Josep Puig i Cadafalch

Context: La primera experiència docent la va haver de la mà de Pompeu Fabra, amb qui es va associar el 1891 per muntar una acadèmia preparatòria per a l'ingrés a les escoles d'arquitectura i enginyers. A l'acadèmia, Fabra impartia les classes de matemàtiques i Puig les de dibuix.[6] La iniciativa va durar un any fins que el 1892 Puig va començar a exercir com a arquitecte municipal de Mataró, en substitució d'Emili Cabanyes. Va continuar en el càrrec fins al 1896.[7]

Answer: Pompeu Fabra

Question: Qui li va donar la seva primera experiència docent?

Answer: 1891

Question: Quan es va associar amb Pompeu Fabra?

Answer: per a l'ingrés a les escoles d'arquitectura i enginyers

Question: Per a què van muntar una acadèmia preparatòria?

Answer: de matemàtiques

Question: Quines classes impartia Fabra a l'acadèmia?

Answer: Mataró

Question: De quin municipi va ser arquitecte municipal Puig el 1892?

Context: Era fill de Joan Puig i Bruguera i Teresa Cadafalch i Bogunyà,[1] dedicats a la fabricació de teles a Mataró, ciutat on va viure i cursar els estudis secundaris al col·legi de Santa Anna, dels escolapis de Mataró.[2] Amb setze anys començà a fer col·laboracions literàries d'un regust neoromàntic i patriòtic. Puig es mostrava interessat pels moviments nacionals emergents de l'època i va identificar ràpidament la història com a element bàsic per a la creació d'una consciència nacional i per refermar la identitat de país enfront d'un parlamentarisme centralista. Als seus primers treballs es reflecteix aquest esperit:

Answer: de Joan Puig i Bruguera i Teresa Cadafalch i Bogunyà

Question: De qui era fill Puig?

Answer: a la fabricació de teles

Question: A què es dedicaven els pares de Puig?

Answer: setze anys

Question: A quina edat va començar a fer col·laboracions literàries Puig?

Answer: la història

Question: Què era bàsic per la creació d'una consciència nacional segons Puig?

Answer: pels moviments nacionals emergents

Question: Per què estava interessat Puig?

Context: La segona etapa de la seva arquitectura es coneix com l'època blanca (Racionalisme), que correspon als gustos de la nova elit burgesa, pràctica i ordenada. Puig troba el seu punt més equilibrat coincidint amb el moment de la institucionalització. Les obres no són ara monumentals, com la majoria de les del període anterior, sinó residencials. Es caracteritzen per un acurat estucat als exteriors i patis. Són edificacions amb un cert toc de Sezession: una ordenació simple i un estalvi decoratiu nous fins llavors en la seva obra. Mostren formes suaus, capcers arrodonits, pinacles en forma esfèrica i merlets trilobulats sense angles. Alguns elements són propis de l'empirisme britànic, amb finestres de petits vidres quadrats, i fins i tot de construccions residencials com la Hill House de Mackintosh.

Answer: l'època blanca

Question: Com es coneix la segona etapa de l'arquitectura de Puig?

Answer: als gustos de la nova elit burgesa

Question: A què respon l'època blanca de Puig?

Answer: de Sezession

Question: Quin toc tenen les obres de l'època blanca de Puig?

Answer: suaus

Question: Com són les formes de l'època blanca de Puig?

Context: La restauració del monestir de Sant Joan de les Abadesses, que ja havia tingut una primera intervenció en aquest sentit el 1891, però sense el ressò de Ripoll, i que va durar uns cinc anys, amb intervencions en la zona del claustre i substitució de cobertes, fou un encàrrec de l'Església, del llavors bisbe de Vic Josep Torras i Bages. Tanmateix es va poder comptar, com la vegada anterior, amb la col·laboració del Centre Excursionista de Catalunya, des del qual es van recollir diners per iniciar-ne la restauració. Per a aquesta segona etapa del projecte de restauració, Puig i Cadafalch va fer una sèrie d'estudis en planta i alçat de com havia estat l'edifici del segle xii, el qual s'havia ampliat al segle xv, després d'un terratrèmol que va causar-ne l'enderroc de certes parts. Tot i que Puig parlava de la necessitat de conservar les flors arrapades a la pedra, es van modificar cobertes i es van eliminar alguns afegits de l'absis que desvirtuaven la planta de creu llatina del monument, es van arrencar els retaules que tapaven els arcs romànics i es van obrir les finestres de l'absis. A la part exterior es van respectar el campanar i les torres tal com estaven. Aquestes últimes van fer pensar que possiblement hi havia hagut una galeria superior.[48] Es van eliminar decoracions barroques a l'interior de l'edifici.[49] A partir dels dibuixos fets per l'arquitecte es va justificar una actuació posterior feta en la postguerra i dirigida per Raimon Duran i Reynals, que seria el responsable de l'estat actual del monument, molt malmès d'altra banda durant la Guerra Civil, amb la remodelació de la capçalera i l'eliminació del cambril.[50] Cal esmentar que les investigacions en aquest monument van ajudar-lo a confirmar els lligams entre l'arquitectura catalana i francesa a l'edat mitjana.

Answer: Josep Torras i Bages

Question: Qui va encarregar la restauració del monestir de Sant Joan de les Abadesses?

Answer: Centre Excursionista de Catalunya

Question: Qui va col·laborar en la restauració monestir de Sant Joan de les Abadesses?

Answer: de la necessitat de conservar les flors arrapades a la pedra

Question: De què parlava Puig?

Answer: de creu llatina

Question: Com era la planta del monestir de Sant Joan de les Abadesses?

Answer: el campanar i les torres

Question: Què es va respectar a l'exterior del monestir de Sant Joan de les Abadesses?

Context: En aquest sentit no podem deixar d'esmentar la figura d'Elies Rogent (1821–1897), fidel seguidor de les teories de Viollet-le-Duc. La seva influència en els restauradors de l'època va ser molt gran, també en Puig, el qual, format entre Catalunya i França, es va veure molt influenciat per les idees d'aquest arquitecte i tal com ja hem vist professor seu, que cercava, en ple moment de la Renaixença, les arrels catalanes en el seu passat medieval. L'obra culminant de Rogent on podem veure aplicats tots aquests criteris és la restauració del Monestir de Ripoll, per a la qual va elaborar un primer projecte el 1865 i un altre de definitiu el 1886, aprovat per l'Acadèmia de Belles Arts de Barcelona.[40]

Answer: de Viollet-le-Duc

Question: De quines teories era seguidor Elies Rogent?

Answer: en Puig

Question: En qui va influir Elies Rogent?

Answer: la restauració del Monestir de Ripoll

Question: Quina és l'obra culminant de Rogent?

Answer: entre Catalunya i França

Question: On es va formar Puig?

Answer: les arrels catalanes en el seu passat medieval

Question: Què cercava Elies Rogent?

Context: Puig va col·laborar amb Prat de la Riba, que ocupava el càrrec de president de la Diputació de Barcelona des del 1907, en fer d'aquesta institució una organització dinàmica, llavor de la futura Mancomunitat. Va impulsar l'inici de les excavacions d'Empúries, a càrrec de la Junta de Museus i dirigides per l'arqueòleg valencià Emili Gandia, i va participar en la fundació de l'Institut d'Estudis Catalans. En aquest període va continuar amb els seus viatges a Alemanya, Brussel·les i el migdia francès.[5]

Answer: amb Prat de la Riba

Question: Amb qui va col·laborar Puig?

Answer: president de la Diputació de Barcelona

Question: Quin càrrec tenia Prat de la Riba?

Answer: una organització dinàmica

Question: Què volien fer amb aquesta institució Puig i de la Riba?

Answer: les excavacions d'Empúries

Question: Quines excavacions van impulsar Puig i de la Riba?

Answer: Emili Gandia

Question: Qui va dirigir les excavacions d'Empúries?


Peter Grimes

Context: Peter Grimes va ser la primera òpera estrenada pel compositor Benjamin Britten a Londres i va provocar una autèntica commoció en el món de la lírica europea. Primer, perquè Britten tenia llavors poc més de trenta anys. I, segon, perquè està basada en un llibret escrit per Montagu Slater, la tendència ideològica marxista del qual va arribar a ser temperada per Britten, que va aconseguir impregnar al protagonista de les seves pròpies obsessions, entre les quals no és possible obviar l'opressió viscuda des de la seva condició homosexual.[15]

Answer: Londres

Question: On es va estrenar Peter Grimes?

Answer: Peter Grimes

Question: Quina va ser la primera òpera estrenada per Benjamin Britten a Londres?

Answer: una autèntica commoció en el món de la lírica europea

Question: Què va provocar Peter Grimes?

Answer: poc més de trenta anys

Question: Quants anys tenia Britten quan es va estrenar l'obra?

Answer: Montagu Slater

Question: Qui va escriure el llibret en el que està basada Peter Grimes?

Context: Peter Grimes, l'obra que va fer reviure la tradició operística britànica, va néixer als Estats Units. Una sèrie de factors van provocar que Benjamin Britten fugís del seu país d'origen. Com a socialista, perquè temia que l'ascens del feixisme a Europa. Com a pacifista, no estava còmode en un país a punt de declarar la guerra a l'Alemanya nazi i tampoc era còmode viure la seva homosexualitat en una Anglaterra que s'havia apartat molt poc dels estrictes codis morals victorians. Al començament de 1939, el col·laborador de Britten, W.H. Auden, es va traslladar a Amèrica amb el seu company, l'escriptor Christopher Isherwood. Tots dos van animar Britten a seguir-los. Britten pot haver anhelat l'anonimat i la llibertat d'una terra estranya i, mesos després, amb el seu company Peter Pears van travessar l'Atlàntic.[13]

Answer: Estats Units

Question: On va néixer l'obra?

Answer: W.H. Auden

Question: Qui era el col·laborador de Britten?

Answer: escriptor

Question: Què era Christopher Isherwood?

Answer: del seu país d'origen

Question: D'on va fugir Benjamin Britten?

Answer: Alemanya

Question: A quin país estaven a punt de declarar la guerra?

Context: Britten va néixer a la ciutat de Lowestoft, 25 milles al nord d'Aldeburgh, i va passar la major part de la seva vida vivint a Suffolk. Va sentir una forta connexió amb el paisatge marí i l'atmosfera de poble pesquer. Els seus interludis marins i la música de tempesta de Peter Grimes són representacions sonores brillants de la naturalesa i de la vida que coneixia tan bé des de les costes d'Anglaterra. En l'actualitat hi ha un monument a Benjamin Britten a la platja d'Aldeburgh amb una cita de Peter Grimes tallada a la part superior.

Answer: Lowestoft

Question: En quina ciutat va néixer Britten?

Answer: 25 milles

Question: Quina distancia hi ha entre Lowestoft i Aldeburgh?

Answer: Suffolk

Question: On va viure la major part de la seva vida?

Answer: el paisatge marí i l'atmosfera de poble pesquer

Question: Què va fer que Britten sentís una forta connexió a Suffolk?

Context: Britten i Pears van llegir el poema de Crabbe i van quedar colpits. Ambdós van tenir un paper rellevant en l'esbós inicial de la història, i en aquest procés el personatge de Grimes va esdevenir cada vegada més complex. En lloc de l'evident malvat que és a l'obra de Crabbe, va anar adquirint el seu caràcter de víctima del destí i dels convencionalismes socials, tot i conservar els més foscos aspectes de la seva personalitat.[6] És el públic qui ha de decidir quina de les dues versions s'aproxima més a la realitat, i avaluar l'ambigüitat o la netedat de caràcter de cada personatge.[7]

Answer: el poema de Crabbe

Question: Què van llegir Britten i Pears?

Answer: colpits

Question: Com van quedar Britten i Pears quan van llegir Grabbe?

Answer: Ambdós

Question: Qui va tenir un paper rellevant en l'esbós inicial de la història?

Answer: complex

Question: Com va esdevenir cada vegada més el personatge de Grimes?

Answer: dues

Question: Quantes versions hi ha sobre el personatge de Grimes?

Context: En l'òpera de Britten, Grimes segueix sent un personatge marginal, però al mateix temps, és botxí i víctima en una societat hostil i inculta. L'altre gran protagonista de l'òpera de Britten és el mar. No obstant això, la mar de Peter Grimes és completament diferent de l'enlluernador prodigi marí de Debussy. El mar de la costa anglesa és boirós i amenaçant. Amb aquest element funest els ciutadans no volen tenir res a veure. Com a conseqüència, rebutgen, tant en la naturalesa com en la societat humana, tot el inclassificable, el incòmode, el anòmal, trets que Peter Grimes posseeix en gran manera. L'última opció per a Peter Grimes és el mar. El món dels homes empeny al marginat cap a la natura, que el pren, indiferent, per a si.[2]

Answer: L'altre gran protagonista

Question: Què es el mar?

