Hospital de la Santa Creu i Sant Pau

Context: L'extrem on s'ubica la taula presidencial està decorat amb una estructura neogòtica en pedra amb una base —que fa de fons de la taula d'honor— en mosaic amb motius florals i una policromia de colors molt vius que simulen un cortinatge. A sobre hi ha una petita balconada en forma de galeria columnada i acabada, a l'alçada del primer pis, amb un timpà en forma semicircular, en el qual s'ubica un gran escut de Gargallo amb l'heràldica dels hospitals reunits, que està flanquejat per dos àngels i rematat per un elm i un rat penat. Les dovelles del timpà alternen el maó i la pedra obtenint un efecte decoratiu multicolor que recorda la porta de Sant Esteve de la Mesquita de Còrdova.[24]

Answer: una estructura neogòtica

Question: Què hi ha a l'extrem de la taula presidencial?

Answer: florals

Question: Quins motius té?

Answer: un cortinatge

Question: Què simulen?

Answer: de Gargallo

Question: De qui és l'escut?

Answer: dels hospitals reunits

Question: Quina heràldica hi ha a l'escut?

Context: L'escala d'honor en forma helicoïdal i les columnes són obra de Joaquim Solé.[18] Els graons són en marbre de Macael i la contrapetja són peces de ceràmica vidriada groga amb relleu. La barana de pedra i treball gotitzant basat en florons perforats que alternen la «G» de Gil i la creu de l'hospital. Les parets són bicolors, alternant el vermell del maó amb el blanc d'unes tires de marbre com el dels graons ornamentades amb la simbologia habitual: la «P», la creu, la «G» i les barres barceloneses.

Answer: helicoïdal

Question: Quina forma té l'escala?

Answer: Joaquim Solé

Question: De qui és obra l'escala?

Answer: Macael

Question: De quin tipus de marbre estan fets els graons?

Answer: bicolors

Question: Com són les parets?

Answer: la «P», la creu, la «G» i les barres barceloneses

Question: Què hi trobem a les tires de marbre?

Context: Es varen presentar tres projectes, sotmesos a la deliberació d'un tribunal format pels arquitectes Emili Sala i Cortés, Pere Falqués i Urpí i Josep Amargós i Samaranch. Aquests van emetre, l'abril de 1900, un informe a favor del projecte de Josep Domènech i Estapà i el varen lliurar als marmessors el 22 de maig. Aquests varen voler complementar la decisió amb un dictamen mèdic i tècnic, demanant a l'Ajuntament, la Reial Acadèmia de Medicina i l'Hospital de la Santa Creu que assignessin un metge per fer un informe sobre les condicions higièniques. La Reial Acadèmia de Medicina va nomenar a Emerencià Roig i Bonfill, l'Ajuntament a Bartomeu Robert i l'Hospital de la Santa Creu a Joaquim Duran i Trinxeria, que van fer un informe negatiu dels tres projectes, el 16 de desembre de 1900.

Answer: l'abril de 1900

Question: Quan van emetre l'informe?

Answer: amb un dictamen mèdic i tècnic

Question: Com van voler complementar la decisió els marmessors?

Answer: sobre les condicions higièniques

Question: Quin informe volien?

Answer: negatiu

Question: Com va ser l'informe que van fer?

Context: Al segon nivell hi ha uns grans finestrals amb uns arcs similars als de les portes d'accés, però amb una decoració en pedra treballada al seu voltant. Són finestres lobulades amb un disseny neogòtic, tripartida la central i bipartida les dues laterals amb uns fins pilars per separació i amb vitralls d'un modernisme moderat. Davant dels finestrals hi ha un balcó cerimonial corregut d'extrem a extrem.[17]

Answer: uns grans finestrals

Question: Què hi ha al segon nivell?

Answer: similars als de les portes d'accés

Question: Com són els arcs dels finestrals?

Answer: pedra treballada

Question: Quina decoració tenen al voltant?

Answer: lobulades

Question: Com són les finestres?

Answer: modernisme moderat

Question: De quin estil són els vitralls?

Context: L'any 1913, l'Ajuntament de Barcelona li va concedir el premi especial al millor edifici al concurs anual d'edificis artístics. Es tractava d'un premi especial per l'extraordinària obra, ja que el jurat considerava que cadascun dels edificis era per si sol mereixedor d'un premi. Per aquest motiu, en comptes de lliurar la tradicional placa de reconeixement que es col·locava a la façana, va crear-ne una de més gran i distingida, dissenyada per Manel Fuxà i Leal i que es va col·locar al vestíbul, al començament de l'escala d'honor. Coincidia amb el tercer guardó que rebia Domènech i Montaner, després d'obtenir-lo per la casa Lleó Morera i pel Palau de la Música Catalana, i per aquest motiu l'Ajuntament de Barcelona li va atorgar la medalla d'or de la institució.[9]

Answer: premi especial al millor edifici

Question: Quin premi li van concedir el 1913?

Answer: per l'extraordinària obra

Question: Per què era un premi especial?

Answer: que cadascun dels edificis era per si sol mereixedor d'un premi

Question: Què considerava el jurat?

Answer: més gran i distingida

Question: Com era la placa que van col·locar?

Answer: al començament de l'escala d'honor

Question: On es va col·locar la placa?

Context: Els vitralls de tots els pavellons, inclosos els de l'església i la casa de convalescència, varen ser produïts per la Casa Rigalt i Granell. Denoten un disseny menys sofisticat, propi d'un modernisme tardà. El disseny dels de la primera època correspon a Labarta i els del període de Domènech i Roura varen ser dissenyats pel pintor Miquel Farré i Albagés.[23]

Answer: la Casa Rigalt i Granell

Question: Qui va produir els vitralls de tots els pavellons?

Answer: menys sofisticat

Question: Com és el disseny?

Answer: modernisme tardà

Question: De quin estil són propis?

Answer: Labarta

Question: Qui va dissenyar els de la primera època?

Answer: Miquel Farré i Albagés

Question: Qui va dissenyar els del període de Domènech i Roura?


Bartolomé Esteban Murillo

Context: La sèrie –originàriament deuria estar formada per cinc quadres dels quals solament se'n coneixen quatre–, al segle XVIII, es trobava a Madrid en poder del marquès de Santiago, i a començaments del segle xix ja havia quedat dispersada. Ara com ara es localitzen dues de les històries en el Museu de l'Hermitage, les que representen Jacob beneït per Isaac i L'escala de Jacob. Les altres dues, són als Estats Units: Jacob cerca els ídols domèstics a la botiga de Raquel, conservada en el Cleveland Museum of Art, i Jacob posa les vares al ramat de Laban, propietat del Meadows Museum de Dallas. Aquest tipus de paisatges amplis –especialment aquests dos darrers que estan ordenats al voltant d'un motiu central i oberts a un llunyà fons lluminós sobre el qual es retallen els perfils difusos de les muntanyes–, suggereixen el coneixement de paisatgistes flamencs com Joos de Momper o Jan Wildens;[44] potser també coneixia els paisatges italians de Gaspard Dughet, un pintor contemporani. Pel que fa a l'atenció que dóna al bestiar, que és nombrós en tots dos quadres, sembla remetre a Pedro de Orrente però adaptat a l'estil de Murillo.[33] Al Jacob posa les vares al ramat de Labán, amb un gran naturalisme, hi ha representat fins i tot l'apariament de les ovelles, acte al qual fa al·lusió el text bíblic (Gènesi, 30, 31), i que per qüestions de pudor fou ocultat en posteriors pintures, fins a tornar a ser incorporat ja al segle xx.[42]

Answer: cinc

Question: Quants quadres deurien formar la sèrie?

Answer: en el Museu de l'Hermitage

Question: On es troben actualment les històries que representen Jacob beneït per Isaac i L'escala de Jacob?

Answer: Cleveland Museum of Art

Question: En quin museu està conservada la pintura Jacob cerca els ídols domèstics a la botiga de Raquel?

Answer: Meadows Museum de Dallas

Question: Qui és el propietari de la pintura Jacob posa les vares al ramat de Laban?

Answer: Jacob posa les vares al ramat de Laban

Question: En quin quadre està representada una escena de l'apariament de les ovelles?

Context: Segons Palomino, en deixar el taller de Juan del Castillo, Murillo estava prou qualificat per a «mantenir-se pintant de fira (això aleshores prevalia molt), i va fer una partida de pintures per carregar cap a les Índies. Havent-hi adquirit per aquest mitjà un «tros de cabal», va passar a Madrid, on amb la protecció de Diego Velázquez, el seu paisà (...), va veure moltes vegades les eminents pintures de Palau».[11] Encara que no és improbable que en els seus començaments, com d'altres pintors sevillans, pintés quadres de devoció per al lucratiu comerç americà,[nota 2] res no indica que viatgés a Madrid en aquestes dates, com tampoc és probable que realitzés el viatge a Itàlia que li va atribuir Sandrart. El mateix Palomino va desmentir ja aquest viatge, després d'investigar la qüestió, segons deia, amb «exacta diligència». Fora d'això, la infundada suposició d'un viatge a Itàlia, segons pensava el cordovès, naixia del fet «que els estrangers no volen concedir en aquest art el «llorer de la Fama» a cap espanyol, si no ha passat per les duanes d'Itàlia: sense advertir, que Itàlia s'ha transferit a Espanya en les estàtues, pintures eminents, estampes, i llibres; i que l'estudi del natural –amb aquests antecedents– a totes parts abunda».[6] El mateix Palomino, que havia arribat a conèixer-lo encara que no el tractés, deia haver escoltat altres pintors que en els seus primers anys «s'havia estat tancat tot aquell temps a casa seva estudiant pel natural, i que d'aquesta sort havia adquirit l'habilitat». Aquesta habilitat artística és la que, en exposar les seves primeres obres públiques, pintades per al convent dels franciscans, va fer possible que es guanyés el respecte i l'admiració dels seus paisans, els quals fins aquest moment res no sabien de la seva existència i progressos en l'art.[12] En qualsevol cas, l'estil que es manifesta a les seves primeres obres importants, com són les citades pintures del claustre petit del convent de sant Francesc, va poder aprendre-ho sense sortir de Sevilla estudiant els artistes de la generació anterior, com Zurbarán i Francisco Herrera el Vell.

Answer: Velázquez

Question: Qui era paisà de Murillo?

Answer: per al convent dels franciscans

Question: Per a qui va pintar Murillo les seves primeres obres d'exposició pública?

Answer: els artistes de la generació anterior, com Zurbarán i Francisco Herrera el Vell.

Question: Quins artistes estudià Murillo a Sevilla?

Answer: Sevilla

Question: On va aprendre Murillo l'estil que es manifesta a les seves primeres obres importants?

Answer: Juan del Castillo

Question: De qui era el taller on pintava Murillo?

Context: Sevilla era a començaments del segle xvii el «paradigma de ciutat». Ostentava el monopoli del comerç amb les Índies i comptava amb la Reial Audiència de Sevilla, diversos tribunals de justícia —entre ells el de la Inquisició—, l'arquebisbat, la Casa de la Contractació d'Índies, la Casa de Moneda, consolats i duanes.[13] Encara que els 130.000 habitants amb els quals comptava a la fi del segle XVI havien disminuït a conseqüència de la pesta de 1599 i l'expulsió dels moriscs, quan va néixer Murillo continuava sent una ciutat cosmopolita, la més poblada a Espanya i una de les més grans del continent europeu. A partir de 1627 van aparèixer alguns símptomes de crisi a causa de la disminució del comerç amb les Índies, que lentament es desplaçava cap a Cadis, de l'esclat de la Guerra dels Trenta Anys i de la separació de Portugal. Però el problema més greu va arribar amb la pesta de 1649, d'efectes devastadors, en la que el pintor podria haver perdut algun fill. La població es va reduir a la meitat, comptabilitzant-se uns 60.000 morts, i ja no es va recuperar: àmplies zones urbanes, sobretot al voltant de les parròquies populars de la zona nord, van quedar semidesertes i les seves cases convertides en solars.[14]

Answer: 130.000

Question: Quants habitants tenia Sevilla a finals del segle XVI?

Answer: el monopoli del comerç amb les Índies

Question: Què ostentava Sevilla a començaments del segle xvii?

Answer: a conseqüència de la pesta de 1599 i l'expulsió dels moriscs

Question: Per què va disminuir la població sevillana en el segle XVII?

Answer: devastadors

Question: Quins efectes va tenir la pesta de 1649?

