Programa San Marco

Context: El document que per primera vegada estableix els àmbits de competència de les dues nacions d'una manera oficial va ser signat el 31 de maig de 1962 a Ginebra per representants de la Commissione Spaziale Italiana del CNR, el professor Broglio i el cap de la NASA H. L. Dryden. El memoràndum d'entesa articulava el programa de cooperació en tres etapes: la primera consistia en la prova dels instruments científics del satèl·lit, la segona fase en la posada en òrbita d'un prototip final del complex de Wallops Island, mentre que la tercera fase pretenia llançar un satèl·lit científic amb l'equip necessari per realitzar experiments en l'alta atmosfera i la ionosfera. L'avanç del projecte depenia de l'acord mutu entre les parts que es van comprometre a difondre lliurement la informació obtinguda i de no intercanviar qualsevol quantitat de diners. Aquest memoràndum, però, no va ser oficialment aprovat pels governs d'Itàlia i els Estats Units, ja que havia de tenir l'aprovació final del Ministre d'Afers Exteriors i del Departament d'Estat dels EUA.[12]

Answer: tres

Question: En quantes etapes s'articulava el programa de cooperació?

Answer: en la prova dels instruments científics del satèl·lit

Question: ?En què consistia la primera etapa del programa de cooperació?

Answer: segona

Question: A quina fase del programa de cooperació corresponia la posada en òrbita d'un prototip final?

Answer: d'Itàlia i els Estats Units

Question: Quins països no van aprovar oficialment el memoràndum?

Answer: en l'alta atmosfera i la ionosfera

Question: On es volien realitzar experiments en la tercera fase?

Context: El naixement oficial del projecte es va dur a terme el 7 de setembre de 1962 a Roma, quan el llavors canceller italià Attilio Piccioni i el vicepresident dels EUA Lyndon B. Johnson van signar l'acord.[13] Quan va ser obtinguda la identificació oficial en l'inici del projecte, el govern italià va aprovar la llei especial núm. 123 amb un finançament de 4.500 milions de lires, a subdividir en tres anys.[4]

Answer: 7 de setembre de 1962

Question: Quan va néixer oficialment el projecte?

Answer: Roma

Question: On va néixer oficialment el projecte?

Answer: el llavors canceller italià Attilio Piccioni i el vicepresident dels EUA Lyndon B. Johnson

Question: Qui va signar l'acord?

Answer: va aprovar la llei especial núm. 123

Question: Què va fer el govern Italià?

Answer: tres

Question: En quants anys s'havia que subdividir els 4.500 milions de lires?

Context: Amb la signatura de l'acord entre els governs d'Itàlia i dels Estats Units va començar la formació d'enginyers aeroespacials italians. Entre 1962 i 1964 es van enviar 70 tècnics als EUA, que es van repartir entre el Goddard Space Flight Center (GSFC), el Langley Research Center (LRC), el conglomerat Ling-Temco-Vought (LTV) i el complex de la NASA a Wallops Island, amb el propòsit que s'especialitzessin en el disseny dels satèl·lits, en el seu muntatge i en l'equilibri dels coets transportadors i les tècniques de llançament.[14] A principis de 1963, el CRA es va establir a l'Aeroport d'Urbe amb instal·lacions per a les simulacions aerodinàmiques i tèrmiques de les fases de llançament i reentrada. Els laboratoris de Via Salaria estaven equipats per a aquests tipus d'instal·lacions, que incloïen un simulador format per una càmera de 3 metres de diàmetre, una font solar i un sistema de buit capaç d'assolir 10 −7 mmHg, un agitador electrodinàmic capaç de generar forces de fins a 50.000 N (a freqüències entre 10 i 1.500 Hz) i màquines que operaven en horitzontal i en vertical per a l'equilibrat estàtic i dinàmic dels satèl·lits i les seves càrregues.[15]

Answer: 70

Question: Quants tècnics italians es van enviar als EUA?

Answer: Wallops Island

Question: On és el complex de la NASA?

Answer: 3 metres

Question: Quin diàmetre té la càmera del simulador?

Answer: de fins a 50.000 N

Question: Quines forces és capaç de generar l'agitador electrodinàmic a freqüències entre 10 i 1.500 Hz?

Answer: en horitzontal i en vertical

Question: Com operaven les màquines per a l'equilibrat dels satèl·lits i les seves càrregues?

Context: En qualsevol cas, el Projecte San Marco va procedir al llançament del satèl·lit San Marco 3 el 28 d'abril de 1971 a les 7:32 UTC.[30] Els experiments italians sobre densitat atmosfèrica es van integrar, per primera vegada, a dos més dels experiments dels Estats Units: el primer tenia la intenció d'estudiar la composició química de l'atmosfera superior, i es va muntar al Goddard Space Flight Center (GSFC). El segon experiment, realitzat a través de la cooperació del GSFC i la Universitat de Michigan, va ser dissenyat per mesurar la temperatura de les molècules i la distribució del nitrogen. Mitjançant la combinació de les dades obtingudes va ser possible mesurar amb precisió la temperatura cinètica de l'atmosfera entre 200 i 400 km d'altura.[31]

Answer: 28 d'abril de 1971 a les 7:32

Question: Quan es va procedir al llançament del satèl·lit San Marco 3?

Answer: densitat atmosfèrica

Question: Sobre què tractaven els experiments italians?

Answer: a dos més dels experiments dels Estats Units

Question: On es van integrar els experiments italians sobre densitat atmosfèrica?

Answer: per mesurar la temperatura de les molècules i la distribució del nitrogen

Question: Per a què va ser dissenyat el segon experiment dels Estats Units?

Answer: Mitjançant la combinació de les dades obtingudes

Question: Com va ser possible mesurar la temperatura cinètica de l'atmosfera entre 200 i 400 km d'altura?

Context: El 1974 va resultar ser un any de grans canvis per a les activitats espacials italianes. La llei núm. 388 del 2 d'agost i la llei núm. 390 del 6 d'agost de 1974 va transferir al Ministre pel Coordinament de la Recerca Científica i Tecnològica la tasca de presentar al Parlament els informes sobre el Piano Spaziale Nazionale. En aquest període es va fer evident el pas a segon pla del projecte San Marco davant dels programes espacials més recents, amb la distribució dels fons assignats per a la investigació espacial (a través de l'esmentada llei núm. 388). La Universitat La Sapienza va rebre finançament per valor de 6.650 milions de lires destinat a la continuació del Projecte i dividit en tres exercicis financers.[33]

Answer: els informes sobre el Piano Spaziale Nazionale

Question: Quins informes havia de transmetre el Ministre pel Coordinament de la Recerca Científica i Tecnològica?

Answer: al Parlament

Question: A qui havia de presentar el Ministre pel Coordinament de la Recerca Científica i Tecnològica els informes sobre el Piano Spaziale Nazionale?

Answer: San Marco

Question: Quin projecte va passar a segon pla?

Answer: Universitat La Sapienza

Question: Quina Universitat va rebre finançament per valor de 6.650 milions de lires?

Answer: tres

Question: En quants exercicis financers estava dividit el finançament que va rebre la Universitat La Sapienza?

Context: A data de 2017, tot i que el Centro di Ricerca no havia participat en el llançament de satèl·lits des de 1988, tenia dos macroprojectes en curs. El primer tenia l'objectiu de desenvolupar programari per al processament i la informació de les imatges obtingudes per satèl·lit.[43] El segon se centrava en la creació d'un sistema d'aviònica adequat per a un microsatèl·lit de baix cost i realitzable en instal·lacions com un laboratori de la universitat.[44]

Answer: des de 1988

Question: Des de quan no havia participat el Centro di Ricerca en el llançament de satèl·lits?

Answer: dos

Question: Quants macroprojectes tenia en curs el Centro di Ricerca l'any 2017?

Answer: en instal·lacions com un laboratori de la universitat

Question: On es podia realitzar el segon macroprojecte?

Answer: de baix cost

Question: Com havia de ser el sistema d'aviònica del segon macroprojecte?

Answer: per a un microsatèl·lit

Question: Per a qui era adequat el sistema d'aviònica del segon macroprojecte?


David (Donatello)

Context: Així doncs, David es va dirigir cap on era Goliat. Inicialment anava vestit amb una armadura però, com que li era massa pesant i perdia capacitat de moviment, se la va treure. Va anar fins a un torrent proper per agafar cinc palets[13] i va arribar al camp de batalla amb la seva fona a la mà com a única arma. Goliat se'n va riure de David perquè era jovenet, ros i tenia un aspecte delicat i, d'altra banda, anava mal armat. Llavors, el pastor va col·locar un palet a la fona, va començar a fer-la girar i va llançar el projectil contra Goliat. La pedra va anar directament al front del gegant, que va caure a terra; llavors, David va anar ràpidament cap a Goliat, va desembeinar-li l'espasa i li va tallar el cap.

Answer: cap on era Goliat

Question: Cap on va anar David?

Answer: amb una armadura

Question: Com anava vestit David inicialment?

Answer: cinc palets

Question: Què va agafar David d'un torrent proper?

Answer: la seva fona

Question: Quina era l'única arma de David?

Answer: a la mà

Question: On duia la fona David?

Context: Al llarg del segle XV va aparèixer a Itàlia el període anomenat el quattrocento o el rinascimento dell'antichità, moviment artístic que evolucionà les tècniques de la pintura, especialment el dibuix. En el quattrocento s'utilitzà la perspectiva com a mitjà per aconseguir una major exactitud en l'expressió de la realitat des d'un determinat punt de vista,[5] i es perfeccionà la tècnica a l'oli. L'arquitectura va inspirar-se en les maneres de l'art grec, amb unes línies més pures i amb cànons d'una gran harmonia; igualment, a l'escultura, es pot observar un retorn a la imitació de la figura clàssica, amb l'anatomia com a centre d'atenció, i cercant la perfecció del cos humà. Grans artistes, com els arquitectes Filippo Brunelleschi i Leon Battista Alberti, els pintors Masaccio, Sandro Botticelli, Filippo Lippi, Piero della Francesca i els escultors Ghiberti o Donatello, van contribuir a l'esplendor de l'art d'aquesta època.[6]

Answer: Al llarg del segle XV

Question: Quan va aparèixer a Itàlia el quattrocento?

Answer: el rinascimento dell'antichità

Question: Com es coneix també al quattrocento?

Answer: evolucionà les tècniques de la pintura

Question: Què va fer el quattrocento?

Answer: en les maneres de l'art grec

Question: Amb què va inspirar-se l'arquitectura del quattrocento?

Answer: un retorn a la imitació de la figura clàssica

Question: Què s'observa en l'escultura del quattrocento?


Procés de Reorganització Nacional

Context: Durant la guerra, el govern va excitar el xovinisme nacionalista de la població[101] amb una campanya mediàtica[106] destinada a alimentar el triomfalisme de la població i a difondre informacions falses en relació al desenvolupament de la guerra. Les portades de les publicacions més importants publicaven frases com ESTAMOS GANANDO, ¡SEGUIMOS GANANDO! o ESTAMOS DESTRUYENDO LA FLOTA BRITÁNICA (Revista Gente) o EUFORIA POPULAR POR LA RECUPERACIÓN DE LAS MALVINAS (Diari Clarín) o BASTA, PIRATAS: SI NOS ATACAN: ¡VAN A LA LONA! (Crónica). Els canals de televisió, monopoli de l'Estat, també van participar en la campanya mediàtica. Personalitats de tots els camps van donar suport a la invasió en diverses entrevistes televisives.[107] El canal 7 de l'Argentina va transmetre tant les notícies de la guerra, mitjançant l'informatiu 60 minutos (a càrrec de Carlos Gómez Fuentes) com un programa especial, 24 horas por Malvinas,[108] destinat a recaptar fons de tot tipus (joies, abrics de pell, diners, etc.) per l'anomenat Fondo Patriótico (Decret 753/82)[109] un fons especial que suposadament estaria destinat a finançar les operacions, però que al cap i a la fi mai no es va saber sense dubtes on va anar a parar.[110]

Answer: el xovinisme nacionalista

Question: Què va excitar el govern?

Answer: amb una campanya mediàtica

Question: Com ho va fer?

Answer: falses

Question: Quines informacions volien difondre?

Answer: Els canals de televisió

Question: Qui va participar també en la campanya mediàtica?

Answer: a la invasió

Question: A què van donar suport les personalitats?