Answer: boirós i amenaçant

Question: Com és el mar de la costa anglesa?

Answer: cap a la natura

Question: Cap on empeny el món dels homes al marginat?

Context: Encara que al principi el llibret va decebre a Montagu Slater, Britten va aconseguir adaptar-lo finalment a les seves intencions, i la veritat és que el text final de Peter Grimes és, com assenyalava Anthony Burgess, dels pocs que poden llegir-se amb gust per si mateix. Britten va treballar en l'obra entre 1943 i el 1945. El llibret és un treball extraordinàriament sòlid i dens pel que fa a l'ambient; és una brillant descripció de l'atmosfera opressiva del poble, envoltada sempre pel fragor de la mar; un poble en el qual els homes no poden acostar-se uns als altres, per més que ho desitgin en el més profund del seu cor. Britten, que havia projectat l'escenografia, va treballar també en la configuració del text, i va obtenir així el llibret que corresponia enterament a la seva concepció dramàtica i a la seva música.[5]

Answer: Montagu Slater

Question: A qui va decebre al principi el llibret?

Answer: entre 1943 i el 1945

Question: Quan va treballar Britten en l'obra?

Answer: un treball extraordinàriament sòlid i dens

Question: Com és el treball del llibret?

Answer: pel fragor de la mar

Question: Per què està envoltada l'atmosfera del poble?

Answer: en el més profund del seu cor

Question: On desitgin el homes no poder acostar-se uns als altres?


Samson et Dalila

Context: Va ser Liszt, el gran amic de Saint-Saëns, qui va salvar l'obra. En un dels viatges a Alemanya, convidat per Liszt, Saint-Saëns quan estaven a punt d'acomiadar-se li va pregar que el permetés tocar-li alguns fragments de Samson. Liszt li va respondre: «No necessito escoltar el que vostè ha escrit, acabi la seva òpera i jo la faré representar». I així va passar.[4]

Answer: gran amic

Question: Què era Saint-Saëns de Liszt?

Answer: que el permetés tocar-li alguns fragments de Samson

Question: Què li va pregar Saint-Saëns a Liszt?

Answer: quan estaven a punt d'acomiadar-se

Question: Quan va pregar Saint-Saëns a Liszt que el permetés tocar-li alguns fragments de Samson?

Answer: «No necessito escoltar el que vostè ha escrit, acabi la seva òpera i jo la faré representar»

Question: Què va respondre Liszt a Saint-Saëns quan li va pregar que el permetés tocar-li alguns fragments de Samson?

Context: Dalila és un dels grans papers per a mezzosoprano. Saint-Saëns el va crear pensant en la mítica cantant Pauline Viardot. De fet va ser ella la que va organitzar la presentació privada, però Viardot ja era massa gran per cantar Dalila a l'estrena, de manera que van confiar el paper a Auguste von Müller, una intèrpret resident al teatre d'òpera de Weimar. Encara que va ser un èxit ressonant entre el públic i la crítica de Weimar, l'òpera no va ser reposada immediatament en cap altre teatre d'òpera.[3]

Answer: un dels grans papers per a mezzosoprano

Question: Què és Dalila?

Answer: en la mítica cantant Pauline Viardot

Question: En qui estava pensant Saint-Saëns quan va crear el paper de Dalila?

Answer: al teatre d'òpera de Weimar

Question: On residia l'intèrpret Auguste von Müller?

Answer: un èxit ressonant entre el públic

Question: Com va resultar l'òpera?

Context: L'òpera de Saint-Saëns té un marcat format musical d'oratori, especialment en el primer dels seus tres actes, on es destaca la vibrant arenga de Samsó (tenor dramàtic) al seu poble per a sublevar-se contra l'opressió filistea. El primer i últim acte són una mica rígids, i la barcarola del tercer acte sembla estranya a oïdes contemporànies. Però al segon acte, l'escena de la seducció de Samsó per part de Dalila, posseeix una gran inspiració. Dues àries de Dalila són particularment conegudes: Mon coeur s'ouvre à ta voix i Printemps qui commence. La primera se sol interpretar en recitals de concert i és la pàgina més apassionada que va escriure Saint-Saëns i en la qual la duplicitat amorosa de Dalila està magníficament descrita pel quatuor en què es recolzen sòlidament els recitats.[1] Un dels fragments més coneguts de l'òpera és la Bacanal del tercer acte, universalment coneguda com a peça de concert.[2]

Answer: d'oratori

Question: Quin format musical té l'òpera de Saint-Saëns?

Answer: tres

Question: Quants actes té l'òpera de Saint-Saëns?

Answer: la vibrant arenga de Samsó (tenor dramàtic) al seu poble per a sublevar-se contra l'opressió filistea

Question: Què es destaca en el primer dels seus tres actes?

Answer: una mica rígids

Question: Com són el primer i últim acte?

Context: En tornar a França el 1875, Saint-Saëns va presentar, el 26 de març, el primer acte al Théâtre du Châtelet de París, sota la direcció d'Édouard Colonne,[4] en un format similar a la representació del segon acte el 1870. L'obra va ser rebuda durament pels crítics musicals i no va aconseguir suscitar l'interès del públic. Aquell mateix any l'aclamada mezzosoprano Pauline Viardot, per a qui Saint-Saëns havia escrit el paper de Dalila, va organitzar i va interpretar en una representació privada l'acte segon a casa d'un amic a Croissy, amb el compositor al piano. Viardot era una gran admiradora de l'obra i confiava que aquesta interpretació privada animaria a Halanzier, el director de l'Òpera de París, que havia acudit a muntar tota la producció. Encara que Saint-Saëns va acabar la partitura el 1876, cap teatre d'òpera de França va mostrar cap desig de representar-la.[3]

Answer: 1875

Question: Quan va tornar Saint-Saëns a França?

Answer: el primer acte

Question: Què va presentar Saint-Saëns en tornar a França?

Answer: al Théâtre du Châtelet de París

Question: En quin teatre va presentar el primer acte Saint-Saëns?

Answer: Pauline Viardot

Question: Quina mezzosoprano era aclamada?

Answer: el director de l'Òpera de París

Question: Qui era Halanzier?

Context: La primera reposició no va ser fins al 1882, que es va representar a Hamburg sota la direcció de Hans von Bülow, que va assegurar que era «el drama musical més important que havia vist la llum en els darrers anys».[4] A França l'òpera hauria de vèncer moltes resistències per utilitzar un tema bíblic. Després de nombrosos rebutjos en els seus primers anys, finalment va començar a atreure l'atenció dels grans teatres d'òpera en la dècada de 1890. El primer lloc fou el 3 de març de 1890 (tretze anys després de l'estrena de Weimar) al Théâtre des Arts de Rouen amb Carlotta Bossi com a Dalila i Jean-Alexandre Talazac com a Samsó. L'òpera va rebre l'estrena a París en un teatre secundari com era l'Éden-Théâtre el 31 d'octubre de 1890 amb Rosine Bloch com a Dalila i Talazac cantant de nou a Samsó, aquesta vegada amb una recepció molt més càlida pel públic parisenc. En els dos anys següents, es va representar a Bordeus, Ginebra, Tolosa, Nantes, Dijon, i Montpeller. L'Òpera de París finalment va representar l'òpera el 23 de novembre de 1892 en una representació sota la supervisió de Saint-Saëns dirigida per Édouard Colonne amb Blanche Deschamps-Jéhin com a Dalila i Edmond Vergnet com a Samsó, una representació que va ser lloada pels crítics i el públic.[7] Cinc anys més tard s'arribava a la representació número cent.[8]

Answer: Hamburg

Question: On es va presentar la primera reposició?

Answer: 1882

Question: Quan es va presentar la primera reposició?

Answer: moltes resistències

Question: Què hauria de vèncer l'òpera a França per utilitzar un tema bíblic?

Answer: Carlotta Bossi

Question: Qui va representar a Dalila en el Théâtre des Arts de Rouen?

Answer: Cinc anys més tard

Question: Quant s'arribava a la representació número cent?

Context: Aquest concepte antitètic del virtuosisme vocal agut es va manifestar amb la concessió a la mezzosoprano d'una importància que la va elevar des dels tradicionals papers secundaris (amiga, confident, dona, rival de menor quantia), als personatges principals, exercits antigament per la soprano. Des de Carmen de Bizet ja no és insòlit que la mezzo o contralt assumeixi el paper protagonista -les mezzo rossinianes són de diferent naturalesa humana i vocal- i l'heroïna de l'òpera ja no ha de ser necessàriament angelical. Dalila, amb el seu caràcter malèfic, confirma aquesta teoria i obrirà el camí a altres personatges importants amb veu greu. Seran, bé és cert, figures de diversa índole, però aquesta diversitat es produeix a conseqüència de l'àmplia capacitat expressiva que l'òpera francesa de finals del XIX atribueix a la mezzo, destinatària de tessitures que poden no diferenciar-se massa de les de soprano.[2]

Answer: amiga, confident, dona, rival de menor quantia

Question: Quins eren els papers secundaris?

Answer: Des de Carmen de Bizet

Question: Des de quina òpera ja no és insòlit que la mezzo o contralt assumeixi el paper protagonista?

Answer: angelical

Question: Com no era necessari que fos l'heroïna de l'òpera?

Answer: malèfic

Question: Com és el caràcter de Dalila?

Answer: a altres personatges importants amb veu greu

Question: A qui obrirà Dalila el camí?


L'adoració de l'Anyell Místic

Context: L'obra gaudeix d'un gran realisme en les formes i els detalls, una característica de l'autor que es pot atribuir al canvi de les tendències teològiques del moment. A l'edat mitjana, la doctrina oficial havia restat valor a les realitats terrenals situant-les en l'escala més baixa de la creació però durant el segle xv, sota la influència dels místics, es produeix un canvi en el pensament religiós i es començà a interpretar el món sencer com l'obra de Déu, un Déu font de tota creació i present en cada element per insignificant que fos. Si abans l'art s'havia focalitzat en el món no visible, en allò que està més enllà del món tangible, l'art de Van Eyck potencia l'observació per sobre de la imaginació, cercant en cada persona, en cada detall, un signe per a interpretar la veritat espiritual i una forma de revelar la dimensió metafísica mitjançant la glorificació dels elements de la creació.[22]

Answer: al canvi de les tendències teològiques del moment

Question: A què atribuïm el realisme de l'obra?

Answer: com l'obra de Déu

Question: Com es comença a interpretar el món al segle XV?

Answer: en cada element

Question: On trobem Déu?

Answer: en el món no visible

Question: En què es focalitzava l'art abans?

Answer: l'observació per sobre de la imaginació

Question: Què potencia l'art de Van Eyck?

Context: El Crist porta un fermall amb la paraula «Sabaoth» que vol dir «Senyor dels exèrcits»; a la túnica, escrit en alfabet grec i llatí barrejat, apareixen les paraules «Rex Regum Dominus Dominatium».[34] Als seus peus hi ha dipositada una corona amb una inscripció a cada banda: «Vida sense mort al seu cap» i «Joventut sense vellesa al seu front».[35] Està representat en Maiestas Domini, una forma molt popular dins l'art romà d'Orient. L'expressió Rex Mundi, que apareix brodada als seus vestits, recorda lleugerament a la cultura dels càtars, que la feien servir per designar al governador del diable. La imatge està ricament vestida de vermell, portant una triple tiara papal i un ceptre, l'emblema de la seva sobirania; la seva mà s'aixeca en el gest de la Segona Vinguda. El medalló rodó que porta al pit està decorat amb quatre gemmes, que formen una creu, i una gemma en forma de punta de diamant al centre.[36] Els motius de la tela amb brocat d'or que hi ha darrere seu simbolitzen el sacrifici de Crist: raïm, i un pelicà que alimenta les cries amb la sang que brolla del seu propi pit.[35]

Answer: un fermall

Question: Què porta el Crist?

Answer: Senyor dels exèrcits

Question: Què vol dir Sabaoth?

Answer: grec i llatí

Question: En quins alfabets estan escrites les paraules de la túnica?

Answer: per designar al governador del diable

Question: Per què feien servir l'expressió Rex Mundi els càtars??

Answer: vermell

Question: De quin color està vestida la imatge?

Context: Amb el retaule tancat, a la caixa alta presenta l'escena de l'Anunciació a Maria. A la caixa baixa, es pot veure als panells exteriors el retrat dels donants i als dos panells interiors, les imatges en grisalla de Sant Joan Baptista i Sant Joan Evangelista. Al capcer hi ha una mena de llunetes amb les imatges dels profetes Zacaries i Miquees, i les sibil·les Cumes i Eritrea. El format del retaule fa referència al domus (casa), que en la interpretació medieval de la Bíblia es relaciona amb l'església. La distribució del retaule en la posició tancada podria estar inspirada en manuscrits il·luminats medievals com el Liber Avium de l'any 1200.[30]

Answer: l'Anunciació a Maria

Question: Què ens presenta la caixa alta?