Context: Encara que la crisi va afectar de manera desigual els diversos segments de la població, el nivell de vida general va disminuir. Les classes populars, les més afectades, van protagonitzar el 1652 un motí de curt abast causat per la fam; però, a grans trets, la caritat va funcionar com a pal·liatiu de la injustícia i la misèria, que afectava uniformement tant als captaires que s'amuntegaven a la vora del palau episcopal per rebre el pa rodó que repartia l'arquebisbe, com als centenars de pobres «vergonyants» comptabilitzats en cada parròquia o en institucions específicament dedicades a la seva atenció. Entre aquestes institucions va destacar la Germandat de la Caritat, revitalitzada després de 1663 per Miguel Mañara, qui el 1650 i 1651 havia actuat com a padrí de baptisme de dos dels fills de Murillo. El pintor era un home devot com ho demostra el seu ingrés a la Confraria del Roser el 1644; a més, va rebre l'hàbit de l'orde de Sant Francesc el 1662 i es dedicava freqüentment al repartiment de pa organitzat per les parròquies a les quals successivament va estar adscrit.

Answer: de manera desigual

Question: Com va afectar la crisi als diversos segments de la població?

Answer: Les classes populars

Question: Quines van ser les classes més afectades per la crisi?

Answer: la fam

Question: Què va originar el motí de les classes populars el 1652?

Answer: pa rodó

Question: Què repartia l'arquebisbe al palau episcopal?

Answer: Miguel Mañara

Question: Qui va revitalitzar la Germandat de la Caritat després del 1663?

Context: Dins l'àmplia producció de Murillo es recullen també al voltant de 25 pintures de gènere, principalment amb motius infantils tot i que no exclusivament. Les primeres notícies que es tenen de quasi tots ells procedeixen de fora d'Espanya, el que fa pensar que foren realitzats per encàrrec de comerciants flamencs establerts a Sevilla, clients també de pintures religioses; entre ells, podria tractar-se de Nicolás de Omazur, un important col·leccionista d'obres del pintor, i que tingués interès en aquest tipus de pintures laiques per al mercat nòrdic com a contrast amb les dedicades a la infància de Jesús.[69] Algunes d'elles, com Nens jugant als daus (Alte Pinakothek de Munic), ja van aparèixer citades a nom de Murillo en un inventari efectuat a Anvers el 1698. A començaments del segle XVIII foren adquirides per Maximilià de Baviera per a la col·lecció reial bavaresa.

Answer: Nicolás de Omazur

Question: Qui era un dels col·leccionistes de les obres del Murillo?

Answer: en un inventari efectuat a Anvers

Question: On van aparèixer pintures citades a nom de Murillo?

Answer: 1698

Question: Quan es va realitzar l'inventari efectuat a Anvers?

Answer: A començaments del segle XVIII

Question: Quan va adquirir Maximilià de Baviera les pintures per a la col·lecció reial bavaresa?

Answer: al voltant de 25

Question: Quantes pintures de gènere es recullen en la producció de Murillo?


Aureliano in Palmira

Context: La reina Zenobia, el seu amant Arsace i els sacerdots ofereixen sacrificis al temple d'Isis i preguen per l'alliberament del perill que representa l'exèrcit romà que s'acosta. El general Oraspe entra al so de la música marcial i anuncia que l'exèrcit d'Aureliano està als afores de Palmira. Arsace ofereix les seves tropes perses per defensar la ciutat, però després d'una escena de batalla fora de la ciutat, els perses són derrotats. Mentre els soldats romans celebren la seva victòria, Aureliano arriba i interroga a Arsace, ara pres, i aquest li respon amb dignitat que li agrada Zenobia i està disposat a morir per ella.

Answer: l'exèrcit romà

Question: Quin exercit s'acosta?

Answer: als afores de Palmira

Question: On és l'exercit d'Aureliano?

Answer: són derrotats

Question: Què els passa als perses a la batalla fora de la ciutat?

Answer: a morir

Question: Què està disposat a fer Arsace per Zenobia?

Context: Zenobia ha amagat els tresors del regne a les criptes sota el palau. Decideix oferir amb les seves tropes una última resistència a l'invasor. Ella sol·licita una entrevista a Aureliano per tal d'alliberar els presoners. Quan Aureliano es nega, ella demana veure a Arsace per última vegada, cosa que accepta. Aureliano interromp la conversa entre Zenobia i Arsace i anuncia que Arsace serà alliberat si renuncia a Zenobia, però ho refusa; Arsace llavors és condemnat a mort. Els dos exèrcits es preparen per a una última batalla.

Answer: els tresors

Question: Què ha amagat Zenobia?

Answer: a les criptes sota el palau

Question: On els ha amagat?

Answer: alliberar els presoners

Question: Què vol aconseguir Zenobia amb l'entrevista amb Aureliano?

Answer: si renuncia a Zenobia

Question: Quan serà alliberat Aureliano?

Answer: ho refusa

Question: Què fa Arsace amb l'oferiment d'Aureliano?

Context: El llibret en el qual el llibretista va ser acreditat només portava les inicials "G. F. R.". El llibret ha estat generalment atribuït al prolífic Giuseppe Felice Romani,[3] però de vegades al desconegut Gian Francesco Romanelli,[4][5] poeta principal del teatre la Scala abans del nomenament de Romani. En tot cas, Felice Romani va proporcionar els llibrets per a les tres comissions de Rossini per a La Scala, les altres dues serien Il turco in Italia (1814), i Bianca e Falliero (1819). Romani fou molt conegut i apreciat pels seus molts llibrets per a Donizetti i Bellini. La majoria dels llibrets de Romaní van ser establerts per diversos compositors, encara que els tres llibrets que va escriure per Rossini només van ser per ell.[2]

Answer: Giuseppe Felice Romani

Question: A qui s'atribueix el llibret generalment?

Answer: Donizetti i Bellini

Question: Per a qui més va fer llibrets Romani?

Answer: les inicials

Question: Què hi havia per acreditació del llibretista?

Answer: Gian Francesco Romanelli

Question: Qui era poeta principal de la Scala abans de Romani?

Context: L'escena final té lloc en una gran sala del palau. Els líders i els sacerdots de l'imperi derrotat es reuneixen per implorar a Aureliano. Oraspe, Arsace i Zenobia són portats a l'habitació encadenats. Mentrestant, la postura d'Aureliano ha canviat, allibera els captius i dóna a Arsace i Zenobia la possibilitat que regnin en tot l'Imperi de Palmira com a fidels aliats de l'Imperi Romà. El cor final canta les bondats d'Aureliano i dóna curs a la seva alegria.

Answer: en una gran sala del palau

Question: On passa l'escena final?

Answer: encadenats

Question: Com són portats a l'habitació?

Answer: allibera els captius

Question: Què fa finalment Aureliano?

Answer: la possibilitat que regnin en tot l'Imperi de Palmira

Question: Què dona a Arsace i Zenobia?

Context: Amb vint-i-un anys, Rossini va compondre aquesta història d'amor i guerra ambientada a la Roma imperial el 1813, un any que també va veure l'estrena de Il signor Bruschino, L'italiana in Algeri i Tancredi. Els crítics van veure en Aureliano una òpera menor -especialment en comparació amb el Tancredi rebut amb entusiasme- i va caure en l'oblit a partir de 1830, fins al renaixement del 1980, a Gènova. El declivi d'aquesta òpera també es va veure accelerat per l'èxit d'Il Barbiere di Siviglia, en la qual Rossini recicla parts significatives d'Aureliano, més notablement l'obertura, que sembla que s'ajusti molt millor a una comèdia estrident que a un dramma serio ambientada a l'antiga Roma.[2]

Answer: vint-i-un

Question: Quants anys tenia quan va compondre aquesta obra?

Answer: una òpera menor

Question: Què van veure en Aureliano els crítics?

Answer: 1813

Question: Quin any es va estrenar?

Answer: Il Barbiere di Siviglia

Question: En quina operà recicla parts d'Aureliano?

Answer: a una comèdia estrident

Question: A què s'ajusta més l'obertura?


El Senyor dels Anells: Les dues torres

Context: L'estrena mundial de la pel·lícula en cinemes va tenir lloc el 18 de desembre de 2002, rebent la qualificació PG-13 (contingut no apropiat per a menors de 13 anys) per la Motion Picture Association of America, l'associació nord-americana encarregada de la classificació per edat de les pel·lícules.[38] El repartiment, la direcció i part de l'equip de producció va acudir aquell dia a l'estrena de Wellington, per a la que Weta Workshop havia elaborat una figura gegant de Gòl·lum intentant assolir l'Anell i l'havia col·locat sobre l'Embassy Theatre, lloc on s'anava a emetre Les dues torres. Uns dies abans, el 5 de desembre, l'equip de la pel·lícula havia assistit també a la premiere mundial, celebrada a Nova York, Estats Units.[39]

Answer: 18 de desembre de 2002

Question: Quan es va estrenar la pel·lícula en cinemes?

Answer: PG-13

Question: Quina qualificació va rebre la pel·lícula?

Answer: l'associació nord-americana encarregada de la classificació per edat de les pel·lícules

Question: Què és la Motion Picture Association of America?

Answer: gegant

Question: Com era la figura de Gòl·lum que havia elaborat Weta Workshop?

Answer: sobre l'Embassy Theatre

Question: On estava col·locada la figura de Gòl·lum?

Context: Per a facilitar la materialització per pantalla de les grans hosts militars que apareixen a la pel·lícula, Steven Regelous, un dels treballadors de Weta, va dissenyar el programari Massive. Aquest programa és capaç de crear milers de criatures per ordinador a les quals a més n'atorga una intel·ligència artificial per afegir conductes individuals i dotar de moviment els individus. D'altra banda, John Allitt va desenvolupar un programari conegut com a Creador d'Orcs, que era capaç de crear orcs de diferents característiques físiques perquè fossin generats per Massive, i aquest darrer establia uns paràmetres aleatoris perquè cap urc no fos igual.[26]

Answer: Steven Regelous

Question: Qui va dissenyar el programari Massive?

Answer: Weta

Question: On treballava Steven Regelous?

Answer: criatures per ordinador a les quals a més n'atorga una intel·ligència artificial

Question: Què crea el programari Massive?

Answer: Per a facilitar la materialització per pantalla de les grans hosts militars que apareixen a la pel·lícula

Question: Per a què es va dissenyar el programari Massive?

Answer: de diferents característiques físiques

Question: Com eren els orcs que creava el programari Creador d'Orcs?

Context: El guió de la segona pel·lícula de la trilogia, escrit per Phyllipa Boyens, Peter Jackson i la seva esposa, Fran Walsh, va ser considerat per ells mateixos com el més difícil d'elaborar. En comparació amb La Germandat de l'Anell que és més lineal, 'Les dues torres' segueix tres línies argumentals diferents, dues d'elles enllaçades a la novel·la (llibre III del Senyor dels Anells) però la tercera completament a part (llibre IV). Els guionistes van haver de buscar una forma d'enllaçar les tres línies de manera que en la història general no es perdés la intriga. Stephen Sinclair també apareix en els crèdits com a guionista, encara que no va participar en el guió de New Line, sinó en el de l'empresa Miramax. No obstant això, es van conservar algunes de les seves frases i van decidir incloure'l.[8]

Answer: Phyllipa Boyens, Peter Jackson i la seva esposa, Fran Walsh

Question: Qui va escriure el guió de la segona pel·lícula de la trilogia?

Answer: com el més difícil d'elaborar

Question: Com van considerar el guió els seus escriptors?

Answer: en el de l'empresa Miramax

Question: En quin guió va participar Stephen Sinclair?

Answer: algunes de les seves frases

Question: Què es va conservar de Stephen Sinclair en el guió de New Line?

Context: La pel·lícula comença amb un conjunt de flash-backs de la primera pel·lícula, en l'escena on Gàndalf lluita amb Balrog al Pont de Khazad-dûm. Aquesta vegada però, les imatges es prenen des de la perspectiva de Gàndalf, amb una càmera que segueix als dos contrincants mentre cauen en picat des d'una torre molt alta. La caiguda final desperta en Frodo del somni i continua el viatge amb el seu lleial amic Sam. Llavors, són atacats per Gòl·lum que desitja recuperar el seu anell d'aquells que, creu, li han robat. Els hòbbits el sotmeten i el lliguen amb la corda èlfica que Sam havia rebut de l'anciana Galàdriel a Lórien. Sam desconfia de Gòl·lum i desitja abandonar-lo, però Frodo entén la dissort de la criatura i li sap greu. Adonant-se que estan perduts a l'Emyn Muil i que necessiten un guia, Frodo persuadeix Gòl·lum de portar-los a la Porta Negra de Mórdor.

Answer: amb un conjunt de flash-backs de la primera pel·lícula

Question: Com comença la pel·lícula?

Answer: al Pont de Khazad-dûm

Question: On lluita Gàndalf amb Balrog?

Answer: recuperar el seu anell

Question: Què desitja el Gòl·lum?

