Us diré què és Democràcia: 1. Separació de poders: Executiu, Legislatiu i Judicial amb eleccions independents. Per això s'escau un sistema republicà amb President electe, no un rei bocabadat i mandrós o un President de la Generalitat al qui anomena el Parlament... 2. Eleccions lliures en circumscripcions unipersonals a dues voltes. Així, el diputat es deu als seus electors, no al partit que l'anomena! I un sistema electoral amb igualtat de pes en tots els votants! Quina oportunitat ha perdut el Parlament per portar la vertadera Democràcia a Catalunya! Quina oportunitat per a donar exemple a tot Espanya!
No m'estranya pas que dieu aquestes xorrades. El consens, amic meu, no és un valor democràtic. Això ho creus per dos motius: primer, perque t'ho han venut així els polítics, classe social que va néixer a l'empara del fascisme franquista i que va "pactar" la transició. Segon, perquè sembla de sentit comú identificar una actitud democràtica amb altra tolerant amb les minories. La tolerància tampoc és un valor democràtic. El consens, tal com la tolerància, benvolgut, és un valor oligàrquic: els caps dels partits pacten sobre els seus assumptes al marge del Poble. La Democràcia i el consens no solament no tenen res a veure, si no que es tracta de valors antitètics. El consens es quasi inexistent en les democràcies madures. Perquè la democràcia és la imposició del parer de les majories a les minories, i no altra cosa. Quan una majoria pot imposar el seu programa electoral i no ho fa en favor del consens amb el contrincant polític, amaga negocis turbes i estafa als seus votants. Ni el consens ni la tolerància formen part de l'escala de valors de la democràcia real, sino de l'oligarquia dels partits. L'Oligarquia dels partits és un pas intermedi i necessari, si no hi ha procés revolucionari, per a l'evolució de la dictadura a la democràcia. De fet, l'oligarquia és una dictadura dels caps dels diferents partits, en lloc de la d'un sol home. És, doncs, molt millor que una dictadura, però no és Democràcia. Està clar? 
Desvaries moltisism tio. Anda que no he llegit teories democrtiques (on totes accepten que actualment no existeix tal sistema), i cap diu el que tu dius. Això que pretens comentar ja ni ho deien fa 2 o 3 segles. Es bastant forta la teva opinio, i crec que no té ni inspiració. Democracia, la politica de la població, és tracta de que la majoria decideixi. Per tant, que té més suport un president votat pel 35% de la població, o un president que fen unes consecions a X partits té un suport del 60%. Ara que és més democratic???? 
La teva resposta demostra que no solament no saps del que parles, si no que ets mol atrevit. Ara et demostraré que no tens raó. Ho faré per aquesta vegada, perquè em sembles un tipus interessant. Exemple: un parlament arriba, tal com tu dius, a votar a un President de la Generalitat amb un 60% dels parlamentaris, després del contuberni de cessions mútues corresponent. Què hauria passat en el cas de ser votat pel Poble a dues voltes? Doncs que a la primera volta haurien sortit 5 candidats votats al 35%, al 20%, al 15%, al 10% i al 8%. Tot suma el 88%. La resta, altres candidats. Ara arriba la segona volta: no més es presenten aquesta vegada els dos més votats. I tornem-hi a votar. El més votat aconseguiria molt més del 60% del que tu parles, i hauria estat el Poble el que hauria decidit qui ha de ser el President. I assumir la seva responsabilitat davant l'elecció. De debò no et sembla això més democràtic? Estàs segur de que has entès el que signifiquen eleccions a dues voltes? 