Answer: el retrat dels donants

Question: Què veiem als panells exteriors de la caixa baixa?

Answer: al domus (casa)

Question: A què fa referència el format del retaule?

Answer: Zacaries i Miquees

Question: Quins profetes trobem al capcer?

Answer: 1200

Question: De quin any és el Liber Avium?

Context: Els dos grups del fons surten dels boscos caminant cap al centre de la composició. El grup de la dreta el formen les sagrades verges, algunes de les quals es poden reconèixer pels atributs que porten. Es pot identificar a Agnès (xai), Bàrbara (torre), Caterina (espasa i roda), Dorotea (pom de flors) i Úrsula; la majoria porten corones de flors i la palma del martiri. Finalment, el grup de l'esquerre està compost pels confessors de la fe, un grup compacte en el que gairebé tots vesteixen molt luxosament i de color blau.

Answer: dels boscos

Question: D'on surten els dos grups del fons?

Answer: cap al centre de la composició

Question: Cap a on caminen els dos grups del fons?

Answer: les sagrades verges

Question: Qui forma el grup de la dreta?

Answer: molt luxosament i de color blau

Question: Com vesteixen els confessors de la fe?

Answer: pels atributs que porten

Question: Com podem reconèixer les sagrades verges?

Context: Al fons de tot de l'escenari, darrere dels boscos, hi ha una ciutat que representa la Jerusalem Celestial esmentada a l'Apocalipsi de Sant Joan (cap. 21). Té una estètica clarament contemporània, si bé a l'angle superior esquerra es pot observar la torre de sant Anastasi de Jerusalem, que figurava com a principal edifici en les guies de viatge medievals.[43]

Answer: Jerusalem Celestial

Question: Quina ciutat hi ha representada darrera els boscos?

Answer: a l'Apocalipsi de Sant Joan

Question: On s'esmenta la ciutat de Jerusalem Celestial?

Answer: contemporània

Question: Com és l'estètica de l'obra?

Answer: la torre de sant Anastasi de Jerusalem

Question: Què hi trobem a la part superior esquerra?

Answer: com a principal edifici

Question: Com figurava la torre de sant Anastasi de Jerusalem en les guies de viatge medievals?

Context: Per sobre d'ells, unes grisalles representen Caín i Abel. En una, Abel està sacrificant el primer anyell en ofrena a Déu mentre que Caín ofereix una part de les seves collites al Senyor. En l'altra, es representa l'assassinat d'Abel que és atacat per Caín amb una maixella de ruc; segons la Bíblia, Caín estava gelós després que el Senyor valorés més l'ofrena d'Abel. Van Eyck va fer les pintures simulant estàtues per així donar més profunditat a la imatge.

Answer: Caín i Abel

Question: Qui representen les grisalles?

Answer: en ofrena a Déu

Question: Per què sacrifica l'anyell?

Answer: amb una maixella de ruc

Question: Amb què és atacat Abel?

Answer: simulant estàtues

Question: Com va fer les pintures Van Eyck?


Ian Thorpe

Context: L'ascens d'Ian continuà en viatjar a Kuala Lumpur al setembre per disputar els Jocs de la Commonwealth. La primera prova que disputà fou la dels 200 m lliures, on aconseguí l'or amb un temps d'1'46"70 min, una centèsima per sota del rècord mundial de l'italià Giorgio Lamberti. Participà amb Klim, Kowalski i Matt Dunn en els relleus 4x200 estil lliure trencant el record mundial establert per l'Equip Unificat en els Jocs Olímpics de Barcelona per 9 centèsimes de segon.[34] La ratxa d'Ian acabà en establir un nou rècord personal de 50"21 segons en els 100 m estil lliure, on només va poder ser quart. Posteriorment s'adjudicà la quarta medalla d'or en els 400 metres estil lliure amb un altre rècord personal de 3'44"35 min, 0.55 s més lent que la marca de Kieren Perkins de 1994[7][8][35][36]

Answer: setembre

Question: Quan va viatjar Ian a Kuala Lumpur?

Answer: Jocs de la Commonwealth

Question: Com es deien els Jocs va disputar Ian a Kuala Lumpur?

Answer: 200 m lliures

Question: Quina fou la primera prova que disputa Ian?

Answer: Klim, Kowalski i Matt Dunn

Question: Amb qui va participar Ian en els relleus 4x200 estil lliure?

Context: Quan Thorpe superà el rècord olímpic dels 200 m a les eliminatòries el matí següent,[65] el seu principal rival l'holandès Pieter van den Hoogenband declarà "No estic pensant realment en l'or. Només vull una medalla i estar present al podi". Malgrat les declaracions l'holandès rebaixà en poc més d'un segon la seva marca personal en la seva semifinal, superant el rècord de Thorpe per només 16 centèsimes (1'45"35 min). Thorpe qualificà només 2 centèsimes més lent i es trobà sota gran pressió per guanyar l'or l'endemà després dels dos ors aconseguits la primera nit.[66]

Answer: Pieter van den Hoogenband

Question: Qui era el principal rival de Thorpe?

Answer: al podi

Question: On volia estar present Pieter van den Hoogenband?

Answer: la seva marca personal

Question: Què va rebaixar Pieter van den Hoogenband en la seva semifinal?

Answer: sota gran pressió

Question: Com es trobava Thorpe per guanyar l'or l'endemà?

Context: Thorpe és especialment popular a Àsia, sobretot al Japó. Fou identificat l'any 2000 per TV Asahi com el nedador que s'adjudicaria més triomfs en el proper Campionat Mundial de Natació del 2001, que s'havia de disputar a Fukuoka, destacant-se la seva capacitat d'atracció mediàtica i publicitària. L'australià visità el Japó abans dels Campionats promocionant una sèrie de televisió sobre el mateix Campionat.[2][144][152][153] L'any 2002, durant una cerimònia en record a les víctimes dels atacs terroristes de l'11 de setembre, fou nomenat per la Comissió de Turisme Australiana com ambaixador turístic al Japó. Aquesta campanya incloïa una trobada amb Junichiro Koizumi, Primer ministre del Japó, a fi de promocionar el turisme japonès a Austràlia.[154][155][156] L'any 2005 la companyia japonesa Yakult tragué una beguda energètica al mercat batejada com a 'Thorpedo' prestant Thorpe la imatge a la botella.[157]

Answer: Fukuoka

Question: On s'havia de disputar el Campionat Mundial de Natació del 2001?

Answer: ambaixador turístic al Japó

Question: Com va ser nomenat Thorpe per la Comissió de Turisme Australiana?

Answer: Junichiro Koizumi

Question: Qui era el Primer ministre del Japó?

Answer: una beguda energètica

Question: Què era Thorpedo?

Context: Després de la celebració del Campionat Pan Pacific Ian Thorpe anuncià la ruptura amb Frost per passar a entrenar amb un dels seus assistents, Tracey Menzies, sense experiència internacional. Thorpe admeté que hi havia tensió entre tots dos, però assegurà que la separació mantenia un caire amistós: "He decidit que, o feia aquest canvi, o anunciava la retirada".[95] Amb el canvi d'entrenador, Thorpe buscava millorar la seva habilitat en els sprints. Abandonà els 800 metres lliures sent el campió regnant i posseïdor del rècord, encara que els seus temps en 200 i 400 metres empitjoraren durant la primera etapa d'entrenaments amb Menzies.[96]

Answer: Després de la celebració del Campionat Pan Pacific

Question: Quan va anunciar Ian Thorpe la ruptura amb Frost?

Answer: Tracey Menzies

Question: Amb qui va passar Thorpe a entrenar?

Answer: els sprints

Question: Què buscava millorar Thorpe amb el canvi d'entrenador?

Answer: 200 i 400 metres

Question: Quins temps Thorpe va empitjorar durant la primera etapa amb Menzies?

Answer: 800 metres lliures

Question: En quin estil posseïa Thorpe el rècord?

Context: El Campionat Pan Pacific començà menys d'un mes després a Yokohama, amb l'especulació de la premsa sobre la situació personal entre Thorpe i Frost. Thorpe inicià la seva participació amb una victòria sobre Hackett en els 400 m lliures amb un temps relativament mediocre, a 5 segons de la marca mundial. Poc després, els dos nedadors declararen que havien decidit conservar energia per participar en millors condicions en els 4x100 lliures que es disputava la mateixa nit. Austràlia s'endugué la victòria, amb Thorpe superant Jason Lezak en els darrers 50 metres.[90]

Answer: Yokohama

Question: On començà el Campionat Pan Pacific?

Answer: la situació personal entre Thorpe i Frost

Question: Què especulava la premsa?

Answer: la mateixa nit

Question: Quan es disputaven els 4x100 lliures?

Answer: Hackett

Question: A qui va guanyar Thorpe en els 400 m lliures?

Answer: relativament mediocre

Question: Com va ser el temps que va aconseguir Thorpe en els 400 m lliures?

Context: La primera gran competició on Thorpe participà sent entrenat per Menzies fou el Campionat Australià disputat a Sydney el mes de març. El nedador no baté cap rècord mundial, acabant els relleus 4x200 metres estil lliure a més de dos segons del seu millor temps. Malgrat haver superat Hackett en ambdues carreres per revalidar els seus títols,[97] admeté estar "molt decebut" amb les seves actuacions. Thorpe trobà consol imposant un nou rècord de la Commonwealth en els 200 metres combinats, fixant la marca en 2'00"11 min, la cinquena més ràpida de l'any.[98] Les crítiques cap a Thorpe s'incrementaren quan es retirà del Duel a la Piscina, repte entre nedadors nord-americans i australians, per un problema mèdic, malgrat haver creuat l'oceà amb causes comercials i de caritat.[99][100]

Answer: Campionat Australià

Question: Què es disputà a Sydney el mes de març?

Answer: Hackett

Question: A qui va superar Thorpe en ambdues carreres?

Answer: imposant un nou rècord de la Commonwealth en els 200 metres combinats

Question: Com trobà consol Thorpe?

Answer: per un problema mèdic

Question: Per què es va retirar Thorpe del Duel a la Piscina?

Answer: Sydney

Question: On es va disputar el Campionat Australià?


The Piper at the Gates of Dawn

Context: La gravació va començar el 21 de febrer[48] amb sis preses[49] de «Matilda Mother», llavors anomenada «Matilda's Mother».[39][50] La setmana següent, el dia 27,[51] la banda va enregistrar cinc preses de «Interstellar Overdrive»,[nota 2][nota 3][53] i «Chapter 24».[51][54] El 16 de març, la banda va tornar altre cop a l'enregistrament de «Interstellar Overdrive», en un intent de crear una versió més curta,[55] i a «Flaming» (originalment anomenat «Snowing»), que es va registrar en una sola presa[56] amb una expressió vocal.[38] El 19 de març es van registrar sis preses de «The Gnome».[38][57] Un dia després, la banda va gravar «Take Up Thy Stethoscope and Walk» de Waters.[57][58] El 21 de març, el grup va ser convidat a veure com els Beatles gravaven «Lovely Rita».[59][60] L'endemà van gravar «The Scarecrow» en una sola presa.[61][62] Les tres pistes següents —«Astronomy Domine»,[nota 4] «Interstellar Overdrive» i «Pow R. Toc H.»— es van treballar extensivament entre el 21 de març i el 12 d'abril,[65] havent estat inicialment llargues cançons instrumentals.[63] Entre el 12 i el 18 d'abril,[66] la banda va gravar «Percy the Rat Catcher»[nota 5] i una cançó que actualment encara no s'ha publicat anomenada «She Was a Millionaire».[69][70][71]

Answer: 21 de febrer

Question: Quin dia va començar la gravació?

Answer: Flaming

Question: Quin tema es va enregistrar amb una sola presa el 16 de març?

Answer: Lovely Rita

Question: Quina gravació van anar a veure?

Answer: de Waters

Question: De qui és el tema Take Up Thy Stethoscope and Walk?

Context: Aproximadament tres setmanes després, la banda es va presentar als principals mitjans de comunicació.[nota 1] El comunicat de premsa d'EMI afirmava que la banda era «portaveus musicals per a un nou moviment que implica l'experimentació en totes les arts», però EMI va intentar distanciar-se entre ells i l'escena underground on es va originar la banda afirmant que «Pink Floyd no sap què entén la gent per pop psicodèlic i no estan intentant crear efectes al·lucinatoris al seu públic.»[23][24] La banda va tornar a l'estudi Sound Techniques per gravar el seu següent senzill, «See Emily Play», el 18 de maig.[25][26] El senzill va ser editat gairebé un mes més tard, el 16 de juny, i va aconseguir el número sis en les llistes britàniques.[27][28]

Answer: als principals mitjans de comunicació

Question: Quan es van presentar tres setmanes després?