Context: New Line volia un nou pròleg per a aquesta part en el qual es recordés el que havia passat a La Germandat de l'Anell, però els guionistes es van negar per evitar un excés d'informació. L'escena inicial de la lluita entre Gàndalf i el balrog estava pensada des dels guions inicials que es van oferir a Miramax i havia de ser més llarga, mostrant un balrog fet de fang a causa de la seva caiguda a l'aigua de les Muntanyes Ennuvolades. No obstant això, a causa de l'alt pressupost que suposaven els efectes especials d'aquesta escena (uns 50.000 dòlars, segons Jackson) es va decidir eliminar-la.[8]

Answer: New Line

Question: Qui volia un nou pròleg que recordés el que havia passat a La Germandat de l'Anell?

Answer: per evitar un excés d'informació

Question: Per què es van negar els guionistes al nou pròleg?

Answer: Miramax

Question: A qui es van oferir els guions inicials?

Answer: un balrog fet de fang

Question: Què havia de mostrar l'escena inicial de la lluita entre Gàndalf i el balrog?

Answer: uns 50.000

Question: Quants dòlars segons Jackson suposava el pressupost dels efectes especials de l'escena?

Context: D'altra banda, i a causa de la dificultat que suposava articular el rostre de la marioneta de Barbarbrat, l'equip de Weta va usar fons d'acció per canviar la cara per una altra de digital. Per això, van fer un escàner del cap de la marioneta i van crear un mecanisme d'animació facial similar al que van usar amb Gòl·lum. La resta d'ents va ser creat a partir de nou dissenys d'Alan Lee, als quals Weta va fer algunes modificacions per formar nombrosos ents diferents.[26]

Answer: fons d'acció

Question: Què es va utilitzar per canviar la cara per una altra de digital?

Answer: a causa de la dificultat que suposava articular el rostre de la marioneta de Barbarbrat

Question: Per què l'equip de Weta va usar fons d'acció per canviar la cara per una digital?

Answer: amb Gòl·lum

Question: On van utilitzar un mecanisme d'animació facial?

Answer: Alan Lee

Question: Qui va fer els nous dissenys de la resta d'ents?


Lleó

Context: Les preses són principalment mamífers grans, amb una preferència pels nyus, impales, zebres, búfals i facoquers a Àfrica i nilgaus, senglars i diverses espècies de cérvols a l'Índia. Els lleons també cacen moltes altres espècies, segons la disponibilitat. Això concerneix principalment ungulats amb un pes d'entre 50 i 300 quilograms, com ara el cudú, el búbal, l'òrix del Cap i l'eland.[44] A vegades, cacen espècies relativament petites com la gasela de Thomson o la gasela saltadora. Els lleons que viuen a prop de la costa namíbia s'alimenten en gran manera de foques.[45] Els lleons que cacen en grup són capaços d'abatre la majoria d'animals, fins i tot adults sans, però rarament ataquen preses molt grans com ara mascles de búfal o girafes adultes a causa del risc de prendre mal.[46]

Answer: mamífers grans

Question: Com són les preses?

Answer: ungulats

Question: Què són el cudú, el búbal, l'òrix del Cap i l'eland?

Answer: entre 50 i 300 quilograms

Question: Quin pes tenen els ungulats que cacen els lleons?

Answer: en gran manera de foques

Question: Com s'alimenten els lleons que viuen a prop de la costa de Namíbia?

Answer: a causa del risc de prendre mal

Question: Per què els lleons rarament ataquen girafes adultes?

Context: Quan s'integren a la resta de l'esbart, al principi els cadells manquen de confiança quan es troben davant de lleons adults que no són la seva mare. Tanmateix, aviat comencen a participar en la vida de grup, jugant entre ells o intentant començar a jugar amb els adults. Les lleones que tenen cries tenen més probabilitats de ser tolerants envers les d'altres lleones que les que no en tenen. La tolerància dels mascles vers els cadells varia; a vegades, un mascle pot deixar pacientment que les cries juguin amb la seva cua o crinera, mentre que un altre pot grunyir i fer fora els cadells.[69]

Answer: manquen de confiança

Question: Com estan els cadells quan s'integren a la resta de l'esbart?

Answer: aviat

Question: Quan comencen els cadells a participar en la vida de grup?

Answer: jugant entre ells o intentant començar a jugar amb els adults

Question: Com participen els cadells en la vida de grup?

Answer: Les lleones que tenen cries

Question: Qui són més tolerants en vers les cries?

Answer: amb la seva cua o crinera

Question: Amb què deixen alguns lleons jugar a les cries?

Context: Quan estan en repòs, els lleons realitzen actes socials per mitjà d'una sèrie de comportaments i mostren moviments expressius molt desenvolupats. Tenen un conjunt d'expressions facials i postures corporals que són gestos visuals.[81] Els gestos pacífics més comuns són el de fregar-se el cap i les llepades socials,[82] que han estat comparades a l'empolainament dels primats.[83] Fregar-se el cap, tot utilitzant el musell per acariciar el front, la cara i el coll d'un altre lleó, sembla una mena de salutació,[84] car s'observa sovint quan un animal ha estat separat dels altres, o després d'un combat o conflicte. Els mascles tendeixen a fregar altres mascles, mentre que els cadells i les femelles freguen altres femelles.[85] Les llepades socials solen produir-se en combinació amb els fregaments de cap; generalment són mútues i el receptor sembla mostrar plaer. El cap i el coll són les parts del cos que es llepen més habitualment, cosa que podria ser per motius pràctics, car un lleó, ell mateix, no es pot llepar aquestes zones.[86]

Answer: moviments expressius molt desenvolupats

Question: Què mostren els lleons quan realitzen actes socials?

Answer: fregar-se el cap i les llepades socials

Question: Quins són els gestos pacífics més comuns?

Answer: a l'empolainament dels primats

Question: Amb què han estat comparades les llepades socials?

Answer: tendeixen a fregar altres mascles

Question: A qui freguen els mascles?

Answer: plaer

Question: Què mostra el receptor dels fregaments de cap?

Context: Els lleons continuen apareixent a la literatura moderna, des del messiànic Aslan d'El lleó, la bruixa i l'armari i els llibres posteriors de la sèrie de Nàrnia, escrita per Clive Staples Lewis,[192] fins al còmic lleó covard d'El màgic d'Oz.[193] L'advent de les pel·lícules veié la continuació del simbolisme dels lleons; un dels lleons més icònics i reconeguts és Leo the Lion, la mascota dels estudis Metro-Goldwyn-Mayer (MGM), que ha estat utilitzada des de la dècada del 1920.[194] La dècada del 1960 fou testimoni de l'aparició de la que és probablement la lleona més cèlebre, l'animal de Kenya Elsa a la pel·lícula Nascuda lliure,[195] basada en la història real del best-seller internacional homònim.[196] El paper del lleó com a rei dels animals ha estat utilitzat en dibuixos animats, des del manga de la dècada del 1950 que donà origen als primers dibuixos animats en color japonesos, Kimba the White Lion, Leonardo Lion de King Leonardo and his Short Subjects, ambdós de la dècada del 1960, fins a la pel·lícula de Disney The Lion King,[197][198] que incloïa la popular cançó The Lion Sleeps Tonight a la banda sonora. Un lleó apareix als bitllets de 50 rands de Sud-àfrica.

Answer: a la literatura moderna

Question: On apareixen els lleons?

Answer: Clive Staples Lewis

Question: Qui va escriure la sèrie de Nàrnia?

Answer: dels estudis Metro-Goldwyn-Mayer (MGM)

Question: De qui és la mascota Leo the Lion?

Answer: Nascuda lliure

Question: En quina pel·lícula apareix Elsa?

Answer: Un lleó

Question: Què apareix als bitllets de 50 rands?

Context: Tant els mascles com les femelles defensen l'esbart dels intrusos. Alguns lleons sovint encapçalen la defensa contra els intrusos, mentre que d'altres es queden enrere.[33] Aquests «covards» no són castigats pels líders; possiblement tenen altres funcions al grup i els líders els perdonen.[34] Una hipòtesi alternativa és que existeix alguna mena de recompensa associada al fet de ser un líder que foragita els intrusos.[35] El mascle o els mascles sovint defensen l'esbart de mascles aliens que intenten apropiar-se de l'esbart. Les femelles formen una unitat social estable i no toleren femelles alienes;[36] la composició femenina d'un grup només canvia amb el naixement i la mort de les lleones,[37] tot i que algunes femelles deixen l'esbart i esdevenen nòmades.[38] En canvi, els mascles subadults abandonen l'esbart quan assoleixen la maduresa, a l'edat d'uns 2-3 anys.[38]

Answer: l'esbart dels intrusos

Question: Què defensen els mascles i les femelles?

Answer: estable

Question: Com és la unitat social que formen les femelles?

Answer: amb el naixement i la mort de les lleones

Question: Quan canvia la composició femenina d'un grup?

Answer: nòmades

Question: Com poden esdevenir algunes lleones?

Answer: a l'edat d'uns 2-3 anys

Question: Quan assoleixen la maduresa els mascles subadults?

Context: A l'edat mitjana, l'espècie ja havia estat erradicada de Palestina i després de gairebé tota la resta d'Àsia amb l'arribada d'armes de foc fàcils d'aconseguir al segle xviii. Al pas del segle xix al xx s'extingí a l'Àfrica del Nord i el Prò xim Orient. A final del segle xx ja havia desaparegut de Turquia i gran part del nord de l'Índia,[25][119] mentre que l'última observació d'un lleó asiàtic viu a l'Iran fou el 1941 (entre Shiraz i Jahrom, província de Fars), tot i que el 1944 es trobà el cadàver d'una lleona a la riba del riu Karun (Khuzestan). Des d'aleshores, no hi ha hagut informes fiables d'Iran.[55] Actualment, la subespècie ja només sobreviu a dins i als voltants del Bosc de Gir, al nord-oest de l'Índia.[104] Aproximadament uns 300 lleons viuen en un santuari de 1.412 km² a l'estat de Gujarat, que cobreix gran part del bosc. Les poblacions estan augmentant a poc a poc.[120]

Answer: armes de foc

Question: Què eren fàcils d'aconseguir al segle xviii?

Answer: A final del segle xx

Question: Quan va desaparèixer de Turquia?

Answer: entre Shiraz i Jahrom, província de Fars

Question: On es va veure l'última observació d'un lleó asiàtic a l'Iran?

Answer: Aproximadament uns 300

Question: Quants lleons viuen en el santuari situat a l'estat de Gujarat?

Answer: poc a poc

Question: Com estan augmentant les poblacions?


Ferrer Bassa

Context: Va començar la nova petició reial per realitzar el 1344 un retaule per l'altar major de la capella de Santa Àgata dedicat a la Mare de Déu i Jesús, una obra avui desapareguda.[51] La nota està signada a les calendes d'octubre de 1344 per Ferrer Bassa, pietor civis Barchinone, en Bernardo de Olzinellas. És una carta de pagament, pel preu del retaule encàrrec del rei Pere, i que va dirigida a Olzinellas, de la reial cúria, mana pagar «per l'encàrrec de la cort reial d'un retaule per a la capella del nostre palau amb subtils imatges de Jesucrist i la seva mare la Mare de Déu».[nota 4][52][53]

Answer: Mare de Déu i Jesús

Question: A qui està dedicat l'altar major de la capella de Santa Àgata?

Answer: desapareguda

Question: Com està l'obra avui en dia?

Answer: rei Pere

Question: Qui va encarregar el retaule?

Context: La seva vida personal ha estat relacionada amb un estil llibertí i amant de la bona vida, considerat per alguns historiadors un «Filippo Lippi a la catalana». El rei Jaume II, el 1315 i a instàncies de la seva esposa, Maria de Xipre, el va perdonar per l'assalt a tres donzelles.[2] També se l'associa amb un ciutadà amb el seu mateix nom de Les Gunyoles (Penedès), que apareix esmentat en un document de 1320 acusat d'ofenses, un delicte que va suposar que Bernat de Fonollar ordenés la confiscació dels seus béns i un exili temporal.[3] En cas de tractar-se d'ell, la seva vinculació amb Les Gunyoles podria ser d'origen familiar, ja que consta que el 1160 els comanadors de la preceptoria del Temple de les Gunyoles van atorgar unes terres per artigar i construir unes cases al terme del castell del municipi d'Olèrdola; a començaments del segle xiii, un tal Pere de Bassa era el veguer de Vilafranca,[4] i també es coneix un dret de propietat a favor d'un tal Ferrer Bassa el 1243, és a dir, s'identifiquen antecedents des de quasi dos segles abans.[5]

Answer: llibertí i amant de la bona vida

Question: Amb quin estil ha estat relacionada la seva vida personal?

Answer: Filippo Lippi a la catalana

Question: Com el consideraven alguns historiadors?

Answer: Maria de Xipre

Question: Qui era l'esposa del rei Jaume II?

Answer: 1243

Question: De quin any es el dret de propietat a favor de Ferrer Bassa?

Answer: per l'assalt a tres donzelles

Question: Per què el va perdonar el rei Jaume II?