Context: Finalment, i després d'una execució plena d'errors de tota classe,[16] l'Argentina va signar la rendició el 14 de juny del mateix any. Del costat argentí, van morir aproximadament uns 700 combatents i 1.300 van resultar ferits.[101] L'exèrcit britànic va sofrir pèrdues molt menors, encara que més de 200 combatents van perdre la vida,[111] i quasi 800 ferits.[107]

Answer: plena d'errors

Question: Com va ser l'execució?

Answer: l'Argentina

Question: Qui va signar la rendició?

Answer: 14 de juny

Question: Quan la va signar?

Answer: 700

Question: Quants combatents argentins van morir?

Answer: 800

Question: Quants soldats britànics van ser ferits?

Context: Es coneix per conflicte del Beagle les diferències entre l'Argentina i Xile sobre la sobirania d'aigües oceàniques, illes i terres al canal de Beagle i Terra del Foc. Aquest conflicte, que té les seves arrels en el segle xix, va arribar el 1978 (governs de Videla i de Pinochet) al seu màxim nivell de tensió,[93] quan l'Argentina no acceptà la decisió de l'arbitratge de la reina d'Anglaterra, Elisabet II, amb implicacions molt greus per als interessos argentins a la zona. Aquesta situació va generar una sèrie de mobilitzacions a la frontera i fins i tot un intent d'invasió per part de l'Argentina[94] (l’Operación Soberanía,[95] "Operació Sobirania" en català) que preveia envair les ciutats més importants de Xile, inclosa la seva capital, Santiago de Xile.[96]

Answer: l'Argentina i Xile

Question: Qui té diferències sobre la sobirania d'aigües?

Answer: segle xix

Question: Quan té les arrels aquest conflicte?

Answer: 1978

Question: Quan va arribar al màxim nivell de tensió?

Answer: del Beagle

Question: Com es coneix el conflicte?

Answer: l'arbitratge de la reina d'Anglaterra

Question: Què no va acceptar l'Argentina?

Context: En l'àmbit econòmic, van nomenar com a ministre a José Alfredo Martínez de Hoz, descendent d'una adinerada família ramadera i nét del fundador de la Sociedad Rural Argentina.[57] Va romandre al càrrec des de 1976 fins al 1981 (la quasi totalitat del Proceso, que acabà dos anys després, el 1983). Durant la seva gestió, i fruit d'una política de lliure importació de productes, les petites i mitjanes empreses argentines van acabar reduïdes a una tercera part de les que hi eren.[57]

Answer: José Alfredo Martínez de Hoz

Question: Qui va ser anomenat ministre d'economia?

Answer: d'una adinerada família ramadera

Question: De qui era descendent?

Answer: la Sociedad Rural Argentina

Question: Què va fundar el seu avi?

Answer: des de 1976 fins al 1981

Question: Quan va romandre al càrrec?

Answer: a una tercera part

Question: Com es van reduir les empreses argentines?

Context: Les diferents juntes militars van estar en el poder des del 1976 fins al 1980. La primera Junta Militar va ser conformada, com totes les següents, per un representant de cada força (exèrcit de terra, força aèria, armada) estant el representant de l'exèrcit, Jorge Rafael Videla, el cap de govern. Els altres integrants del triumvirat van ser Emilio Eduardo Massera (armada) i Orlando Ramón Agosti (força aèria).[56]

Answer: des del 1976 fins al 1980

Question: Quan van estar al poder les diferents juntes militars?

Answer: per un representant de cada força

Question: Com estaven conformades?

Answer: exèrcit de terra, força aèria, armada

Question: Quines són les tres forces?

Answer: Jorge Rafael Videla

Question: Qui va ser el representant de l'exercit en la primera Junta Militar?


Tecnologies de la informació i la comunicació

Context: Tornant a l'educació, aquesta ha de replantejar els seus objectius, metes, pedagogies i didàctiques. Les mateixes forces tecnològiques que faran tan necessari l'aprenentatge, el faran agradable i pràctic. Actualment les escoles, com altres institucions, estan reinventant-se al voltant de les oportunitats obertes per la tecnologia de la informació. Les xarxes educatives virtuals s'estan transformant en les noves unitats bàsiques del sistema educatiu, que inclouen el disseny i la construcció de nous escenaris educatius, l'elaboració d'instruments educatius electrònics i la formació d'educadors especialitzats en l'ensenyança en un nou espai social.

Answer: replantejar els seus objectius, metes, pedagogies i didàctiques

Question: Què ha de fer l'educació?

Answer: reinventant-se

Question: Què estan fent escoles i altres institucions?

Answer: oportunitats

Question: Què ens obre la tecnologia de la informació?

Answer: Les xarxes educatives virtuals

Question: Quines són les noves unitats del sistema educatiu?

Context: La invenció de la televisió és bastant recent comparat amb la humanitat, ja que es va crear al segle xx, el qual va ser creada per l'inventor John Logie Baird. Però si mirem des d'un punt de vista més general, la televisió no podria haver estat inventada si no hi hagués diversos invents abans que aquest. L'invent que va donar el primer pas a la invenció de la televisió es remunta fins a Galileo Galilei, ja que el telescopi fou essencial per la invenció de la televisió. Un altre invent important per a la invenció de la televisió fou disc Nipkow. I l'invent clau fou l'iconoscopi. Dit així potser el funcionament de la televisió sembla molt més simple del que sembla, però en realitat des de la gravació fins a arribar a la pantalla del televisor, és un difícil i llarg progrés. El televisor fou un dels aparells imprescindibles per a la llar domèstica i encara ho segueix sent. I és des de només l'any 1930 que va entrar al mercat. Actualment quasi totes les llars tenen una. Des de la seva creació, el món de la informació ha evolucionant increïblement, fins a arribar a un punt en la qual pots arribar a saber qualsevol cosa rellevant que passi a l'altre punt del planeta. Encara l'evolució de les TIC, hi ha moltes llars que segueixen preferint la TV a utilitzar Internet o altre mètode d'obtenció d'informació. La televisió tècnicament no ha evolucionat res en el seu funcionament com a aparell electrònic, ja que el seu mètode de transmissió d'imatges en moviment, però en canvi els seus components han anant evolucionant sense parar, des d'un televisor amb pantalla petita i sense color, fins a un televisor de plasma gegant amb color i imatges en HD.

Answer: al segle xx

Question: Quan es va crear la televisió?

Answer: John Logie Baird

Question: Qui la va inventar?

Answer: telescopi

Question: Quin altre invent va ser essencial per la invenció de la televisió?

Answer: l'iconoscopi

Question: Quin fou l'invent clau que va permetre la invenció de la televisió?

Answer: 1930

Question: Quin any va entrar al mercat la televisió?

Context: En gairebé tots els països de la Unió Europea, el grau de disponibilitat de llars amb línia telefònica és molt alt, excepte a Àustria, Finlàndia i Portugal. En aquests països és molt fort l'efecte de substitució de la línia fixa per una de mòbil.[20] De tota manera, a Espanya, l'accés a Internet per la xarxa telefònica bàsica (banda estreta) pràcticament ha desaparegut. El 2003 la meitat de les connexions a Internet eren de banda estreta. En l'actualitat, el 97% dels accessos a Internet són ja per Banda Ampla. Gairebé el 95% és superior o igual a 1 Mbps.[21]

Answer: pràcticament ha desaparegut

Question: Actualment hi ha connexions de banda estreta?

Answer: mòbil

Question: Per quina línia substitueixen, en gran mesura, a Àustria, Finlàndia i Portugal la línia fixa?

Answer: Ampla

Question: En l'actualitat quina banda predomina?

Answer: superior o igual a 1 Mbps

Question: Quina velocitat és majoritària?

Context: Durant l'any 2008 s'ha assistit al naixement del concepte del netPC, netbook o subnotebook que té el seu origen en la iniciativa OLPC (One Laptop per Child, Un ordinador per a cada nen) propulsada pel guru Nicholas Negroponte a fi de fer accessible la Societat de la Informació als nens del Tercer Món mitjançant la fabricació d'un ordinador de baix cost. El seu desenvolupament ha permès dues coses: tecnologies d'equips a un cost molt inferior al tradicional i incentivació els fabricants per intentar capturar un mercat incipient i d'enorme abast potencial. Seguint aquest concepte, els fabricants porten desenvolupant en els últims anys diversos models en aquesta línia. Aquesta nova categoria d'equips, petits ordinadors portàtils que incorporen tots els elements bàsics d'un ordinador clàssic però amb mides notablement més petites i el que és més important, un preu bastant inferior. El precursor ha estat l'Eee PC d'Asus,[48] que ha estat l'únic d'aquests dispositius disponible en el mercat, tot i que durant la segona meitat de 2008 s'ha produït una autèntica allau d'ordinadors en aquest segment de múltiples fabricants.[49]

Answer: fer accessible la Societat de la Informació als nens del Tercer Món

Question: Què busca la iniciativa OLPC ( Un ordinador per a cada nen)?

Answer: mitjançant la fabricació d'un ordinador de baix cost

Question: Com volen aconseguir l'objectiu?

Answer: Nicholas Negroponte

Question: Qui propulsa la iniciativa?

Answer: tots els elements bàsics d'un ordinador clàssic

Question: Què incorporen aquests petits ordinadors portàtils?

Answer: l'Eee PC d'Asus

Question: Quin és el precursor d'aquest tipus d'ordinadors?

Context: La indústria de l'entreteniment ha canviat. L'escenari tradicional on música i cinema encapçalaven ha canviat i ara dominen els videojocs. Sobretot la consola, utilitzant principalment jocs fora de línia. Hi ha una tendència a fer servir cada cop menys l'ordinador personal com a plataforma de jocs. Malgrat la crisi econòmica, hi ha un augment en el volum de vendes de jocs i consoles.[81]

Answer: videojocs

Question: Què domina la indústria de l'entreteniment?

Answer: música i cinema

Question: Què encapçalava l'escenari tradicional de l'entreteniment?

Answer: fora de línia

Question: Quins jocs s'utilitzen principalment?

Answer: l'ordinador personal

Question: Quina plataforma de jocs cada cop es fa servir menys?

Answer: jocs i consoles

Question: Què ha augmentat el volum de vendes?


Dragó lleopard

Context: Posseeix l'òrgan de Jacobson, un òrgan auxiliar del sentit de l'olfacte. Es localitza al vòmer, entre el nas i la boca. Les neurones sensorials dins d'aquest l'òrgan detecten diferents compostos químics, habitualment grans molècules. Això li permet a través del seu llenguatge, captar les partícules oloroses i analitzar el seu entorn. Per tant, és capaç de reconèixer la presa o el sexe dels seus congèneres.[22]

Answer: l'òrgan de Jacobson

Question: Quin òrgan posseeix?

Answer: del sentit de l'olfacte

Question: De què és l'òrgan de Jacobson?

Answer: al vòmer, entre el nas i la boca

Question: On es localitza l'òrgan de Jacobson?

Answer: diferents compostos químics

Question: Què detecten les neurones de l'òrgan de Jacobson?

Answer: captar les partícules oloroses i analitzar el seu entorn

Question: Què li permet fer l'òrgan de Jacobson?

Context: El sexe dels dragons lleopard és determinat per la temperatura. Certes investigacions mostren que amb temperatures baixes (entre 26 i 30 °C) neixen femelles, mentre que amb temperatures més altes (entre 34 i 35 °C) neixen mascles. Amb temperatures mitjanes (entre 31 i 33 °C) en poden néixer d'ambdós sexes, però les femelles nascudes dins d'aquest barem tèrmic poden tenir les hormones i la conducta alterades; amb temperatures més altes, tanmateix, també poden néixer femelles, però són més agressives i estèrils, és a dir, que no seran capaces de reproduir-se. Hom anomena aquests individus "femelles calentes".[31]

Answer: per la temperatura

Question: Per què és determinat el sexe dels dragons lleopard?

Answer: mascles

Question: Quin sexe tenen al néixer els dragons lleopard amb temperatures altes?

Answer: en poden néixer d'ambdós sexes

Question: Quin sexe tenen al néixer els dragons lleopard amb temperatures mitjanes?

Answer: femelles calentes

Question: Com es diuen les femelles de dragons lleopard nascudes amb temperatures més altes?

Context: El dragó lleopard (Eublepharis macularius) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família dels eublefàrids, nocturn i terrestre, propi dels deserts del sud de l'Afganistan, del Pakistan i de les zones nord-occidentals de l'Índia.[1] És una espècie pràcticament insectívora i generalment d'un color groc amb taques negres, d'aquí el seu nom, per l'esquena i el cap, l'abdomen és de color blanc,  fa entre 20 i 25 cm, sent el mascle una mica més gran. A diferència de la majoria de dragons, el dragó lleopard posseïx parpelles.[2]

Answer: una espècie de sauròpsid

Question: Què és el dragó lleopard?