Answer: distanciar-se entre ells i l'escena underground

Question: Què va intentar EMI?

Answer: efectes al·lucinatoris

Question: Què no vol crear Pink Floyd al seu públic?

Answer: See Emily Play

Question: Quin senzill van gravar?

Answer: sis

Question: Quin número va aconseguir en les llistes britàniques?

Context: L'emergent fotògraf de societat Vic Singh va ser contractat per fotografiar la banda per a la portada de l'àlbum. Singh va compartir un estudi amb el fotògraf David Bailey, i era amic amb el guitarrista dels Beatles George Harrison. Singh va demanar a Jenner i King que vestissin la banda amb la roba més brillant que poguessin trobar. A continuació, Vic Singh els va disparar amb una lent de prisma que li havia donat Harrison.[93] La portada era destinada a semblar un viatge d'LSD, un estil que es va afavorir en aquell moment.[94] El 2017, la lent va ser exhibida al Victoria and Albert Museum, com a part de l'exposició Pink Floyd: Their Mortal Remains.

Answer: fotògraf de societat

Question: Quin tipus de fotògraf era Vic Singh?

Answer: George Harrison

Question: De quin membre dels Beatles era amic?

Answer: amb la roba més brillant que poguessin trobar

Question: Com va demanar que vestissin la banda?

Answer: una lent de prisma

Question: Amb quin tipus de lent va disparar?


Parcs i jardins de Barcelona

Context: La vegetació és de tipus mediterrani, amb predomini d'espècies perennes. El bosc típic és l'alzinar (Quercus ilex), i també es donen algunes espècies subtropicals, que necessiten un rec constant per viure a l'aire lliure, com el taronger (Citrus × sinensis), el llimoner (Citrus × limon), la mimosa (Acacia dealbata), l'araucària (Araucaria heterophylla), l'eucaliptus (Eucalyptus globulus) i la palmera (Phoenix dactylifera). S'han aclimatat algunes espècies originàries del Japó, que té un clima semblant al mediterrani però amb més pluges a l'estiu, com el pitòspor (Pittosporum tobira) i l'evònim (Euonymus japonicus). De coníferes, la que més s'adapta és el cedre de l'Atles (Cedrus atlantica), així com el xiprer (Cupressus sempervirens) i la tuia (Thuja standishii). També s'han adaptat espècies d'altres regions del món amb clima mediterrani, com Califòrnia, Sud-àfrica, Austràlia i Xile.[7]

Answer: l'alzinar

Question: Quin és el bosc típic?

Answer: un rec constant per viure a l'aire lliure

Question: Què necessiten les espècies subtropicals?

Answer: semblant al mediterrani però amb més pluges a l'estiu

Question: Com és el clima del Japó?

Answer: Califòrnia, Sud-àfrica, Austràlia i Xile

Question: De quines altres regions amb clima mediterrani s'han adaptat espècies?

Context: Amb l'arribada del segle XX l'Ajuntament de Barcelona va organitzar un concurs per a un pla d'enllaços entre l'Eixample i els municipis recentment agregats a la ciutat, guanyat el 1905 per Léon Jaussely, el qual va dissenyar un pla que preveia grans infraestructures viàries (passejos de ronda, diagonals, passejos marítims), parcs, enllaços ferroviaris i àrees de serveis. Tot i que tan sols es va realitzar parcialment, va inspirar l'urbanisme barcelonès durant gran part del segle. En les primeres dècades del segle xx, gràcies a l'impuls d'una nova exposició, l'Exposició Internacional del 1929, es va condicionar la muntanya de Montjuïc, amb un projecte del paisatgista francès Jean-Claude Nicolas Forestier, autor del Parc de Maria Lluïsa a Sevilla, on va posar de moda l'anomenat «estil neosevillà», caracteritzat per l'ús del maó i la rajola, i on són essencials l'aigua i elements com pèrgoles i emparrats, així com escales i terrasses per a dinamitzar els terrenys. Forestier fou un pregoner del jardí com a obra d'art, i entre les seves premisses es trobava la del màxim aprofitament dels recursos locals, pel que en les seves obres a Espanya va treballar essencialment amb vegetació de tipus mediterrani, tot i que també va introduir algunes espècies d'Amèrica del Sud —on havia treballat—, com la tipuana, la jacaranda i la bellaombra.[34] A Montjuïc va comptar amb la col·laboració de Nicolau Maria Rubió i Tudurí, arquitecte i paisatgista, amb el qual va realitzar un conjunt de marcat caràcter mediterrani i de gust classicista, centrat en la constitució dels Jardins de Laribal (1917-1924) i de Miramar (1919-1923). L'equip format per Forestier i Rubió va deixar diverses realitzacions més a la ciutat, com l'enjardinament de la Plaça d'Armes del Parc de la Ciutadella (1915) i el Parc del Guinardó (1918). Per altra banda, al fil de l'exposició es va constituir el 1930 el Jardí Botànic de Barcelona, instal·lat al fons d'una pedrera situada darrere del Palau Nacional de Montjuïc, amb una magnífica col·lecció de plantes exòtiques recopilada pel botànic Pius Font i Quer.[35]

Answer: per a un pla d'enllaços entre l'Eixample i els municipis recentment agregats a la ciutat

Question: Per a què va organitzar un concurs l'Ajuntament de Barcelona a l'arribada del segle XX?

Answer: Léon Jaussely

Question: Qui va guanyar el concurs que va organitzar l'Ajuntament de Barcelona el 1905?

Answer: grans infraestructures viàries (passejos de ronda, diagonals, passejos marítims), parcs, enllaços ferroviaris i àrees de serveis

Question: Què preveia el pla que va dissenyar Léon Jaussely?

Answer: Jean-Claude Nicolas Forestier

Question: Qui va ser el paisatgista autor del Parc de Maria Lluïsa a Sevilla?

Answer: l'ús del maó i la rajola

Question: Què caracteritza l'anomenat «estil neosevillà»?

Context: El primer jardí públic de Barcelona es va crear el 1816: el Jardí del General, una iniciativa del capità general de Catalunya, Francisco Javier Castaños. Estava situat entre l'actual avinguda del Marquès de l'Argentera i la Ciutadella, davant d'on avui es troba l'Estació de França, i tenia una extensió de 0,4 hectàrees. Lamentablement, aquest espai va desaparèixer el 1877.[24] Durant el segle XIX continuà l'obertura de passejos i avingudes, com el Passeig de Gràcia, les obres del qual s'iniciaren el 1821 amb la plantació d'acàcies, plàtans, pollancres, moreres, baladres i alzines.[25] En aquest passeig es van situar el 1848 els Jardins de Tívoli, entre els carrers València i Consell de Cent, que comptava amb un viver de flors i plantes aromàtiques;[26] el 1853 es va instal·lar també entre els carrers Aragó i Rosselló els anomenats Camps Elisis, que comptaven amb un jardí, un llac amb barques, un teatre i un parc d'atraccions amb muntanya russa;[27] altres jardins van ser els del "Criadero", de la Nimfa, d'Euterpe i del "Prado Catalán". Aquests jardins van desaparèixer pocs anys després en anar urbanitzant-se el Passeig de Gràcia.

Answer: 1816

Question: Quan es va crear el primer jardí públic de Barcelona?

Answer: el Jardí del General

Question: Quin va ser el primer jardí públic que es va crear en Barcelona?

Answer: Francisco Javier Castaños

Question: De qui va ser iniciativa la creació del Jardí del General?

Answer: 0,4 hectàrees

Question: Quina extensió tenia el Jardí del General?

Context: Durant l'alcaldia d'Ada Colau es va impulsar un programa de naturalització i gestió ecològica dels espais verds de la ciutat, amb l'objectiu d'incrementar la superfície verda i fomentar la biodiversitat. Entre altres actuacions, es va procedir a incrementar la vegetació, protegir les espècies autòctones, podar amb menys freqüència els arbres i deixar créixer les plantes dels escocells. L'objectiu era incrementar els espais verds en 160 hectàrees fins al 2030, amb la meta d'aconseguir 1 m² per persona. A més d'augmentar els espais verds es van instal·lar 80 instal·lacions per a insectes i més de 260 nius d'ocells. També es va eliminar l'ús d'herbicides químics i es van reduir els tractaments fitosanitaris.[42]

Answer: de naturalització i gestió ecològica dels espais verds de la ciutat

Question: Quin programa es va impulsar durant l'alcaldia d'Ada Colau?

Answer: incrementar la superfície verda i fomentar la biodiversitat

Question: Amb quin objectiu Ada Colau va impulsar el programa de naturalització i gestió ecològica dels espais verds?

Answer: en 160 hectàrees fins al 2030

Question: En quantes hectàrees es volia incrementar els espais verds segons el projecte d'Ada Colau?

Answer: 260

Question: Quants nius d'ocells es van instal·lar?

Answer: químics

Question: Quin tipus d'herbicides es van deixar d'utilitzar?


L'amico Fritz

Context: Els autors de L'ami Fritz eren tots dos nascuts a Alsàcia –Émile Erckmann el 1822 a Phalsbourg, Alexandre Chatrian el 1826 a Grand-Soldat (avui Abrenschviller)–, els dos escriptors es van conèixer el 1847 com a companys de treball del diari Le Républicain alsacien. Les mateixes creences republicanes van consolidar la seva amistat i l'any següent els dos van començar a publicar les primeres històries de la seva fluida producció amb la signatura Erckmann-Chatrian. El 1889, quan la seva col·laboració de quaranta anys es dissoldria després d'una acalorada disputa sobre «qui fa què» i els drets d'autor, ja havien publicat una seixantena de novel·les, contes, i obres de teatre. L'ami Fritz va ser publicat per Hachette el 1864 a París amb gran èxit, que dotze anys més tard va ser reviscut quan Chatrian, en solitari, en va fer una adaptació teatral que va representar la il·lustre Comédie-Française el 1876.[7]

Answer: Alsàcia

Question: On van néixer els autors?

Answer: 1847

Question: Quin any es van conèixer?

Answer: Le Républicain alsacien

Question: A quin diari treballaven?

Answer: Erckmann-Chatrian

Question: Quina signatura utilitzaven?

Answer: 1864

Question: Quin any van publicar L'ami Fritz?

Context: L'amico Fritz va ser, després de Cavalleria, l'èxit més gran de la seva carrera malgrat traslladar-nos una feble història. El mateix Gustav Mahler la va presentar el 16 de gener de 1892 amb gran èxit a Hamburg; a Londres el 23 de maig 1892 a la Royal Opera House, Covent Garden.[8] La consagració definitiva de l'òpera va arribar el setembre 1892, quan va ser representada a Viena i el crític Eduard Hanslick, àrbitre de les opinions musicals a la capital austrohongaresa, va escriure sobre Mascagni: «No hi ha hagut cap altre dels grans que hagi rebut aquests honors, demostracions i ovacions com les que s'han fet a aquest il·lustre hereu de la música italiana».[7] A Austràlia la van poder veure el 19 d'octubre 1893 al Teatre de la Princesa a Melbourne.[8] Va ser representada per primera vegada al Gran Teatre del Liceu de Barcelona el 8 de desembre de 1894.

Answer: Cavalleria

Question: Quin va ser el seu èxit més gran?

Answer: feble

Question: Com era la història de L'amico Fritz?

Answer: Gustav Mahler

Question: Quin la va presentar a Hamburg?

Answer: Royal Opera House

Question: On es va representar a Londres?

Answer: 8 de desembre de 1894

Question: Quan va ser represntada per primer com al Liceu?

Context: El nom de Mascagni va rebre un impuls meteòric el 17 de maig de 1890 amb la seva primera òpera, Cavalleria rusticana; de fet, gairebé es podria dir que a partir de llavors el camí va ser costa avall. De les disset obres que va escriure per a l'escenari només L'amico Fritz i Iris han sobreviscut en el repertori habitual i principalment en els teatres italians. No va ajudar el fet que Mascagni canviés constantment les seves fórmules operístiques. Immediatament es va allunyar d'utilitzar els ingredients de Cavalleria rusticana en una altra òpera.[4]

Answer: 17 de maig de 1890

Question: Quan va rebre un impuls meteòric?

Answer: disset

Question: Quantes òperes va escriure?

Answer: italians

Question: En quins teatres han sobreviscut L'amico Fritz i Iris?

Answer: les seves fórmules operístiques

Question: Què canviava constantment Mascagni?