Context: La relació del monestir amb Ferrer Bassa no es va limitar a aquest encàrrec, ja que el 1348, Francesca Saportella, la mateixa abadessa de l'encàrrec de la cel·la de Sant Miquel, va demanar a Ferrer i al seu fill Arnau Bassa la construcció de diversos retaules. Un d'ells dedicat a Sant Antoní de Pàmies per a ubicar a la cel·la de Santa Isabel i Sant Antoni.[58] Probablement no era un retaule de grans dimensions, sinó més aviat una taula, tal com rectifica el contracte unes línies més avall quan esmenta una tabula.[59] També els va encarregar pintar la paret dels peus de l'església amb l'arbre de la vida, els dotze apòstols i els goigs de Nostra Senyora. Aquesta obra, encarregada l'11 d'abril de 1348 i amb un cost de 1.000 sous, la va assumir Arnau Bassa, probablement perquè el seu pare havia mort.[60] Aquestes obres o bé no es van arribar a fer per la prematura mort dels pintors el mateix 1348 o bé s'han perdut.[61]

Answer: Francesca Saportella

Question: Qui va demanar a Ferrer i al seu fill la construcció de retaules?

Answer: a la cel·la de Santa Isabel i Sant Antoni

Question: On s'havia d'ubicar el retaule dedicat a Sant Antoní de Pàmies?

Answer: 1.000 sous

Question: Quin cost tenien les pintures de la paret dels peus de l'església?

Answer: 11 d'abril de 1348

Question: Quan es van encarregar les pintures de la paret dels peus de l'església?

Context: Al taller dels Bassa també van treballar-hi figures destacades com el seu fill Arnau Bassa o el seu continuador Ramon Destorrents, així com els encara no identificats Mestre de l'Escrivà i Mestre de Baltimore.[21] Sovint es fa difícil discernir les diferents mans que van intervenir en una obra. En altres casos, s'acaba trobant l'autoria d'alguns treballs atribuïts inicialment al seu taller, com el cas del Retaule de Sant Marc de la Seu de Manresa atribuït a Arnau Bassa. Així mateix es creu que la traça del Mestre de l'Escrivà i la del Mestre de Baltimore es manifesta en bona part de les miniatures dels dos volums del Decretum Gratiani de la biblioteca Britànica[22][23] i també en alguns motius decoratius del Llibre Verd,[24] dues obres que no consten documentalment encarregades al seu taller.

Answer: Ramon Destorrents

Question: Qui va ser el continuador de Bassa?

Answer: Mestre de l'Escrivà i Mestre de Baltimore

Question: A qui no s'ha identificat encara?

Answer: les diferents mans que van intervenir

Question: Què es fa difícil distingir de vegades en una obra?

Answer: Seu de Manresa

Question: On està el Retaule de Sant Marc?

Context: El relat iconogràfic s'estructura en tres parts: el cicle de la Passió de Crist, els Set Goigs de Maria i una col·lecció de retrats de sants. Les vint-i-cinc escenes, que cobreixen els setanta-cinc metres quadrats dels murs de la petita capella d'oració, estan realitzades seguint l'estil de l'escola senesa i presenten algunes innovacions com la combinació de tècniques pictòriques i la incorporació de detalls metàl·lics per ressaltar punts específics de les escenes. Les pintures són un conjunt extraordinari i un testimoni excepcional dins el panorama de la pintura gòtica catalana.[66]

Answer: el cicle de la Passió de Crist, els Set Goigs de Maria i una col·lecció de retrats de sants

Question: Quines són les parts en les que s'estructura el relat iconogràfic?

Answer: vint-i-cinc

Question: Quantes escenes cobreixen els murs de la capella d'oració?

Answer: gòtica catalana

Question: Dins de quin panorama s'enquadren les pintures?

Answer: setanta-cinc metres quadrats

Question: Quina superfície tenen els murs de la capella d'oració?

Context: El 1343 és un any amb molts encàrrecs que li ocuparan els anys vinents. D'una banda, signa el 18 d'agost de 1343 el primer contracte amb l'abadessa del monestir de Pedralbes, Francesca Saportella, neboda de la reina Elisenda de Montcada fundadora del monestir, per a pintar la cel·la de Sant Miquel; de l'altra banda, el rei Pere li encarrega sengles retaules per a les capelles dels seus palaus: el castell de Lleida, la Capella de Santa Àgata a Barcelona, el castell de Perpinyà i pel de Mallorca, regne que acabava de conquerir aquell any. L'encàrrec del monestir va quedar ajornat per les pressions reials.[50]

Answer: Francesca Saportella

Question: Amb qui va signar un contracte el 18 d'agost de 1343?

Answer: neboda

Question: Quin parentesc tenia Francesca Saportella amb la reina Elisenda de Montcada?

Answer: Francesca Saportella

Question: Qui era l'abadessa del monestir de Pedralbes?

Answer: sengles retaules per a les capelles dels seus palaus

Question: Què li encarregà el rei Pere?

Answer: Barcelona

Question: On està la capella de Santa Àgata?


Palau de la Música Catalana

Context: A l'època modernista es va comptar amb l'art del vitrall per part dels arquitectes com una activitat decorativa per les seves construccions. Domènech i Montaner ho fomentà en tots els seus edificis, però al Palau de la Música, a més a més d'aquesta decorativitat té una funció material arquitectònica. És en aquesta obra on s'expressa la gran realitat del vitrall català, en aconseguir una perfecta unió entre l'arquitecte i el vitraller Antoni Rigalt i Blanch.[20]

Answer: l'art del vitrall

Question: Amb quin art comptaven els arquitectes a l'època modernista?

Answer: com una activitat decorativa per les seves construccions

Question: Per què usaven els arquitectes modernistes l'art del vitrall?

Answer: Domènech i Montaner

Question: Qui va fomentar l'art del vitrall en tots els seus edificis?

Answer: material arquitectònica

Question: Quina funció té el vitrall en el Palau de la Música a part de la decorativa?

Answer: Antoni Rigalt i Blanch

Question: Qui va ser el vitraller del Plau de la Música?

Context: A l'exterior es barregen elements escultòrics, que fan al·lusió al món de la música, amb elements arquitectònics de caràcter modernista barroc. A l'interior, l'arquitecte va combinar magistralment els diversos materials de construcció amb ceràmica i vidre. La sala i l'escenari formen un conjunt harmònic, en el qual un s'integra en l'altre. L'escenari està dominat a la seva part superior pels tubs de l'orgue, que es converteixen al seu torn en un element decoratiu. L'embocadura de l'escenari està emmarcada per il·lustracions escultòriques espectaculars, ambdues al·legories de la música culta i de la música popular: a la dreta, un bust de Ludwig van Beethoven entre columnes dòriques que sostenen uns núvols dels quals emergeix la cavalcada de les valquíries (clara referència al wagnerisme imperant llavors entre el públic català); a l'esquerra, unes noies vora una font i al peu d'un salze, entre les branques del qual apareix el bust de Josep Anselm Clavé, constitueixen una al·legoria al text de la cançó Les flors de maig d'aquest autor.

Answer: al món de la música

Question: A què fan al·lusió els elements escultòrics de l'exterior?

Answer: de caràcter modernista barroc

Question: Com són els elements arquitectònics de l'exterior?

Answer: amb ceràmica i vidre

Question: Amb què va combinar l'arquitecte diversos materials de construcció?

Answer: un conjunt harmònic

Question: Què formen la sala i l'escenari?

Answer: un bust de Ludwig van Beethoven

Question: Què hi ha a la dreta de la boca de l'escenari?

Context: Comença a l'octubre de 1904 amb l'encàrrec d'un projecte de l'Orfeó Català a l'arquitecte Lluís Domènech i Montaner per construir un edifici destinat a ubicar la seva seu social.[3] Aquest projecte, encarregat per l'aleshores president de l'entitat en Joaquim Cabot, i el seu pressupost corresponent, havia estat aprovat per l'assemblea el 31 de maig de 1904. Abans d'acabar l'any es realitzà la compra del claustre del convent de Sant Francesc, amb una superfície de 1.350,75 m² i a un preu final de 240 322,60 pessetes, amb la intenció de destinar aquest espai a la construcció de l'edifici.[4] L'any següent, concretament el 23 d'abril de 1905, es realitzà l'acte de col·locació de la primera pedra de les obres, finançades amb un emprèstit de 600 000 pessetes en obligacions amortitzables, al portador, en dues sèries de 500 i 1000 pessetes, a l'interès anual del 4%.[5]

Answer: a l'arquitecte Lluís Domènech i Montaner

Question: A qui va encarregar el projecte l'Orfeó Català?

Answer: a ubicar la seva seu social

Question: A què volia destinar l'edifici l'Orfeó Català?

Answer: Joaquim Cabot

Question: Qui era el president de l'Orfeó Català en aquell moment?

Answer: 240 322,60 pessetes

Question: Quant va costar comprar el claustre del Convent de Sant Francesc?

Answer: el 23 d'abril de 1905

Question: Quin dia es va col·locar la primera pedra de l'edifici?

Context: Al llarg de la seva història, el Palau també ha acollit actes no relacionats amb la música. La vida política catalana hi ha trobat una evident manifestació simbòlica que arriba fins avui i passant per les assemblees de Solidaritat Catalana, per la clausura de quatre mesos ordenada per la dictadura de Primo de Rivera entre el 24 de juny i el 13 d'octubre de 1925, i per la dura postguerra, moment en què el seu nom és castellanitzat i pel gentilici.[6] Així, el 2 d'abril de 1940, la Falange organitza un festival amb la intervenció del «Orfeón que dirige el maestro Millet» -segons deia el programa i per evitar escriure el nom real- que va haver de començar amb l'himne feixista Cara al sol, que Millet va dirigir amb els braços immòbils contra el cos.[6]

Answer: una evident manifestació simbòlica

Question: Què ha trobat la vida política catalana en el Palau?

Answer: Solidaritat Catalana

Question: Qui havia organitzat assemblees al Palau?

Answer: la dictadura de Primo de Rivera

Question: Qui va ordenar que es clausures el Palau quatre mesos?

Answer: 2 d'abril de 1940

Question: Quin dia la Falange va organitzar un festival al Palau?

Answer: Orfeón que dirige el maestro Millet

Question: Què van posar els de la Falange al programa per evitar posar el nom de l'Orfeó Català?


Dmitri Mendeléiev

Context: Identificà el lantani (La) amb l'element desconegut de massa atòmica 180 (actualment el hafni, Hf), per la qual cosa el situà erròniament. Al seu lloc hi posà l'element Di (didimi), que posteriorment es descobrí que era una mescla de praseodimi (Pr), neodimi (Nd) i samari (Sm). Tanmateix, sí que deixà lloc per a situar-hi els lantànids o terres rares, que encara no s'havien descobert (Pr, Nd, Pm, Sm, Eu, Gd, Tb, Dy, Ho, Tm, Yb, Lu), però mal ubicats. També deixà cinc llocs per als elements transurànids no descoberts (Np, Pu, Am, Cm i Bk), amb massa atòmica superior a la de l'urani (U), i per a altres elements que es descobririen amb posterioritat: Tc, Re, Po, At, Fr, Ra, Ac i Pa, a més dels ja indicats a la taula periòdica del 1869: escandi (Sc), gal·li (Ga) i germani (Ge). En total deixà 31 llocs buits per a elements encara no descoberts el 1871.[43]

Answer: amb l'element desconegut de massa atòmica 180

Question: Amb què identificà el lantani (La)?

Answer: hafni, Hf

Question: Com es coneix actualment l'element de massa atòmica 180?

Answer: Di (didimi)

Question: Quin element era una mescla de praseodimi (Pr), neodimi (Nd) i samari (Sm)?

Answer: cinc

Question: Quants llocs deixà per als elements transurànids no descoberts amb massa atòmica superior a l'urani (U)?

Answer: 31

Question: Quants llocs deixà buits l'any 1871 per als elements encara no descoberts?

