avantpassat comú amb els artiodàctils.

Answer: una espècie de transició

Question: Què no és Dorudon?

Answer: ben desenvolupada

Question: Com era la mandíbula del basilosaure?

Answer: quaranta-dues

Question: Quantes dents tenia la mandíbula del basilosaure?

Answer: de con

Question: Quina forma tenien les dents del davant del basilosaure?

Answer: triangular

Question: Quina forma tenien les dents del darrere del basilosaure?

Context: Com tots els cetacis, tenia una dieta carnívora. S'alimentava principalment de mol·luscs i petits peixos.[8] D'altra banda, els fòssils trobats a Wadi al-Hitan indiquen que Dorudon era un animal gregari que vivia en grups.[9]

Answer: carnívora

Question: Quina dieta tenia el Dorudon?

Answer: de mol·luscs i petits peixos

Question: De què s'alimentava el Dorudon?

Answer: a Wadi al-Hitan

Question: On es van trobar fòssils de Dorudon?

Answer: que Dorudon era un animal gregari

Question: Què ens diuen els fòssils de Dorudon?

Answer: que vivia en grups

Question: Què vol dir que el Dorudon fos gregari?

Context: Tot i que a primera vista s'assemblava molt a un dofí, presentava una sèrie de diferències importants. Encara posseïa unes petites potes posteriors, que probablement utilitzava per agafar-se millor a la parella a l'hora de copular. Aquest és un dels motius pels quals es pensa que Dorudon està relacionat estretament amb els cetacis actuals, però que no n'és l'avantpassat directe. A diferència dels protocètids, els seus precursors, els ossos pelvians de Dorudon que estaven associats a aquestes potes ja no estaven units a la columna vertebral, de manera que les vèrtebres sacres eren molt similars a la resta de vèrtebres.

Answer: a un dofí

Question: A què s'assemblava el Dorudon a primera vista?

Answer: unes petites potes posteriors

Question: Què posseïa el Dorudon?

Answer: per agafar-se millor a la parella a l'hora de copular

Question: Per què utilitzava les potes posteriors el Dorudon?

Answer: amb els cetacis actuals

Question: Amb qui es pensa que el Dorudon està relacionat estretament?

Answer: protocètids

Question: Qui són precursors del Dorudon?

Context: Dorudon ('dent de llança') és un gènere de cetacis extints que compartí els mars de l'Eocè amb altres basilosàurids com ara els basilosaures o Zygorhiza. Era un descendent proper dels primers artiodàctils de vida amfíbia, com Ambulocetus, però a diferència d'ells, el seu estil de vida era totalment aquàtic. Aparegué a l'Eocè superior,[2] fa aproximadament 40 milions d'anys. Se n'han trobat fòssils a llocs molt distants, com ara Egipte,[3] Tunísia[1] i Carolina del Sud (Estats Units),[4] i habitava les aigües càlides i poc profundes dels oceans de l'Eocè. S'extingí fa aproximadament 36 milions d'anys, poc abans de l'inici de l'Oligocè,[5] a causa d'un gran episodi de canvi climàtic conegut com a Grande Coupure. L'espècie D. atrox és l'arqueocet més ben conegut.[6]

Answer: dent de llança

Question: Què vol dir Dorudon?

Answer: un gènere de cetacis

Question: Què és Dorudon?

Answer: dels primers artiodàctils de vida amfíbia

Question: De qui era descendent proper el Dorudon?

Answer: totalment aquàtic

Question: Com era l'estil de vida del Dorudon?

Answer: a l'Eocè superior

Question: Quan aparegué el Dorudon?


Retaule de la Transfiguració (Huguet)

Context: La transfiguració de Jesús és un esdeveniment narrat als tres evangelis sinòptics: Mateu 17:1-9,  Marc 9:2-10 i Lluc 9:28-36. Per a la fe cristiana és un episodi de la vida del Crist en què aquest hauria experimentat un canvi d'aparença corpòria durant la seva vida sobre la Terra, una metamorfosi (en grec, 'transfiguració') que revelaria la seva naturalesa divina. Als evangelis no hi consta el lloc exacte de l'esdeveniment, si bé una tradició de l'època de Ciril de Jerusalem situa l'episodi al mont Tabor, prop del llac de Tiberíades. Certs exegetes situen l'esdeveniment al mont Hermon, ja que els episodis evangèlics que l'emmarquen se situen en aquesta regió. El Mont Tabor hauria estat escollit en època romana d'Orient per a la seva proximitat amb Natzaret i el llac de Tiberíades.

Answer: als tres evangelis sinòptics

Question: On es narra la transfiguració de Jesús?

Answer: un canvi d'aparença corpòria

Question: Què va experimentar Crist en la transfiguració?

Answer: la seva naturalesa divina

Question: Què revelaria la metamorfosi de Crist?

Answer: al mont Tabor

Question: On situa l'episodi de la transfiguració una tradició?

Answer: al mont Hermon

Question: On situen l'esdeveniment certs exegetes?