Perque la gracia de que el president pasi el 35% al 60%, no és perque amb la segona volta tu triis al candidat que menys et desagrada, sino que el candidat més votat fa cesions que a tu t'agraden. De l'altre manera, si, el candidat acabara tenint el 60% a la segona volta, però nomes representara la voluntat politica del 35%, la resta que el voti (fins al 60%) no tindra cap influencia politica sobre el president. Per tant, segueix represetnat només al 35% no pas al 60% dels votants en la segona volta (que voten per evitat que s'esculi l'altre, com a frança amb Chirac, o per evitar a un altre molt votat com Ullanta Humala a favor d'Alan Garcia al Perú). Per tant no crec que tingui més suport o el mateix. Pot acabant tenint el suport (electoral, en vots) igual, però alhora de fer la politica, com no hi han consecions, no hi ha augment del suport real al president. salut! PD: molts analistes que busquen sistemes democratics estables, coincideixen en que el millor son sistemes proporcionals on s'escullin presidents i el aprlament tingui un papaer, perque fa que tothom, desde el partit majoritari, fins el minoritaris, estiguin dins el joc parlamentari, i tots estiguin més contents perque tot i que el teu partit sigui el 3r o el 4r amb un 15% o 20% de vots, pot fer que el govern i el president canviin la seva política una mica cap a el teu interes. En poques paraules, el ciutada veu que influeix més. PD2: a més, el sistema que tu demanes, acaba creant macrocoalicions i bipartidisme. I crec que això és propi de democracies poc democratiques (com USA o UK), on nomes hi han 2 ideologies, però en veritat hi han més, pero queden fora del joc polític fruit de sistemes uninuminals i majoritaris. salut! 
Allò que tu anomenes "joc parlamentari" és el prolegomen de la corrupció i del 3%, dels "casinos" i de les "subvencions per a la formació de treballadors de la Unió Europea". I també del "dóna'm el 20% del teu sou, o te'n vas al carrer" En el joc parlamentari no cedeixen allò que tu voldries, sinó un munt de coses de les quals ni tan sols es pot parlar en públic. 
i allò que anomenes llistes obertes o represetnació a una persona, també es el 3%, la compra de persones. Que és més fàcil, comprar una persona, o a tot un partit? A més, jugarien en viles i pobles i ciutats petites, l'amiguisme i no pas el contingut polític. 
El més difícil és comprar a tot el Poble. Per tant, deixem-lo decidir lliurement quantes més coses, millor! A menys que pensis que el Poble no decidirà el que tu vols... 
El poble és el més dificil. Ens agradi o no, els representats son part de l'elit (part de la burocratització i aburgesament del sistema, és fruit d'això). L'elit és la que dirigeix, i et puc dir que el sistema de publicitat, de precampanya, de televisió, està fet perque el "poble", si es compra, i a més al millor postor i al més demagog. Per desgracia això pasa (i a mi no m'agrada), és part del que els socialistes en diem alienació de la societat. Exemple, lsa teva estimada USA (no ho dic pel pais, sino pel sistema electoral que sembla que el defenses), resulta que a cada macrocongres d'aquests que fan ultragran amb les TV i de tot, als dies surt l'enquesta dient que l'intenció de vot a variat un 6 punts, i quan la fa l'altre aprtit torna a variar així. La població nordmaericana, que té un sistema majoritari, com pot canviar d'opinio d'un dia per l'altre perque fa una convecció el aprtit democrata? Això és el nivell d'aborregamiento, que a USA és encara més superior a l'europeu. Vist que el sistema va així, i cada cop els partits dels arcs parlamentaris son més reformistes i accepten les regles tal quals, l'esquerre a optat per una democracia aprticipativa a traves de les entitats i organitzacions. Una forma de incidir en la democracia des de fora de la propia representació directa a les urnes. Que consideraries aquesta democracia participativa en org. una cosa antidemocratica?? Com pot ser que un partit polític a USA tregui el 20% dels vots i tingui una representació de 0 diputats. És democratic això ? és just? salut! 