Context: El mateix any del naixement de Mendeléiev, el seu pare, que tenia 51 anys, quedà cec per cataractes i hagué de retirar-se. Com que la pensió era insuficient, la seva esposa anà a dirigir la fàbrica de vidre de la seva família a Aremziànskoie, a 32 quilòmetres de Tobolsk. Maria descendia d'una família acomodada que s'havia instal·lat a Tobolsk a principis del segle XVIII i havia introduït a Sibèria les primeres manufactures de paper i vidre. L'avi de Mendeléiev fundà el 1787 el primer diari de Sibèria, Irtix. Mendeléiev començà a estudiar als 7 anys, era bon estudiant i destacà en matemàtiques, física, història i geografia, però tenia dificultats amb el llatí, el grec i la teologia. Durant aquests anys passà moltes hores a la fàbrica de vidre amb el químic Timofei, que li ensenyà els secrets de la manufactura del vidre i li inculcà la idea que «tot en el món és art». Rebé també la influència de Nikolai Vassílievitx Bassarguín[3] (1799-1861), espòs des del 1847 de la seva germana gran Olga (1815-1866),[4] que amb els seus amics acudia assíduament a visitar els Mendeléiev car tenien una casa confortable amb una rica biblioteca.[3] Bassarguín el 1826 havia sigut condemnat a 20 anys de treballs forçats i desterrament a Sibèria per pertànyer al grup de militars de la revolta decabrista o desembrista. Havien descobert les idees il·lustrades d'Europa Occidental en la guerra contra Napoleó, i el 26 de desembre de 1825 protagonitzaren una insurrecció contra el tsar Nicolau I, amb la intenció de forçar tot un seguit de reformes per abolir la servitud que patien els mugics i aconseguir una constitució que garantís la llibertat d'expressió i d'opinió, que fou durament reprimida. El 1830 la seva condemna a treballs forçats fou reduïda a 10 anys, fins al 1836, però no la d'exili.[5] De Bassarguín i els seus companys decabristes descobrí les idees liberals, aprengué ciències naturals i li quedà la idea que «tot en el món és ciència».[3]

Answer: 51

Question: Quants anys tenia el pare de Mendeléiev quan va néixer ell?

Answer: cataractes

Question: Quina infermetat va tenir el pare de Mendeléiev que el va deixar cec?

Answer: Aremziànskoie

Question: On estava situada la fàbrica de vidre?

Answer: L'avi de Mendeléiev

Question: Qui va fundar el primer diari de Sibèria?

Answer: matemàtiques, física, història i geografia

Question: En quines matèries destacava Mendeléiev quan era estudiant?

Context: Presentà la tesi el 9 de setembre de 1856 i aconseguí un excel·lent informe del tribunal de la Universitat Imperial de Sant Petersburg. L'octubre presentà una nova tesi, Sobre l'estructura de les combinacions silícies, que li permeté ser nomenat encarregat de curs de la càtedra de química de la Universitat de Sant Petersburg. El gener de 1857 impartia classes de química orgànica però, com que els seus ingressos li eren insuficients, acceptà un lloc de professor de química a l'Institut Pedagògic i impartí, també, classes particulars.[1]

Answer: 1856

Question: Quin any presentà la tesi?

Answer: Universitat Imperial de Sant Petersburg

Question: De quina Universitat era el tribunal del qual va aconseguir un informe excel·lent?

Answer: Sobre l'estructura de les combinacions silícies

Question: Quina era la nova tesi que presentà a l'octubre?

Answer: química orgànica

Question: De què impartia classes en la Universitat de Sant Petersburg?

Answer: a l'Institut Pedagògic

Question: En quin institut va ser professor de química?

Context: En les investigacions que realitzà al seu laboratori a Heidelberg descobrí la temperatura absoluta d'ebullició, que més tard rebria el nom de temperatura crítica, i que no depenia de la pressió. Amb això explicà el problema que hi havia amb certs gasos (hidrogen, nitrogen, oxigen, metà, monòxid de carboni, etc.) que no podien liquar-se malgrat que se'ls sotmetés a pressions molt elevades. Mendeléiev indicà que aquests experiments es realitzaven per sobre de les temperatures absolutes d'ebullició i que per liquar el gas calia, a més d'augmentar la pressió, disminuir també la temperatura. El 1861 publicà un article relacionat amb tot plegat en alemany[16] i en francès, titulat Sobre la cohesió d'alguns líquids i sobre el paper de la cohesió molecular en les reaccions químiques dels cossos.[3] La temperatura absoluta d'ebullició s'anomena actualment temperatura crítica, que fou el nom que li posà Thomas Andrews, que en feu un estudi més complet publicat el 1869[17] i que el mateix Mendeléiev observà que ell ja ho havia descobert.[18][1]

Answer: Heidelberg

Question: On era el laboratori de Mendeléiev?

Answer: Sobre la cohesió d'alguns líquids i sobre el paper de la cohesió molecular en les reaccions químiques dels cossos

Question: Com es deia l'article que va publicar Mendeléiev l'any 1861?

Answer: Thomas Andrews

Question: Qui va posar el nom de temperatura crítica?

Answer: 1869

Question: En quin any es va publicar l'estudi que va fer Thomas Andrews?


Nombre π

Context: Per a qualsevol circumferència amb radi r i diàmetre d = 2r, el perímetre és πd i l'àrea és πr2. A més, π apareix en fórmules d'àrees i volums de moltes altres formes geomètriques basades en circumferències, com el·lipses, esferes Cons, i torus.[44] En conseqüència, π apareix en les integrals definides que calculen el perímetre, l'àrea o el volum de formes generades per circumferències. En el cas més elemental, la meitat de l'àrea del cercle de radi unitat ve donat per:[45]

Answer: πd

Question: Quin és el perímetre d'una circumferència amb diàmetre d?

Answer: πr2

Question: Quin és l'àrea d'una circumferència amb radi r?

Answer: en circumferències

Question: En què s'ha de basar la forma geomètrica perquè al càlcul de l'àrea hi aparegui π?

Answer: en les integrals

Question: On apareix π per calcular el perímetre de formes generades per circumferències?

Context: El fet que aquesta proporció sigui constant, independentment de la mida de la circumferència, és el que permet que π es pugui definir. Per exemple, si una circumferència té un diàmetre doble que un altre també té doble perímetre, per tant el quocient entre les dues magnituds és el mateix. Això és una conseqüència de les propietats de les figures semblants. Euclides estableix que en les figures semblants totes les distàncies entre els punts homòlegs guarden la mateixa proporció.[23]

Answer: constant

Question: Com és la proporció?

Answer: que aquesta proporció sigui constant

Question: Què permet que π es pugui definir?

Answer: la mateixa proporció

Question: Què guarden totes les distàncies entre els punts homòlegs en les figures semblants segons Euclides?

Context: Hi ha diverses formes empíriques de trobar el valor de π: dibuixeu un quadrat de costat 1 a la paret. Tireu un dard dins el quadrat tantes vegades com pugueu sense apuntar enlloc més que a dins del quadrat. Dibuixeu un cercle de diàmetre 'l' inscrit en el quadrat. Compteu 'nc' el nombre de vegades que el dard ha anat dins la circumferència, i 'nq' nombre de vegades que el dard ha anat dins del quadrat però fora de la circumferència. Per probabilitat i relacionant l'àrea dels dos polígons es pot deduir que π ≅ 4*nc/(nc+nq), i que és més exacte –o sigui, apareixen més decimals–, com més vegades hàgim tirat el dard. Aquesta prova també es pot fer sobre paper quadriculat comptant les interseccions com a punts on ha anat el dard.

Answer: diverses

Question: Quantes formes empíriques hi ha per trobar el valor de π?

Answer: a la paret

Question: On s'ha de dibuixar el quadrat de costat 1?

Answer: un dard

Question: Què s'ha de tirar dins del quadrat?

Answer: 'l'

Question: Quin diàmetre ha de tenir el cercle que dibuixeu inscrit en el quadrat?

Answer: sobre paper quadriculat comptant les interseccions com a punts on ha anat el dard

Question: Com es pot fer també aquesta prova?

Context: A més, π també és un nombre transcendent, tal com ho va demostrar Ferdinand von Lindemann el 1882 i a conseqüència del teorema de Lindemann-Weierstrass. Això vol dir que no hi ha cap polinomi amb coeficients racionals tal que π sigui una de les seves arrels.[37] Una conseqüència important del fet que π sigui transcendent és que no és construïble. Com que les coordenades de tots els punts que es poden construir amb regle i compàs són nombres constructibles, és impossible de quadrar el cercle: és a dir, és impossible, fent servir només compàs i regle, construir un quadrat tal que la seva àrea sigui igual que l'àrea d'un cercle donat.[38] Històricament, això és significatiu, atès que la quadratura del cercle és un dels problemes fàcils d'entendre de geometria elemental que van quedar pendents de resoldre de l'antiguitat.

Answer: un nombre transcendent

Question: Què va demostrar Ferdinand von Lindemann el 1882 que és π?

Answer: que no hi ha cap polinomi amb coeficients racionals tal que π sigui una de les seves arrels

Question: Què vol dir que π és un nombre transcendent?

Answer: que no és construïble

Question: Quina conseqüència important té que π sigui un nombre transcendent?

Answer: la quadratura del cercle

Question: Quin problema de geometria elemental va quedar pendent de resoldre de l'antiguitat?

Answer: un quadrat tal que la seva àrea sigui igual que l'àrea d'un cercle donat

Question: Què no es pot construir?

Context: El 1761 Johann Heinrich Lambert va demostrar que π és irracional.[3] Això vol dir que és un nombre real que no es pot expressar com a quocient de dos nombres enters. Al segle xx es van trobar demostracions que no necessiten coneixements que vagin mès enllà del càlcul integral. Una d'aquestes demostracions, la deguda a Ivan Niven, és amplament coneguda.[34][35] Una demostració similar lleugerament anterior la va obtenir Mary Cartwright.[36]

Answer: Johann Heinrich Lambert

Question: Qui va demostrar que π és irracional?

Answer: que és un nombre real que no es pot expressar com a quocient de dos nombres enters

Question: Què significa que un nombre sigui irracional?

Answer: Al segle xx

Question: Quan es van trobar demostracions que no necessiten anar més enllà del calcul integral?

Answer: amplament coneguda

Question: Com és la demostració que va obtenir Ivan Niven?

Context: Els geòmetres de l'antiguitat, d'Egipte, Babilònia, Índia i Grècia, ja coneixien el fet que la proporció entre el perímetre i el diàmetre és una constant per a totes les circumferències i que és lleugerament més gran que 3. Les aproximacions més antigues conegudes es remunten al 1900 aC; són 25/8 (Babilònia) i 256/81 (Antic Egipte), les dues amb un error de menys de l'1% del valor real.[3] El text indi Shatapatha Brahmana assigna a π el valor 339/108 ≈ 3.139. La Bíblia sembla que suggereixi, en el Primer Llibre dels Reis, que π = 3, d'altra banda una estimació clarament més dolenta que d'altres disponibles a l'època en què es va escriure, cap als 600 aC. La interpretació d'aquest passatge és controvertida.[4][5]

Answer: constant per a totes les circumferències

Question: Com és la proporció entre perímetre i diàmetre?

Answer: Els geòmetres de l'antiguitat

Question: Qui coneixia el fet de que la proporció entre perímetre i diàmetre és una constant?

Answer: al 1900 aC

Question: A quan es remunten les aproximacions més conegudes de π?

Answer: Shatapatha Brahmana

Question: En quin text indi hi trobem un valor de π?

Answer: en el Primer Llibre dels Reis

Question: On trobem una assignació de π a la Bíblia?


Ninja

Context: Els moviments preliminars van consistir en una sèrie d'atacs i setges a diversos castells com ara el de Fushimi que estava custodiat pel clan Torii, liderat per Torii Mototada. Les Forces de l'«Exèrcit de l'Oest», comandades per Ishida Mitsunari van començar l'atac el 27 d'agost de 1600, el qual és conegut com a Setge de Fushimi.[33] Les forces de Mototada eren sobrepassades en gran nombre de manera que els esforços es van reduir a retardar el més possible l'exèrcit de Mitsunari amb l'objecte que Tokugawa Ieyasu tingués temps suficient de fugir i rearmar un exèrcit de grans proporcions. Per realitzar aquesta tasca, Mototada va comptar amb el suport de centenars de guerrers de Koga,[32] alguns dins del castell mentre que d'altres feien «guerra de guerrilles» als voltants.[32] Prop de cent d'aquests ninges van morir en els enfrontaments i una vegada que hi va haver acabat la batalla de Sekigahara, Ieyasu va oferir un servei per als seus esperits.[34]

Answer: pel clan Torii

Question: Per qui estava custodiat el castell Fushimi?

Answer: Torii Mototada

Question: Qui liderava el clan Torii?

Answer: l'«Exèrcit de l'Oest»

Question: Quines forces comandava Ishida Mitsunari?

Answer: 27 d'agost de 1600

Question: Quan van començar l'atac les forces de l'«Exèrcit de l'Oest»?

Answer: Prop de cent

Question: Quants ninges van morir en els enfrontaments?

Context: La majoria dels acadèmics concorden en què va ser durant la rebel·lió Shimabara del 1637, un aixecament armat de conversos catòlics, que els ninges van tenir la seva última gran participació.[27][39][40] Durant el conflicte, prop de 40.000 rebels van ocupar el castell Shimabara,[39] situat a l'illa de Kyūshū, pel que un grup de ninges es va introduir al castell per lliurar informes detallats de la seva construcció,[38] ubicació de la fossa,[38] robar contrasenyes[41] i queviures.[41] Van ser els ninges a més, que van confirmar que la situació dins del castell era crítica a causa de la manca d'aliments i provisions, per la qual cosa es va decidir realitzar l'atac final, on els rebels van ser vençuts.[40]

Answer: 1637

Question: Quan va succeir la rebel·lió Shimabara?

