Pero, on és Joan Carretero? La preiodista de l'Avui Marta LAsalas es fa aquesta pregunta On És Joan Carretero Penseu que pot haver estat sacreficat pel seu partit com a revenja o perquè el pacte amb en Montilla exigeix que republicans molestos desapareguin del mapa... Els republicans de bona fe penseu fer alguna cosa...o el tripartit be s'ho val? Ningú discuteix que el republicà Joan Carretero ha estat el polític revelació d'aquest curs. Així ho va testimoniar el termòmetre més precís de la política catalana, el programa Minoria absoluta, de Toni Soler, després de consultar les redaccions dels diaris barcelonins. Com pot ser, doncs, que l'exconseller estigui passant consulta en un ambulatori de Puigcerdà sense que ningú compti amb ell per a les pròximes eleccions? Vol dir això que als partits no els agraden els polítics amb criteri propi? Que, seguint la subtil màxima del gran filòsof de la política que és Alfonso Guerra, el qui es mou no surt a la foto? Quan Carretero va entrar al govern, va cridar ràpidament l'atenció de Pasqual Maragall, que el va fitxar per a unes trobades reduïdes de consellers que convocava els dimarts a la tarda per parlar sense l'encotillament de la reunió del gabinet. Però aviat el conseller contestatari i descarat va caure del cercle d'un Maragall acostumat que tothom li donés la raó -una altra de les màximes dels qui manen-. Tan gran va arribar a ser el distanciament entre els dos polítics que diuen que quan Carretero va portar a la reunió de govern l'expropiació d'uns terrenys situats al passeig Joan Maragall d'una població catalana el conseller Antoni Siurana va deixar caure amb sorna un "Carretero, no perdones ningú de la família!". I així, de mica en mica, dient el que pensava i intentant mantenir la coherència amb el discurs que el va dur a la política, el conseller va anar perdent cotització. Primer davant del president i posteriorment davant d'ERC, on s'ha acabat convertint en una veu incòmoda i maldestra. Conclusió: l'esperit de Guerra sobrevola tots els partits i els Joan Carretero del món ho tenen cru... No els queda més remei que esperar temps de canvi. 
El Carretero a mi m´agrada pq diu les coses pel seu nom i no es talla i gent com ell fan falta en un partit però sempre que no es perdi el món de vista. Ara, la seva aposta per fer fora els actuals dirigents d´ERC em sembla que no va arribar ni a unes 20 adhesions entre la militancia del partit o sigui que ha quedat clar que els seus postulats en aquest sentit, no engresquen massa a la gent. Per tant, veus discordants totes però no es pot pretendre que 20 canviin una direcció que volen 10.000. 
Això fins que es fotin la patacada a les eleccions. Llavors tot serà voler fen canvis. I si no ja ho veureu. Espero que almenys els serveixi per recuperar l'objectiu únic del que no s'haurien d'haver desviat mai. 
Però ERC com a partit d´objectiu únic = independéncia ja ha existit i tenia 5 diputats al parlament de Catalunya. I potser si que caldria canviar la cúpula (sobretot el Carod) però 4 mesos abans de les eleccions no crec que sigui el moment. 
Doncs un partit que es diu independentista però al mateix temps aspira a contribuir a la governabilitat de l'estat del qual diu voler independitzar-se val més que demani hora al psiquatre...
quina totilada company! Això que dius si es de psiquiatre. Contribuir a la governabilitat vol dir recolzar o bloquejar coses que AFECTEN a Catalunya. Evidentment que MENTRE els nostres IMPOSTOS van i seguiran anant tots 20 anys més (gracies a l'engany del sr. Masdelomismo) cap a Madrid evidentment que la pressió i la influencia s'han de fer a Madrid i no a Roma ni a Nova York! Tornar a deixar-ho en les mans dels regionalistes/espanyolistes de Mas i Montila com en els ultims 23 anys ens ha portat al deficit fiscal més gran d'Europa i a una colla de desastres. Desastres que acaben en l'estafatut Mas-Zp i el finançament model Melilla que tenim mentre els bascos van fent km cap a l'autodeterminació i realimenten la seva economia i tenen uns serveis socials que nosaltres no arribarem a tenir en 20 anys. 