Context: Les sis taules dels carrers laterals estan dedicades a passatges de la vida dels personatges centrals: Jesús i els profetes Moisès i Elies. Les dues taules superiors del carrer esquerre representen el lliurament de les Taules de la Llei i l'esbarzer ardent, episodis teofànics de la vida de Moisès. Les dues taules superiors del carrer dret mostren l'Ascensió d'Elies en el carro de foc i l'extermini dels missatgers del rei Ahazià d'Israel, dues escenes sense l'aparició visual de Déu però amb la presència del seu poder. Les dues taules inferiors dels carrers laterals estan referides a la vida de Jesús: a l'esquerra es representa l'Ascensió i al carrer dret la resurrecció dels morts o Judici Final, dedicada al mateix Jesucrist.[16]

Answer: sis

Question: Quantes taules hi ha als carrers laterals?

Answer: Jesús i els profetes Moisès i Elies.

Question: Qui són els personatges centrals?

Answer: episodis teofànics de la vida de Moisès

Question: Quins episodis trobem a les dues taules superiors del carrer esquerre?

Answer: d'Elies

Question: Quina ascensió mostra una taula superior del carrer dret?

Answer: en el carro de foc

Question: Com va ascendir Elies?

Context: El Retaule de la Transfiguració és una obra atribuïda a  Jaume Huguet que aquest va realitzar per encàrrec de Pere Ferrer, rector d'Ascó, per a la capella del mateix nom de la catedral de Tortosa. És sens dubte una de les peces més significatives i vistoses del tresor catedralici de Tortosa. Una de les escenes que inclou és la del Judici Final amb els morts sortint de les tombes, on un dels morts que apareix és, precisament, el comitent Pere Ferrer.[1] Les imatges representades recullen passatges de la vida de Jesús, de Moisès i del profeta Elies que tenen en comú que es produeixen dalt d'una muntanya. El foc que representa "la Glòria del Senyor", signe de purificació i de destrucció, és present a bona part de les escenes convertint el relat iconogràfic en una manifestació de misteri, una expressió de glòria i de santedat i un vehicle pel qual el comitent deixava palesa la seva soteriologia.

Answer: a  Jaume Huguet

Question: A qui és atribuït el Retaule de la Transfiguració?

Answer: la del Judici Final

Question: Quin escena inclou el Retaule de la Transfiguració?

Context: Tots quatre sants estan representats en un enquadrament de tres quarts del seu cos, de forma que mantenen una harmonia visual amb la imatge central que només mostra la part superior del cos de Crist, ja que està dins la sepultura i no s’hi veuen les cames. Darrere d'ells hi ha un mur baix que sembla un continu entre les quatre taules, com si estiguessin en un únic escenari. La imatge de sant Miquel presenta la seva vestimenta militar habitual i està a punt de clavar la seva llança sobre el cap del maligne, un monstre antropomorf. La llança està sobre la diagonal de la taula conferint una guia visual. Santa Bàrbara mostra l’atribut de la torre i la palma del martiri. Caterina de Siena es mostra amb els seus atributs tradicionals: la roda dentada de la seva tortura i la corona reial.

Answer: la part superior del cos de Crist

Question: Què mostra la imatge central?

Answer: està dins la sepultura

Question: Per què no se li veuen les cames a Crist?

Answer: militar

Question: Quina vestimenta presenta Sant Miquel?

Answer: sobre el cap del maligne

Question: On està apunt de clavar la seva llança Sant Miquel?

Answer: una guia visual

Question: Què confereix la llança de Sant Miquel?

Context: Actualment és considerada obra de Jaume Huguet, una tesi defensada per Gudiol i Ainaud de Lasarte. Anteriorment havia estat atribuïda a la família Vergós per Folch i Torres coincidint amb la tesi que va fer Cristóbal Gràcia de 1923. Gràcia, autor de la primera descripció documentada, estava influït en part per la similitud amb el retaule del Conestable que l'historiador Salvador Sanpere atribuïa a Pau Vergós. Posteriorment els estudiosos americans Post i Rowland ho van atribuir al pintor barceloní Gabriel Guàrdia.[3]

Answer: de Jaume Huguet

Question: De qui és considera que és obra actualment?

Answer: Gudiol i Ainaud de Lasarte

Question: Qui defensa la tesi de que l'obra és de Jaume Huguet?

Answer: a la família Vergós

Question: A qui havia estat atribuïda l'obra anteriorment?

Answer: Cristóbal Gràcia

Question: Qui va ser l'autor de la primera descripció documentada de l'obra?

Answer: amb el retaule del Conestable

Question: Amb quin retaule tenia similitud?

Context: La primera escena, tot i que cronològicament posterior, és el lliurament de les Taules de la Llei al cim del mont Sinaí. És un passatge molt popular en el qual Moisès, quan està conduint al seu poble a través del desert, puja al mont Sinaí a parlar amb Déu sobre el futur del poble jueu i li lliura les Taules de la Llei amb els deu manaments.［Èxode 24:15-18］ Jehovà està representat al mig d'un núvol, rodejat d'una legió d'àngels de color rogenc simulant el foc que representa "la Glòria del Senyor" esmentada a Èxode 24:17. Com també succeeix a la taula de l'esbarzer, el núvol acompanyat de la veu de Déu -se suposa que greu, emulant el tro- són instruments tradicionals de la revelació divina i de la presència misteriosa de Déu.[17]

Answer: el lliurament de les Taules de la Llei

Question: Què hi veiem a la primera escena?