Context: El sensacional èxit de Cavalleria havia augmentat les esperances d'una reactivació de l'òpera italiana després de més de deu anys de crisi. L'any següent, Mascagni hi va contribuir amb aquest segon títol, amb un resultat triomfal per al públic en el moment en què es veia com el compositor més prometedor de la jove generació. La seva primera peça havia estat àmpliament admirada, però Mascagni volia descartar que la reputació de Cavalleria se centrés massa en el llibret i la història i que finalment aigualís la seva entrada com a compositor.[5] Per evitar la comparació amb el treball previ, Mascagni va canviar decisivament la poesia realista i va preferir la tradició de la commedia lirica, o sentimental. L'ambient serè i l'ambientació campestre suggereixen un exemple tardà del gènere semiserio, entre l'òpera seriosa i l'òpera bufa.[2] Mentre que l'òpera anterior està pintada en tons foscos, Fritz tendeix a ser banyada en colors més clars, en colors pastel. L'òpera, amb el seu entorn rural i la història de la recerca de l'amor veritable, té un final feliç, i fins i tot un bon tipus (David) que resulta ser jueu.[6]

Answer: més de deu

Question: Quants anys portava en crisi l'òpera italiana?

Answer: triomfal

Question: Com va ser el resultat per al public?

Answer: la commedia lirica

Question: Quina tradició va preferir?

Answer: pastel

Question: En quins colors és banyada Fritz?

Answer: l'amor veritable

Question: Quina recerca hi trobem en la història de Fritz?


Baixa Cerdanya

Context: La Baixa Cerdanya és una zona que presenta una gran varietat natural, podent-se trobar a la plana de la vall del Segre des d'espècies típiques de la fauna àrtica fins a les pròpies de zones àrides. A mesura que es penetra a les valls laterals (la Llosa, l'Ingla, Meranges,…), els prats comencen a deixar pas a boscos de pins vermells i roures que són substituïts per pins i avets a mesura que s'eleva el terreny, convivint amb fauna adaptada al fred i la neu. Passats els 2.000 metres d'altitud, la presència dels arbres és escassa, estant presents plantes pròpiament alpines.[10]

Answer: des d'espècies típiques de la fauna àrtica fins a les pròpies de zones àrides

Question: Quines espècies podem trobar a la Baixa Cerdanya?

Answer: una gran varietat natural

Question: Què ens trobem a la Baixa Cerdanya?

Answer: Passats els 2.000 metres

Question: A quina altitud comença ser escassa la presència d'arbres?

Answer: plantes pròpiament alpines

Question: Què hi trobem a partir dels 2000 metres?

Answer: pins i avets

Question: Quins arbres trobem a mesura que s'eleva el terreny?

Context: A la mort de Jaume I el Conqueridor el 1276 i en aplicació del seu testament de 1262 es deixaven a l'infant Jaume les possessions que formaven la Corona de Mallorca com una entitat separada de la Corona d'Aragó. El regne esdevé un estat independent fins al Tractat de Perpinyà (1279) en què el primer es declara vassall del segon. Pere el Cerimoniós reincorporà les terres de la Corona de Mallorca a la d'Aragó el 1343, expropiant els béns a Jaume III mitjançant una sentència en el procés per incompliment de deures vassallàtics, i després vindrien les accions bèl·liques i la mort de Jaume III a la batalla de Llucmajor (1349). La reincorporació es féu definitiva mitjançant el Jurament per les Illes.

Answer: 1276

Question: Quin any va morir Jaume I el Conqueridor?

Answer: les possessions que formaven la Corona de Mallorca

Question: Què li van deixar a l'infant Jaume?

Answer: fins al Tractat de Perpinyà

Question: Fins quan el regne esdevé independent?

Answer: reincorporà les terres de la Corona de Mallorca a la d'Aragó

Question: Què va fer Pere el Cerimoniós?

Answer: Llucmajor

Question: A quina batalla va morir Jaume III?

Context: Per la seguretat que donava la regió muntanyosa a l'alta edat mitjana va ésser una comarca molt poblada, des del segle xiii es va iniciar un retrocés demográfic degut principalment als conflictes amb els albigesos. Al segle xiv Puigcerdà és el principal mercat del Pirineu i es troba entre les set poblacions catalanes amb més població, a la comarca continua el retrocés per les guerres del segle xvii i la divisió del territori pel tractat dels Pirineus (1659). Cap a finals del segle xviii va tenir un increment fins a mitjan segle xix. Des dels anys seixanta del segle xx ha anat creixent la demografia de la comarca.

Answer: Per la seguretat que donava la regió muntanyosa

Question: Per què va ser una comarca molt poblada?

Answer: segle xiii

Question: A partir de quin segle es va iniciar un retrocés demogràfic?

Answer: conflictes amb els albigesos

Question: Què va produir el retrocés demogràfic?

Answer: el principal mercat del Pirineu

Question: Què era Puigcerdà?

Answer: tractat dels Pirineus

Question: Quin tractat va produir la divisió del territori?

Context: Al segle i aC Iulia Lybica, l'actual Llívia, fou un centre romà molt important amb funció militar i capital del territori. L'ocupació romana portà una gran prosperitat amb la construcció de vies de comunicació, com la Strata Ceretana, datada de l'any 250 aC, i la reorganització del món rural. Hi hagué nombrosos assentaments rurals, necròpolis i altres elements romans a Talló, Prats, Alp, Bolvir i Urtx. Documents escrits als segles VII i viii recorden l'existència del castell de Llívia, que fou reconstruït al segle xi i a la fi de la guerra civil catalana contra Joan II, el rei francès, Lluís XI, féu destruir el castell l'any 1479.[19]

Answer: Iulia Lybica

Question: Com es deia Llívia al segle i aC?

Answer: militar

Question: Quina funció tenia Llívia?

Answer: prosperitat

Question: Què porta l'ocupació romana?

Answer: Lluís XI

Question: Qui va fer destruir el castell de Llívia?

Answer: vies de comunicació

Question: Què hi van construir els romans?

Context: Vers el 1500 aC augmentà el nombre de poblats a l'aire lliure i continuaren d'altres d'existents, aterrassats a la plana a l'entitat de població de Sanavastre. Les coves s'empraven per enterrar i com lloc d'emmagatzematge o hàbitat temporal. A les coves d'Olopte, a la muntanya del Montcurto, hi ha indicis d'ocupació humana durant la fi del Paleolític inferior o el Paleolític mitjà. A una de les coves es pot fer un recorregut de 232 metres, on es varen trobar una fulla de sílex, un punxó i ceràmica.[18]

Answer: 1500 aC

Question: Quan augmentà el nombre de poblats?

Answer: Montcurto

Question: A quina muntanya trobem les coves d'Olopte?

Answer: Paleolític inferior o el Paleolític mitjà

Question: En quina època van estar ocupades les coves?

Answer: una fulla de sílex, un punxó i ceràmica

Question: Què hi van trobar en una de les coves?

Answer: temporal

Question: Quin tipus d'habitat eren les coves?


Consulta sobre la independència de Catalunya a Arenys de Munt

Context: La consulta rebé un ampli suport dels sectors catalanista i sobiranista. A més a més, 86 personalitats del món polític, cultural, econòmic i empresarial, com per exemple, Pasqual Maragall, Joan Carretero, Josep Huguet, Glòria Bordons, Jordi Bilbeny, Isabel-Clara Simó, Mathew Tree, Ernest Benach[28] donaren suport exprés a la consulta a través de la seva adhesió a un manifest de suport.[29] Les formacions polítiques que donaren suport a la celebració de la consulta van ser Arenys de Munt 2000, Convergència i Unió, Esquerra, la Candidatura d'Unitat Popular, Iniciativa per Catalunya Verds i Catalunya Acció; i alguns militants del Partit dels Socialistes de Catalunya.[30][31]

Answer: catalanista i sobiranista

Question: Quins sectors van recolzar la consulta?

Answer: 86

Question: Quantes personalitats del món polític, cultural, econòmic i empresarial van donar suport exprés a la consulta?

Answer: a través de la seva adhesió a un manifest de suport

Question: Com van manifestar el seu suport les personalitats del món polític, cultural, econòmic i empresarial?

Answer: Arenys de Munt 2000, Convergència i Unió, Esquerra, la Candidatura d'Unitat Popular, Iniciativa per Catalunya Verds i Catalunya Acció; i alguns militants del Partit dels Socialistes de Catalunya

Question: Quines formacions polítiques van donar suport a la celebració de la consulta?

Context: La manifestació de la Falange va ser molt minoritària i no va tenir cap efecte intimidatori. Només es van presentar dos autocars (58 persones),[15] que van quedar rodejats per un cordó de Mossos d'Esquadra i una colla de manifestants que van corejar consignes tant independentistes com a favor de l'organització desapareguda Terra Lliure.[59] L'únic fet de violència constatat contra Falange va ser el trencament del vidre d'un dels autobusos amb un cop de roc.[56] Acabat l'acte, van tornar a marxar sense incidents remarcables.[56][57][60]

Answer: dos

Question: Quants autocars es van presentar a la manifestació de la Falange?

Answer: per un cordó de Mossos d'Esquadra i una colla de manifestants

Question: Per què van quedar rodejats els participants de la manifestació de la Falange?

Answer: consignes tant independentistes com a favor de l'organització desapareguda Terra Lliure

Question: Què van corejar els manifestants que rodejaven els manifestants de la Falange?

Answer: amb un cop de roc

Question: Amb què van trencar el vidre d'un dels autobusos?

Answer: Acabat l'acte

Question: Quan van marxar els manifestants?

Context: El PSC va denunciar públicament tant que van rebre amenaces telefòniques[36] com també la inscripció de diverses pintades a la façana del seu local, la qual va aparèixer embrutada diverses vegades al llarg de diversos dies. En aquestes pintades se'ls titllava de "feixistes",[37] apareixia la paraula "falange" amb una fletxa apuntant cap a l'escut de la seva organització,[36] i també l'expressió Gora ETA.[38] Motivat per aquesta sèrie d'amenaces i actes vandàlics, el PSC va emetre un comunicat de condemna el 5 de setembre.[39] En declaracions a EFE, l'alcalde del municipi, Carles Móra, va condemnar les pintades.[38]

Answer: El PSC

Question: Qui va denunciar que havia rebut amenaces telefòniques?

Answer: embrutada

Question: Com va aparèixer la façana de la seu local del PSC diversos dies?

Answer: "feixistes"

Question: Com es titllava al PSC en les pintades de la façana de la seva seu local?

Answer: cap a l'escut de la seva organització

Question: Cap on apuntava la fletxa que apareixia junt a la paraula "falange" en la façana de la seu local del PSC?

Answer: 5 de setembre

Question: Quan va emetre el PSC un comunicat de condemna front a les amenaces i actes vandàlics que rebia?

Context: El departament d'Interior de la Generalitat de Catalunya, presidit per Joan Saura, autoritzà la marxa falangista canviant-ne la ubicació, allunyant-la 500 metres del consistori. Tanmateix, fruit de les queixes d'inseguretat dels veïns i de l'Ajuntament d'Arenys de Munt, interior rectificà la seva decisió, ajornant una setmana la concentració per tal d'evitar possibles problemes d'ordre públic, en tenir constància d'una contramanifestació independentista.[22][23] Malgrat això, la Falange va advertir que es manifestaria pels carrers d'Arenys tot i la prohibició.[24]

Answer: Joan Saura

Question: Qui presidia el departament d'Interior de la Generalitat de Catalunya?

Answer: la marxa falangista

Question: Què va autoritzar Joan Saura?

Answer: una setmana

Question: Quant de temps va ajornar interior la marxa falangista?

Answer: per tal d'evitar possibles problemes d'ordre públic

Question: Per què va ajornar interior la concentració falangista?

Answer: d'una contramanifestació independentista

Question: De què va tenir constància interior que va fer que ajornés la concentració falangista?

Context: El 10 de setembre, el president José Montilla va dir que "la consulta dóna arguments a la caverna de la dreta espanyola", i defensà el dret de la Falange de manifestar-se el diumenge mentre esquivà donar suport a l'Ajuntament d'Arenys de Munt. Els organitzadors replicaren que el PSC també és la caverna.[46] El mateix dia de la votació, Jordi Hereu, alcalde de Barcelona, intenta tirar aigua al vi. El socialista considera "exagerada" l'atenció a la consulta d'Arenys, ja que "no porta enlloc".[47]

Answer: 10 de setembre

Question: Quan va dir José Montilla que "la consulta dóna arguments a la caverna de la dreta espanyola"?

Answer: el dret de la Falange de manifestar-se el diumenge

Question: Què defensava José Montilla?

Answer: a l'Ajuntament d'Arenys de Munt

Question: A qui va esquivar el seu suport José Montilla?

Answer: Jordi Hereu

Question: Qui era l'alcalde de Barcelona?

Answer: "exagerada"

Question: Com considerà Jordi Hereu la consulta d'Arenys?