 Molt bé, Independència i Comunisme, molt bé. Això que has fet ara sí és pensar pel teu compte. Has assenyalat un dels suposats defectes de les circumscripcions unipersonals, que perjudiquen a la proporcionalitat final de diputats, segons en nombre de vots obtinguts a tot Catalunya, posem per cas. Però: Tu saps que a Catalunya, hores d'ara, els partits que no obtenen un mínim del 3% dels vots (equivalent a 160.000 vots) no tenen representació, resten fora del Parlament? És la Regla d'Hont. A les locals és del 5%. O sigui, que el sistema actual, a més de nos ser democràtic, com ja he demostrat, deixa fora a les minories. Què és cabdal l'hora d'escollir els nostres representants, la persona escollida o el partit al que pertany? Tu mateix, jo prefereixo escollir al que conec perquè viu al meu poble i sé si és una persona honesta o un fill de puta roba-peres. I li puc dir a la cara, perquè seguirà vivint obligatòriament al meu poble, o al poble veí. A Catalunya hauria un diputat per cada 38800 persones (5225000 votants per a 135 escons) Veus com sí és possible conèixer al teu candidat? És la grandària del teu poble! Una Llei Electoral Democràtica ha se ser, a més, 'garantista', cosa que vol dir que si el candidat escollit com a parlamentari no acompleix el seu programa, o és corrupte, o ven el seu vot, pot ser censurat pels seus votants de la seva circumscripció i remogut del seu càrrec. I ocupa el seu lloc el següent, o es fan noves eleccions a la circumscripció a qualsevol moment. Quan les garrofes li van a un diputat en complir amb el seu deure davant els seus electors, fa bé el seu treball. En canvi, quan les garrofes li van per haver-li llepat el cul convenientment al seu líder del partit o a la seva executiva, s'oblida dels electors difusos que han votat al partit i es dona a la tasca de complaure al seu líder. I es posa en marxa la màquina oligàrquica: manegaran Catalunya només els líders dels partits. No veus encara lo important que és que els votants coneguin els seus candidats i votin al que millor els sembla a la majoria? Ara et diré una cosa important. Saps per què té tan mala fama el sistema de circumscripcions úniques? Perquè tots els partits espanyols i nacionalistes l'han enfonsat davant l'opinió pública, i ho han fet perquè a qui perjudica el sistema és a ells, de la mateixa manera que dona més control al Poble. Aquest sistema posa en perill el sistema Oligàrquic de partits, perquè els diputats obeeixen als seus votants, no al cap del partit. I apareix diàfana la Democràcia i arrasa la corrupció, que son eixos calerons que entren per la porta del darrera i que fan que ser polític sigui una de les carreres que més diners donen, una de les més ambicionades pels miserables fills de gosa de la nostra Catalunya. 
El final és un tant demagog igual que teoric. Que no hi ha corrupció amb cicumscripcions unipersonals, és un tant sarcastic. Hi ha a tot europa de corrupció. Tornu a repetir, que no he negat que sigui més democratica les llistes obertes, i que per tant tu escullis als diputats que vols, i així és com els coneixes o els votes segons simpaties. Això no és el mateix que negar la proporcionalitat, i no té res a veure amb el sistema majoritari. Si la llei d'Hont d'eixa fora les minories (per sota del 3%), imaginet la llei majoritaria uninominal, aquesta deixa fora a tot aquell per sota del % del guanyador (que pot ser el 25%). Quin percentatge és més alt? De totes formes a mi m'agrada votar més a partits que no pas a persones. (ja sigui per la concepció de partit, xDD o per altres coses). Si més no accepto, que en pobles i ciutats petites, pugui funcionar més el coneixer la persona. Dius aqui que el candidat ret retribucions al partit i no als electors. 1r- no ptos saber quins electors et voten i quina opció volen triar a cada votació en un ple. Per tant quna votes un partit saps quina és l'opció politica seva en general i per on aniran els trets. Amb el partit controles que el benefici busqui les teves idees en general, quan en l'uninominal, pots buscar el benefici personal. Quan votes a la Generalitat, coneixes en persona a TOTS els candidats? Dubtu que coneguis a 10 de TOTS els candidats de TOTA la llista de TOTS els partits. Així que aquest suposat coneixement i intimitat entre elector i elegit, és un tant "suposat". Fixet si es trista la politica a UK, que els descontents per l'esquerre del partit laborista, han votat als liberals. Perque? no és la seva opció. Però saben que qualsevol vot a l'esquerre, amb el sistema majoritari no servira per res ni obtindra res in presionara per res. Igual de trist que a USA on nome spots votar a dos partits. NOMES a 2 !!!! clar.. per poder pots fer altres, pero ja saps que no servira de res. I ja et dic que els candidats al aprlament Yankee, per molt majoritaris que sigui i tan directe com a tu et smebli, no els coneix en persona ningú !.