Answer: al mont Sinaí

Question: On puja Moisès?

Answer: a parlar amb Déu

Question: Per què puja Moisès al mont Sinaí?

Answer: els deu manaments

Question: Què hi ha a les Taules de la Llei?

Answer: la Glòria del Senyor

Question: Què representa el foc?


Xatrac àrtic

Context: El xatrac àrtic té una distribució d'aparellament circumpolar i contínua; no se'n reconeixen subespècies. Se'l pot trobar en regions costaneres de les parts temperades fredes de Nord-amèrica i Euràsia durant l'estiu septentrional. Mentre passa la hivernada a l'estiu meridional, se'l pot trobar al mar, arribant a la vora sud del glaç antàrtic.[2] La distribució de l'espècie cobreix una superfície d'aproximadament deu milions de km².[3]

Answer: en regions costaneres de les parts temperades fredes de Nord-amèrica i Euràsia

Question: On podem trobar el Xatrac Àrtic?

Answer: durant l'estiu septentrional

Question: En quina època el podem trobar?

Answer: al mar

Question: On se'l pot trobar a l'estiu meridional?

Answer: deu milions de km²

Question: Quina superfície cobreix la distribució de l'espècie?

Answer: circumpolar i contínua

Question: Com és la distribució d'aparellament?

Context: Quan surten de l'ou, els pollets tenen plomissol. No són ni altricials ni precoces. Els pollets comencen a moure's i explorar el seu voltant entre un i tres dies després de néixer.[16] No se solen allunyar gaire del niu. Els pollets són covats pels adults durant els primers deu dies de vida,[17] i ambdós pares cuiden dels pollets.[8] La dieta dels menuts sempre inclou peix, i els pares aporten preses més grans a les seves cries que les que es mengen ells.[15] També s'ha observat que els mascles porten més aliment que les femelles. Aquesta fase en la que els pares alimenten els pollets durant un mes i llavors comencen a encoratjar-los que de manera gradual s'alimentin sols.[8] Després de plomar-se, els exemplars joves aprenen a alimentar-se, amb accions entre les quals s'inclou la difícil tècnica de les capbussades.[18] Quan arriba l'hivern, volen cap al sud amb l'ajut dels seus pares.[19]

Answer: plomissol

Question: Què tenen els pollets quan surten de l'ou?

Answer: deu dies

Question: Quant temps son covats pels adults?

Answer: peix

Question: Què inclou la dieta dels pollets?

Answer: Després de plomar-se

Question: Quan aprenen a alimentar-se?

Answer: al sud

Question: Cap a on volen quan arriba l'hivern?


Casa Lleó Morera

Context: L'arquitecte decidí dissimular l'asimetria entre les dues parts de la façana i situà una tribuna en el pis principal, en l'angle. A la terrassa, en el mateix eix, hi ha una torre molt ben decorada amb pedra i mosaic, sustentada sobre vuit pilars fins. D'aquesta forma s'aconsegueix atreure la vista cap a l'eix de l'edifici i mira d'aparentar una simetria inexistent. A més, els buits tenen unes proporcions diferents en funció del costat que ocupen, fet que reforça aquest efecte.

Answer: l'asimetria

Question: Què va voler dissimular?

Answer: en l'angle

Question: On va situar una tribuna?

Answer: . A la terrassa

Question: On hi ha una torre?

Answer: amb pedra i mosaic

Question: Com està decorada la torre?

Context: Al rebedor del pis principal, de planta irregular, apareixen uns relleus esculpits en pedra per Eusebi Arnau en sis pòrtics i en cinc cares de tres arcs més que hi ha en el corredor. Es tracta d'un conjunt que desenvolupa el relat del romanç, recollit en la cançó de bressol anomenada La dida de l'infant rei, en què la Mare de Déu fa un miracle i retorna a la vida el fill d'un rei que la seva dida havia perdut quan es va quedar adormida. La dida ofereix a la Verge una corona d'or i una de plata. És una cançó popular de transmissió oral amb diverses versions, de les quals Arnau va triar la versió recollida per Joan Guasch el 1888.

Answer: de planta irregular

Question: Com és el rebedor?

Answer: Eusebi Arnau

Question: Qui va esculpir els relleus?

Answer: La dida de l'infant rei

Question: Quin romanç recullen les escultures?

Answer: un miracle

Question: Què fa la Mare de Déu?

Answer: la versió recollida per Joan Guasch

Question: Quina versió del romanç van triar?

Context: En la seva vessant docent, va formar deixebles com Gaudí, Puig i Cadafalch, Raspall, Oms, Falguera o Jujol. Compromès políticament amb el catalanisme fou un referent important, ja que impulsà la Lliga Regionalista que seria en pocs anys una força hegemònica a Catalunya. Alhora arribà a ser diputat a les corts espanyoles amb la candidatura dels quatre presidents en uns moments molt complexos derivats del marasme polític espanyol al voltant de la crisi del 1898. Va combinar la seva professió amb els estudis d'heràldica i art romànic, estudis que realitzà en gran part en els darrers anys de la seva vida; destaca el seu estudi de la Masia Rocosa, un antic mas del segle xvii de la vila de Canet de Mar, propietat de la família Montaner, on es conserven una bona part de les maquetes en guix de les escultures i mostres de vitralls de la casa Lleó Morera.

