Últimament a ERC li estan caient pals per totes bandes i m´agradaria saber quins errors concrets creieu que han comés durant aquest darrers 3 anys pq el nas em diu que més que errors concrets només hi ha una corrent de criticar a ERC pq ho fan els mitjans i pq es moda. Jo de greu només en veig el cagadubtisme que que i va haver amb el NO-NUL durant els dies abans de la campanya de l´estatut i que un partit seriós no es pot permetre. Si es consulta a les bases, em sembla perfecte, però llavors abans de fer-ho no diguis que votarás nul. M´he animat a fer aquest post per la molta gent que diu que ERC no fa autocrítica.
Discrepo de la majoria( els que diuen bajanades, ja no els tinc en comte). L'error d'ERC fou l'endemà del 18-F, m'explico: Despres de la jugada d'en Mas, ERC es queda descolocada, però reacciona bé, s'implica a fons i amb totes les seves forces amb la resposta de la societat civil( mani 18f), en contra de tots els pronostics( inclús els nostres més optimistes), i tot i el silenciament mediàtic escandalos, la mani és un gran éxit. A partir d'aqui, ERC va calcular malament les seves forces, i tot sigui dit, la mala llet i el cinisme dels seus adversaris( tant PSOE com CyU),el plan era aconseguir millores en l'estatut( ports i aeroports i alguna coseta en infrastructures-finançament) i a partir d'aqui vendre la moto del vot nul a la parroquia o potser si les concesions fossin potents hasta un sí critic( això últim no era defensat per la majoria). Savien de bona tinta, que com a mínim ports i aeroports( Prat inclòs),el sociates estaven disposats a donar-ho( doncs ja els hi havien tret en converses bilaterals), i amb això ja tenien escusa pel nul, doncs l'aeroport del Prat, representa més ecònomicament que tota la merda de finançament qu'els hi va treure en Mas). Però els seus calculs varen errar, en Mas no estava disposat a que ERC li pases la mà per la cara i el PSOE ja tenia el peix venut( o comprat segons com es miri), a partir d'aqui bé totes les imprecisions, falta de decisió i demes problemes que la majoria de la gent ha comentat com el gran error, doncs ERC ara si, esta totalment descolocada i amb tota la seva tàctica a pendre pel cul, aleshores qualsevol decisió implicava consequencies negatives i d'aqui les vacil.lacions de la Direcció. En aquest punt, sortira el tipic, que pensant amb els budells en comtes del cap, dira que collons, cop de puny a la taula i engegar el tripartit a pendre pel cul i no era tant fàcil, doncs CyU estava també conxavada amb aquest joc, hi hagues recolçat el govern( de sota mà clar), tot hi qu'Esquerra hagues votat no al Senat i el suplici hagues durat tres mesos més. A banda de que l'estrategia a més llarg termini d'ERC, també es veu totalment afectada, aquesta és creixer a partir dels votants del PSC, i evidenment engagant-ho tot a la merda no és la millor opció, ni tant sols pel antic votant covergent( que no d'unió). A partir d'aqui, i com que endarrera no hi pots tornar( Fisica pura), ERC ha decidit, pasa plana del tema estafatut, i continuar amb l'estrategia de capta els votants catalanistes del PSC, que com han anat les coses, estan més a tiro que mai, però al joc hi juguen més( com al pòker), hi ha part dels passarells, CyU també té una bona mà i la pensa millorar encara que sigui fent totes les trampes possibles, amb això esta hi ara el seu joc esta en fer creura a la gent que aqui som com el USA i el regim és presidencialista( Mas-Montilla), per putejar tota l'etrategia d'ERC i fer-li mal per tots cantons, tant pel vot ex-CyU com pel problable vot ex-sociata. Quant realment i tots ho intuim. en Mas ja ha pactat amb el PSOE i la prova es que aquests ja li han tret del mig el Maragall( el millot puntuat a totes les enquestes, hasta les de la vanguardia), l'unic pel qu'es barallen aquest dos( PSOE i CyU), és per quedar millor situats en el resultat de les eleccions, per poguer collar més o no esta tant collat dintre del pacte que ja han fet en Mas i en Zapatero.
Resumint, res de lideratge. Ni estratègia ni projecte d'estat. Només repugnant demoscòpia i jocs partidistes. Molt bona aquesta d'anar a pesacar maragallistes. Abans eren pujolistes, ara maragallistes. Encara ens ho passarem bé. A les següents eleccions, aniran a buscar ecologistes i comunistes, i a les següents aniran a buscar montillistes. Tot sigui per buscar la majoria, no? 
Aquets de cac-acció amb el vostre rotllo del lideratge ja comenceu ha fer un tuf feixistoide. Evidenment que cal buscar la majoria, i cal buscar-la alla on és, no la busquerem com vosaltres en els super-homes sino en el poble que és on rau la majoria. Hi ha posts qu'et delaten, siguent molt generòs, se us pot enquadrar en el despotisme ilustrat" todo para el pueblo, pero sin el pueblo", però jo sospitó que és més greu, aneu a mig camí del feixisme i les sectes d'iluminats.