Answer: dels eublefàrids

Question: De quina família són els dragons lleopard?

Answer: generalment d'un color groc amb taques negres

Question: Com és l'espècie de dragons lleopard?

Answer: blanc

Question: De quin color és l'abdomen dels dragons lleopard?

Answer: entre 20 i 25 cm

Question: Quant mesuren els dragons lleopard?

Context: Com que els dragons lleopard no són capaços per enfilar-se per les parets, l'alçada del terrari no és molt important, no obstant no ha de fer menys de 30cm, en part pel muntatge i el sistema d'il·luminació. Quant a la base per un sol dragó la mida estàndard és aproximadament de 40x60cm i per un petit grup (3-4) de 60x80cm. La parella ha d'estar formada per dues femelles o per un mascle i una femella, ja que són animals territorials i tenir dos mascles en un espai tan petit pot comportar problemes.[55]

Answer: capaços per enfilar-se per les parets

Question: Què no són capaços de fer els dragons lleopard?

Answer: no ha de fer menys de 30cm

Question: Quina alçada ha de tenir un terrari per a dragons lleopard?

Answer: aproximadament de 40x60cm

Question: Quina mida ha de tenir la base del terrari per un dragó lleopard?

Answer: per dues femelles o per un mascle i una femella

Question: Per qui ha d'estar formada la parella que convisqui en un terrari?

Answer: problemes

Question: Què pot comportar tenir dos macles de dragó lleopard en un espai petit?

Context: El dragó lleopard es pot confondre fàcilment amb altres espècies del gènere Eublepharis: Eublepharis angramainyu, Eublepharis fuscus, Eublepharis hardwickii i Eublepharis turcmenicus. De fet, aquests taxons són morfològicament tan propers que les barreres entre aquestes espècies són encara objecte de debat en la comunitat científica. Per tant, la millor manera de diferenciar aquestes espècies és conèixer el seu lloc d'observació.[60]

Answer: propers

Question: Com són els taxons entre aquestes espècies d'Eublepharis?

Answer: les barreres entre aquestes espècies

Question: Què es objecte de debat en la comunitat científica sobre aquestes espècies?

Answer: conèixer el seu lloc d'observació

Question: Quina és la millor manera de diferenciar aquestes espècies?


Retaule de Sant Vicenç de Sarrià

Context: Jaume Huguet (Valls 1412 - Barcelona 1492) fou un pintor gòtic català amb un estil que va evolucionar del gòtic internacional cap a les innovacions incorporades des de la pintura flamenca. La seva formació es va realitzar entre València, Tarragona i Barcelona, si bé no es descarta que pogués haver visitat Sardenya o Nàpols, que formaven part de la Corona d'Aragó. Va desenvolupar la seva màxima activitat a Barcelona a partir de 1448, on va crear un taller que pràcticament va monopolitzar la realització de retaules a Catalunya durant la segona meitat del segle xv, un cop morts Bernat Martorell i Lluís Dalmau. El seu taller va incorporar els seus deixebles i també membres de la família Vergós amb qui va mantenir una estreta relació personal i que són considerats coautors d'aquest retaule. Una part important de la seva obra s'ha perdut en revoltes que han destruït les esglésies que les contenien i la majoria d'obres conservades són panells de retaules que han estat desmuntats.

Answer: un pintor gòtic català

Question: Qui fou Jaume Huguet?

Answer: del gòtic internacional cap a les innovacions incorporades des de la pintura flamenca

Question: Com va evolucionar l'estil de Jaume Huguet?

Answer: a Barcelona

Question: On va desenvolupar la seva màxima activitat a partir de 1448?

Answer: els seus deixebles i també membres de la família Vergós

Question: A qui va incorporar Jaume Huguet al seu taller?

Answer: s'ha perdut en revoltes que han destruït les esglésies que les contenien

Question: Què ha passat amb una gran part de la seva obra?

Context: De fet, la part del treball que Jaume Huguet havia fet no la va arribar a cobrar completament i després de la mort de l'artista, la seva vídua Joana Baruta, reclamava el que segons ella se li devia per la feina feta. El 4 de maig de 1493 la vídua i els feligresos de Sarrià varen designar un arbitratge. Les diferències varen continuar i la reclamació la va continuar Eulàlia Huguet, filla del pintor, sense arribar a cap acord. Això explica que, a diferència d'altres obres inacabades d'Huguet, com el Retaule de Granollers, aquest no va ser continuat pel taller dels Vergós.

Answer: Joana Baruta

Question: Com es deia la vídua de Jaume Huguet?

Answer: 4 de maig de 1493

Question: Quan van designar un arbitratge la vídua i els feligresos de Sarrià?

Answer: Eulàlia Huguet

Question: Qui va continuar la reclamació?

Answer: filla

Question: Què era Eulàlia Huguet de Jaume Huguet?

Context: L'obra va ser finalitzada a inicis del segle XVI pel mestre de Castelsardo, un pintor que va treballar sobretot a Sardenya en un moment de fort domini feudal de la noblesa catalana a l'illa, amb un habitual intercanvi d'artistes actius a Barcelona cap a l'illa, i a l'inrevés.[2] A finals del segle XVIII es renovà l'església i s'instal·là un retaule barroc de l'escultor Nicolau Travé, i el d'Huguet va ser traslladat a un altar lateral. L'any 1902, la Junta de Museus de Barcelona va realitzar una exposició d'art sacre on s'exposaven algunes de les taules del Retaule de Sant Vicenç i, un cop finalitzada l'exposició, les taules es varen dipositar als museus municipals de Barcelona, per acord de la Junta de Museus i el bisbe de Barcelona, Enric Reig. El rector de la parròquia de Sarrià, Joan Basany, es va mostrar en desacord amb la decisió i reclamava la seva venda al museu, una disputa que va durar fins al 1921 amb diverses reunions i la creació d'una comissió d'experts entre els quals figurava Carles Pirozzini i Jeroni Martorell. La negociació, en la que el bisbat estava al costat del museu, va acabar amb una compensació a la parròquia amb objectes religiosos propietat del museu entre les quals destaca una pica beneitera.[3] S'han mantingut al Museu Nacional d'Art de Catalunya des d'aquell moment i, el febrer de 2010, el museu en va fer unes reproduccions de les taules per instal·lar-les en una de les capelles laterals de la parròquia de Sant Vicenç de Sarrià.[4][5]

Answer: a inicis del segle XVI

Question: Quan va ser finalitzada l'obra?

Answer: Castelsardo

Question: Qui va finalitzar l'obra?

Answer: l'església

Question: Què es va renovar a finals del segle XVIII?

Answer: al costat del museu

Question: En quina posició es trobava el bisbat en la negociació?

Answer: amb una compensació a la parròquia amb objectes religiosos propietat del museu

Question: Com va acabar la negociació?

Context: Es conserven cinc taules d'Huguet, tres peces del mestre de Castelsardo i una novena taula pintada per un artista anònim d'inferior categoria. Encara faltarien tres taules, avui desaparegudes, fins a completar les dotze que s'estima tenia el retaule original. Hagiogràficament, les taules que es conserven d'Huguet estarien intercalades amb les que es conserven dels altres dos autors, com per exemple la taula huguetiana de la Peregrinació al sepulcre de Sant Vicenç és cronològicament posterior a les taules dels martiris del mestre de Castelsardo. D'altra banda, es troben a faltar escenes de la seva joventut i la coneixença de sant Valeri. La primera taula ja correspon a l'ordenació del sant com a diaca. Tampoc hi ha taules amb escenes relatives a les aventures sofertes pel seu cos després de la seva mort. Per contra hi ha, proporcionalment, moltes escenes sobre el seu martiri, fins i tot es pot pensar en una certa duplicitat en el martiri del foc que, a la taula d'Huguet no incorpora les graelles, potser per estar molt associades amb sant Llorenç, mentre que la taula del mestre de Castelsardo li dóna un protagonisme important. Es pot observar una repetició entre Huguet i el mestre de Castelardo del recurs dels àngels salvadors; a la taula d'Huguet apagant el foc, i a l'altra recollint l'ànima del sant expirant.[10]

Answer: cinc

Question: Quantes taules d'Huguet es conserven?

Answer: un artista anònim d'inferior categoria

Question: Qui va pintar la novena taula?

Answer: desaparegudes

Question: On estan les tres taules que falten avui en dia?

Answer: sobre el seu martiri

Question: De què hi ha moltes escenes en les taules de sant Valeri?

Answer: entre Huguet i el mestre de Castelardo

Question: Entre qui es pot observar una repetició del recurs dels àngels salvadors?


Papa Eusebi

Context: D'altra banda, hi ha alguns elements dispersos del pontificat esmentats al Liber Pontificalis. L'obra diu que Eusebi va descobrir alguns heretges a Roma, però que els va reconciliar amb l'Església pel ritu de la imposició de mans, quelcom que resulta versemblant en tant que és una fórmula ritual ja emprada en aquella època.[10] A més, se li atribueixen cinc decretals, incloses en les col·leccions canòniques, i tres cartes, que són falses però interessants per a la disciplina eclesiàstica i el dret canònic. En una de les cartes es dirigeix als bisbes de la Gàl·lia, i diu que els heretges o apòstates que tornen a l'Església només han de rebre la imposició de les mans per part del bisbe, el que significa que atribuir aquest ritu a Eusebi era quelcom recurrent. A la mateixa carta també s'esmenta la prohibició als laics d'acusar els sacerdots. La mateixa tesi es repeteix en la tercera carta.[5]

Answer: pel ritu de la imposició de mans

Question: Com va reconciliar Eusebi els heretges amb l'església?

Answer: cinc

Question: Quants decretals se li atribueixen a Eusebi?

Answer: de la Gàl·lia

Question: A quins bisbes es dirigeix Eusebi en una carta?

Answer: acusar els sacerdots

Question: Què es prohibia als laics?

Context: Finalment, el 28 d'octubre del 306 a Roma es produeix l'autoproclamació de Maxenci com a emperador. Poc després aquest usurpador va declarar la fi de la persecució i una primerenca tolerància envers els cristians de l'imperi, però no els va tornar les propietats confiscades durant la persecució de Dioclecià. Amb aquest nou clima, més procliu al cristianisme, Maxenci va permetre la celebració de la nova elecció del bisbe de la ciutat el 18 d'abril del 308. Timothy Barnes afirma que el pontificat es produeix el 308, però contempla també les opcions proposades per altres autors.[8] Independentment de la divergència en les dates proposades de pontificat, hi ha consens en considerar que Eusebi va ser escollit bisbe de Roma després d'una vacant de tres mesos.[5]

Answer: declarar la fi de la persecució

Question: Què va fer Maxenci?

Answer: durant la persecució de Dioclecià

Question: Quan van confiscar els bens als cristians?

Answer: 18 d'abril del 308

Question: Quan es va elegir el nou bisbe?

Answer: Eusebi

Question: Qui va ser escollit bisbe?

Context: S'ha afirmat tradicionalment que durant el seu pontificat l'emperadriu Helena de Constantinoble, mare de Constantí el Gran, durant un viatge de pelegrinatge a Terra Santa va trobar la Vera Creu al mateix lloc on s'havia produït la crucifixió de Jesús a Jerusalem.[10][11] No obstant això, les dates que s'esmenten de la suposada troballa, que es produeixen durant el regnat de Constantí, no coincideixen amb el pontificat d'Eusebi, que mor abans de regnar aquest emperador, i, probablement, el seu nom va substituir el d'Eusebi de Nicomèdia, bisbe de Nicomèdia i Constantinoble.[12] Tanmateix, el relat de troballa ha estat posat en dubte,[3] i tampoc és esmentat per Eusebi de Cesarea en la seva obra, malgrat que era una persona propera a l'emperador Constantí i la seva mare. De fet, els primers a esmentar aquesta troballa són sant Ambrosi i sant Joan Crisòstom, a final de segle iv i inici del segle v.[13] Quan es descobrí que el període de pontificat d'Eusebi no coincidia amb la troballa de la creu per l'emperadriu i ni tan sols amb el regnat de Constantí, va ser canviat pel papa Silvestre I.[12]

Answer: Helena de Constantinoble

Question: Qui va trobar la Vera Creu?

Answer: el relat de troballa

Question: Què ha estat posat en dubte?

Answer: sant Ambrosi i sant Joan Crisòstom

Question: Qui van ser els primers a esmentar la troballa?