Answer: amb el catalanisme

Question: Amb què estava compromès políticament?

Answer: la Lliga Regionalista

Question: Què va impulsar?

Answer: a les corts espanyoles

Question: On va ser diputat?

Answer: heràldica i art romànic

Question: Què més va estudiar?

Answer: Canet de Mar

Question: On era el seu estudi?

Context: El vestíbul està dividit en dues parts: la primera –només traspassar la porta–, allotja un tram d'escala que porta a la segona part, formada per un petit replà situat al nivell de l'entresòl. Des d'aquest replà arranca l'escala que, envoltant l'ascensor situat en el centre, porta als pisos superiors. La primera part del vestíbul està ricament decorada, com si es volgués impressionar al visitant amb tanta exuberància. L'escala, a tot l'ample de l'espai, té uns esglaons de marbre i un sòcol frontal de mosaic; aquest mosaic presenta un dibuix seriat amb petites flors en blanc i groc, sobre un fons de colors suaus, en rosa i verd. Totes les parets i el sostre combinen en una pintura decorativa en tons salmó, i el mosaic presenta formes que imiten el fruit de les moreres. Aquest primer espai acaba en un arc triomfal de pedra que té esculpida una decoració floral. L'arc està parcialment cegat amb un timpà, decorat amb temes florals policroms també de mosaic.

Answer: dues parts

Question: En quantes parts està dividit el vetibul?

Answer: un tram d'escala

Question: Què hi ha a la primera part?

Answer: l'ascensor

Question: Què hi ha al centre de l'escala?

Answer: ricament decorada

Question: Com està la primera part del vestíbul?

Answer: l fruit de les moreres

Question: Què imiten les formes del mosaic?

Context: El replà de l'entresòl, al final d'aquesta primera escala, està fet totalment de mosaic romà amb motius geomètrics. Les parets de la caixa d'escala són del mateix to salmó amb unes sanefes esgrafiades. L'arrambador de l'escala està decorat amb peces ceràmiques amb volum que simulen les flors dels sòcols. Tots els mosaics de l'escala són obra de Lluís Brú i Salelles.[36]

Answer: al final d'aquesta primera escala

Question: On és el replà?

Answer: geomètrics

Question: Quins motius hi trobem al mosaic?

Answer: salmó

Question: De quin to són les parets?

Answer: esgrafiades

Question: Com són les sanefes que hi trobem?

Answer: Lluís Brú i Salelles

Question: De qui són obra els mosaics?

Context: Entre 1905 i 1906 la via es va transformar quan finalment es posaren llambordes al passeig, els tramvies foren traslladats a les calçades laterals i es van instal·lar els coneguts bancs-fanals de Pere Falqués. Josep Puig i Cadafalch ja havia construït la casa Amatller (1900) i, en el mateix tram, l'arquitecte Lluís Domènech i Montaner havia finalitzat la transformació de la casa Lleó Morera a la cantonada amb el carrer del Consell de Cent. Amb aquesta remodelació la casa Lleó i Morera guanyà el concurs anual d'edificis artístics de 1906. I mentre aquests arquitectes i les seves obres produïen una atracció i un signe de distinció entre els seus clients, l'illa era criticada per la premsa satírica. L'apel·latiu popular de «la mansana de la discòrdia» definia precisament la rivalitat entre els arquitectes i, molt especialment, les seves façanes.[4]

Answer: al passeig

Question: On van posar llambordes?

Answer: Pere Falqués

Question: Qui va fer els bancs-fanals?

Answer: Josep Puig i Cadafalch

Question: Qui havia construït la casa Amatller?

Answer: el concurs anual d'edificis artístics de 1906

Question: Quin concurs va guanyar la casa Lleó i Morera?

Answer: la mansana de la discòrdia

Question: Quin apel·latiu es va guanyar l'illa?


Aston Martin DBS V12

Context: El 30 de gener de 2009, els models DBS i DB9 van ser premiats novament per la revista Auto Motor und Sport amb el premi Best Cars 2009. Els lectors van quedar meravellats i no van dubtar en escollir-los com els millors automòbils de la categoria super-cotxes. Aston Martin ja havia estat guardonat amb aquest prestigiós premi diverses vegades, cosa que confirma que la firma britànica segueix encapçalant les posicions més altes dels rànquings.[16]

Answer: DBS i DB9

Question: Quins models van ser premiats per la revista Auto Motor und Sport?

Answer: Best Cars 2009

Question: Quin premi els va donar la revista Auto Motor und Sport als DBS i DB9?

Answer: super-cotxes

Question: En quina categoria van ser els millors cotxes els DBS i DB9?

Answer: diverses

Question: Quantes vegades havia estat guardonat amb aquest premi Aston Martin?

Answer: les posicions més altes dels rànquings

Question: Què encapçala Aston Martin?