Seré breu aquesta vegada. Estàs absolutament embogit i tu mateix t'ho dius tot, tot solet. Les teves íntimes raons tindràs. Tothom és amo del seu silenci i esclau de les seves paraules. Les teves et descriuen perfectament. Quan els catalans deixem de pensar que som l'efecte i comencem a pensar que som la causa del que ens passa, almenys una mica haurem millorat. Amb missatges de fons com el que traspues tu, en canvi, però, la batalla està perduda. Això és justament el que intentem canviar. Menys descripció de la realitat i més lideratge per a canviar-la. Si les paraules lideratge i exemple et couen, tu sabràs per què. Tu sabràs per què et sents necessitat d'acusar per això la gent de feixista i de secta a tort i a dret. La gent acostuma a queixar-se dels altres per a amagar les seves mancances més greus i quedar-se més tranquils. És un mecanisme psicològic conegut des d'antic. Ni en això ets original. Per cert, la frase que va ser emblema del despotisme il·lustrat també es pot citar en català. El subconscient et traeix? Ah, i com a comiat dedicat amb tot el carinyo, encara espero la teva resposta a l'últim fil en què vam coincidir i on un cop més difamaves sense arguments. Se't va menjar els dits el gat, que vas deixar de teclejar sobtadament? Ja només espero de tu que votis sí quan assolirem la convocatòria del referèndum. Mentrestant, bon vent i barca nova, campió. 
La teva idea de lideratge, paraula que per cert no pares de repetir, segons les teves propies paraules en aquests fòrums: Un líder polític independentista no és aquell que votaria sí a la independència, sinó qui FA que succeeixi. I una mica més avall, ho especifiques: Jo crec que en les persones que fan que les coses passin i no gaire en els que fan demoscòpia, ni en la teoria del mal menor. Jo crec que perdem massa temps descrivint la realitat que serviria per a transformar-la. Error bàsic de plantejament. La proliferació de noves organitzacions independentistes, partits polítics o no partits polítics, no és pas un obstacle ni el motiu, sinó la CONSEQÜÈNCIA del fracàs en el lideratge de l'independentisme per part dels que ja hi eren. http://www.racocatala.cat/forum/llegir.php?idf=1&fil=57392&pag=1&mode=2&idmsg=957856#957856 La teva resposta ha aquest comentari: Deixem de creure en el poble, perquè no canviarà l'estatu polític d'aquest país. I si ho fa serà perquè les elits han preparat el terreny, com a Montenegro. Per fi un comentari clarivident i intel·ligent sobre el camí a seguir. Hi estic plenament d'acord. Cal lideratge i no demoscòpia No cal buscar gaire aquest exemples son de fils d'aquest mes i el pasat, la teva obssesió pel lideratge i el lider, és evident que veu de les teories nietzscianes del super-home i ja saps qui va aprofitar aquestes teories oi. Les paraules lideratge i exemple no em couen,l'obsessió pel lideratge si, per cert no se que vols dir ben bé amb exemple, no crec que et vulguis referir al gran exemple que ha donat el vostre gran lider santiago Espot en la lluita independentista, que jo sapiga no s'assembla amb res la seva bona vida amb la dels liders independentistes irlandesos que sempre ens poses d'exemple, ha part que no té ni l'excusa d'en Mas que diu que durant el franquisme era jovenet i es dedicava ha estudiar, doncs l'Espot ja era grandet a l'epoca. Les acusacions de que sou una especie de "secta", ja els he argumentat un munt de vegades hi realment ja cansa, els vostres origens en el partit espinaltià ara els negeu( com sant Pere), però al principi d'aquestes "trifulques"pel xat, varis propagandistes de cac-acció com en fot-li-fort, lloaban la figura de l'Espinalt i recomenaven llibres seus, sense anar més lluny el vostre "president executiu" considera a l'Espinalt com un dels més grans patriotes i exemple a seguir en els seus discursets de presentació. 
Si us plau, llegeix una mica de relacions internacionals i de psicologia de grups. A la resta no val la pena tornar a respondre per enessima vegada, no hi ha sord tan sord com qui no vol escoltar. 
Relacions internacionals, aquesta és l'altre vostre obssesió juntament amb el lideratge i les elits, simple xerrameca sense contingut real com a teoria esta molt bé i no té els inconvenients de la vostre primera proposta infantiloide del vostre famòs" Pla Secret". Tothom esta d'acord, que cal cuidar les relacions internacionals i de la seva cada cop més important influencia tant per els estats ja establerts com per les nacions en procès d'alliberament, però no és cap solució magica sino un aspecte més dels molts que treballar per arribar a l'alliberament. Psicologia de grups, collons hi despres us queixeu quan us dic que feu tuf de secta,aquesta és juntament amb el ferm lideratge i el fer creure als seus adeptes que formen part de l'elit( religiosa, politica, d'iluminats o d'altres),això és exactement l'ABC de totes les sectes. Actualment la psicologia esta totalment desprestigiada com a ciència( de fet, molts dubten que ho sigui) en l'aspecte de la salut i medicina ja esta totalment descartada pels especialistes, avui en dia el que funciona és la psiquiatria juntament amb la neurologia. Ha quedat reduida al pur marketing( politic, econòmic o d'altres pitjors), és tant el seu desprestigi, que tots podem veure com en la serie "Vent del Pla" el capo de la secta és un psicoleg sense escrupols i els problemes que té, doncs amb aquesta titulació no pots exercir la medecina i per això fa servir l'eufemisme de "terapeuta". 
