Dos exemples pràctics i didàctics de com ens prenen el pèl als PPCC (i, en general, a l'estat espanyol) pel que fa al tema de l'habitatge. PRIMER CAS: Observeu la següent casa: Ara penseu el següent: Quin penseu que és el seu preu? RESPOSTA: Aquesta casa està agafada a l'atzar d'una web d'una immobiliària. Es troba a Anglaterra, concretament a un poble que es diu Brandon. El seu preu està situat al voltant de les 90.000 lliures esterlines, que amb el canvi a l'euro són uns 130.000 euros (uns 20 milions de les antigues pessetes). Per aquest preu a casa nostra no tenim ni una rulot. El preu del metre quadrat d'un pis de segona mà a casa nostra ronda els 3000 euros. El sou mínim interprofessional del Renge Unit és de 1270 euros mensuals. El sou mínim interprofessional de l'estat espanyol no arriba ni a la meitat del del Regne Unit. SEGON CAS A casa nostra, el preu d'un trist pis de segona mà i de 70 m2 ronda els 240.000 euros (uns 40 milions de les antigues pessetes). Vejam què trobem a Anglaterra per aquest preu (que en lliures venen a ser unes 160.000 lliures): Casa a Woodbridge vista pel davant (agafada a l'atzar): Vista pel darrere: Casa a Goole vista pel davant: Vista pel darrere: JUTGEU VOSALTRES MATEIXOS/ES!!! 
Està clar que és per escandalitzar-se i sense haver llegit ni a Marx ni a Engels ni a Pierre Joseph Prouhdom, com semble has fet tu. A Catalunya guanya la ESPECULACIæquot; desbocada d'ençà la mort del dictador Franco, una especulació terrible que genera aquestes diferències que tu ens recordes. I aquesta especulació ha estat posible perquè d'ençà la mort del dictador colpista espanyol Franco , a Catalunya i a Espanya han seguit manant partits i homes de dretes que li deuen tot a Franco. Nomès tens de veures els trasvasaments de homes del PP a CiU i de CiU al PP, el darrer escàndol és de l'ex convergent Francesc Millo que de home fort de Unió ara encapçelarà la llista del PP a Girona. La presència d'un partit d'esquerra a la Generalitat com ha estat el fugaç cas d'ERC, posava en perill aquesta ESPECULACIæquot; URBANÍSTICA. Els franquistes espanyols i el Sr. Mas en nom de CiU s'han encarregat d'avortar el perill. (quan dic franquistes m'estic referint tan als franquistes del PP com als del PSC/PSOE) Mentre a Catalunya no governi una força d'esquerra, l'especulació que tu denùncies seguirà creixent i engreixant-se fins l'infinit. D'aquí be que ERC tingui tan difícil haver de triar entre un Franquista del PSOE (Montilla) o un Franquista de CiU (Mas) 
L'especulació afecta a tots els PPCC, no només al Principat, i a tot l'estat espanyol. 
I la practiquen també els obrers que tenen pis, i que li treuen tot el que poden i més. 
Vaja, resulta que tothom fa d'agent immobiliari. 
Més o menys, tu coneixes algú que vulgui vendre i no intenti treure el màxim profit?, jo no. 
Això mateix ho va dir la Maria Antonia Trujillo, ministra de l'Habitatge. Molt de cinisme veig en aquestes paraules. Així anem. 
Més que cinisme, realisme. La especulació és una merda, però tothom la practica: gent de dretes i gent d´esquerres; rics i pobres; els del pp i els de la CUP.... Que no es practiqui, també depèn del que fem cadascú de nosaltres, és a dir, si un vol vendre el seu pis, que ho faci per 10 milions i no per 40. 
I els que es manifesten també. Per tant, que duri, que ja ens va bé. Esperaré a que peti tot plegat. Ni comprar ni llogar. De moment és l'única -petita- solució. 
Company, entenc la teva amargor, i és lògica. Jo el que dic és que el problema és la "human nature", la naturalesa humana, podrida, que fa que tothom cerqui el màxim benefici propi, i així tots fem figa. Jo no sóc un hipòcrita, el dia que hagi de vendre una propietat, cercaré el màxim benefici, i no existeix NINGÚ, capitalista o comunista; cristià, musulmà o ateu, que no cerqui el màxim benefici. Si un dia tens pis propi, tant de bo, i decideixes vendre´l, tu també cercaràs el màxim benefici. A mi el que em molesta és la gent que no reconeix que ho faria també, i que es dediquen a criticar els altres que ho fan. 
Clar, i vendré la meva música i els meus llibres a preus inaccessibles. Amb això es pretén obtenir el màxim benefici? 
la gent puja el preu fins on troba comprador. Si a tu algú t´oferís 1 milió d´euros per un CD de música, no se´l vendries? Si algú demana 50 milions i no troba comprador, baixarà, i així fins que trobi comprador. De debò que si pots vendre un pis per 40 milions no ho faries i li diries al comprador: no, no, servi el seu diner, donim només 10 milions"? 
Antoni escrigué:  De debò que si pots vendre un pis per 40 milions no ho faries i li diries al comprador: no, no, servi el seu diner, donim només 10 milions"? No sé per la resta, el 99% de la població, però a mi em semblaria una bogeria vendre un pis per 40 milions. Interpreta-ho com vulguis, però personalment em sembla una bogeria, tenint en compte la mitjana salarial. 
Però si t´ofereixen 40 milions el deixaries en 10? Bogeria ja sabem que ho és, però no és la questió.