Context: Està equipat amb un motor V12 de 6 litres, fabricat en alumini i situat a la part central davantera del cotxe. Duu el mateix motor que l'Aston Martin V8 Vantage '05 i és molt similar al de les versions de competició DBR9 i DBRS9. La versió cupè és una alternativa a altres models de la competència, com el Corvette Z06, el BMW M6, el Lamborghini Gallardo LP560-4, l'Audi R8, el Porsche 911 GT2 o el Ferrari 612 Scaglietti. El DBS és molt semblant al DB9, ja que comparteixen carrosseria i alguns elements mecànics. El motor és molt més potent i les places s'han vist reduïdes a la meitat.

Answer: V12 de 6 litres

Question: Amb quin motor està equipat?

Answer: alumini

Question: De quin material és el motor?

Answer: l'Aston Martin V8 Vantage '05

Question: Quin altre cotxe duu el mateix motor?

Answer: a la part central davantera

Question: On es situa el motor?

Answer: al DB9,

Question: A quin cotxe s'assembla el DBS?

Context: L'Aston Martin DBS V12 és un superesportiu d'altes prestacions dissenyat i fabricat per Aston Martin. Des del moment en què aquest model es va presentar, va passar a ser la icona de la marca britànica i molts entesos del món del motor afirmen que encara segueix essent la imatge d'Aston Martin. Tot i ser oficialment presentat al Pebble Beach Concours d'Elegance de 2007, aquest model Aston ja s'havia donat a conèixer l'any 2006 a la pel·lícula Casino Royale.[2] Quan va sortir a la venda el 2008, la versió cupè de canvi manual tenia un preu de 276.837 €, mentre que el model amb canvi automàtic costava 282.124 €. El cotxe es construïa a la fàbrica de Gaydon (Anglaterra) i el motor a la planta de Colònia (Alemanya). A més de la versió cupè, també es va crear la versió Volante (descapotable) que rondava els 295.000 €.[3]

Answer: la icona de la marca

Question: Què va passar a ser l'Aston Martin DBS V12 quan es va presentar?

Answer: al Pebble Beach Concours d'Elegance de 2007

Question: Quan es va presentar oficialment l'Aston Martin DBS V12?

Answer: Casino Royale

Question: A quina pel·lícula es va donar a conèixer l'Aston Martin DBS V12?

Answer: 2008

Question: Quin any va sortir a la venta l'Aston Martin DBS V12?

Context: Té una velocitat màxima de 307 km/h i és capaç d'accelerar de 0 a 100 km/h en tan sols 4,3 segons.[4] El model amb canvi manual consumeix 16,4 litres cada 100 km i el de transmissió automàtica en consumeix uns 15,5. Alguns llocs web han elaborat llistes comparatives que situen l'Aston Martin DBS com un dels millors automòbils en la seva categoria, un cotxe molt potent però amb un consum moderat en comparació amb el dels seus rivals més directes.[5]

Answer: 307 km/h

Question: Quin és la seva velocitat màxima?

Answer: 4,3 segons

Question: Quant necessita per accelerar de 0 a 100 km/h?

Answer: 16,4 litres cada 100 km

Question: Quant consumeix el model amb canvi manual?

Answer: com un dels millors automòbils en la seva categoria

Question: On situen l'Aston Martin DBS algunes llistes?

Answer: moderat

Question: Com és el consum de l'Aston Martin DBS?


Porc formiguer

Context: Com els óssos formiguers i els pangolins, el porc formiguer ha desenvolupat adaptacions notables al seu estil d'alimentació. Ataca directament nius de formigues i tèrmits, amb una llengua molt llarga i unes dents especialment modificades. L'aspecte del porc formiguer sembla combinar orelles de conill, un musell de porc i una cua de cangur. Utilitza les seves grans urpes en forma de pala per excavar caus on refugiar-se, que després són utilitzats per una multitud d'animals una vegada el porc formiguer els ha abandonat.

Answer: adaptacions notables

Question: Què ha desenvolupat el porc formiguer pel seu estil d'alimentació?

Answer: nius de formigues i tèrmits

Question: Què ataca directament el porc formiguer?

Answer: molt llarga

Question: Com és la llengua del porc formiguer?

Answer: de conill

Question: De quin animal semblen les orelles del porc formiguer?

Answer: de pala

Question: Quina forma tenen les urpes del porc formiguer?

Context: Malgrat el seu nom, la relació del porc formiguer amb els porcs autèntics és molt distant. Quan els primers colonitzadors holandesos arribaren a Sud-àfrica a finals del segle xvii i veieren l'animal per primera vegada, trobaren que s'assemblava a un porc domesticat i li donaren el nom d'aardvark, que significa «porc de terra». El nom ha anat evolucionant tant en neerlandès com en afrikaans, en què actualment és aardvarken i erdvark, respectivament. Aquesta relació semàntica amb els porcs s'ha transmès a altres llengües com ara el català, el francès o el castellà.

Answer: molt distant

Question: Com és la relació del porc formiguer amb els porcs autèntics malgrat el seu nom?

Answer: els primers colonitzadors holandesos

Question: Qui va pensar que l'animal s'assemblava a un porc?

Answer: porc de terra

Question: Què significa aardvark?