Answer: un aixecament armat de conversos catòlics

Question: Què va ser la rebel·lió Shimabara?

Answer: 40.000

Question: Quants rebels van ocupar el castell Shimabara?

Answer: a l'illa de Kyūshū

Question: On estava situat el castell Shimabara?

Answer: crítica

Question: Com era la situació dins del castell Shimaraba?

Context: La referència més antiga que es compta al dia d'avui de ninges vestits tot de negre es troba a la il·lustració d'un llibre del 1801 on s'observa un ninja escalant un castell.[51] Un aspecte que cal remarcar, és que probablement d'aquesta representació prové la imatge actual de la vestimenta ninja, que molt segurament va derivar d'una convenció artística molt recurrent al Japó, sobretot en el bunraku, on vestir un titella de negre donava la idea a l'espectador que no la podia veure.[51] Els mateixos titellaires utilitzen vestimentes com les descrites amb la mateixa finalitat.[52] De totes maneres, no és d'estranyar que durant incursions nocturnes, la vestimenta ideal fora de colors foscos,[51] preferiblement blau marí.[53] De la mateixa manera, durant les nevades en els hiverns del Japó el color preferible seria tot de blanc, a causa de la naturalesa ninja de camuflar-se amb l'entorn.[54]

Answer: 1801

Question: De quin any és la referència més antiga de ninges vestits tots de negre?

Answer: a la il·lustració d'un llibre

Question: On es troba la referència més antiga de ninges vestits tots de negre?

Answer: un castell

Question: Què està escalant el ninja a la il·lustració del llibre?

Answer: que no la podia veure

Question: Quina idea donava a l'espectador en el bunraku vestir un titella de negre?

Answer: blanc

Question: Quin seria el color preferit dels ninges durant les nevades en els hiverns del Japó?

Context: La batalla de Sekigahara va començar a primeres hores d'un ennuvolat 21 d'octubre (15 de setembre segons l'antic calendari xinès) de 1600. La batalla es va allargar tot el dia i les úniques accions dels ninges en el camp de combat curiosament no van ser les de l'exèrcit d'Ieyasu, sinó l'actuació de shinobi al servei del clan Shimazu del domini de Satsuma, que lluitaven en contra de l'«Exèrcit de l'Est» de Tokugawa. Al final del combat, els samurais de Satsuma es van veure obligats a retirar-se abans que fossin atacats pels «dimonis vermells» de Li Naomasa per evitar la derrota. L'exèrcit de Satsuma va idear un pla, en el qual semblava que alguns elements s'endarrerien quan emprenien la retirada, però en realitat era un parany, ja que aquests eren tiradors experimentats. Quan Ii Naomasa es va acostar a un d'ells, aquest li va disparar tret al seu cavall i al moment de la caiguda se li va destrossar el colze esquerre. En aquest moment va aparèixer un altre ninja: Miura Yo'emon, vassall principal de Naomasa, que li va brindar ajuda mèdica i li va donar algun remei de color negrós per aturar el sagnat.[34]

Answer: 1600

Question: En quin any va començar la batalla de Sekigahara?

Answer: tot el dia

Question: Quant va durar la batalla de Sekigahara?

Answer: l'«Exèrcit de l'Est» de Tokugawa

Question: Contra qui lluitava el clan Shimazu?

Answer: els samurais de Satsuma

Question: Qui es van veure obligats a retirar-se del combat?

Answer: un pla

Question: Què va idear l'exercit de Satsuma?

Context: Es diu que mentre que Kenshin es trobava a la latrina, un ninja enviat per Nobunaga es trobava dins de la fossa esperant el moment oportú per atacar-lo. Segons la llegenda, just en el moment crucial el ninja li va clavar una espasa o una llança a l'anus.[76] Aquest mite es desprèn d'un recull de la història del clan anomenada Kenshin Gunki, en la qual assegurava: "al novè dia del tercer mes (Uesugi Kenshin) va tenir un fort mal de panxa al bany. Malauradament, va persistir fins al tretzè dia quan va morir ".[76] Més enllà del mite, una entrada al diari de Kenshin, escrita aproximadament un mes abans de l'incident, dóna una clara pista del que li va passar en la realitat. Kenshin va fer una anotació en la qual va relatar que estava molt prim i que sentia un dolor al pit com una «bola d'acer», de manera que molts historiadors han deduït que en realitat Kenshin va morir a causa d'un càncer d'estómac, un patiment molt comú al Japó.[76]

Answer: dins de la fossa

Question: On era el ninja mentre Kenshin es trobava a la latrina segons la llegenda?

Answer: Nobunaga

Question: Qui va enviar el ninja per a que atacara a Kenshin segons la llegenda?

Answer: una espasa o una llança

Question: Què li va clavar el ninja a Kenshin segons la llegenda?

Answer: a causa d'un càncer d'estómac

Question: De què creuen els historiadors que va morir Kenshin?

Answer: que estava molt prim i que sentia un dolor al pit com una «bola d'acer»

Question: Què va relatar Kenshin en l'anotació que va escriure?

Context: L'arma més important per a un ninja era la típica espasa japonesa coneguda comunament com a katana,[55] també anaven amb una versió més curta i recta de l'usual,[55] anomenada ninjatō o shinobigatana. Com que aquesta espasa podia ser usada tant ofensivament com defensivament, no hi havia necessitat d'utilitzar cap tipus d'escut i això facilitava que aquests guerrers viatgessin més lleugerament.[55] A diferència dels samurais que solien portar-la al cinturó, a causa a la mobilitat que requerien els shinobi, l'espasa era portada a l'esquena, amb la Tsuka (mànec) propera a l'orella esquerra i el fil cap a fora.[55]

Answer: la típica espasa japonesa

Question: Quina era l'arma més important per a un ninja?

Answer: katana

Question: Quin nom rep la típica espasa japonesa?

Answer: ninjatō o shinobigatana

Question: Com s'ànomena la versió més curta i recta de la katana?

Answer: cap tipus d'escut

Question: Què no utilitzaven els ninges que els feia viatjar més lleugerament?

Answer: a l'esquena

Question: On portaven l'espasa els shinobi?


Jaume Vicens i Vives

Context: Publicada el 1952 pel centre d'Estudis Històrics Internacionals, Vicens va seguir els criteris dels Annales. L'autor va pretendre disposar d'un llibre de referència per als seus alumnes i deixebles, de forma que fos una mena de "presentació de la problemàtica general per a abordar la història d'Espanya evitant fàcils estructures ideològiques".[48] Aquesta obra junt amb Notícia de Catalunya publicada dos anys més tard, constitueixen els dos assaigs que aporten una interpretació global de la realitat espanyola i catalana i del perquè de la guerra civil.[27]

Answer: dels Annales

Question: Quins criteris va seguir Vicens?

Answer: dos anys més tard

Question: Quan es va publicar Notícia de Catalunya?

Answer: una interpretació global de la realitat espanyola i catalana i del perquè de la guerra civil

Question: Què aporten els dos assaigs?

Answer: centre d'Estudis Històrics Internacionals

Question: Qui va publicar l'assaig el 1952?

Answer: disposar d'un llibre de referència per als seus alumnes i deixebles

Question: Què pretenia l'autor del llibre?

Context: Vicens va encapçalar un projecte encarregat pel conseller de Cultura de la Generalitat de Catalunya, Carles Pi i Sunyer, el 1938 per a presentar la història de Catalunya seguint els criteris de la geopolítica. El projecte es va avortar amb el final de la guerra. Però bona part del material cartogràfic va ser reutilitzat per Vicens en la confecció de la seva obra España: geopolítica del estado y del imperio, amb una primera part dedicada als "fonaments de la geopolítica peninsular" que era tota una novetat.[47] [2]

Answer: Carles Pi i Sunyer

Question: Qui va encarregar el projecte que va encapçalar Vicens?

Answer: 1938

Question: Quin any Carles Pi i Sunyer va encarregar el projecte?

Answer: conseller de Cultura de la Generalitat de Catalunya

Question: Quin càrrec ocupava Carles Pi i Sunyer?

Answer: España: geopolítica del estado y del imperio

Question: En quina obra Vicens va reutilitzar bona part del material cartogràfic?

Answer: als "fonaments de la geopolítica peninsular"

Question: A què estava dedicada la primera part de España: geopolítica del estado y del imperio?

Context: El Tribunal de Responsabilidades Políticas núm. 3 de Barcelona proposava una "separació definitiva" de la professió, però Vicens Vives va aconseguir reduir sensiblement la proposta gràcies als nombrosos avals presentats. El 14 d'agost de 1941 li varen decretar la inhabilitació per a càrrecs directius i el seu trasllat fora de Catalunya, sanció no prevista en cap dels diferents decrets que regulaven la depuració, ja que el trasllat es limitava a l'àmbit provincial. [26]

Answer: una "separació definitiva" de la professió

Question: Què proposa el Tribunal de Responsabilidades Políticas núm. 3 de Barcelona?

Answer: gràcies als nombrosos avals presentats

Question: Com va aconseguir Vicens Vives la proposta?

Answer: 14 d'agost de 1941

Question: Quan li van decretar a Vicens Vives la inhabilitació per a càrrecs directius?

Answer: fora de Catalunya

Question: On van traslladar a Vicens Vives?

Answer: a l'àmbit provincial

Question: Fins on es limitava el trasllat en els decrets que regulaven la depuració?

Context: Comença una etapa de plenitud del seu magisteri i de la tasca investigadora. Va simultaniejar aquestes activitats amb la direcció de la secció barcelonesa de l'institut «Jerónimo Zurita» del Consejo Superior de Investigaciones Científicas. El curs 1949 va crear, dins la universitat, el Centre d'Estudis Històrics Internacionals i va començar a editar la revista Estudios de Historia Moderna, que va ser una de les publicacions més prestigioses de l'especialitat i l'Índice Histórico Español (1953), instrument imprescindible per a la normalització del treball historiogràfic i que el centre continua publicant periòdicament.[11]

Answer: 1949

Question: Quan va crear el Centre d'Estudis Històrics Internacionals?

Answer: dins la universitat

Question: On va crear el Centre d'Estudis Històrics Internacionals?

Answer: Estudios de Historia Moderna

Question: Quina revista va començar a editar?

Answer: instrument imprescindible per a la normalització del treball historiogràfic

Question: Què és l'Índice Histórico Español?

Answer: periòdicament

Question: Quant publica el centre l'Índice Histórico Español?

Context: El 1933 va formar part del "creuer universitari pel Mediterrani" organitzat per la Universitat de Madrid, on també viatjava Roser Rahola, una estudiant seva de primer curs de Filosofia i Lletres.[22] Roser Rahola d'Espona (Barcelona, 21 de setembre de 1914), de família burgesa d'origen empordanès i vigatà,[23] s'havia incorporat a la universitat el 1933 i no va poder acabar la carrera per culpa de la guerra, llicenciant-se finalment el 1951.[22] Era filla de Baldiri Rahola i Llorens i neboda del membre de la Lliga Regionalista, Pere Rahola i Molinas.[14]

Answer: la Universitat de Madrid

Question: Qui va organitzar el creuer universitari pel Mediterrani?

Answer: Filosofia i Lletres

Question: Què estudiava Roser Rahola?

Answer: empordanès i vigatà

Question: Quin era l'origen tenia la família de Roser Rahola?

Answer: 1951

Question: Quant es va llicenciar Roser Rahola?

Context: A Catalunya durant el franquisme, es conservaven nuclis de burgesia empresarial amb un grau de marginalitat de les direccions de polítiques estatals. En conseqüència es produïen intents aïllats de l'empresariat dirigides a preparar el postfranquisme.[36] Vicens va exercir una influència destacable sobre un grup de joves empresaris amb inquietuds polítiques que s'agrupaven entorn del "Club Comodín de Ajedrez" liderat per Carles Ferrer Salat.[4] El 16 d'octubre de 1958 Vicens Vives va pronunciar una conferència al Club titulada El capitán de industria español en los últimos cien años. En ella invitava a aquest grup de joves a portar a terme una transformació. Els manifestava "Sou vosaltres, la nova generació, els que completareu la Revolució Industrial, ja iniciada, tal com han fet els italians entre el 1945 i el 1955, un cas proper a nosaltres". Aquesta conferència i l'impuls de Vicens Vives es consideren el fet fundacional del Cercle d'Economia a partir del Club Comodín.[30]

Answer: Carles Ferrer Salat

Question: Qui liderava el Club Comodín de Ajedrez?

Answer: un grup de joves empresaris amb inquietuds polítiques

Question: Què era el Club Comodín de Ajedrez?