Lèmur mostela de dents petites

Context: El lèmur mostela de dents petites és un membre del gènere dels lèmurs mostela (Lepilemur).[2][3] Fou descrit per primer cop el 1894 per Charles Immanuel Forsyth Major, basant-se en un espècimen trobat al bosc d'Ankafana, als districtes orientals de l'antiga província de Betsileo, al centre de Madagascar. Tot i que Forsyth Major no definí explícitament ni l'origen del nom científic ni el del vulgar, notà que l'animal tenia els queixals més petits que els altres lepilemúrids.[4] El nom específic microdon deriva del grec antic micro-, «petit»,[5] i -odon, «dent».[6]

Answer: dels lèmurs mostela

Question: De quin gènere és el lèmur mostela de dents petites?

Answer: Charles Immanuel Forsyth Major

Question: Qui va descriure per primer cop el lèmur mostela de dents petites?

Answer: el 1894

Question: Quan van descriure per primer cop el lèmur mostela de dents petites?

Answer: els queixals més petits

Question: Què va veure que tenia Forsyth Major el lèmur mostela de dents petites?

Answer: del grec antic

Question: De quin idioma deriva el nom especific microdon?

Context: Entre el 2006 i el 2009 es publicaren tres estudis per determinar les relacions filogenètiques entre els lèmurs mostela. Els estudis citogenètics i moleculars del 2006 i el 2008 conclogueren que el parent més proper del lèmur mostela de dents petites és el lèmur mostela de Milne-Edwards (L. edwardsi).[18][19] El 2009, un estudi examinà totes les espècies conegudes (incloent-hi les espècies recentment descrites) fent servir dues parts de l'ADNmt: el bucle de desplaçament i un conjunt de gens conegut com a fragment PAST. Les dades resultants situaren els lèmurs mostela en quatre grups: la Secció A, del nord i nord-oest de Madagascar; la Secció B, del nord-oest de Madagascar; la Secció C, del centre-oest i sud de Madagascar; i la Secció D, de l'est de Madagascar. Tan sols el lèmur mostela de dents petites generà resultats conflictius quan es compararen els resultats de les dades de l'ADNmt i les del bucle de desplaçament.[20] Les dades del PAST l'ubicaven a la Secció B, mentre que les dades del bucle de desplaçament el col·locaven a la Secció C.[21] La relació entre el lèmur mostela de dents petites (una espècie de l'est de Madagascar) i un grup d'espècies de la costa occidental del país indica que la població ancestral de lèmurs mostela de dents petites es dispersà al seu àmbit de distribució actual des de l'oest seguint cursos fluvials. Tanmateix, les dades conflictives sobre les relacions dels lèmurs mostela de dents petites tant amb la secció B com amb la C fan que no es pugui determinar amb certesa el camí de dispersió exacte.[20]

Answer: tres

Question: Quants estudies es van publicar entre el 2006 i el 2009?

Answer: les relacions filogenètiques entre els lèmurs mostela

Question: Què volien determinar aquests estudis?

Answer: fent servir dues parts de l'ADNmt

Question: Com van comparar totes les espècies conegudes el 2009?

Answer: seguint cursos fluvials

Question: Com es va dispersar el lèmur mostela de dents petites per Madagascar?

Answer: quatre

Question: Quants grups de lèmurs mostela van quedar després de l'estudi comparatiu?

Context: El lèmur mostela de dents petites està inclòs a l'Apèndix I del CITES, la qual cosa en prohibeix el comerç internacional.[25][28] Al principi, la UICN classificà l'espècie com a en «risc baix», en primer lloc el 1996 a la subclassificació de «Risc mínim» i més tard, el 2000, a la subclassificació «Gairebé amenaçada». Abans que es produïssin els canvis taxonòmics que resultaren en l'aparició de moltes espècies noves de lèmur mostela, es considerava que el lèmur mostela de dents petites tenia una àmplia distribució, però actualment es creu que el seu àmbit és molt més petit.[25] Quan se'n féu la revisió més recent (2008), no es coneixien amb certesa ni la mida de la població, ni l'àmbit de distribució, ni altres factors, de manera que se'l classificà com a espècie amb «Dades insuficients».[25][29] A causa de les amenaces conegudes per a la supervivència de l'espècie i el fet que el seu àmbit de distribució es coneix cada cop millor, la UICN ha manifestat que en un futur pot merèixer l'estatus d'«Amenaçada».[25]

Answer: a l'Apèndix I del CITES

Question: On està inclòs el lèmur mostela de dents petites?

Answer: el comerç internacional

Question: Què prohibeix la inclusió d'una espècie a l'Apèndix I del CITES?

Answer: Gairebé amenaçada

Question: En quin risc està el lèmur mostela de dents petites des del 2000?

Answer: com a espècie amb «Dades insuficients»

Question: Com classificaren el lèmur mostela de dents pètites el 2008?

Answer: l'estatus d'«Amenaçada»

Question: Què pot merèixer l'espècie del lèmur mostela de dents petites en un futur?

Context: El lèmur mostela de dents petites viu a l'interior del sud-est de Madagascar. El seu àmbit de distribució limita al sud-oest amb el Parc Nacional d'Andringitra[22], al nord amb el riu Namorona i al sud amb el riu Manampatrana, a partir del qual aparentment és reemplaçat pel lèmur mostela dels James.[25] Calen més estudis per determinar-ne amb certesa la distribució i les relacions amb altres lèmurs mostela del sud de Madagascar. L'espècie viu en selves pluvials denses.[22]

Answer: a l'interior del sud-est de Madagascar

Question: On viu el lèmur mostela de dents petites?

Answer: en selves pluvials denses

Question: En quin hàbitat viu el lèmur mostela de dents petites?

Answer: lèmur mostela dels James

Question: Qui reemplaça el lèmur mostela de dents petites a partir del riu Manampatrana?

Answer: amb el Parc Nacional d'Andringitra

Question: Amb què limita al sud-oest l'àmbit de distribució del lèmur mostela de dents petites?

Answer: amb el riu Namorona

Question: Amb què limita al nord l'àmbit de distribució del lèmur mostela de dents petites?

Context: Com moltes espècies de lèmurs, està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat causada per l'artigatge i l'increment del nombre de caçadors. Se'l caça amb arpons i també se'l captura quan es tallen els arbres en els quals dorm en forats.[25] Se sap que el lèmur mostela de dents petites viu als parcs nacionals de Ranomafana i d'Andringitra, tot i que pot ser que també habiti el Parc Nacional de Midongy du sud. Tanmateix, aquest últim es troba a l'extrem meridional del seu àmbit de distribució, per la qual cosa els lèmurs mostela que hi viuen podrien ser en realitat lèmurs mostela de Fleurete.[29]

Answer: la pèrdua d'hàbitat

Question: Quina pèrdua amenaça aquesta espècie de lèmurs?

Answer: l'artigatge

Question: Què causa la pèrdua d'habitat d'aquesta espècie?

Answer: amb arpons

Question: Amb què es caça a aquesta espècie?

Answer: Ranomafana i d'Andringitra

Question: A quins parcs nacionals viu el lèmur mostela de dents petites?

Answer: quan es tallen els arbres en els quals dorm

Question: Quan es captura també als lèmurs?


Reixes de la catedral de Toledo

Context: El ferrer Domingo no era altre que Domingo de Céspedes, veí de Toledo, conegut en l'àmbit com "El mestre" o mestre Domingo, nom amb el qual signava tots els seus treballs. El cognom Céspedes se li va aplicar posteriorment en la historiologia d'art. Als tres arquitectes se'ls va demanar, entre altres coses, la seva opinió sobre la matèria primera de les reixes: Andino preferia el bronze, mentre que Villalpando i Céspedes s'inclinaven pel ferro. La reixa del cor va ser contractada a Céspedes.[1]

Answer: Domingo de Céspedes

Question: Qui era el ferrer Domingo?

Answer: de Toledo

Question: D'on era Domingo de Céspedes?

Answer: El mestre

Question: Com se'l coneixia en l'àmbit?

Answer: el bronze

Question: Què preferia Andino?

Context: La reixa del cor de la catedral és una obra mestra del ferrer Céspedes (o del mestre Domingo, com li agradava signar) acabada l'any 1548. Va tenir com a ajudant al seu gendre Fernando Bravo. Sense estar entre les més espectaculars, és considerada com una de les més harmonioses del renaixement espanyol. Els balustres s'eleven estilitzats, amb un perfil molt fi i una silueta elegant. No està dividida en pisos. A dalt, abans de la cresteria, hi ha una petita divisió a manera d'imposta i, en aquest espai, s'hi troben tota una sèrie de medallons que van alternant-se amb el petit balustre que els separa. En el centre de la cresteria hi ha l'escut del cardenal Silíceo, enquadrat dins d'un oval. A ambdós costats es mantenen drets els candelers, perfectament treballats i d'harmonioses proporcions. La reixa del cor mostra una nova originalitat: en el centre hi ha col·locada una columna balustrada que dóna lloc a una doble entrada. En els seus orígens, la reixa estava platejada.[2]

Answer: 1548

Question: Quin any van acabar la reixa del cor?

Answer: Fernando Bravo

Question: Qui va ser el seu ajudant?

Answer: elegant

Question: Com és la silueta?

Answer: l'escut del cardenal Silíceo

Question: Què hi ha al centre de la cresteria?

Answer: una columna

Question: Què hi ha al centre?

Context: A ambdós costats de la reixa s'hi troben els dos púlpits de bronze que van ser encarregats el 1542 a Villalpando; estan situats sobre uns grius que es recolzen en dues gruixudes columnes de pòrfir. Són de forma octogonal, amb uns relleus molt bons, llaurats, que estan separats per atlants. Estan units a la reixa formant un tot. Existeix l'escriptura de concert, on es diu que es conservaran les columnes de jaspi que ja existien als púlpits anteriors.[2]

Answer: bronze

Question: De quin metall són els púlpits?

Answer: Villalpando

Question: A qui van encarregar els púlpits?

Answer: octogonal

Question: Quina forma tenen?

Answer: de pòrfir

Question: De què són les columnes?

Context: L'obra es va començar l'any 1540 i es va acabar el 1548, segons consta a la mateixa reixa. És una obra magnífica, on els balustres s'eleven harmoniosament en forma lineal, jugant amb l'alternança dels nusos de manera molt equilibrada. A més de la perfecció dels mencionats balustres, cal tenir en compte la riquesa de les formes estatuàries: telamons —anomenats també atlants—, cariàtides i figures clàssiques que duen clàmides. La reixa està realitzada en ferro i bronze daurat, i està col·locada sobre un sòcol de jaspi i marbre. Forma uns relleus que representen històries sagrades que recorden els relleus florentins. Sobre els caps dels atlants hi ha un fris ornamentat de grotescs; tot seguit, un altre pis menys alt que el primer des del qual arrenquen els següents balustres que segueixen el mateix joc d'alternança dels nusos. A manera de divisió de carrers hi van intercalats uns balustres especials que són veritables canelobres; sobre aquests balustres s'estén un altre fris calat i enriquit amb busts, angelets i formes florals. Per sobre hi ha la cresteria, que forma una filigrana d'escuts, genis alats, medallons, canelobres i d'altres adorns platerescs. Al centre s'hi troba l'escut de Carles V amb l'àguila bicèfala i, per sobre, el canelobre llaurat que serveix de peanya al gran crucifix, demanat expressament com a terminació pel capítol catedralici.[1] Va ser signada per Villalpando en un racó amb les paraules Labor ubicumque (treball a totes parts).[2]

Answer: 1548

Question: Quin any van acaba l'obra?

Answer: la riquesa

Question: Què destaca de les formes estatutàries?

Answer: històries sagrades

Question: Què representen els relleus?

Answer: Carles V

Question: De qui és l'escut que hi ha al centre?

Context: L'autor de la reixa d'entrada a la Capilla de los Reyes Viejos és Domingo de Céspedes. Va construir aquesta reixa el 1529. Consta de tres pisos separats per dos frisos elaborats minuciosament: el superior, amb grius retallats que representen personatges mitològics alats i amb cua de peix; l'inferior, tanmateix, no és retallat, però els seus grotescs estan fets amb una gran precisió. El coronament final està realitzat amb una calavera a baix al centre (motiu molt renaixentista), on es recolza la punta de l'escut del cardenal Fonseca; el subjecten dos grans grius i, sobre seu, dos putti en actitud de pregària. A ambdós costats s'aixequen els canelobres, també molt treballats.

Answer: Domingo de Céspedes

Question: Qui va fer la reixa d'entrada a la Capilla de los Reyes Viejos?

Answer: 1529

Question: Quin any la va construir?

Answer: tres

Question: Quants pisos té?

Answer: mitològics alats i amb cua de peix

Question: Quins personatges hi ha al fris superior?