Context: L'oricterop s'assembla vagament a un porc, amb el cos robust i l'esquena arquejada. Aquest animal digitígrad té potes anteriors curtes però fortes. Les posteriors tenen cinc dits cadascuna, però les anteriors manquen de pòl·lex. Els dits presenten ungles grans amb forma de pala aplanada, a mig camí entre urpes i peülles. En total, un porc formiguer pesa entre 40 i 65 kg, amb una llargada mitjana d'entre 1 i 1,3 metres, tot i que pot assolir una llargada de 2,2 metres[5] si es compta la cua, que pot mesurar fins a 70 centímetres. Les femelles són una mica més petites que els mascles.[6]

Answer: a un porc

Question: A qui s'assembla vagament l'oricterop?

Answer: robust

Question: Com és el cos de l'oricterop?

Answer: cinc

Question: Quants dits tenen les potes posteriors de l'oricterop?

Answer: de pala aplanada

Question: Quina forma tenen les ungles de l'oricterop?

Answer: entre 40 i 65 kg

Question: Quant pesa un porc formiguer?

Context: Els porcs formiguers són animals principalment nocturns[15] que a vegades surten del niu durant el dia per desplaçar-se o prendre el sol a l'entrada del seu cau.[11] Excaven el cau flexionant i estenent les potes anteriors repetidament i utilitzant els quatre dits per treure terra. Creen una xarxa de llars provisionals al seu territori i un cau principal que utilitzen per reproduir-se. El cau principal pot ser profund i extens, amb diverses entrades estretes i una llargada de fins a 13 metres,[16] mentre que els caus menys importants poden ser tan petits que amb prou feines hi entra el cap de l'animal.[6] De totes maneres, els caus solen ser austers i l'única «comoditat» és un llit de terra solta.[17] L'oricterop canvia periòdicament la configuració del cau principal i de tant en tant es muda per crear-ne un altre. Això resulta útil per animals més petits com el gos salvatge africà, que aprofiten els caus abandonats per refugiar-se, com s'explica més avall.[5] Els porcs formiguers són solitaris i només comparteixen el mateix cau entre una mare i les seves cries, tot i que a les zones amb una alta densitat de població hi poden viure diferents oricterops sense compartir el mateix cau.[18]

Answer: nocturns

Question: Com són principalment els porc formiguers?

Answer: desplaçar-se o prendre el sol

Question: Què fan els porcs formiguers quan surten de dia?

Answer: per reproduir-se

Question: Per què utilitzen el cau principal els porc formiguers?

Answer: fins a 13 metres

Question: Quin allargada pot tenir el cau principal?

Answer: que amb prou feines hi entra el cap

Question: Com poden ser de petits els caus dels porc formiguers?

Context: L'oricterop és un animal mirmecòfag, és a dir, s'alimenta gairebé exclusivament de formigues i tèrmits[16] (majoritàriament del gènere Macrotermes).[20] Com que els tèrmits són menys actius a l'estació calorosa, el porc formiguer menja més formigues en aquesta estació i més tèrmits a l'estació humida.[20] Com que no troba prou aliment atacant únicament els termiters, busca colònies de tèrmits desplaçant-se en massa per sota terra mitjançant l'oïda i l'olfacte.[17][11] Aquest consum d'insectes per part del porc formiguer té efectes beneficiosos per l'agricultura: s'ha observat que els tèrmits han destruït fins al 60% dels conreus a les regions en què s'han exterminat els porcs formiguers i altres animals insectívors.[18]

Answer: de formigues i tèrmits

Question: De què s'alimenta l'oricterop?

Answer: a l'estació calorosa

Question: Quan menja més formigues l'oricterop?

Answer: per sota terra

Question: Per on es desplaça l'oricterop per trobar colònies de tèrmits?

Answer: per l'agricultura

Question: Per a què té efectes beneficiosos el consum d'insectes de l'oricterop?


Experiment de Michelson-Morley

Context: A cada cantonada de la pedra quadrada foren col·locats quatre miralls,      d  1     {\displaystyle d_{1}}   i     d   {\displaystyle d}  , de metall ben polit, plans, amb superfícies de 5 cm de diàmetre. Des d'un cantó un focus de llum     a   {\displaystyle a}   emetia un feix de llum que era col·limat en passar per una lent i es formava un feix de raigs paral·lels. A prop del centre de la pedra hi havia un mirall semiargentat     b   {\displaystyle b}   (mirall semitransparent fabricat amb una làmina de vidre amb una fina capa d'argent que permet que la llum passi a través d'ella parcialment i l'altra part es reflecteixi) formant un angle de 45° amb la direcció del feix de raigs incidents. Aquest mirall dividia el feix incident en dos raigs: Un reflectit cap als miralls      d  1     {\displaystyle d_{1}}   i un altre refractat cap els miralls     d   {\displaystyle d}  .

Answer: A cada cantonada de la pedra quadrada

Question: On van col·locar quatre miralls?

Answer: 5 cm

Question: Quin diàmetre tenen els miralls?

Answer: un feix de llum

Question: Què emetia un focus de llum?

Answer: un feix de raigs paral·lels

Question: Què es formava en passar el feix e llum per una lent?

Answer: en dos raigs

Question: Com dividia el feix el mirall del centre de la pedra?