Answer: El capitán de industria español en los últimos cien años

Question: Com es deia la conferència que Vicens Vives va pronunciar al Club?

Answer: el fet fundacional del Cercle d'Economia

Question: Què es considerada la conferència?

Answer: 1958

Question: Quin any va pronunciar Vicens Vives la conferència al Club?


Tríptic de Mérode

Context: El tractament acurat dels detalls que fa Campin fa difícil poder diferenciar on acaba la simple realitat i on comença la simbologia. Un exemple són els petits lleons tallats al banc on es recolza Maria. Es pot suposar que formen part de la decoració d'un moble d'una estança benestant o com una iconografia del poder de Déu que situaria el banc com a Sedes sapientiae o tron de Salomó. Aquesta interpretació seria vàlida segons els místics que desitjaven veure a Maria com la «Reina del Cel», un ésser que estava al pensament de Déu des que Eva va cometre el pecat original. Però, de forma contrària, Maria ha estat presentada per les Escriptures com una donzella humil i senzilla, elegida per a ser la Mare de Déu precisament per aquesta discreció. Un perfil que s'assembla més al personatge que ens presenta el pintor, amb una Maria asseguda a terra, fora del banc, amb una vestimenta sense brodats ni pedreries –només un petit fistó–; i tota l'escena esdevé dins del saló d'una llar, no dins d'un temple com molts altres exemples d'aquest tema, fins i tot del mateix Campin.[19]

Answer: El tractament acurat dels detalls

Question: Què fa difícil diferenciar on acaba la realitat i on comença la simbologia en l'obra de Campin?

Answer: al banc

Question: On es recolza Maria?

Answer: petits

Question: Com són els lleons que estan tallats en el banc on es recolza Maria?

Answer: dins del saló d'una llar

Question: On esdevé tota l'escena?

Context: Des de la finestra rodona situada a la part superior esquerra penetren uns rajos de sol que fan al·lusió a la perpètua virginitat de Maria, utilitzant l'al·legoria popular de sant Bernat «Així com la llum penetra a través de la finestra de vidre sense alterar-lo i travessa la seva forma sòlida amb subtilesa imperceptible, ni danyant-lo quan entra ni destruint-lo quan emergeix, així també la paraula de Déu, l'esplendor del Pare, es consigna a la cambra de la Mare de Déu per després sortir del seu interior». En moltes escenes de l'Anunciació, Déu es mostra en l'enviament del colom, símbol de l'Esperit Sant irradiant feixos de llum en presència de Maria. En aquest cas, els set rajos de sol que es veuen representen els set dons de l'Esperit Sant, però s'han substituït les tradicionals representacions de l'Esperit Sant per la presència del Fill de Déu que descendeix per la llum i porta una petita creu que anuncia la seva missió salvadora.[19]

Answer: a la part superior esquerra

Question: On està situada la finestra rodona?

Answer: a la perpètua virginitat de Maria

Question: A què fan al·lusió els rajos de sol que penetren per la finestra rodona?

Answer: irradiant feixos de llum en presència de Maria

Question: Com es mostra Déu en moltes escenes de l'Anunciació?

Context: Al panell de l'esquerra es mostren els comitents de l'obra, identificables com a membres de la burgesia de Mechelen per la documentació del 1427 existent a Tournai, i per l'escut d'armes que s'observa al vitrall de la finestra del plafó central.[20] Es tracta de Pieter Ingelbrechts i la seva esposa Gretgin Schrinmechers.[16] Estan agenollats al seu jardí emmurallat, però amb la porta entreoberta per poder observar la vida quotidiana. A través de la finestra mig oberta estan contemplant el misteri que s'està produint a l'interior d'una estança que podria tractar-se de la seva pròpia. La comitent, però, no mira directament l'escena sinó que té els ulls abaixats en un gest de pietat, tot i que si mirés directament tampoc no veuria l'escena de l'Anunciació en tenir el seu marit al davant, un gest que ha estat relacionat amb l'exclusivitat masculina per a participar dels esdeveniments sagrats.[24]

Answer: els comitents de l'obra

Question: Què es mostra al panell de l'esquerra?

Answer: al vitrall de la finestra del plafó central

Question: On s'observa l'escut d'armes?

Answer: Gretgin Schrinmechers

Question: Qui és l'esposa de Pieter Ingelbrechts?

Answer: emmurallat

Question: Com està el jardí?

Answer: de pietat

Question: Quin tipus de gest fa la comitent?

Context: Al panell dret es mostra la imatge de sant Josep treballant al seu taller de fusteria; hi ha uns grans finestrals darrere per on es veu un espai urbà, identificat amb la plaça de la ciutat d'Arràs. La presència de sant Josep dins una Anunciació és molt estranya, ja que es considera que Josep estava al càrrec de la família del seu germà Alfeu o Clopas[n. 2] i que la convivència de Josep amb Maria és posterior a l'Anunciació.[21] Aquesta excepcional composició es podria vincular a un desig dels comitents, ja que el cognom de l'esposa, Schrinmechers, vol dir «constructor d'altars» en neerlandès.[16][17]

Answer: la imatge de sant Josep

Question: Què es mostra al panell dret?

Answer: al seu taller de fusteria

Question: On està treballant sant Josep?

Answer: grans

Question: Com són els finestrals per on es veu l'espai urbà?

Answer: de la família del seu germà Alfeu o Clopas

Question: De qui estava a càrrec sant Josep?

Answer: «constructor d'altars»

Question: Què vol dir el cognom Schrinmechers?


Antoni Tàpies i Puig

Context: El 1994 Tàpies rebé l'encàrrec per la Universitat Pompeu Fabra d'adequar un espai com a capella laica, és a dir, com a espai de recolliment per la reflexió i la meditació. L'espai formava part de l'Àgora Rubió i Balaguer de la universitat, dissenyada per l'arquitecte Jordi Garcés, que uneix subterràniament els antics edificis dels quarters de Roger de Llúria i Jaume I, i que a més de la capella conté un auditori i una sala d'exposicions. Tàpies va concebre l'espai com a refugi del món exterior, deixant l'estructura arquitectònica tal com estava, amb parets de formigó, instal·lant una sèrie d'intervencions artístiques per complementar l'aire de recolliment de la capella: el mural Díptic de la campana i l'escultura Serp i plat, així com unes cadires de boga penjades d'una paret i una catifa d'arpillera, tot per produir un ambient de meditació i repòs. L'escultura se situa sobre un altar, amb un gran plat de porcellana sobre el que se situa la serp; podem albirar l'antecedent del projecte del mitjó per al Palau Nacional, que també s'hauria situat sobre un altar.[46]

Answer: la Universitat Pompeu Fabra

Question: Qui li va fer un encàrrec a Tàpies el 1994?

Answer: Jordi Garcés

Question: Qui va dissenyar l'Àgora Rubió i Balaguer?

Answer: com a refugi del món exterior

Question: Com va concebre Tàpies l'espai de la capella?

Answer: artístiques

Question: Quin tipus d'intervencions va fer Tàpies per complementar l'aire de recolliment de la capella?

Answer: l'estructura arquitectònica

Question: Què va deixar tal com estava Tàpies?

Context: Entre els seus últims actes públics cal destacar, l'any 2005, la seva col·laboració amb José Saramago en defensa del grup pacifista basc Elkarri, o la donació el mateix any de la seva obra 7 de novembre al Parlament de Catalunya amb motiu del 25 aniversari de la restauració d'aquest.[21] L'octubre de 2007, cedí una obra original[22] seva a la campanya contra el tancament de les emissions de TV3 a València perquè es venguessin les seves reproduccions a deu euros i així, sufragar la multa imposta a ACPV per la Generalitat Valenciana. El mateix any deixà un missatge a la Caixa de les Lletres de l'Institut Cervantes que no s'obrirà fins al 2022.[23][24] El 9 d'abril de 2010 fou nomenat marquès de Tàpies pel rei Joan Carles I.[25]

Answer: amb José Saramago

Question: Amb qui va col·laborar Tàpias el 2005?

Answer: 7 de novembre

Question: Quin dia va donar Tàpies una obra al Parlament de Catalunya?

Answer: a la Caixa de les Lletres de l'Institut Cervantes

Question: On va deixar un missatge el 2007 Tàpies?

Answer: 2022

Question: Quin any s'obrirà el missatge que va deixar Tàpies a la Caixa de les Lletres de l'Institut Cervantes?

Answer: Joan Carles I

Question: Qui el va nomenar marquès de Tàpies?

Context: Als anys 1990 rebé una sèrie d'encàrrecs institucionals: el 1991 realitzà Les quatre cròniques, a la Sala Tarradellas del Palau de la Generalitat de Catalunya.[41] El 1992 s'encarregà de la decoració mural dels pavellons de Catalunya i del Comitè Olímpic Internacional per l'Exposició Universal de Sevilla.[8] Aquell mateix any se suscità una forta polèmica pel projecte encarregat per l'Ajuntament de Barcelona per decorar la Sala Oval del Palau Nacional de Montjuïc, seu del MNAC. Tàpies projectà una escultura en forma de mitjó, de 18 metres d'altura; segons ell, la seva significació era la d'"un humil mitjó a l'interior del qual es proposa la meditació i amb el qual vull representar la importància en l'ordre còsmic de les coses petites". Malgrat tot, a causa del rebuig popular al projecte i a l'oposició de la Generalitat de Catalunya, l'obra finalment no es dugué a terme. Tot i així, anys més tard l'artista reprengué el projecte i construí la seva obra a la terrassa de la Fundació Antoni Tàpies, com a principal obra representativa de la Fundació després de la seva reobertura el 2010, després de dos anys de reforma del museu. Malgrat tot, no es construí el projecte original de 18 metres, sinó una versió reduïda de 2,75 metres.[45]

Answer: Les quatre cròniques

Question: Què realitza Tàpies el 1991 per a la Sala Tarradellas?

Answer: de mitjó

Question: Quina forma tenia l'escultura de Tàpies per decorar la Sala Oval del Palau Nacional de Montjuïc?

Answer: no es dugué a terme

Question: Què va passar finalment amb el projecte del mitjó de Tàpies per la Sala Oval del MNAC?

Answer: el 2010

Question: Quan es va reobrir la Fundació Tàpies?

Context: Tàpies fou fill de l'advocat Josep Tàpies i Mestres i de Maria Puig i Guerra, filla d'una família de polítics catalanistes, i nét del llibreter Francesc Puig i Alfonso. Fou alumne del Col·legi Alemany de Barcelona,[3] i de 1939 a 1943 acabà el batxillerat a l'Escola Pia de Balmes.[4] Durant la infància de l'artista, la professió del seu pare i les relacions de la seva família materna amb membres de la vida política catalana propiciaren un ambient liberal. Tàpies sempre remarcà que la confrontació entre l'anticlericalisme del seu pare i el catolicisme ortodox de la seva mare el conduïren a la recerca personal d'una nova espiritualitat, que trobà en les filosofies i religions orientals, principalment el budisme zen.[5]

Answer: Josep Tàpies i Mestres

Question: Com es deia el pare de Tàpies?

Answer: d'una família de polítics catalanistes

Question: De qui era filla la mare de Tàpies?

Answer: del Col·legi Alemany de Barcelona

Question: De quin col·legi fou alumne Tàpies?

Answer: a l'Escola Pia de Balmes

Question: On va acabar el batxillerat Tàpies?

Answer: en les filosofies i religions orientals

Question: On trobà Tàpies una nova espiritualitat?

Context: El 1948 fou un dels fundadors de la revista i del moviment coneguts com a Dau al Set, relacionat amb el surrealisme i el dadaisme. El líder d'aquest moviment fou el poeta català Joan Brossa i, amb Tàpies, també van figurar Modest Cuixart, Joan-Josep Tharrats, Joan Ponç, Arnau Puig i posteriorment Juan-Eduardo Cirlot. La revista perdurà fins a l'any 1956,[2] però Tàpies, que ja havia marxat a París, ja només hi col·laborà de forma escadussera i el grup com a tal es pot considerar dissolt el 1951.[9]

Answer: Dau al Set

Question: Quin moviment va fundar Eàpies el 1948?

Answer: amb el surrealisme i el dadaisme

Question: Amb què estava relacionat el moviment Dau al Set?

Answer: Joan Brossa

Question: Qui va ser el líder de Dau al Set?

Answer: poeta

Question: Què era Joan Brossa?

Answer: 1956

Question: Fins quin any va perdurar la revista?