Answer: amb el pontificat d'Eusebi

Question: Amb què no coincideix el regnat de Constantí?

Context: La seva tomba, de fet, està gairebé connectada directament a l'exterior, i per la seva situació, està oposada a la del papa Gai. Erigit com a monument de peregrinació pel papa Damas en la segona meitat del segle iv, el conjunt consta de diverses sales, la més gran probablement per acollir els peregrins. D'altra banda, la tomba estava ricament decorada, vorejada amb marbre i formada per tres arcosolis, amb un nínxol decorat amb mosaic en estuc cadascun, un element decoratiu que no acostuma a aparèixer en aquesta catacumba. En un dels nínxols devia haver-hi la inscripció de Damas anteriorment esmentada que explica el pontificat d'Eusebi. A la mateixa sala s'hi enterrarà posteriorment un bisbe africà, Optat de Vesceter, ciutat de la Mauritània Sitifiense, durant la persecució de Genseric el 439. La tomba va ser probablement víctima de les destruccions dels pobles germànics al segle vi.[5][15] Autors antics diuen que en l'església de Sant Sebastià de Roma, connectada amb la catacumba de Calixt, s'hi veneren a Eusebi i a Eutiquià. Fonts espanyoles del segle xvii afirmen que el cos d'Eusebi fou dut a Espanya, mentre que les romanes afirmen que van mantenir-se a l'església de Sant Sebastià i en la San Lorenzo Panisperna.[5]

Answer: a l'exterior

Question: On connecta la seva tomba?

Answer: com a monument de peregrinació

Question: Com la va erigir el papa Damas?

Answer: per acollir els peregrins

Question: Per a què servia la sala més gran?

Answer: amb mosaic

Question: Com estan decorats els nínxols?

Answer: Optat de Vesceter

Question: Quin bisbe hi ha enterrat a la mateixa sala?

Context: Com s'ha esmentat, fruit de la persecució de Dioclecià el nombre d'apòstates del cristianisme van augmentar. Hi ha poques dades sobre aquest fenomen. Una de les fonts històriques és l'epitafi de la tomba del mateix Eusebi, que fou col·locada pel papa Damas I. De la inscripció se'n destil·la que amb la fi de la persecució i l'arribada la pau, hi hagué una gran dissensió interna dins l'Església romana per la controvèrsia de readmissió dels apòstates. Cal esmentar que aquest epitafi ha arribat a època contemporània gràcies a transcripcions antigues perquè només s'han conservat 46 fragments de l'original, juntament amb una còpia de marbre del segle vi, realitzada per reemplaçar l'original. Aquestes troballes a la cripta d'Eusebi, dins la catacumba de Sant Calixt, foren obra de l'arqueòleg italià Giovanni Batista de Rossi entre 1852 i 1856.[6]

Answer: el nombre d'apòstates

Question: Què va augmentar amb la persecució de Dioclecià?

Answer: una gran dissensió

Question: Què es va produir dins l'església romana amb la fi de la persecució?

Answer: gràcies a transcripcions

Question: Com ha arribat aquest epitafi als nostres dies?

Answer: 46

Question: Quants fragments es conserven de l'original?

Answer: Giovanni Batista de Rossi

Question: Qui va fer aquestes troballes?


Eugeni Xammar i Puigventós

Context: Els seus darrers anys es caracteritzen per la lluita contra el dolor que li produïa l'herpes i les seves limitacions de mobilitat. Tal com ho descriu a les seves memòries: «Jo cada dia amb menys ganes de moure'm, sobretot a l'hivern, vaig i vinc d'un llit molt còmode a un seient que també ho és força i d'una cambra de dormir espaiosa a una cambra de bany suficient».[18] Econòmicament sempre havia patit escassetat, però els seus darrers anys va tenir seriosos problemes econòmics. Un cop més va ser Josep Badia qui el va ajudar aconseguint que un prohom local, en Maties Barres, li fes una pensió vitalícia per la seva casa de Can Feliu i, amb això, va poder viure els últims temps.[10]

Answer: dolor

Question: Què li produïa l'herpes?

Answer: escassetat

Question: Què havia patit sempre econòmicament?

Answer: Josep Badia

Question: Qui el va ajudar?

Answer: Maties Barres

Question: Qui li va fer una pensió vitalícia?

Answer: per la seva casa de Can Feliu

Question: Per què li van fer la pensió vitalícia?

Context: Quan es va instal·lar al seu retir de Can Feliu a l'Ametlla del Vallès, Xammar vivia el present sense que el preocupés la posteritat, sense tenir interès a perpetuar els seus coneixements en forma de llegat. No guardava res del seu passat, ni documents ni manuscrits. Tot el que era i havia estat, ho tenia al seu cap. En paraules seves: «vaig prendre la decisió de retirar-me a l'Ametlla dedicat a l'autofàgia».[9]

Answer: a l'Ametlla del Vallès

Question: On era Can Feliu?

Answer: la posteritat

Question: Què no li preocupava a Xammar?

Answer: res del seu passat

Question: Què no guardava Xammar?

Answer: al seu cap

Question: On tenia tot el que havia estat Xammar?

Answer: a l'autofàgia

Question: A què es dedicava Xammar a l'Ametlla?

Context: A l'inici de la guerra civil es trobava a Berlín i l'octubre de 1940, un jutge de Barcelona va ordenar la confiscación de todos los bienes y el extrañamiento perpetuo del territorio nacional del señor Eugenio Xamnar por rojo y catalanista. Aquest fet el condemnà a un llarg exili fins a 1950 i a la pèrdua de la seva desitjada finca a Catalunya. Anys més tard, Fèlix Millet i Maristany, nou propietari de Can Xammar de Dalt, el va ajudar a recuperar-la. A partir de 1960 la vida de Xammar va transcórrer bàsicament a l'Ametlla en una mena d'exili interior, renunciant a escriure com a mostra de fidelitat a una Catalunya sense llibertat.[15] És un període que alterna amb algunes estades a dispesa a la Fonda Europa de Granollers, de la família Parellada, amb la qual mantenia una gran amistat. Per casa seva van passar alguns dels seus companys de generació com Jaume Miravitlles o Avel·lí Artís-Gener, que el visitaven per a reconèixer el seu mestratge professional i l'exemple de la seva independència ideològica.[16] Explica Ramon Parellada, actual propietari de l'Europa, que era un nen quan el va conèixer, l'alt nivell intel·lectual dels dinars de Nadal quan s'ajuntaven Xammar i la seva primera esposa Amanda, Pla, Fernando Cottet i la seva família i els Vinyamata, comtes d'Alba de Liste. Pla i Xammar s'instal·laven a mitjan desembre fins ben passat Reis i els temes de conversa anaven de la història a l'economia mundial. L'estreta relació que va mantenir amb la família Parellada la va reconèixer nomenant-los marmessors seus al testament.[17]

Answer: a Berlín

Question: On era Xammar a l'inici de la guerra civil?

Answer: por rojo y catalanista

Question: Per què li van confiscar tots els bens a Xammar?

Answer: fins a 1950

Question: Fins quin any va estar exiliat Xammar?

Answer: de la família Parellada

Question: De qui és la Fonda Europa de Granollers?

Answer: marmessors seus al testament

Question: Què va anomenar Xammar a la família Parellada?

Context: A la fi del 1971, el seu amic i cronista municipal, el mestre de l'Ametlla Josep Badia i Moret, el va convèncer per a recollir la seva vida en un llibre.[58] Badia va contractar unes col·laboradores que mecanografiaven directament el que Xammar explicava. Aquest mètode va permetre recollir bona part de les seves memòries, però la dispersió i poca formalitat del personatge, va aconsellar Badia a enregistrar les seves converses en cinta magnetofònica a fi de capturar el màxim de coneixement d'en Xammar abans les forces no l'abandonessin definitivament.[10]

Answer: Josep Badia i Moret

Question: Qui era cronista municipal de l'Ametlla?

Answer: per a recollir la seva vida en un llibre

Question: Per a què el va convèncer Josep Badia a Xammar?

Answer: unes col·laboradores

Question: Qui mecanografiava el que Xammar explicava?

Answer: en cinta magnetofònica

Question: Com va enregistrar les converses Badia?

Answer: capturar el màxim de coneixement d'en Xammar

Question: Què volien aconseguir Badia enregistrant les converses de Xammar?

Context: A partir dels anys 1960, Xammar i Pla van reprendre el contacte i refan la seva amistat. L'obra feta per Pla en tots aquests anys era molt positiva per la defensa de la llengua i la cultura catalana i Xammar ho va reconèixer. Van sovintejar les visites a Llofriu i a Granollers, fent parada a l'Hostal de la Gavina i la Fonda Europa, respectivament.[55]

Answer: A partir dels anys 1960

Question: Quin any van refer la seva amistat Xammar i Pla?

Answer: la llengua i la cultura catalana

Question: Què defensava l'obra feta per Pla en tots aquests anys?

Answer: a Llofriu i a Granollers

Question: On van sovintejar les visites Xammar i Pla?

Answer: a l'Hostal de la Gavina

Question: A quin hostal feien parada Xammar i Pla?

Answer: Fonda Europa

Question: A quina fonda feien parada Xammar i Pla?


Casa Trinxet

Context: El projecte de la casa és del 25 de març de 1902[2] i es va acabar el 1904. L'any següent, va merèixer un accèssit al concurs anual d'edificis artístics de l'Ajuntament de Barcelona.[3] Puig va comptar amb els col·laboradors habituals. Gaspar Homar va dissenyar la decoració interior amb dissenys florals i de fulls d'olivera; Manuel Ballarín i Lancuentra es va encarregar de la forja; les escultures de fusta i de fosa artística va ser realitzada per Alfons Juyol i les escultures principals en pedra podrien haver estat obra d'Eusebi Arnau, si bé no hi consta documentat. L'escultura que hi ha documentada era una marededéu en fusta obra de Josep Llimona que decorava el començament de la barana de l'escala principal, tot i que pot tractar-se d'un afegit posterior.[3] Els vitralls emplomats que decoraven totes les portes interiors així com la lluerna del pati central, eren de la casa Rigalt i Granell. Les columnes de pedra amb capitells florals que hi havia a l'interior eren obra de Josep M. Barnadas.[4]

Answer: 1904

Question: Quan es va acabar el projecte de la casa?

Answer: Gaspar Homar

Question: Qui va dissenyar la decoració interior?

Answer: de la forja

Question: De què es va encarregar Manuel Ballarín i Lancuentra?

Answer: el començament de la barana de l'escala principal

Question: Què decorava la marededéu en fusta?

Answer: Josep M. Barnadas

Question: De qui eren obra les columnes de pedra de l'interior?

Context: Una bona part va anar a parar a les germanes Josefina i M. Dolors Saula, propietàries de la finca "Gall d'Or" a Calella i varen aprofitar per a fer obres reincorporant els materials comprats. Bàsicament es tractava dels vitralls de les portes, les escultures de la xemeneia i de l'escala, obra de Llimona, així com algunes columnes.[19] L'any 2002, les propietàries varen decidir enderrocar la finca per a fer un edifici d'habitatges i, després d'un enfrontament amb l'ajuntament, l'edifici es va enderrocar i als materials de la Trinxet varen seguir un destí no documentat.[20]

Answer: germanes

Question: Què eren Josefina i M. Dolors Saula?

Answer: "Gall d'Or"

Question: De quina finca eren propietàries les germanes Josefina i M. Dolors Saula?

Answer: Calella

Question: On és la finca  "Gall d'Or"?

Answer: 2002

Question: Quan van decidir les propietàries enderrocar la finca?

Answer: per a fer un edifici d'habitatges

Question: Per a què les propietàries van decidir enderrocar la finca?

Context: Era un moment de poca sensibilitat envers el patrimoni arquitectònic només defensat per uns pocs i amb una legislació gens favorable. La consideració artística es fonamentava en una llei de 1953 sobre la protecció del tesoro artístico del estado, competència del ministerio de Educación Nacional i que exigia una antiguitat mínima de cent anys per a catalogar una obra, una mesura vàlida per obres arqueològiques, però excessiu per a obres arquitectòniques. D'altra banda, la configuració original com a casa aïllada l'havia perduda en quedar bloquejada entre una casa de pisos i un garatge-estació de servei, que feia que perdés part de l'atractiu original i no fos tan mal vista la seva substitució per una obra més pròpia de l'Eixample.[15]

Answer: en una llei de 1953 sobre la protecció del tesoro artístico del estado

Question: En què es fonamentava la consideració artística?