Context: Tanmateix Michelson i Morley no observaren els desplaçament de les franges d'interferència esperat. Les seves observacions indicaven que si hi havia desplaçament era menor que una vintena part,     n  /  20   {\displaystyle n/20}  , i probablement encara menor que     n  /  40   {\displaystyle n/40}  . Però com que el desplaçament     n   {\displaystyle n}   és proporcional al quadrat de la velocitat, la velocitat relativa de la Terra i l'èter és probablement menor que una sisena part de la velocitat orbital de la Terra, això és 30/6 km/s o 5 km/s; i, en seguretat, menor que una quarta part, és a dir 30/4 km/s o 7,5 km/s.[1] Per tant, molt probablement resulta que      t  ‖   =  t  ⊥     {\displaystyle t_{\|}=t_{\perp }}  .

Answer: menor que una vintena part

Question: Com era el desplaçament segons les observacions de Michelson i Morley?

Answer: el desplaçament     n

Question: Què és proporcional al quadrat de la velocitat?

Context: El francès René Descartes, el 1638, l'assenyalà l'èter com el transportador de la llum, i el 1690 l'holandès Christian Huygens, en la seva teoria ondulatòria de la llum, indicà que la llum es pot propagar mitjançant ones gràcies a l'èter i, com que la llum pot viatjar a través del buit, fins i tot el buit havia de ser omplert amb èter.[8] El 1865 l'escocès James Clerk Maxwell descobrí teòricament les ones electromagnètiques i les explicà com oscil·lacions d'un camp elèctric i d'un camp magnètic perpendiculars. A més demostrà que la llum és un tipus d'ona electromagnètica. Així com les ones de la mar han de tenir una substància de suport, que és l'aigua, per moure's; o que el so requereix un mitjà (aire, aigua, metalls,...) per transmetre els seus moviments ondulatoris, també les ones electromagnètiques, inclosa la llum, han de requerir un mitjà, anomenat èter lumínic, per transmetre els seus moviments ondulatoris.[9]

Answer: René Descartes

Question: Qui assenyalà l'èter com a el transportador de la llum?

Answer: 1638

Question: Quin any René Descartes assenyalà l'èter com a el transportador de la llum?

Answer: electromagnètica

Question: Quin tipus d'ona va descobrir James Clerk que era la llum?

Context: La sensibilitat de l'interferòmetre era tan alta que qualsevol petita vibració impedia la lectura. Per aquesta raó l'aparell fou muntat en una habitació tancada en un soterrani amb parets de pedra pesada, eliminant així la major part d'efectes tèrmics i vibratoris. Les vibracions es reduïren encara més instal·lant l'aparell damunt d'un gran bloc de pedra quadrat d'1,5 m de costat i 30 cm de gruix. Aquest bloc es recolzà en un anell fusta d'1,5 m de diàmetre exterior, 0,7 m de diàmetre interior, i 0,25 m de gruix. Aquest anell surava damunt el mercuri contingut en una canal de ferro colat, d'1,6 cm de gruix, i de tals dimensions com per deixar un espai lliure d'1 cm al voltant del flotador. A la part inferior hi havia un mecanisme per fer girar el flotador i mantenir-lo concèntric amb la canal plena de mercuri. La canal de ferro anul·lar descansava en un llit de ciment amb un moll de maó a sota construït en forma d'un octàgon buit. La totalitat de la part òptica de l'aparell, situada damunt la pedra, es mantingué protegida amb una coberta de fusta per a prevenir els corrents d'aire i els canvis ràpids de temperatura. Els autors estimaren que els efectes d'un 1/100 d'una franja serien detectables.[1]

Answer: alta

Question: Com era la sensibilitat de l'interferòmetre?

Answer: en un soterrani amb parets de pedra pesada

Question: On era l'habitació tancada on van muntar l'interferòmetre?

Answer: efectes tèrmics i vibratoris

Question: Què volien eliminar instal·lant l'interferòmetre en aquesta habitació?

Answer: d'un gran bloc de pedra quadrat

Question: A sobre de què van instal·lar l'aparell?

Answer: en un anell fusta

Question: On recolzaren el bloc de pedra quadrat?


Tintín al Congo

Context: Malgrat que els editors d'arreu del món l'havien posat a disposició del gran públic durat molts anys, els editors britànics sempre es van negar a publicar Tintín al Congo a causa del seu contingut racista. A finals de 1980, Nick Rodwell, llavors agent de Studios Hergé al Regne Unit, va comunicar a la premsa la seva intenció de publicar finalment el còmic en anglès i va manifestar la seva convicció que la publicació de l'edició original de 1931 en blanc i negre causaria menys controvèrsia que la reedició de 1946 en color.[32] Després d'una sèrie de retards, el 1991, seixanta anys després de la seva publicació original de 1931, va ser la darrera de les aventures de Tintín a sortir publicada en anglès.[14] La versió en color de 1946 va aparèixer en anglès el 2005, publicada per Egmont Publishing.[34]

Answer: els editors britànics

Question: Qui es va negar a publicar Tintín al Congo?

Answer: a causa del seu contingut racista

Question: Per què es van negar els editors britànics a publicar Tintín al Congo?

Answer: agent de Studios Hergé

Question: Quina era la professió de Nick Rodwell?

Answer: A finals de 1980

Question: Quan va ser Nick Rodwell agent de Studios Hergé?

Answer: Egmont Publishing

Question: Qui va publicar en anglès l'any 2005 la versió en color de 1946?