Answer: molt treballats

Question: Com són els canelobres dels costats?


Parc de la Ciutadella

Context: Des del 1908 es van celebrar en el palau de Belles Arts els Jocs Florals i va sorgir la idea de col·locar com a colofó cada any un bust dedicat a un personatge il·lustre català, reprenent l'antic projecte d'un panteó de catalans il·lustres, encara que en aquest cas a l'aire lliure. Es va seguir aquest costum fins al 1913, ja que a l'any següent es va interrompre per l'esclat de la Primera Guerra Mundial. En aquests anys es van col·locar els busts de Manuel Milà i Fontanals (1908), Emili Vilanova (1908), Marià Aguiló i Fuster (1909), Víctor Balaguer (1910), Lleó Fontova (1910), Teodor Llorente (1912) i Joan Maragall (1913). La majoria es troba en l'anomenat «jardí romàntic», en el sector occidental del parc.[58]

Answer: en el palau de Belles Arts

Question: On es van celebrar els Jocs Florals des del 1908?

Answer: a un personatge il·lustre català

Question: A qui està dedicat el bust que es col·loca cada any en el palau de Belles Arts?

Answer: en el sector occidental del parc

Question: On està el «jardí romàntic»?

Context: Finalment, amb l'esclat de la Revolució de 1868 es va obrir el camí per a la demolició de la Ciutadella: el 12 de desembre de 1869 el govern del general Prim va aprovar el decret que cedia la fortalesa a la ciutat, amb la condició que el terreny anés destinat a un jardí públic i l'Ajuntament es fes càrrec del cost de la demolició.[11] Es va començar amb l'enderrocament de la torre de Sant Joan, la presó militar situada a la plaça d'armes de la Ciutadella. De la fortalesa original van quedar solament la capella (actual Parròquia Castrense), el palau del governador (actualment un institut d'educació secundària, l'IES Verdaguer) i l'arsenal, actual seu del Parlament de Catalunya. Les obres d'enderrocament van ser a càrrec de l'arquitecte municipal Antoni Rovira i Trias.[23]

Answer: el govern del general Prim

Question: Qui va aprovar el decret que cedia la Ciutadella a la ciutat?

Answer: amb l'esclat de la Revolució de 1868

Question: Quan es va obrir el camí per a l'enderrocament de la Ciutadella?

Answer: el 12 de desembre de 1869

Question: Quan es va aprovar el decret que cedia la Ciutadella a la ciutat?

Answer: l'Ajuntament

Question: Qui s'havia de fer càrrec del cost de la demolició de la fortalesa?

Answer: torre de Sant Joan

Question: On estava la presó militar situada a la plaça d'armes de la Ciutadella?

Context: Felip V va intentar recuperar la capital catalana el 1706, amb un exèrcit que va assetjar Barcelona per terra i mar, però va ser obligat a retirar-se.[8] Malgrat tot, l'èxit de l'ofensiva francesa en les batalles d'Almansa (1707), Brihuega i Villaviciosa (1710) i la retirada del pretendent austríac després de la seva entronització com a emperador el 1711 (tractat d'Utrecht, 1713), van deixar sola a Catalunya.[9] Barcelona va sofrir un setge perllongat (14 mesos), fins que la ciutat va ser presa l'11 de setembre de 1714.[10]

Answer: Felip V

Question: Qui va intentar recuperar la capital catalana?

Answer: 1706

Question: Quan va intentar Felip V recuperar la capital catalana?

Answer: per terra i mar

Question: Per on va assetjar Felip V Barcelona?

Answer: 14 mesos

Question: Quant de temps va ser assetjada Barcelona?

Answer: 11 de setembre de 1714

Question: Quan va ser presa la ciutat de Barcelona?

Context: El 1927 el director de Parcs i jardins, Nicolau Maria Rubió i Tudurí, deixeble de Forestier, va ampliar el traçat dissenyat pel paisatgista francès en els seus dos extrems, cap al llac i cap al passeig Militar. En cadascun d'aquests costats va situar també obres d'art: la Deessa de Josep Dunyach i el Monument als voluntaris catalans en la guerra de 1914, de Josep Clarà, ambdues d'estil noucentista. El costat oriental va ser posteriorment aglutinat al Zoo i l'escultura de Dunyach va ser traslladada al passeig dels Àlbers.[84]

Answer: Nicolau Maria Rubió i Tudurí

Question: Qui va ser el director de Parcs i jardins?

Answer: de Forestier

Question: De qui era deixeble Nicolau Maria Rubió?

Answer: cap al llac i cap al passeig Militar

Question: Cap on va ampliar en els seus dos extrems Nicolau Maria el traçat dissenyat pel paisatgista?

Answer: obres d'art

Question: Què va col·locar Nicolau Maria en cadascun dels costats?

Answer: noucentista

Question: De quin estil és l'obra la Deessa de Josep Dunyach?

Context: Per a la seva construcció va ser necessari demolir part del barri de la Ribera: es van enderrocar 1200 cases, es va desviar el Rec Comtal i es van derruir diversos edificis d'interès artístic, com els convents de Sant Agustí, Santa Clara i Mare de Déu de la Pietat, l'església de Santa Marta i l'hospici de Montserrat.[12] En total es va desallotjar a unes 4500 persones, que no van rebre indemnització alguna i van ser abandonades a la seva sort. Algunes van ser recol·locades tres dècades més tard al nou barri de la Barceloneta, en uns terrens guanyats al mar.[13]

Answer: part del barri de la Ribera

Question: Què va ser necessari demolir per a la seva construcció?

Answer: 1200

Question: Quantes cases es van enderrocar al barri de la Ribera?

Answer: els convents de Sant Agustí, Santa Clara i Mare de Déu de la Pietat, l'església de Santa Marta i l'hospici de Montserrat

Question: Quins edificis d'interès artístic es van derruir?

Answer: 4500

Question: Quantes persones es van desallotjar?

Answer: al nou barri de la Barceloneta

Question: En quin barri van ser recol·locades tres dècades més tard algunes de les persones desallotjades?

Context: El 1916 es va construir un casino entre el llac i la cascada, obra de l'arquitecte Josep Plantada en estil renaixentista francès. Tenia dos pisos, l'inferior destinat a cafè-restaurant i el superior on se situava el casino. Va ser enderrocat el 1964.[62]

Answer: un casino

Question: Què es va construir el 1916?

Answer: entre el llac i la cascada

Question: On es va construir el casino?

Answer: de l'arquitecte Josep Plantada

Question: De qui era obra el casino?

Answer: renaixentista francès

Question: En quin estil es va construir el casino?

Answer: dos

Question: Quants pisos tenia el casino?


Mare de Déu del Roser (Murillo)

Context: A partir del Concili de Trento, la Contrareforma catòlica va impulsar una gran ona de misticisme, meditació i d'oració personal, en particular del rosari. Amb això va augmentar la devoció i el culte a la Mare de Déu del Roser i per tant la demanda de representacions en imatges escultòriques i pictòriques. Tot i que Espanya, junt amb Itàlia, fou un dels països on hi va haver més demanda, se sap que el mateix fenomen es va estendre per altres països europeus; un exemple, és el que per combatre la plaga de la pesta es va demanar a van Dyck que «realitzés una pintura de la Mare de Déu del Roser».[9]

Answer: una gran ona de misticisme, meditació i d'oració personal, en particular del rosari

Question: Què va impulsar la Contrareforma catòlica a partir del Concili de Trento?

Answer: Espanya, junt amb Itàlia

Question: Quins països foren els que van tenir més demanda de representacions de la Mare de Déu del Roser?

Answer: per combatre la plaga de la pesta

Question: Per què es va demanar a Dyck que «realitzés una pintura de la Mare de Déu del Roser»?

Context: Una de les característiques més importants de la pintura de Murillo és que va saber imprimir una capacitat d'inventiva en les seves composicions i va utilitzar amb encert les diferents fonts d'inspiració i coneixement. Dintre d'aquesta renovació va saber plasmar el sentit propi de l'art barroc donant moviment i dinamisme a la seva pintura. Va aconseguir tot això gràcies al fet que també era un dibuixant excel·lent i un bon observador de la realitat, a més de saber transmetre tota mena de gestos i actituds amb una gran naturalitat. El seu tractament de la llum evolucionà i passà d'una il·luminació uniforme en els seus inicis artístics a aconseguir uns efectes de contrast de clarobscur; a la vegada, mirava d'obtenir unes transicions suaus entre la penombra i la claror i d'aquesta manera obtenia unes gradacions que transmeten una sensació de profunditat. Les seves pinzellades, a més de ser aplicades de manera lliure, estan fetes amb una pintura espessa que permet que s'apreciïn les empremtes deixades pel pinzell.[14] La qualitat de la matèria tractada per Murillo en aquesta obra queda especialment demostrada en el virtuosisme amb què pinta el vel que cobreix lleugerament el cap de Maria i la voluminosa caiguda dels plecs de les seves vestidures.[15]

Answer: el sentit propi de l'art barroc donant moviment i dinamisme a la seva pintura

Question: Què va saber plasmar Murillo?

Answer: excel·lent

Question: Com era Murillo com a dibuixant?

Answer: amb una pintura espessa

Question: Amb quina pintura estan fetes les pinzellades de les obres de Murillo?

Answer: que s'apreciïn les empremtes deixades pel pinzell

Question: Què permet la pintura que utilitza Murillo?

Answer: voluminosa

Question: Com és la caiguda dels plecs de les vestidures de Maria?

Context: Murillo fou un pintor eminentment religiós, com ho demostra en les seves obres i en la seva ideologia personal. Així ho va recollir Vicente Carducho en els seus Diàlegs de la Pintura de 1633, on diu que «Murillo va representar els temes religiosos amb propietat i conveniència». Compromès amb la Contrareforma catòlica i treballant al seu servei, realitzà la major part de les seves obres per a ser posteriorment exposades en llocs públics, especialment en esglésies i monestirs. Els seus personatges mostren tendresa i afecte amb un estil senzill i sense dramatismes; per aquest motiu, el poble rebé el missatge present en la seva pintura d'una manera propera; ja en la seva època l'artista era comprès i la gent cercava en els seus personatges religiosos confiança i protecció. Els seus principals clients foren nombroses institucions eclesiàstiques i van posar les seves obres com a exemple del moviment contrareformista; també els rics comerciants les feien servir per a la seva devoció particular.[4]

Answer: en les seves obres i en la seva ideologia personal

Question: On es demostra que Murillo fou un pintor eminentment religiós?

Answer: Vicente Carducho

Question: De qui són els Diàlegs de la Pintura de 1633?

Answer: amb la Contrareforma catòlica

Question: Amb què estava compromès Murillo?

Answer: tendresa i afecte

Question: Què mostren els personatges de l'obra de Murillo?

Answer: nombroses institucions eclesiàstiques

Question: Qui van ser els principals clients de Murillo?

Context: L'obra presenta com a únics protagonistes a Maria i el seu fill Jesús, formant tots dos una composició piramidal d'un aspecte sòlid, monumental. Maria apareix representada molt jove, quasi com una adolescent; es troba en una posició estàtica, asseguda sobre un banc de pedra amb l'Infant en els seus braços, dempeus i recolzat sobre el genoll esquerre de la seva mare; tots dos sostenen un rosari amb les respectives mans dretes. La col·locació dels personatges en aquesta forma propicia la trobada de les dues cares –mare i fill–, a la mateixa alçada, amb les galtes fregant-se suaument. Aquesta imatge està plena d'una gran dolçor i tendresa. A diferència d'altres iconografies del mateix tipus pintades per Diego Velázquez o Alonso Cano, on els personatges tenen els ulls baixos o es creuen les mirades, Murillo presenta tant la mare com el fill amb la mirada cap al davant, dirigida en direcció a l'espectador. El nen està nu, cobert lleument amb un drap blanc que subjecta la seva mare. Maria porta unes robes de color vermell i blau, amb abundants plecs, i un vel lleuger cobreix els seus cabells i envolta el seu escot fins a caure sobre el seu maluc. Els vestits presenten molts plecs que estan realitzats amb unes pinzellades soltes, amb determinats tocs de llums col·locats en tota la roba que suggereixen un tipus de qualitat amb la influència de la pintura flamenca i genovesa de l'època. Tot el conjunt es troba sobre un fons neutre i obscur que ressalta el gran efecte de volum de l'obra.[12][13]

Answer: Maria i el seu fill Jesús

Question: Qui són els protagonistes de l'obra?

Answer: l'Infant

Question: Què té Maria en els seus braços?

Answer: amb les respectives mans dretes

Question: Amb què sostenen el rosari Maria i Jesús?

Answer: cap al davant, dirigida en direcció a l'espectador

Question: Cap on dirigeix Murillo les mirades de Maria i de Jesús?