Answer: de poca sensibilitat

Question: Com era el moment envers el patrimoni arquitectònic?

Answer: uns pocs

Question: Qui defensava el patrimoni arquitectònic?

Answer: gens favorable

Question: Quina consideració tenia la legislació amb el patrimoni arquitectònic?

Answer: la configuració original com a casa aïllada

Question: Què havia perdut la casa en quedar bloquejada entre una casa de pisos i un garatge-estació de servei?

Context: La relació va acabar trencada després de fortes tensions. Mir va comptar amb la mediació dels seus amics Pere Coromines i Miguel Utrillo, que varen aconseguir, el 1919, signar un acord amb Francesc Trinxet, el fill d'Avel·lí que ja havia mort el 1917. La mala relació ja havia estat comentada per Josep Pla a la seva biografia del pintor.[3]

Answer: després de fortes tensions

Question: Quan va acabar la relació?

Answer: Pere Coromines i Miguel Utrillo

Question: Qui eren els amics de Mir?

Answer: 1919

Question: Quant es va signar l'acord amb Francesc Trinxet?

Answer: d'Avel·lí

Question: De qui era fill Francesc Trinxet?

Answer: La mala relació

Question: Què havia estat comentat per Josep Pla?


Katsushika Hokusai

Context: Va ser autor d'una obra molt vasta, immensa i variada. Per exemple, en l'Hokusai Manga (北斎まんが, Hokusai Manga) (1814-1849),[n. 1] mostra la vida diària de la seva vila amb una gran exactitud i sentit de l'humor.[4] Cal fer esment dels seus gravats de paisatges, les Trenta-sis vistes del mont Fuji (富嶽三十六景, Fugaku Sanjūroku-kei) (ca. 1830-1833)[5] i les Cent vistes del mont Fuji (1834),[4] que reflectien en part una fixació personal amb el mont Fuji.[6] Van ser unes obres d'aquesta sèrie, La gran ona de Kanagawa (神奈川沖浪裏, Kanagawa Oki Nami Ura) i Fuji en dies clars (凱風快晴, gai kaze kaisei), les que van assegurar la fama d'Hokusai, tant dins del Japó com a l'estranger.

Answer: la vida diària de la seva vila

Question: Què mostra l'autor en l'Hokusai Manga?

Answer: amb una gran exactitud i sentit de l'humor

Question: Com mostra l'autor de Hokusai Manga la vida diària de la seva vila?

Answer: amb el mont Fuji

Question: Amb què tenia una fixació personal l'autor?

Answer: tant dins del Japó com a l'estranger

Question: On va tenir fama Hokusai?

Context: L'any 1839, mentre el seu treball començava a ser eclipsat pel d'Hiroshige, el seu estudi es va incendiar, destruint la majoria de les seves obres.[13] Malgrat els seus precs per continuar vivint una dècada més, el dia 18 del quart mes (del calendari japonès) del 1849,[14] «el vell enutjat amb la pintura», com ell mateix es definia, va morir als 89 anys.[13] No havia arribat a completar la seva recerca de l'última veritat sobre la pintura.[3] Molts anys abans de morir, en el prefaci de la publicació de Cent vistes del mont Fuji, va deixar escrit el següent:

Answer: Hiroshige

Question: Qui va eclipsar el treball de l'autor?

Answer: el seu estudi

Question: Què es va incendiar?

Answer: «el vell enutjat amb la pintura»

Question: Com es definia ell mateix?

Answer: als 89 anys

Question: Quan va morir?

Answer: la majoria de les seves obres

Question: Què es va destruir en l'incendi de l'estudi?

Context: De jove, Hokusai va decidir treballar com a venedor en una prestigiosa llibreria i, a partir dels 15 anys, i fins als 18, va entrar com a aprenent de gravador en un taller. Aquest entrenament primerenc en el món del llibre, del comerç i de les tècniques d'impressió van contribuir al desenvolupament d'Hokusai com a impressor.[1] L'any 1778, amb 18 anys, es va convertir en deixeble del mestre de l'escola ukiyo-e, Katsukawa Shunsho, amb el qual va aprendre la tècnica del gravat sobre planxes de fusta (xilografia), especialitzant-se en el retrat d'actors kabuki.[7] L'any següent, el 1779, el jove Hokusai va publicar els seus primers treballs amb el nom de Shunro (勝川 春朗),[8] que consistien en unes invitacions impreses per al teatre kabuki. En aquestes obres, demostra que ja dominava perfectament el gènere de l'escola Katsukawa.[7][1]

Answer: en una prestigiosa llibreria

Question: On va treballar de jove Hokusai?

Answer: entrenament primerenc en el món del llibre, del comerç i de les tècniques d'impressió

Question: Què va contribuir al desenvolupament d'Hokusai com a impressor?

Answer: 1778

Question: Quan es va convertir Hokusai en deixeble del mestre de l'escola ukiyo-e, Katsukawa Shunsho?

Answer: Shunro

Question: Amb quin nom es van publicar els primers treball d'Hokusai el 1779?

Context: En aquest període, l'obra d'Hokusai cobrí tota la gamma de l'art ukiyo-e: targetes, surimono, llibres il·lustrats, il·lustracions d'antologies de versos, llibres eròtics, pintures a mà i llibres d'esbossos. Dins dels temes tractats, en escasses ocasions va competir amb Utamaro, el millor gravador d'imatges femenines voluptuoses. Malgrat aquesta limitació conscient, Hokusai va mirar d'inspirar-se en una gran diversitat temàtica. De manera especial, va posar èmfasi en la representació de paisatges i escenes històriques, en les quals la figura humana exercia un paper secundari. Cap a finals de segle, va introduir en el seu estil la tècnica de la perspectiva i el tractament dels colors occidental. Va publicar una sèrie de retrats femenins titulats Cançons d'Itako.[3]

Answer: Utamaro

Question: Amb qui va competir Hokusai en escasses ocasions?

Answer: el millor gravador d'imatges femenines voluptuoses

Question: Com era considerat Utamaro?

Answer: en una gran diversitat temàtica

Question: En què va mirar Hokusai d'inspirar-se?

Answer: secundari

Question: Quin paper exercia la figura humana en les representacions de paisatges i escenes històriques d'Hokusai?

Answer: Cap a finals de segle

Question: Quan va introduir Hokusai la tècnica de la perspectiva?

Context: La muntanya ha servit d'inspiració a molts poetes i ha aparegut en una infinitat de representacions pictòriques. L'obra més antiga que es coneix és un dibuix en paper que hi ha en una porta corredissa del segle XI.[19] Ha estat objecte d'un tractament especial pels pintors japonesos del segle XIX i, a més de l'obra d'Hokusai,[20] també fou la inspiració d'un altre gran artista, Hiroshige (1797-1858), que presentà les Cinquanta-tres estacions del Tokaido (1833-1834), publicades en diverses edicions originals fins al 1857; també va pintar dues sèries personals amb el nom de Trenta-sis vistes del mont Fuji.[21] En el mateix període, Utagawa Kuniyoshi (1798-1861) va realitzar algunes representacions del Fuji. Més recentment, entre d'altres, destaquen dues obres: Fuji, de Kokei Kobayashi (1883-1957), i Aka-Fuji (Fuji vermell), de Yokoyama Misao (1920-1973).[19]

Answer: La muntanya

Question: Què ha servit d'inspiració a molts poetes?

Answer: en una infinitat de representacions pictòriques

Question: On ha aparegut la muntanya?

Answer: un dibuix en paper que hi ha en una porta corredissa del segle XI

Question: Quina és l'obra més antiga que es coneix?

Answer: Hiroshige

Question: Qui presenta les Cinquanta-tres estacions del Tokaido?

Answer: Yokoyama Misao

Question: De qui és l'obra Aka-Fuji?


Jadeïta

Context: La jadeïta cristal·litza en el sistema cristal·lí monoclínic. El seu grup espacial és C2/ c, amb unes dimensions de cel·la: a = 9,418Å, b = 8,562Å i c = 5,219Å;[10][8][9] aquestes dimensions de cel·la poden variar segons les condicions de formació del mineral; per a espècimens formats a 1500 °C i 50 Kb, els paràmetres de cel·la són: a = 9,692Å, b = 8,874Å, c = 5,301Å, β = 106,85° i V = 436,37Å3;[15] amb un grup espacial C2/c. La seva estructura és semblant a la que tenen altres piroxens com ara el diòpsid,[16] que estan formats per capes paral·leles d'alumini coordinat octaèdricament i poliedres de sodi connectats amb cadenes de sílice paral·leles a l'eix c. Les distàncies catió-oxigen són per als diferents elements: Si-O = 1,623Å, Al-O = 1,928Å, i Na-O = 2,469Å.[16] Quan se sotmet un cristall de jadeïta a difracció de raigs X, s'obtenen diferents pics d'intensitats d'energia:

Answer: en el sistema cristal·lí monoclínic

Question: Com cristal·litza la jadeïta?

Answer: segons les condicions de formació del mineral

Question: Per què poden variar les dimensions de cel·la de la jadeïta?

Answer: el diòpsid

Question: A quin altre piroxè es semblant l'estructura de la jadeïta?

Answer: s'obtenen diferents pics d'intensitats d'energia

Question: Què passa quan se sotmet un cristall de jadeïta a difracció de raigs X?

Context: El jade (i per tant la jadeïta) va ser identificat per primer cop al Canadà per pobladors xinesos l'any 1886 a la Columbia Britànica. Durant aquesta època el jade va ser considerat poc rendible, ja que el que es buscava era l'or. El jade no va ser comercialitzat al Canadà fins a la dècada de 1970.[61] Actualment el jade s'explota en mines i es transporta en blocs de 10 tones per a un millor emmagatzemament.[62]

Answer: pobladors xinesos

Question: Qui va identificar per primer cop el jade?

Answer: poc rendible

Question: Com van considerar el jade en aquella època?

Answer: a la dècada de 1970

Question: Quan es va començar a comercialitzar el jade al Canadà?

Answer: de 10 tones

Question: Quant pesen els blocs en que es transporta el jade?

Context: Entre l'any 500 i el 700 dC, els indígenes que habitaven el territori de l'actual Costa Rica, varen produir objectes de jadeïta, quars, calcedònia, òpal, àgata, omfacita i serpentina, coneguts genèricament com a jade.[59] Els objectes eren fabricats fent servir tècniques i motius autòctons. Aquests artefactes sovint eren utilitzats com a ofrenes funeràries, associats a individus amb cert rang social i amb presència de mites mitico-religiosos. S'han trobat documents que deien que aquests objectes també s'empraven per a rites curatius, com ara per a curar pedres de ronyó.[60] També s'han trobat objectes de jade a altres països com Guatemala, Belize o Mèxic.

Answer: Entre l'any 500 i el 700 dC

Question: Quan van produir objectes de jade els indígenes de Costa Rica?

Answer: jadeïta, quars, calcedònia, òpal, àgata, omfacita i serpentina

Question: Quins materials es coneixen genèricament com a jade?

Answer: fent servir tècniques i motius autòctons

Question: Com eren fabricats els objectes pels indígenes de Costa Rica?

Answer: com a ofrenes funeràries

Question: Com eren utilitzats els objectes de jade que produïen els indígenes de Costa Rica?

Answer: per a rites curatius

Question: Per què s'empraven els objectes de jade que produïen els indígenes de Costa Rica?

Context: La jadeïta és un mineral que pertany a la classe dels silicats i al subgrup dels inosilicats de cadena simple, també coneguts com a piroxens; en aquest subgrup es troba classificat com a clinopiroxè.[10][8][9] Les classificacions de Nickel-Strunz i Dana coincideixen en classificar el mineral dins el grup dels silicats.[10][8][9] La jadeïta se sol formar a elevades pressions i temperatures moderades; típicament en ambients de subducció cortical com ara la costa Pacífica de Sud-amèrica o l'est del Japó. Sovint es forma per la transformació de l'albita en quars i jadeïta a conseqüència de les elevades pressions. Se sol trobar en ambients altament metamorfitzats de roques serpentinítiques riques en sodi. La jadeïta ha estat i és un mineral important i rellevant, tant culturalment com econòmicament, ja que és un dels principals minerals formadors del famós jade, molt emprat tant actualment com en el passat. La seva fórmula és NaAlSi2O6 o Na(Al,Fe3+)Si2O6.[10][8][9]

Answer: a la classe dels silicats

Question: A quina classe pertany la jadeïta?

Answer: a elevades pressions i temperatures moderades

Question: Com es sol formar la jadeïta?

Answer: en quars i jadeïta

Question: En què es transforma l'albita jadeïta a conseqüència de les elevades pressions?