Context: Per altra banda, el biògraf Pierre Assouline declara que a la Bèlgica dels anys 30, Hergé hauria tingut accés a les obres d'André Gide i Albert Londres, crítiques amb el règim colonial. Assouline afirma que Hergé va optar deliberadament per no llegir aquests relats, ja que entraven en conflicte amb les opinions del seu entorn conservador.[48] Laurence Grove, President de Societat Internacional Bande Dessinée i un acadèmic de la Universitat de Glasgow hi està d'acord, assenyalant que Hergé es va adherir a les tendències socials vigents en el seu entorn de treball, i que "quan estava de moda ser un racista i colonialista, això és el que era".[47] L'historiador del còmic Mark McKinney assenyala que altres artistes de còmic franco-belgues de la mateixa època havien escollit representar els nadius africans d'una manera més favorable, citant els exemples del treball de Jijé de 1939 Blondin et Cirage, en el qual els protagonistes uns germans adoptius, un de blanc i l'altre negre, i de "Tif et Tondu", que va ser serialitzada a la revista Spirou entre 1939 i 1940 i en la que els congolesos ajuden els belgues contra els seus antagonistes nord-americans.[49]

Answer: conservador

Question: Com era l'entorn d'Hergé?

Answer: President de Societat Internacional Bande Dessinée

Question: Què era Laurence Grove?

Answer: uns germans adoptius

Question: Qui són els protagonistes de Blondin et Cirage?

Answer: Spirou

Question: En quina revista va ser serialitzada "Tif et Tondu"?

Answer: els belgues

Question: A qui ajuden els congolesos?

Context: Tintín al Congo va ser publicat sota el títol francès de Tintin au Congo a Le Petit Vingtième entre el 5 de maig de 1930 i l'11 de juny de 1931, amb redifusió al diari catòlic francès Coeurs Vaillants.[23][16] Dibuixat en blanc i negre, seguint la mateixa fórmula emprada al País dels soviets, que el deixava "essencialment sense argument", segons el tintinòleg Michael Farr, amb una sèrie d'esdeveniments poc relacionats que Hergé improvisava cada setmana.[24] Hergé admetia que la feina pecava d'una certa urgència, dient: "Le Petit Vingtième sortia dimecres a la nit, i sovint aquell mateix dia no tenia ni idea de com aconseguiria fer sortir en Tintín de la difícil situació en la qual l'havia ficat la setmana anterior".[20] L'estil visual de les vinyetes era similar al del País dels Soviets.[25] En el primer lliurament de Tintín al Congo, Hergé va presentar Quick i Flupke, dos joves de Brussel·les que ja havia introduït en una altra tira còmica de Le Petit Vingtième, entre la multitud de gent que acomiadava Tintín a l'estació.[21][26]

Answer: Tintin au Congo

Question: Amb quin títol francès es va publicar Tintín al Congo?

Answer: a Le Petit Vingtième

Question: On es va publicar Tintin au Congo?

Answer: entre el 5 de maig de 1930 i l'11 de juny de 1931

Question: Quan es va publicar Tintin au Congo?

Answer: en blanc i negre

Question: Com eren els dibuixos de Tintin au Congo?

Answer: Brussel·les

Question: D'on eren Quick i Flupke?

Context: L'agost de 2007, un estudiant congolès Bienvenu Mbutu Mondondo va presentar una denúncia a Brussel·les, al·legant que el llibre era un insult per al poble congolès i en va demanar la prohibició. La fiscalia va investigar i iniciar una causa penal. L'assumpte va ser finalment traslladat a un tribunal civil l'abril de 2010.[59][3] Els advocats de Mondondo argumentaren que Tintín al Congo és "una justificació de la colonització i de la supremacia blanca" i Mondondo qualificà l'obra de "racista i xenòfoba".[59][3] Alain Berenboom, advocat de Moulinsart, l'empresa que controla l'herència d'Hergé, i de Casterman, l'editorial de l'obra, argumentà que la representació del dibuixant dels congolesos "no era racista, sinó una mica paternalista". Va dir que la prohibició crearia un precedent perillós per a la disponibilitat de les obres d'altres autors històrics, com Charles Dickens o Jules Verne, que contenen estereotips similars d'ètnies no blanques.[59][3] El tribunal va dictaminar el febrer de 2012 que el llibre no seria prohibit, argumentant que era "evident que ni la història ni el fet que s'hagués posat a la venda tenia l'objectiu de ... crear un entorn intimidatori, hostil, degradant o humiliant", i que per tant no anava en contra de la llei belga.[2][59][3] El Centre belga per a la Igualtat d'Oportunitats va advertir sobre la "sobrereacció i la hipercorrecció política".[60]

Answer: Bienvenu Mbutu Mondondo

Question: Qui va presentar una denúncia a Brusel·les?

Answer: que el llibre era un insult per al poble congolès

Question: Què va al·legar Bienvenu Mbutu Mondondo?

Answer: Moulinsart

Question: De quina empresa era advocat Alain Berenboom?

Answer: el febrer de 2012

Question: Quan va dictaminar el tribunal que el llibre no seria prohibit?

Answer: sobre la "sobrereacció i la hipercorrecció política"

Question: Sobre què va advertir el Centre belga per a la Igualtat d'Oportunitats?