Answer: vermell i blau

Question: De quin color són les robes que porta Maria?


Literatura fenício-púnica

Context: Molts autors clàssics i, fins i tot, alguns de contemporanis han defensat la idea que en l'antiguitat només els romans havien desenvolupat la seua cultura suficientment com per a comprendre i traduir les obres gregues.[13] Paradoxalment, és precisament en l'obra Poenulus del comediògraf Plaute un dels pocs llocs on queda constància de traduccions d'obres gregues al púnic.[13] Amb l'apogeu de Cartago en el segle V aC, el fenici va esdevenir una llengua de prestigi en la Mediterrània, competint amb el llatí i el grec, cosa que va propiciar aquesta labor traductora. A continuació, se citen dos fragments del Poenulus ('El cartaginès'), traducció de l'obra grega ὁ Καρχηδόνιος (ho Karkhēdónios, 'El cartaginès'), possiblement del poeta Alexis de Thuris (ca. 375-275 aC) i en les quals Plaute va incloure fragments de la traducció d'aquesta mateixa obra al púnic, així com d'altres traduccions de què va tindre coneixement, per tal tant de divertir l'audiència amb el so estrany de la llengua com també perquè servira de base per a jocs de paraules i errors de traducció:[13]

Answer: els romans

Question: Quin podia comprendre i traduir obres gregues?

Answer: de prestigi

Question: Com era considerada la llengua fenícia?

Answer: el so estrany

Question: Què divertia d'aquesta llengua a l'audiència?

Context: Agustí d'Hipona, que va viure entre els segles III i IV dC, considerava el púnic com una de les principals llengües «sapiencials», juntament amb l'hebreu, el cananeu, el llatí i el grec. Sobre la literatura en púnic va comentar en una de les seues cartes: quae lingua si improbatur abs te, nega Punicis Libris, ut a viris doctissimus proditur, multa sapienter esse mandata memoriae («si rebutges esta llengua, estàs negant allò que han admés molts erudits: són moltes les coses que han sigut sàviament preservades de l'oblit gràcies als llibres escrits en púnic»).[2] Per a Agustí, esta literatura no era només antiga, sinó també coetània. Parla d'abecedària i salms compostos en púnic i que, de fet, tant donatistes com catòlics neopúnics escrivien llibrets en púnic que reunien testimonis de les sagrades escriptures. S'ha arribat a pensar que una part important de la Bíblia arribà a traduir-se al neopúnic.[2]

Answer: una de les principals llengües «sapiencials»

Question: Com considerava Agustí d'Hipona el púnic?

Answer: preservades de l'oblit

Question: Com han sigut motes coses gracies als llibres en púnic?

Answer: tant donatistes com catòlics

Question: Qui escrivia llibrets en púnic?

Answer: testimonis de les sagrades escriptures

Question: Què reunien aquests llibrets?

Answer: una part important de la Bíblia

Question: Què se suposa que es va traduir al neopúnic?

Context: És un dels camps sobre el que es tenen més dades, ja que se sap que, una vegada acabada la Tercera Guerra púnica, el Senat de Roma va decidir traduir al llatí un tractat d'agronomia de caràcter enciclopèdic escrit per Magó, que va ser considerat per Columela com el pare de l'agronomia. Aquest tractat estava compost per 28 llibres, dels quals se n'han conservat 66 fragments.[1] El seu contingut comprèn aspectes de viticultura, topografia, medicina, veterinària, apicultura i arbres fruiters, a més d'indicacions en què defensa que les propietats no haurien de ser massa extenses i que el propietari no hauria d'absentar-se del lloc. De tota manera, Magó no degué ser l'únic tractadista cartaginés que incidí en aquest tema, ja que Columela indica expressament que existien diversos escriptors que se centraren en aquesta qüestió, per molt que, a excepció d'un tal Amílcar, no fa cap matisació sobre quins podien ser ni sobre la profunditat dels seus treballs.[6]

Answer: un tractat d'agronomia

Question: Què van traduir?

Answer: 28

Question: Quant llibres componien el tractat?

Answer: massa extenses

Question: Com no haurien de ser les propietats?

Answer: el Senat de Roma

Question: Qui va decidir fer la traducció?

Context: Encara que amb prou feines se'n té constància, sembla probable que s'escrigueren textos de tema filosòfic, ja que se sap que tant a Cartago com a Gadir hi hagué escoles platòniques i pitagòriques, corrents que semblen haver gaudit d'una ampla acceptació en l'àmbit colonial fenici. Només es coneixen els escrits de Moderat, de l'escola gaditana, que escrivia en grec.[6] A Sancuniató, se li atribueix un tractat sobre filosofia del qual no en queda més constància que la simple menció.[8]

Answer: de tema filosòfic

Question: Quina mena de textos es van escriure probablement?

Answer: platòniques i pitagòriques

Question: Quines escoles hi havia?

Answer: d'una ampla acceptació

Question: De què gaudien aquests corrents?

Answer: de Moderat

Question: De qui coneixem escrits?

Answer: gaditana

Question: De quina escola era Moderat?

Context: L'historiador jueu Flavi Josep fa referència als anuaris fenicis o tiris que suposadament va consultar per redactar les seues obres històriques. També Heròdot parla sobre l'existència d'uns llibres de Biblos i d'una Història de Tir conservada al temple d'Hèracles-Melqart de Tir.[6] A més, és possible trobar restes de la influència exercida per alguns escrits d'Ugarit sobre un cert nombre de llibres bíblics, tals com el Gènesi o el Llibre de Rut, en què es troben vestigis de composicions poètiques de temàtica religiosa, així com d'altres d'índole política amb un marcat perfil propagandístic o de natura filosòfica. Ruf Fest Aviè al·ludeix, així mateix, a uns vells anuaris púnics dels quals hauria extret els seus informes sobre el periple d'Himilcó.[6] De fet, les fonts grecoromanes parlen d'uns llibres púnics salvats in extremis del saqueig i incendi al qual fou sotmesa Cartago per les legions d'Escipió l'Africà la primavera de l'any 146 aC. Plini indica en la seva Història natural que, després de la caiguda de Cartago, moltes d'aquestes passaren als governants númides i que el Senat romà en va ordenar la traducció al llatí d'alguna, en concret l'obra agrícola de Magó, i creà una comissió dirigida per Dècim Juni Pisó.[6]

Answer: Flavi Josep

Question: Qui consultava els anuaris fenicis?

Answer: al temple d'Hèracles-Melqart

Question: On es conservava una Història de Tir?

Answer: escrits d'Ugarit

Question: Quins escrits sembla que van influir en el Gènesi?

Answer: el periple d'Himilcó

Question: Sobre què van treure informes en anuaris púnics?

Answer: les legions d'Escipió l'Africà

Question: Qui va sotmetre Cartago al saqueig i incendi?

Context: Polibi, en les seues Històries, parla clarament d'historiadors cartaginesos, i Salusti afirma haver-se documentat amb els llibres púnics del rei númida Hiempsal.[6] L'obra històrica de Sancuniató, considerada la més extensa produïda en fenici, es va traduir al grec durant el segle II aC, encara que només se n'ha conservat un llarg fragment que tracta principalment de temes religiosos.[8][9] De tota manera, s'ha dubtat moltes vegades de l'autenticitat dels textos atribuïts a Sancuniató, sense que s'haja arribat a un consens clar.[1] En la literatura grega, es troben fins després del segle iii aC abundants referències a una Cosmogonia escrita per Moc de Sidó en el segle XIV aC.[1] S'ha assenyalat també la probable existència de biografies sobre Anníbal; segons Polibi i Tit Livi, aquest va fer gravar en fenici i grec les seues gestes l'any 205 aC al temple d'Hera de Lacini, i és molt probable que es limitara a continuar una antiga tradició en funció de la qual els generals cartaginesos solien escriure les seues gestes, fent donació d'aquestes a un santuari per tal que les preservara.[6] Un altre exemple d'aquest tipus de literatura és una inscripció sobre la presa d'Agrigent l'any 406 aC, de la qual es conserva un menut fragment d'un text que degué ser major:[4]

Answer: d'historiadors cartaginesos

Question: De què parla Polibi a les seves Històries?

Answer: L'obra històrica de Sancuniató

Question: Quina és l'obra més extensa produïda en fenici?

Answer: temes religiosos

Question: De què tracten els fragments que s'han conservat del Sancuniató?

Answer: Moc de Sidó

Question: Qui va escriure Cosmogonia?

Answer: al temple d'Hera

Question: On van gravar les gestes d'Anníbal?


Tauró de mans llargues

Context: La temporada d'aparellament es produeix a principis de l'estiu al nord-oest de l'oceà Atlàntic i el sud-oest de l'oceà Índic, tot i que s'han trobat femelles capturades a l'oceà Pacífic amb embrions durant tot l'any, cosa que suggereix una temporada d'aparellament més llarga en aquesta regió.[7] És un tauró vivípar, és a dir, els embrions es desenvolupen in utero i són alimentats per un sac placentari. Té un període de gestació d'un any. La mida de la ventrada varia entre 1 i 15 individus, i quan les cries neixen mesuren uns 60 cm.[4] Quan assoleixen la maduresa sexual, els mascles fan uns 175 cm i les femelles uns 190.[4]

Answer: principis de l'estiu

Question: Quina és la temporada d'aparellament del tauró?

Answer: oceà Pacífic

Question: En quina regió es suggereix una temporada d'aparellament més llarga?

Answer: un any

Question: Quin període de gestació tenen els taurons de mans llargues?

Answer: per un sac placentari

Question: Com son alimentats els embrions?

Answer: uns 60 cm

Question: Quant mesuren les cries de tauró quan neixen?

Context: El tauró de mans llargues fou descrit originalment pel naturalista René-Primevère Lesson en el seu relat de les observacions realitzades durant la circumnavegació del món de Louis Duperrey entre el 1822 i el 1825 a bord de la corbeta Coquille. Lesson descrigué dos exemplars trobats a l'arxipèlag de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa, i anomenà el tauró Squalus maou, utilitzant un mot polinesi per dir "tauró". Tanmateix, la descripció i el nom de Lesson foren oblidats.[5]

Answer: René-Primevère Lesson

Question: Qui va descriure originalment el tauró de mans llargues?

Answer: Coquille

Question: A bord de quina corbeta navegava René-Primevère Lesson?

Answer: a l'arxipèlag de les Tuamotu

Question: On va trobar Lesson dos exemplars?

Answer: Squalus maou

Question: Com anomenà Lesson el taurò?

Context: El tauró de mans llargues sol ser solitari i de moviments lents, i tendeix a nedar a prop del cim de la columna d'aigua, travessant grans extensions d'aigua a la recerca de possibles fonts d'aliment.[6] Fins al segle XVI,[12] els mariners coneixien els taurons com a "gossos de mar",[13] i el tauró de mans llargues, el tauró seguidor de vaixells més comú,[7] presenta un comportament semblant al dels gossos quan es desperta el seu interès; quan és atret per quelcom que sembla menjar, els seus moviments esdevenen més àvids i s'hi acostarà amb precaució però tenaçment, reculant i mantenint una distància mínima de seguretat si se'l repel·leix, però preparat per a un atac de coratge si es presenta l'oportunitat. No es tracta d'un tauró ràpid, però és capaç d'efectuar esprints sorprenents. Se'l sol trobar competint per aliment amb taurons sedosos, compensant la seva natació lenta amb una actitud més agressiva.[7]

Answer: lents

Question: Com solen ser els moviments del tauró de mans llargues?

Answer: gossos de mar

Question: Com eren coneguts els taurons pels mariners fins al segle XVI?

Answer: el tauró de mans llargues

Question: Quin es el tauró seguidor de vaixell més comú?

Answer: més àvids

Question: Com son els moviments del tauró de mans llargues quan és atret per quelcom que sembla menjar?

Answer: esprints sorprenents

Question: Què es capaç d'efectuar el tauró de mans llargues?

Context: No sembla haver-hi segregació per sexe o mida com és el cas en altres espècies. Els taurons de mans llargues segueixen bancs de tonyina o de sèpies, i rastregen grups de cetacis com ara dofins i caps d'olla com a carronyaires de les seves preses. El seu instint rastrejador és tan marcat, com a resultat de mil·lennis de migracions de peixos esquer, que acompanyen vaixells transoceànics. Quan es feia caça de balenes en aigües càlides, els taurons de mans llargues eren sovint responsables de gran part dels danys que es produïen als cadàvers flotants.[7]

Answer: bancs de tonyina o de sèpies

Question: Què segueixen els taurons de mans llargues?

Answer: El seu instint rastrejador

Question: Què tenen molt marcat els taurons de mans llargues?

Answer: els taurons de mans llargues

Question: Qui produïa danys a les balenes que havien estat caçades?