Context: L'ús del jade, la jadeïta i altres minerals i roques de coloració verda és una tradició ancestral a Península de Corea. Sovint se sol delimitar la fabricació rellevant d'objectes de jade entre els anys 850 aC i 668 dC. A Corea, el jade se sol trobar en antigues cerimònies funeràries, sobretot en objectes tubulars en forma de coma. Aquests objectes sovint presentaven quantitats rellevants de microclina i jaspi entre d'altres; i són típics de mitjans del període de la ceràmica Mumun (850–550 aC).[70] Les formes tubulars abans esmentades es poden observar en algunes corones d'or com ara les del regne de Silla (300/400–668 dC) o en els enterraments de l'elit dels Tres regnes de Corea. Després que el regne de Silla s'unifiqués amb els altres regnes de la Península de Corea l'any 668, la popularitat dels rituals relacionats amb el budisme va disminuir, i com a conseqüència va disminuir l'ús del jade en els rituals funeraris.[70]

Answer: en antigues cerimònies funeràries

Question: On es troba el jade a Corea?

Answer: les del regne de Silla

Question: En quines corones d'or podem trobar jade en forma tubular?

Answer: la popularitat dels rituals relacionats amb el budisme va disminuir

Question: A conseqüència de què va disminuir l'ús del jade en els rituals funeraris a la Península de Corea?

Context: Els arqueòlegs han descobert dos tipus d'objectes de jade, concretament dos tipus d'arracades: unes amb decoració abstracta i les altres amb motius animals. Aquestes arracades es troben al cinturó format per Taiwan, Filipines, l'est de Malàisia i el centre i el sud del Vietnam. Les anàlisis isotòpiques de carboni daten aquests materials entre el 500 aC i el 500 dC.[71] Les anàlisis de microsonda dutes a terme indiquen que el jade emprat prové de Taiwan.[71]

Answer: unes amb decoració abstracta i les altres amb motius animals

Question: Com són els dos tipus d'arracades?

Answer: entre el 500 aC i el 500 dC

Question: Entre quins anys estan datats aquests materials?

Answer: de Taiwan

Question: D'on provà el jade d'aquestes arracades?


Andrea Chénier

Context: Sonzogno era la competència de Ricordi, i, com aquest, tenia els seus acòlits. De poc li van servir en aquesta ocasió, ja que els de Ricordi li van guanyar el pols el dia de l'estrena d'Andrea Chenier, dos anys després: la funció, a La Scala milanesa, va ser sonorament escridassada. Per cert, l'obra no s'hauria estrenat si un altre amic de Giordano, Pietro Mascagni, no hagués intercedit davant Sonzogno, que s'havia tornat a fer enrere poc abans de la primera data programada. Andrea Chenier acaba sent, doncs, un producte dels amics de Giordano; la seva òpera més famosa no hauria vist la llum sense ells.

Answer: acòlits

Question: Què tenia Sonzogno?

Answer: escridassada

Question: Com va ser la funció a l'Scala?

Answer: Pietro Mascagni

Question: Qui va intercedir davant Sonzogno?

Answer: poc abans de la primera data programada

Question: Quan s'havia fet enrere Sonzogno?

Context: A Illica li va interessar el tema per a una òpera, i es va oferir a Alberto Franchetti per escriure el llibret. Franchetti estava en aquell moment al cim de la seva breu i afortunada carrera, acabava d'estrenar amb molt èxit Asrael i Cristoforo Colombo a La Scala. En canvi, Giordano acabava de sortir d'un rotund fracàs de la seva segona òpera Regina Diaz, que li havia ocasionat la pèrdua del suport econòmic del seu mentor, l'editor Sonzogno.[7] El seu futur com a músic era incert. L'abril de 1984, Franchetti, que estava a Nàpols per representar Fior d'Alpe, va coincidir amb Giordano i Illica. El mateix Giordano explicarà més tard que «Franchetti sembla interessar-se per la meva situació, i en un moment d'altruisme, m'ofereix i cedeix el llibret de Chénier que Ilica s'havia compromès a escriure per ell». Giordano al principi dubta, però després accepta.[7]

Answer: Asrael i Cristoforo Colombo

Question: Què acabava d'estrenar Franchetti?

Answer: Regina Diaz

Question: Quina òpera va obtenir un rotund fracàs?

Answer: Sonzogno

Question: Qui era mentor de Giordano?

Context: S'obre la sala del tribunal per a realitzar el judici als acusats i s'observa una aglomeració de gent que s'apropa a veure'ls. Amb el silenzio! de Mathieu comença el judici mitjançant la crida dels acusats, d'un a un; quan arriba a Chénier, Fouquier-Tinville expressa els càrrecs contra el poeta que va expressar Gérard al principi del seu nemico de la patria? al que Chénier, indignat, interromp al jutge i es defensa valentament (Si, fui soldato) arribant a moments d'exaltació. Quan el jutge demana testimonis, apareix Gérard confessant la falsa acusació, però el jutge segueix acceptant l'acusació com a vàlida, provocant la ràbia contra el magistrat per part de l'antic servent (Qui la giustizia ha nome Tirannia) mentre que el poble assistent al judici observa atònit la situació. L'escena és inquietant amb un Gérard, fora de si, reclamant justícia a favor de Chénier però posant-se en contra al jutge i al poble (Odila, o popolo, là è la patria). No obstant això, la sentència és l'esperada: pena mort pel poeta amb la desesperació de Maddalena, que assistia al judici oculta (Andrea, Andrea, rivederlo!).

Answer: una aglomeració de gent

Question: Què veiem a l'obrir-se la sala?

Answer: Mathieu

Question: Qui diu silenzio!?

Answer: valentament

Question: Com es defensa Chénier?

Answer: la falsa acusació

Question: Què confessa Gérard?

Answer: atònit

Question: Com observa la situació el poble?

Context: Un brillant ritme ternari de l'orquestra anuncia l'arribada dels convidats i Maddalena se'n va a preparar-se; el novel·lista Fléville presenta dos amics a la Comtessa: el músic italià Flando Florinelli i el poeta Andrea Chénier. En veure l'Abat, la Comtessa es mostra impacient per conèixer les últimes notícies de París; l'Abat informa amb aires de marxa fúnebre de la debilitat del rei, del domini del tercer estat i de la destrucció de l'estàtua d'Enric IV. Fléville mira d'animar la vetllada aprofitant la inspiració del zèfir, que l'orquestra representa amb trinats de violins, i proposa cantar el bucòlic madrigal per a cor femení O Pastorelle, addio. La Comtessa convida Chénier a recitar un poema, però ell ho refusa. Torna la música de la introducció i Maddalena insisteix perquè accepti la invitació i en fa befa. Chénier, ofès, canta el famós improvviso Un dì all'azzurro spazio; un bell i extens monòleg acompanyat del trèmolo de la corda en què el poeta denuncia la impietat de les classes benestants. Maddalena, fascinada, li demana disculpes i Chénier surt commogut.

Answer: brillant

Question: Com és el ritme ternari?

Answer: a preparar-se

Question: On se'n va Maddalena?

Answer: les últimes notícies de París

Question: Què vol conèixer la Comtessa?

Answer: O Pastorelle, addio

Question: Quina peça proposa cantar Fléville?

Answer: a recitar un poema

Question: A què convida la Comtessa a Chénier?

Context: Andrea Chénier és una òpera conceptuada com a verista entre altres raons perquè la seva creació i estrena (1896) s'escau en el moment més viu d'aquest corrent. Recordem Cavalleria rusticana (1890), Pagliacci (1892), La Bohème (1896), Tosca (1900) o Madama Butterfly (1904). I ho és pel seu context, perquè es basa en fets reals i perquè d'antuvi se situa en imatges versemblants. I sense haver de fer córrer gaire la imaginació, en la primera escena es mostra un àmbit tancat exultant de benestar amb el contrapès d'una altra realitat –el món dels desfavorits socials– colpidora. Però a part de tenir totes les característiques veristes, l'obra s'assembla molt a una òpera romàntica. Luigi Illica presenta un llibret en què el model de la Revolució Francesa que es mostra resulta fàcilment identificable amb el verisme, molt plausible, molt convincent. Tanmateix, la inclusió motriu de la trama amorosa, amb el seu protagonisme central, mena el discurs cap a un tot convencional, amb un argument decididament romàntic, en el qual l'amor justifica la immolació com a zenit de la història. Un final que Walter Scott, gran inspirador dels romàntics, l'hauria signat.[13]

Answer: verista

Question: Com és conceptuada Andrea Chénier?

Answer: en fets reals

Question: En què es basa Andrea Chénier?

Answer: a una òpera romàntica

Question: A què s'assembla Andrea Chénier?

Answer: la immolació

Question: Què justifica l'amor a Andrea Chénier?


La gran onada de Kanagawa

Context: El 1804 va adquirir gran popularitat quan, durant un festival a Tòquio, va fer un dibuix de 240 metres quadrats[12] d'un monjo budista que es deia Daruma. La seva fama el va portar a presentar-se poc després al shōgun Tokugawa Ienari en un concurs de talent, en què va competir contra un artista d'estil tradicional xinès, que ell va guanyar. Tres anys més tard va començar a il·lustrar tres llibres del novel·lista Takizawa Bakin, amb qui va tenir grans diferències. El 1812, a causa de la precària situació econòmica per la qual passava, va publicar Lliçons ràpides de dibuix simplificat i va començar a viatjar a Nagoya i Kioto per tractar d'aconseguir més alumnes. El 1814 va publicar el primer de quinze toms de sketches, anomenats manga, en els quals dibuixava coses que l'interessaven com persones, animals i Buda, entre altres coses. Durant els darrers anys de la dècada de 1820 va publicar la seva famosa sèrie Trenta-sis vistes del Mont Fuji i va ser tan popular que seguidament va haver d'afegir-hi deu estampes més.[16]

Answer: d'un monjo budista

Question: De què era el dibuix que va fer en un festival a Tòquio?

Answer: Daruma

Question: Com es deia el monjo budista?

Answer: 240 metres quadrats

Question: Quina mida tenia el dibuix que va fer el 1804 en el festival a Tòquio?

Answer: Takizawa Bakin

Question: Per a quin novel·lista va il·lustrar tres llibres?

Answer: Nagoya i Kioto

Question: On va tractar de viatjar per aconseguir més alumnes?

Context: És possible determinar el grau de dany que tenien les planxes al moment d'impressió d'una còpia determinada gràcies a l'anàlisi de dos punts característics. El primer d'ells es troba just al darrere del vaixell de la dreta que apareix en la imatge. En casos d'impressions amb planxes gastades, la línia no apareix de forma contínua. El segon punt està en el costat esquerre del requadre de la signatura, on les línies que el formen haurien d'aparèixer contínues.[50]

Answer: gràcies a l'anàlisi de dos punts característics

Question: Com es pot determinar el grau de dany que tenien les planxes al moment d'impressió d'una còpia?

Answer: just al darrere del vaixell de la dreta que apareix en la imatge

Question: On apareix el primer punt característic?

Answer: En casos d'impressions amb planxes gastades

Question: En quins casos la línia no apareix de forma contínua?

Answer: en el costat esquerre del requadre de la signatura

Question: En quin costat està el segon punt?

Context: Hi ha vuit remers per embarcació, que s'aferren als seus rems. Hi ha dos passatgers més al davant del vaixell, cosa que fa que a la imatge hi hagi un total de trenta homes. Utilitzant com a referència els vaixells es pot fer una aproximació de la mida de l'onada: els oshiokuri-bune feien generalment entre 12 i 15 metres de llargada, i si es té en compte que Hokusai va reduir l'escala vertical un 30%, s'arriba a la conclusió que l'ona té entre 10 i 12 metres d'altura.[24]

Answer: vuit

Question: Quants remers hi ha per embarcació?

Answer: als seus rems

Question: On s'aferren els remers?

Answer: dos passatgers més

Question: Qui hi ha al davant del vaixell?

Answer: entre 12 i 15 metres

Question: Quina llargada feien generalment els oshiokuri-bune?

Answer: entre 10 i 12

Question: Quants metres d'altura té l'ona?

Context: Gràcies a l'obra de Toyoharu, l'estampa japonesa de paisatges es va veure summament influenciada, evolucionant amb els treballs de Hiroshige —estudiant indirecte de Toyoharu a través de Toyohiro— i de Hokusai. Hokusai es va familiaritzar amb la perspectiva occidental des de la dècada de 1790 mitjançant les investigacions de Shiba Kōkan, dels ensenyaments del qual en va sortir beneficiat. Entre el 1805 i el 1810 va publicar una sèrie titulada Mirall d'imatges holandeses - Vuit vistes d'Edo.[43]

Answer: l'estampa japonesa de paisatges

Question: Què es va veure summament influenciada gràcies a Toyoharu?