Només cal veure com estem millorant gràcies a la fantàstica estratègia independentista en marxa... En 4 anys més ja serem tan espanyols que ja no caldrà fer-hi res més. "De victòria en victòria fins a la desfeta final" 
O sigui que si no som independents és culpa d'ERC? No creus que el context polític en què els partits majoritaris són els botiflers de CiU i els espanyols del PSC hi té alguna cosa a veure? Per no parlar de la divisió interna de l'independentisme, ple de gurús que es consideren els únics autèntics indepes o que no creuen en el sistema democràtic com a mitjà per assolir la sobirania. Potser si els independentistes votassin l'únic partit que es planteja el trencament amb Espanya podrien fer-hi alguna cosa, no? En aquest cas, si no anaven per feina sí que mereixerien una potada al cul. Però vist que cap indepe no hauria de ser tan ingenu per creure que deixant-ho tot en mans de Montilla o Mas arribarem a fotre el camp d'Espanya un dia, no sé que punyeta hi tenim a perdre en donar-los una oportunitat, perquè ara per ara és l'única via que tenim (i no em parleu de la feina ciutadana, que és complementària, indispensable, però sense un partit al govern no té cap poder) 
A veure. Jo només dic que posar Catalunya en mans del Psoe (TOTA: Ajuntaments importants + Ajuntament de Barcelona + Diputacions + Generalitat! i amb el govern de Madrid també seu!!! On és el contrapoder???) i després anar "tragant" amb tot per no perdre la cadira era una estratègia suïcida com a partit i com a país. Si ni tan sols van tenir la decència de plegar ells que els van acabar fotent fora! I em sembla que els fets em donen la raó. Només un petitíssim exemple: avui he anat a un Cap i tots els tríptics estaven en castellà, TOTS! Podien no haver-se casat amb ningú i tirar endavant només allò que més convingués tan dels uns com dels altres. Però no ho van fer. Van preferir les poltrones. Doncs ho sento molt però no m'arriscaré a que el meu vot pugui ajudar a fer president Montilla. 
No compartesc la teva interpretació, tampoc no hi ha només les poltrones, hi ha el fet que un partit existeix per ser al govern, sinó no serveix de res, i per fi van tenir l'oportunitat de ser-hi, hauria estat estúpid no aprofitar-la. Així i tot, respect el teu punt de vista, però no hi estic d'acord: si no votes ningú també ajudes a fer president en Montilla o en Mas. I si votes, qui votaràs? CyU? 
La teoria estaria prou bé, però no pas tant si finalment, a la pràctica, et mantens al govern a costa de carregar-te el país que dius voler defensar. Si la nostra tan fantàstica democràcia es limita a aquestes possibilitats a l'hora de votar cada 4 anys (o menys) potser que algú comenci a dir alt i fort que això de "govern del poble" (que és el que etimològicament hauria de ser) no en té res. Senzillament el poble vota de tant en tant per a que sempre governin els mateixos. Però ho utilitzen de coartada intel·lectual i ens ho llencen constantment a la cara: "No us podeu queixar, que esteu en democràcia, el millor dels móns possibles" Partitocràcia corrupta i encara gràcies. I pel que fa a Catalunya ni tan sols estem parlant d'un poder real i efectiu. Estem parlant només de repartir-se entre ells les escorrialles dels nostres propis diners que tenen la "gentilesa" de retornar-nos desde Madrid. I això tan patètic i miserable és el que durant els 3 últims anys (i amb tot el teatre del món) tots plegats s'han encarregat de perpetuar. Vergonya i fàstic. Ara com ara es fa més política de país fora de la política. Per exemple des de la recuperació de la història que ens han manipulat. Des del coneixement i difussió de la nostra memòria nacional i col·lectiva que ens han intentat esborrar (www.histocat.cat) Penso que val moltíssim més la pena dedicar temps i esforç a col·laborar com es pugui amb aquesta via cultural i justa que perdre el temps discutint d'una política de tan curta volada com és ara mateix la catalana i que, "casualment" i podent-ho fer, en 3 anys no ha mogut ni un dit per ajudar en aquest tema tan important per Catalunya.