Spilocuscus

Context: Les espècies de Spilocuscus tenen una mida relativament gran en comparació amb els altres cuscussos. La seva llargada corporal és de 338-640 mm, la cua fa 315-590 mm i el pes dels animals varia entre dos i set quilograms. Sembla que S. wilsoni és l'espècie més petita, però no es pot determinar amb certesa perquè els únics espècimens ben conservats d'aquesta espècie són d'individus immadurs. D'altra banda, el cuscús roig-i-negre és l'espècie més grossa, no només de Spilocuscus, sinó de tots els falangèrids. A diferència d'altres espècies properes, els Spilocuscus presenten dimorfisme sexual tant en les dimensions (les femelles solen ser més grosses que els mascles) com en la coloració (cada sexe té un color diferent, sent S. papuensis el que presenta menys diferències i S. rufoniger i S. kraemeri els que en presenten més). Mentre van creixent, les cries van patint una sèrie de canvis de coloració.

Answer: 315-590 mm

Question: Quina mida fa la cua de les espècies d'Spilocuscus?

Answer: l'espècie més grossa

Question: Què és el cuscús roig-i-negre?

Answer: diferent

Question: Com és la coloració de cada sexe?

Answer: les cries

Question: Qui pateix canvis de coloració mentre creix?

Answer: entre dos i set quilograms

Question: Quant pesa un exemplar d'Spilocuscus?

Context: Spilocuscus ('cuscús tacat'[1]) és un gènere de pòssums nocturns de mida mitjana-gran de la família dels falangèrids, que es caracteritzen per la seva viva coloració. És un dels quatre gèneres els membres dels quals s'anomenen vulgarment cuscussos. N'hi ha cinc espècies repartides per Indonèsia, Papua Nova Guinea i el nord d'Austràlia. Quatre d'aquestes espècies estan amenaçades en major o menor mesura i dues d'elles (S. wilsoni i el cuscús roig-i-negre) es troben en perill crític d'extinció.[2][3]

Answer: falangèrids

Question: A quina família pertanyen els Spilocuscus?

Answer: viva

Question: Com és la coloració dels falangèrids?

Answer: cinc

Question: Quantes espècies hi ha a Indonèsia, Papua Nova Guinea i el nord d'Austràlia?

Answer: S. wilsoni i el cuscús roig-i-negre

Question: Quines espècies es troben en perill crític d'extinció?

Answer: un gènere de pòssums nocturns

Question: Què són els Spilocuscus?

Context: El primer i el segon dit de cada mà són oposables (es poden plegar envers els altres dits, com els polzes dels humans), cosa que ajuda els Spilocuscus a agafar-se a les branques dels arbres als quals s'enfilen. Les urpes de les potes anteriors són corbades i estan ben afilades per ajudar a escalar. En canvi, les potes posteriors manquen d'urpa, el primer dit està oposat als altres i els dits II i III són petits i estan fusionats. La cua també resulta útil per agafar-se, car és prènsil i està dotada de calls que en milloren l'adherència.

Answer: El primer i el segon

Question: Quins dits de la mà del Spilocuscus són oposables?

Answer: a les branques dels arbres als quals s'enfilen

Question: On s'agafen els Spilocuscus?

Answer: corbades i estan ben afilades

Question: Com són les urpes de les potes anteriors dels Spilocuscus?

Answer: per ajudar a escalar

Question: Per què tenen els Spilocuscus les urpes anteriors corbades i afilades?

Answer: urpa

Question: Què no tenen les potes posteriors dels Spilocuscus?

Context: Pel que fa a S. wilsoni, la seva illa nadiua de Biak és la més densament poblada de totes les illes de Papua Occidental i la tala de boscos intensiva ha destruït grans superfícies de bosc a les dècades recents,[20] mentre que els boscos muntanyosos de Supiori estan menys pertorbats. El 1992, una expedició de recerca sobre mamífers de dues setmanes no aconseguí observar S. wilsoni. La seva raresa aparent és destacable, car S. maculatus i S. kraemeri són relativament comuns arreu del seu àmbit de distribució, fins i tot en àrees pertorbades o amb una pressió de caça extremament elevada.[7]

Answer: Biak

Question: Quina és la illa més densament poblada de Papua Occidental?

Answer: la tala de boscos intensiva

Question: Què ha destruït grans superfícies de bosc?

Answer: els boscos muntanyosos de Supiori

Question: Quins boscos estan menys afectats per la tala intensiva?

Answer: 1992

Question: Quan es va fer una expedició de recerca sobre mamífers?

Answer: La seva raresa

Question: Per què destaca S. wilsoni?

Context: Els Spilocuscus són animals arborícoles nocturns i tímids, coneguts pels seus moviments lents. Es passen les hores del dia reposant en una branca de cobricel. La seva dieta es compon de fruites, flors, fulles i a vegades també ous, tot i que les seves llargues dents canines han estat interpretades com a prova d'un cert grau de carnivorisme i els exemplars en captivitat es mengen pollastre i menjar de gos en llauna.[13] Exceptuant les mares que viuen amb les seves cries, són animals solitaris. Els mascles són especialment agressius i no se'ls pot mantenir junts en captivitat, per evitar que es barallin entre ells. Solen marcar el seu territori per mantenir a ratlla els altres mascles, emetent una penetrant olor de mesc tant del seu cos com de les excrecions de les seves glàndules odoríferes. Deixen saliva a les branques i branquillons dels arbres per informar els altres del seu territori i mitjançar les interaccions socials. Si troben un altre mascle a la seva àrea, fan lladrucs, refilets i xiscles i es posen dempeus per defensar el seu territori. També són agressius envers els seus depredadors, com ara pitons i aus de presa i se'n defensen amb esgarrapades, mossegades i puntades de peu.

Answer: arborícoles nocturns

Question: Quin tipus d'animals són els Spilocuscus?

Answer: lents

Question: Com són els moviments dels Spilocuscus?

Answer: pollastre i menjar de gos en llauna

Question: Què poden menjar els exemplars de Spilocuscus en captivitat?

Answer: per mantenir a ratlla els altres mascles

Question: Per què marquen els Spilocuscus el seu territori?

Answer: Si troben un altre mascle a la seva àrea

Question: Quan fan lladrucs, refilets i xiscles els Spilocuscus?


Il matrimonio segreto

Context: Cimarosa va escriure dues òperes més per Viena, però les partitures s'han perdut. Se sap que no van ser tan aplaudides com Il matrimonio segreto, fet que va influir en la seva decisió de tornar a Nàpols. La primera d'aquestes òperes es va dir La calamita dei Cuori, amb un llibret de Carlo Goldoni que el 1753 Baldassare Galuppi havia musicat per al Teatro San Samuele de Venècia i que De Gamerra havia reelaborat per Salieri el 1744. La versió cimarosiana es va estrenar a la Hofoper a la tardor de 1792. La segona òpera, Amor rende sagace, amb llibret de Bertati, va ser estrenada també en la Hofoper el 4 d'abril de 1793 i reposada un dia després al Teatro di Porta Carinzia.

Answer: Cimarosa

Question: Qui va escriure dues òperes més per Viena?

Answer: les partitures

Question: Què s'ha perdut?

Answer: La calamita dei Cuori

Question: Com es va dir la primera de les òperes que va escriure Cimarosa?

Answer: Carlo Goldoni

Question: De qui era el llibre de La calamita dei Cuori?

Context: Tant en els moviments més lents i malenconiosos com en els més àgils i ràpids, l'orquestra és sinònim d'instrumentació refinada. El disseny instrumental se superposa al de les veus. Així, sedueix el motiu confiat als violins i oboès al fons de la veu de Geronimo en els seus primers versos de l'ària en un matrimonio nobile / concluso è per lei già, i produeix uns efectes gairebé estranys en la inesperada floritura melòdica que subjau al brunzit del Comte i Geronimo en el duet del segon acte.[3]

Answer: d'instrumentació refinad

Question: De què és sinònim l'orquestra?

Answer: instrumental

Question: Com és el disseny que es superposa al de les veus?

Answer: estranys

Question: Quins efectes produeix en la inesperada floritura melòdica?

Answer: al brunzit del Comte i Geronimo

Question: On subjau la inesperada floritura melòdica?

Answer: segon

Question: En quin acte es troba el brunzit del Comte i Geronimo?

Context: En plena nit, Carolina i Paolino es disposen a partir, però senten un soroll i tornen a la seva habitació. Elisetta en la seva tasca de vigilància, també ha sentit un soroll, però creu que es tracta del comte que ha entrat a l'habitació de Carolina. Convoca el pare i la tia i els explica la malifeta del comte, el qual surt dignament de la seva pròpia habitació deixant-los a tots sense arguments i avergonyits. Elisetta insisteix i truca a la porta de l'habitació de Carolina. De dins surten els esposos secrets, que s'agenollen davant el pare. Don Geronimo vol fer-los fora de casa, però Elisetta, veient que no té rival en realitat, li demana que els perdoni. La tia Fidalma, que ja veu que el seu somni d'amor se n'ha anat en orris, també decideix demanar indulgència per als joves. El comte, que encara que no oblida el dot, admira Elisetta, es declara disposat a casar-se, amb la qual cosa tothom està content i amb aquesta celebració joiosa es posa punt final a l'òpera.[14]

Answer: Carolina i Paolino

Question: Qui es disposa a partir en plena nit?

Answer: a la seva habitació

Question: On tornen Carolina i Paolino quan senten un soroll?

Answer: vigilància

Question: Quina tasca té Elisetta?

Answer: fer-los fora de casa

Question: Què vol fer Don Geronimo a Carolina i Paolino?

Context: El comte, per la seva banda, està esforçant-se per fer creure a Elisetta que és un home d'un caràcter horrible, i que per a ella és molt millor no casar-se amb ell, però exagera de tal manera que la noia no ho creu i encara s'entesta més en les noces amb el comte. El primer que ha de fer és fer desaparèixer a Carolina, i d'acord amb la tia Fidalma, pensa demanar-li al seu pare que la posi en un convent. Primer el pare es resisteix, però quan aquesta va al comte per demanar-li ajuda i ell li besa la mà, el pare veu clar que ha d'enviar Carolina al convent amb urgència. Així doncs, don Geronimo li diu a Paolino que tingui tot disposat per portar Carolina al convent l'endemà. Es retiren tots a descansar, però Elisetta no cessa de vigilar, constància que deixa admirat al comte.

Answer: El comte

Question: Qui s'esforça per fer creure a Elisetta que per a ella és millor no casar-se?

Answer: fer desaparèixer a Carolina

Question: Què és el primer que ha de fer Elisetta?

Answer: en un convent

Question: On pensa demanar al seu pare Elisetta que posi a Carolina?

Answer: tia Fidalma

Question: Qui està d'acord en posar a Carolina en un convent?

Answer: amb urgència

Question: Com veu clar el pare que ha d'enviar a Carolina al convent?

Context: Il matrimonio segreto va tenir una gran influència en les òperes posteriors per tots els assoliments aconseguits pel compositor. Cimarosa consagra els números de conjunt (trios, quartets, quintets, etc.) en qualsevol lloc de la partitura, en lloc de reservar-los només pel final dels actes. Amb Don Geronimo, crea la figura del baix bufo, personatge que Rossini va explotar per excel·lència en les seves òperes bufes. Forma definitiva del típic i tumultuós final del primer acte, amb repeticions i acceleracions, que trobem també, i augmentades, en les òperes de Rossini. Introducció del clarinet com a instrument predilecte per les escenes amoroses. Utilització dels instruments decoratius (de fusta i metall) amb una soltesa fins llavors inèdita. I, sobretot, va embolcallar cada personatge d'una personalitat pròpia, segurament assolit pel seu recent contacte amb l'obra de Mozart.[16]

Answer: els números de conjunt

Question: Què consagra Cimarosa?

Answer: en qualsevol lloc de la partitura

Question: On consagra Cimarosa els números de conjunt?

Answer: la figura del baix bufo

Question: Quina figura crea amb Don Geronimo?

Answer: clarinet

Question: Quin és l'instrument predilecte de Rossini per les escenes amoroses?

Answer: d'una personalitat pròpia

Question: De què va embolcallar Rossini cada personatge?

Context: Des de llavors i fins al final del segle, l'obra va ser representada més de setanta vegades només a Viena i immediatament va aconseguir fama internacional: els dos primers anys després de l'estrena es va fer a Leipzig, Dresden, París, Berlín, Milà, Florència, Nàpols, Torí, i Lisboa. A Catalunya s'estrenà el 22 de maig de 1793,[13] al teatre de la Santa Creu de Barcelona. També va arribar a Calcuta el 1870 i va ser representada a la Biblioteca del Congrés a Washington el 1933.[3]

Answer: més de setanta

Question: Quantes vegades va ser representada l'obra a Viena fins a finals de segle?

Answer: fama internacional

Question: Què va aconseguir l'obra?

Answer: a Leipzig, Dresden, París, Berlín, Milà, Florència, Nàpols, Torí, i Lisboa

Question: On es va fer l'obra els dos primers anys després de l'estrena?

Answer: 22 de maig de 1793

Question: Quan s'estrena l'obra a Catalunya?

Answer: de la Santa Creu de Barcelona

Question: En quin teatre es va estrenar l'obra a Catalunya?