Answer: Toyohiro

Question: A través de qui Hiroshige va ser estudiant indirecte de Toyoharu?

Answer: des de la dècada de 1790

Question: Des de quan Hokuasi es va familiaritzar amb la perspectiva occidental?

Answer: Mirall d'imatges holandeses - Vuit vistes d'Edo

Question: Com es titulava la sèrie que va publicar Hokuasi?

Context: Gràcies a moviments com la literatura ukiyo i els gravats, els ciutadans van començar a tenir més contacte amb els moviments artístics. Devers la meitat del segle XVIII, els artistes van començar a reflectir el que passava en els districtes de plaer, el kabuki, festivals i viatges. Aquests últims van donar naixement a guies turístiques que descrivien el més destacat tant de ciutats com del camp.[5]

Answer: Gràcies a moviments com la literatura ukiyo i els gravats

Question: Per què van començar els ciutadans a tenir més contacte amb els moviments artístics?

Answer: el que passava en els districtes de plaer, el kabuki, festivals i viatges

Question: Què van començar a reflectir els artistes?

Answer: el més destacat tant de ciutats com del camp

Question: Què descrivien les guies turístiques?

Context: Els dibuixos d'ukiyo-e, dits en japonès nikuhitsu ukiyo-e, eren obres úniques que feia el pintor amb pinzells directament sobre paper o seda. Aquests dibuixos permetien de veure l'obra final de forma total, tret de les línies i l'arranjament de color, que es perdien durant el procés.[8] Posteriorment l'artista, anomenat eshi, portava l'obra a un horishi, o gravador, el qual enganxava el dibuix sobre un panell de fusta, generalment de cirerer,[7] i ho eliminava tot en anar tallant amb cura el panell per formar un relleu amb les línies del dibuix.[9] Finalment, ja amb les planxes necessàries (normalment se n'utilitzava una per cada color necessari),[7] un surishi, o impressor,[8] duia a terme la feina d'impressió col·locant el paper d'estampació sobre les planxes consecutives. La impressió es realitzava fregant una eina anomenada baren sobre el dors de les fulles a imprimir.[10] Aquest sistema podia produir variacions de tonalitat en les estampes.[4] D'una sèrie de planxes se'n podien fer una gran quantitat de còpies, de vegades milers, fins que les planxes es desgastaven.[7]

Answer: nikuhitsu ukiyo-e

Question: Com es diuen en japonès els dibuixos d'ukiyo-e?

Answer: amb pinzells directament sobre paper o seda

Question: Com feia el pintor els dibuixos d'ukiyo-e?

Answer: enganxava el dibuix sobre un panell de fusta

Question: Què feia l'horishi o gravador?

Answer: cirerer

Question: De quina fusta era generalment el panell en el que el gravador enganxava el dibuix?

Answer: sobre les planxes consecutives

Question: On col·locava l'impressor el paper d'estampació?


Selecció sexual

Context: La competència espermàtica és aquella en la qual la mateixa còpula d'un mascle actua impedint que els gàmetes d'altres mascles fecundin a la femella.[31] La competència espermàtica sembla la responsable de les diferències marcades entre els genitals d'espècies molt properes filogenèticament, especialment en insectes, i potser per això posseeixen un fort mecanisme d'especiació.[32] Existeixen nombrosos exemples d'aquest tipus de competència dins del món dels insectes. La libèl·lula Orthetrum cancellatum, per exemple, té una particular forma de reproducció on la femella s'aparella amb diversos mascles no sent immediatament fecundada per cap d'ells i guardant una espermateca al seu interior. Els mascles d'aquesta espècie han desenvolupat en el seu aparell reproductor una estructura preparada per extreure del cos de la femella l'espermateca dels mascles que l'han fecundat amb anterioritat. Una altra espècie similar, Crocethemus erythracea, injecta la seva espermateca amb gran força dins el cos de la femella gràcies a un apèndix especial del seu penis per situar-la per davant de la dels seus competidors.[33]

Answer: la mateixa còpula d'un mascle actua impedint que els gàmetes d'altres mascles fecundin a la femella

Question: Quan hi ha competència espermàtica?

Answer: amb diversos mascles

Question: Amb qui s'aparella la libèl·lula Orthetrum cancellatum?

Answer: una espermateca

Question: Què guarda al seu interior la femella de la libèl·lula Orghetrum cancellatum?

Answer: extreure del cos de la femella l'espermateca dels mascles que l'han fecundat amb anterioritat

Question: Quina funció té l'aparell reproductor dels mascles de la libèl·lula Orghetrum cancellatum?

Answer: gràcies a un apèndix especial del seu penis per situar-la per davant de la dels seus competidors

Question: Com pot injectar Crocethemus erythracea la seva espermateca dins el cos de la femella?

Context: D'aquesta manera sol acceptar que l'esforç parental, és a dir la contribució conjunta de tots dos sexes per al desenvolupament d'un descendent, recau en major mesura en un dels sexes, usualment, la femella. Alhora l'altre sexe, generalment el mascle, contribueix principalment en l'etapa anterior invertint en l'esforç d'aparellament, esforç per tenir la possibilitat d'apariar amb les escasses femelles.[18] En conseqüència sol admetre que el parental que inverteix més en la reproducció serà el responsable de l'elecció de la seva parella per assegurar la seva pròpia inversió mentre que el que inverteix menys ha de competir per l'accés a la còpula.[19]

Answer: la femella

Question: En quin sexe recau usualment l'esforç parental?

Answer: en l'esforç d'aparellament

Question: En què inverteix l'esforç generalment el mascle?

Answer: escasses

Question: Quantes femelles hi ha?

Answer: el que inverteix menys

Question: Quin parental ha de competir per l'accés a la còpula?

Answer: assegurar la seva pròpia inversió

Question: Per què el parental que inverteix més en la reproducció serà el responsable de l'elecció de la seva parella?

Context: És raonable pensar que, igual que en la resta d'espècies animals, la selecció sexual hagi actuat en l'evolució de l'ésser humà en major o menor mesura. Darwin ja va assenyalar un probable origen de la varietat racial humana en la selecció sexual encara que avui dia es considera que aquest procés va ocupar un paper molt secundari a causa que els grups humans rarament s'han trobat aïllats genèticament, ja que ha existit un alt mestissatge al llarg de la seva evolució.[10] També va apuntar a la selecció sexual com a responsable de la pèrdua de vell corporal de manera similar al que ha passat en altres primats.[11] Diverses investigacions actuals relacionen les pautes humanes d'elecció de parella, conductes i preferències físiques amb la selecció de caràcters que confereixin avantatges genètics a la descendència o amb trets identificables amb estats de salut de la parella.[12]

Answer: un alt mestissatge

Question: Què existeix als grups humans al llarg de la seva evolució?

Answer: amb la selecció de caràcters que confereixin avantatges genètics a la descendència o amb trets identificables amb estats de salut de la parella

Question: Amb què relacionen diverses investigacions actuals les pautes humanes d'elecció de parella?

Answer: en major o menor mesura

Question: Com podria haver actuat en l'evolució de l'ésser humà la selecció sexual?

Answer: un probable origen de la varietat racial humana en la selecció sexual

Question: Què va assenyalar Darwin?

Answer: molt secundari

Question: Quin paper es considera actualment que va ocupar la varietat racial humana en la selecció sexual?

Context: Existeixen també experiments que intenten demostrar la teoria que algunes femelles d'algunes espècies són capaces de triar al mascle amb millor genètica sense cap mena de demostració per part d'aquest, considerant que la millor genètica és aquella que augmenta la capacitat de supervivència dels descendents. En un d'aquests experiments van prendre diverses femelles de la mosca del vinagre i se les va dividir en dos grups. Un d'ells era forçat a aparellar-se amb un únic mascle pres pels investigadors a l'atzar mentre que a l'altre es mostraven a les femelles diversos mascles perquè pogués aparellar-se amb el que consideressin oportú. Posteriorment les cries d'ambdós grups van ser sotmeses a la pressió de depredadors mostrant les d'aquelles femelles que van tenir llibertat per aparellar millor capacitat de supervivència. Teòricament, i suposant que no hagués existit algun tipus de competència intraespecífica entre els mascles, les femelles que van poder triar van prendre als mascles més ben preparats i per això els seus descendents eren capaços de sobreviure a la depredació.[41]

Answer: dos

Question: En quants grups es van dividir les femelles de la mosca del vinagre per realitzar l'experiment?

Answer: perquè pogués aparellar-se amb el que consideressin oportú

Question: Per què es mostraven diversos mascles a les femelles d'un dels grups de l'experiment?

Answer: les d'aquelles femelles que van tenir llibertat per aparellar

Question: Quines cries van tenir millor capacitat de supervivència quan van ser sotmeses a la pressió de depredadors?

Answer: als mascles més ben preparats

Question: A quins mascles van elegir les femelles del grup que podien triar?

Answer: que algunes femelles d'algunes espècies són capaces de triar al mascle amb millor genètica

Question: Quina teoria pretenien demostrar els experiments?

Context: Finalment atès que hi va haver una selecció en les femelles per aparellar-se amb mascles de cua llarga el tret més important a transmetre deixarà de ser l'inicial, la capacitat de vol, per transmetre el tret de ser més atractiu davant les femelles. Així, encara que la grandària de la cua arribi a tal punt que comenci a ser un tret desfavorable per a l'espècie, això ja no tindrà importància. Les femelles de la vídua de cua llarga, predisposades ja a aparellar-se amb mascles atractius, han d'elegir aquests perquè els seus descendents siguin més atractius també davant d'altres femelles independentment de la seva capacitat de vol.[8]

Answer: amb mascles atractius

Question: Amb qui estan predisposades a aparellar-se les femelles de la vídua de cua llarga?

Answer: perquè els seus descendents siguin més atractius també davant d'altres femelles

Question: Per què les femelles de la vídua de cua llarga han d'elegir als mascles atractius?

Answer: la capacitat de vol

Question: Quin era el tret inicial més important a transmetre?

Answer: per aparellar-se amb mascles de cua llarga

Question: Per què hi va haver una selecció en les femelles?

Context: Aquest mecanisme evolutiu es relaciona directament amb el dimorfisme sexual i la presència de trets morfològics exagerats. Molts d'aquests trets morfològics arriben a suposar una minva en les capacitats adaptatives i de supervivència dels animals que els posseeixen. Per explicar el seu desenvolupament, dins de la selecció sexual, es postulen dues hipòtesis denominades «de Fisher» i «del handicap», concebudes per Ronald Fisher i Amotz Zahavi respectivament. La primera explica aquest desenvolupament exagerat de les estructures fisiològiques en un sexe per la identificació directa d'aquestes amb genomes superiors per part de les seves parelles sexuals. La segona de les hipòtesis indica que la presència de trets morfològics exagerats llasten la supervivència dels organismes que els manifesten; les seves parelles sexuals sentirien preferència per ells per ser capaços de sobreviure tot i el handicap que els suposen aquestes característiques.[3]

Answer: amb el dimorfisme sexual i la presència de trets morfològics exagerats

Question: Amb que es relaciona directament aquest mecanisme evolutiu?

Answer: una minva en les capacitats adaptatives i de supervivència dels animals que els posseeixen

Question: Què arriben a suposar molts dels trets morfològics?

Answer: «de Fisher» i «del handicap»

Question: Com s'anomenen les hipòtesis que expliquen el desenvolupament dins de la selecció sexual?

Answer: Ronald Fisher

Question: Qui va concebre la hipòtesi de «de Fisher»?

Answer: per la identificació directa d'aquestes amb genomes superiors per part de les seves parelles sexuals

Question: Per què es dona un desenvolupament exagerat de les estructures fisiològiques en un sexe segons la hipòtesi de «de Fisher»?


I Rantzau

Context: Després de l'estrena local de L'amico Fritz a Liorna, amb el compositor gaudint de trenta-sis aixecades de teló, Mascagni es va agafar uns dies de vacances amb la família i uns amics. Després va partir sol a Cerignola per aconseguir la tranquil·litat per reprendre el treball de Rantzau, que havia abandonat des de feia més d'un any. Sobretot a partir del febrer va començar a compondre febrilment. Les seves ambicions començaven a estar clares, després de compondre el duel del Kyrie, va escriure «serà un fresc desafiament per als escriptors d'òperes convencionals, i certs crítics amb ments closes al modernisme onejaran una bandera vermella». Mascagni estava determinat a escriure alguna cosa diferent, tal com escriure a Lina, «d'acord amb les formes modernes més audaces»[8]

Answer: a Liorna

Question: On es va fer una estrena local de L'amico Fritz?

Answer: trenta-sis

Question: Quantes aixecades de teló hi va haver a l'estrena de Liorna?

Answer: a Cerignola

Question: On va buscar tranquiŀlitat Mascagni?

Answer: de Rantzau

Question: Quin treball volia reprendre Mascagni a Cerignola?

Answer: a partir del febrer

Question: Quan va començar a compondre febrilment Mascagni?

Context: Curiosament es va recórrer a un mestre d'escola, d'altra banda bastant irrellevant per a la història, sovint utilitzat per als altres personatges per explicar-li coses que podrien perfectament contar els uns als altres.[5] Els millors moments són les escenes corals, que descriuen l'entorn camperol de la millor manera. En el segon acte el compositor utilitza dos cors oposats -un dins de la casa de Gianni i l'altre el dels pagesos que es troben fora, a la granja de Giacomo-. En aquest escenari dels cors, ressalta un efecte més aviat humorístic, quan un dels dos germans enfrontats pel control d'una parcel·la li demana al mestre que celebri el seu èxit amb una cançó. Però què pot cantar un pobre organista de poble?, pregunta ell. El que ningú s'espera és que el cor de l'interior canti un Kyrie eleison d'excitació extrema, contrapuntat tot seguit per una cançó popular pel cor de l'exterior, el que resulta un efecte de contrast curiós i una batalla de veu.[4]

Answer: les escenes corals

Question: Quins són els millors moments?

Answer: l'entorn camperol

Question: Què descriuen les escenes corals?

Answer: dos cors oposats

Question: Què utilitza el compositor en el segon acte?

Answer: a la granja de Giacomo

Question: On és el cor dels pagesos?

Answer: un Kyrie eleison

Question: Què canta el cor de l'interior?

Context: Durant els anys 1893 i 1894, va fer la ronda per als millors teatres d'Itàlia, Alemanya i Àustria. El seu èxit inicial, atribuït a la novetat de l'obra i per la fascinació del públic amb el compositor, no es va sostenir per gaire temps.[10] En general es va realitzar fins ben entrat el segle XX, i va ser especialment elogiada a Viena per la seva subtil orquestració.[5] Però va caure en l'oblit total i des de llavors només s'ha representat una única vegada a Liorna per celebrar el seu centenari el 1992.[10]

Answer: per als millors teatres d'Itàlia, Alemanya i Àustria

Question: Per on va fer la ronda els anys 1893 i 1894?

Answer: a la novetat de l'obra

Question: A què van atribuir el seu èxit inicial?

Answer: fascinació

Question: Què sentia el públic per el compositor?

Answer: a Viena

Question: On va ser especialment elogiada?

Answer: a Liorna

Question: On es va representar el 1992?

Context: La trama, una espècie de Romeu i Julieta amb un final feliç que passa en una petita ciutat situada a l'Alsàcia de principis del segle xix, va ser triada per ser el més diferent possible de la de Cavalleria. El fet que l'obra d'Erckmann i Chatrian havia estat ben rebuda va ser sens dubte un atractiu addicional. La conversió de l'obra en un llibret es va trobar amb diversos problemes, el primer és la seva trama: els seus quatre actes van resultar massa pesats per a una història tan fràgil: si bé Mascagni està a gust en aquest clima idíl·lic, els personatges es dibuixen, les passions són latents i hi ha una certa caiguda en el realisme.[4]

Answer: una espècie de Romeu i Julieta amb un final feliç

Question: Com és la trama?

Answer: a l'Alsàcia

Question: On és la ciutat on passa l'acció?

Answer: per ser el més diferent possible de la de Cavalleria

Question: Per què van triar aquesta trama?

Answer: ben rebuda

Question: Com havia estat l'obra d'Erckmann i Chatrian?

Answer: amb diversos problemes

Question: Amb què es van trobar al convertir l'obra en llibret?


Josep Maria Jujol i Gibert

Context: La seva forma de col·laborar amb Gallissà primer, i amb Gaudí més tard, formalitza una activitat complementària a l'obra de l'arquitecte, una labor de «completador» de les obres que ve a afegir-li alguna cosa. De forma similar actua quan reforma can Negre a Sant Joan Despí i la casa Bofarull en els Pallaresos, projectes de remodelació i reforma que aborda de forma particular, fent-los servir com a laboratoris on experimentar solucions i aplicacions diverses. És per això que hi dedica força anys, a aquestes edificacions, i que hi aplica amb una generosa llibertat creativa.[10] A cadascuna de les obres de Jujol es troba l'esperit renovador de la seva arquitectura que transforma l'espai i la matèria per a crear un món màgic, on barreja un traç innovador amb elements inhabituals, creant una metàfora visual. D'alguna forma, va avançar-se a moviments avantguardistes que li donen vigència i modernitat.[11]

Answer: a Sant Joan Despí

Question: On és can Negre?

Answer: l'esperit renovador de la seva arquitectura

Question: Què es troba a les obres de Jujol?

Answer: a moviments avantguardistes

Question: A què es va avançar Jujol?

Answer: amb Gallissà primer, i amb Gaudí més tard

Question: Amb qui va col·laborar Jujol?

Answer: casa Bofarull

Question: Quina casa va reformar Jujol en els Pallaresos?

Context: El 1927 es va casar amb la seva cosina Teresa Gibert Mosella, i s'instal·là a la rambla de Catalunya de Barcelona.[5] Del matrimoni varen néixer tres fills: Teresa, Thecla i Josep Maria, que va fer de biògraf del seu pare. El seu viatge de noces va ser l'única sortida de Jujol a l'estranger, concretament a Itàlia durant tres mesos. Però sí que havia viatjat per la península Ibèrica recollint innumerables apunts en dibuix.[2]

Answer: 1927

Question: Quan es va casar Jujol?

Answer: amb la seva cosina Teresa Gibert Mosella

Question: Amb qui es va casar Jujol?

Answer: rambla de Catalunya de Barcelona

Question: On es va instal·lar Jujol?

Answer: Josep Maria

Question: Qui va fer de biògraf del pare de Jujol?

Context: Va ser un excel·lent aquarel·lista i dibuixant que captava i creava tot tipus d'objectes i elements complementaris, com mobles, llums o ascensors. Aquest vessant, junt amb el seu domini de l'ús dels colors, fan singular la seva obra, que sovint es troba complementant la d'altres arquitectes. Les col·laboracions més conegudes les va realitzar amb les obres de Gaudí, les quals permetien recollir la llibertat en l'ús de les formes i els colors que Jujol imprimia a la seva creació.[1]

Answer: excel·lent

Question: Com era Jujol com aquarel·lista i dibuixant?

Answer: l'ús dels colors

Question: Què dominava Jujol?

Answer: amb les obres de Gaudí

Question: Quines van ser les col·laboracions de Jujol més conegudes?

Answer: mobles, llums o ascensors

Question: Quin tipus d'objectes complementaris creava Jujol?


Armida (Rossini)

Context: Les opinions sobre Armida són divergents. Els biògrafs de Rossini generalment la consideren una obra d'èxit, tot i no pertànyer als èxits més grans del compositor. Rossini la va fer a corre-cuita i no a tot arreu va tenir una bona inventiva. També torna a carregar les gestes virtuoses de cant dissenyades per a Isabella Colbran i tres grans tenors: Nozzariego, Bonoldiego i Ciccimary. Els cors canten convencionalment, i la música de ballet no és molt interessant. No obstant això, hi ha excel·lents passatges en l'òpera, com duos d'amor. Es pot veure un major progrés en la factura tècnica: particularment interessant és la sorprenent originalitat d'harmonia d'Armida. Un nou llenguatge musical únic caracteritza un fragment del tercer acte, en el qual Armida davant la notícia de la fugida de Rinaldo es desmaia. L'impacte turbulent d'una vegada i una altra de la mateixa nota durant 19 cops semblen reflectir batecs del seu cor, i el compositor utilitza fins a cinc acords diferents per harmonitzar el so.[12]

Answer: divergents

Question: Com són les opinions sobre Armida?

Answer: Els biògrafs de Rossini

Question: Qui considera generalment Armida com una obra d'èxit?

Answer: grans tenors

Question: Què eren Nozzariego, Bonoldiego i Ciccimary?

Answer: tercer

Question: En quin acte apareix el nou llenguatge musical?

Answer: fins a cinc

Question: Quants acords diferents utilitza el compositor per harmonitzar el so?

Context: Armida també aporta una gran quantitat d'innovació en termes de forma. L'obertura ja està adequada al tipus modern de preludi de l'òpera, en la qual el compositor abandona la sonata per una introducció lenta, donant al conjunt una forma de fantasia lliure. Desafiant les convencions existents, Rossini dimiteix finalment de la «prescrita» aria di bravura del personatge principal, i l'òpera acaba amb un cor de dimonis estimulats per la recerca de la venjança d'Armida amb Rinaldo.[12]

Answer: en termes de forma

Question: En què aporta Armida una gran quantitat d'innovació?

Answer: al tipus modern de preludi de l'òpera

Question: A què està adequada l'obertura?

Answer: per una introducció lenta

Question: Per què abandona el compositor la sonata?

Answer: una forma de fantasia lliure

Question: Què li dona el compositor al conjunt abandonant la sonata per una introducció lenta?

Answer: amb un cor de dimonis

Question: Com acaba l'òpera?

Context: El llibret fou escrit per una escenificació luxosa, incloent-hi el palau d'Armida i el jardí encantat. Calien moltes aparicions i desaparicions, així com balls de nimfes, querubins i dracs. Els amants d'Armida i Rinaldo descendeixen en un núvol que es converteix en el seu carro i, mentre agita la seva vareta, es converteix en el seu castell.[6]

Answer: per una escenificació luxosa

Question: Per a què fou escrit el llibret?

Answer: el palau d'Armida i el jardí encantat

Question: Quina escenificació incloïa el llibret?

Answer: en un núvol

Question: Com descendeixen els amants d'Armida i Rinaldo?

Answer: en el seu carro

Question: En què es converteix el núvol?

Answer: la seva vareta

Question: Què agita?

Context: Astarotte, una de les princeses de l'infern, ha portat al bosc a un grup de dimonis per ajudar a Armida. Ella arriba amb Rinaldo, que està completament encantat per ella (Duo: Dove son io!). Fins i tot quan ella li explica el pla que ha concebut amb Idraote, ell no es rebel·la en contra. Meravellat, Rinaldo veu com Armida converteix el bosc en un palau de plaers. Armida medita sobre el poder de l'amor (D'Amore al dolce impero) i li ofereix diversió a Rinaldo amb una pantomima sobre un guerrer seduït per un grup de nimfes. Rinaldo, que ha perdut tot el sentit de l'honor militar, es lliura als encants d'Armida.

Answer: Astarotte

Question: Qui és una de les princeses de l'infern?

Answer: un grup de dimonis

Question: Què ha portat Astarotte al bosc?

Answer: per ajudar a Armida

Question: Per què ha portat Astarotte un grup de dimonis al bosc?

Answer: sobre el poder de l'amor

Question: Sobre què medita Armida?

Context: Composta especialment per la que havia de ser la seva dona, Isabella Colbran, és una obra mestra vocal, fins i tot per sobre i més enllà de les exigències habituals del compositor. Colbran aparentment tenia una veu de contralt natural que va anar guanyant notes més altes a mesura que anava madurant i en aquesta òpera es requereixen més de dues vuitenes, de pianissimo a fortissimo, així com una agilitat fenomenal i una gran facilitat amb la coloratura.[1] L'òpera té un altre problema que dificulta el repartiment: té sis papers escrits per a tenor i almenys tres d'ells han de ser de primer ordre, amb les mateixes qualitats que la soprano. Dos baixos s'afegeixen a la barreja que fa que la textura d'aquesta òpera sigui tan especial.[2]

Answer: Isabella Colbran

Question: Qui havia de ser la seva dona?

Answer: notes més altes

Question: Què va anar guanyant la veu de Colbran a mesura que anava madurant?

Answer: sis

Question: Quants papers per a tenor té escrits l'òpera?

Answer: una obra mestra vocal

Question: Com es considera l'òpera?

Answer: de contralt natural

Question: Quina veu tenia aparentment Colbran?