Patètic ignorant, només el que acabes de dir sobre la psicologia, la psiquiatria i la neurologia ja diu molt més sobre tu que tots els teus posts anteriors. Hi ha algú que se salvi del teu menyspreu? Potser algun filòleg de Tarragona? Et seré més sincer que mai: no tens ni punyetera idea del que parles. En lloc de perdre el temps veient Ventdelplà podries estudiar una mica i després parlar amb propietat. Es equips d'assessors polítics de primer nivell a mig planeta inclouen especialistes en psicologia, especialment en psicologia de grups, i en concret sobre psicologia de masses. Jo no en sóc cap, d'especialista, però una mica he estudiat com per a apreciar la seva importància. Em fa gràcia que d'això, de les relacions internacionals i de la importància del lideratge i de l'exemple en diguis "obsessió" i "xerrameca sense contingut real". No ric només per respecte i per responsabilitat, perqùè el tema és prou seriós. Sembla mentida que una persona que està mínimament posada en política (o almenys ho fa veure contínuament) no sàpiga que les relacions internacionals no són simplement "un factor més" sinó que allò que no és internacionalitzat, de cara enfora senzillament no existeix. A banda de mirar les notícies actuals, repassa què va passar a nivell internacional el 1714 i el 1936, i potser començaràs a "obsessionar-te" una miqueta més amb el tema. I tu ves fent, no paris, tranquil... Per simple oposició, cada cop que parles en fas més "adeptes" 
Veig que tots els de cac-acció, quant us porten la contraria i us quedeu sense arguments acabeu insultant, en fot-li fort ja ho va fer, de tu m'esperava més doncs et feia més intel.ligent La teva comprensió lectora t'esta fallant, o potser la ràbia no et deixa funcionar bé la neurona,la teva defensa dels psicolegs perque estan als equips dels assesssors politics ja ho he reconegut i també al asessors comercials:Ha quedat reduida al pur marketing( politic, econòmic o d'altres pitjors,però per mi això no és cap garantia, ans al contrari. Tampoc cal que incloeixis en el paquet neurolegs i psquiatres perqui sento un gran respecte les meves paraules exactes han estat:avui en dia el que funciona és la psiquiatria juntament amb la neurologia. Respecte al psicoleg sectari del ventdelplà, és una simple anecdota, que diu molt del desprestigi de la psicologia, doncs si el protagonista sectari fos psiquiatre en comtes de psicòleg a la serie, estic segur qu'el colegit de metges ja hagues expressat les seves queixes, tenint en comte que utilitza la seva professió per captar els adeptes de la secta i els seus coneixements per rentar-lis el cervell. M'agrada que em posis l'exemple del 1714 pel tema relacions internacionals, doncs és tot el contrari de la teva teoria, les relacions amb la potencia imperant d'aleshores eren més qu'excelents, de fet els catalans no entraren en guerra (1706 i comença pel 1700) fins tindre el compromis per part de la reina d'Angleterra, de que ens continuarien recolçant fos quin fos el resultat de la disputa monarquica( Borbon-Austria), i el resultat final com tots savem, és qu'ens varen deixar a l'estacada, tot i tenir a tota l'opinió publica europea a favor nostre, gràcies a la gran gesta heròica de la defensa de Barcelona. Tu potser llegeixes molt, però et manca comprensió lectora, quan els fets no son concordes amb el teu desig, els manipules i canvies
El que és absolutament insultant és que vinguis precisament tu, personatge pintoresc, amb aires de gran respectador. Tu que vas acusant de feixistoide cap amunt, i et quedes tan ample, vas donant lliçons de què? I sobre el 1714: a tu el que et deu fallar és la lògica més bàsica (potser la psiquiatria i la neurologia t'ajudarien, era això...?) El teu exemple no invalida pas el que jo he dit, ans el contrari, precisament ho reforça i fins i tot, ho confirma!! El tema de les relacions internacionals va ser ABSOLUTAMENT CLAU: un cop canviat el panorama europeu, efectivament ens van deixar tirats, perquè els contrapesos havien canviat. Punt final. De guanyar la guerra a no guanyar-la, simplement per un canvi de contrapesos a Europa. VOILÀ el teu 'contraargument'. Quina cagadeta més tonta, eh? El 1936 encara va ser més bèstia l'error, ja que es va fer la cagada ja d'entrada, caient al parany del comunisme i de les 'esquerres espanyoles'. En fi. 
 M'encanta com tu fas venir sempre bé per recolzar les teves tesis LLegeix abans de replicar, el tracte amb els anglesos no tenia res ha veure amb els contrapesos(era bilateral amb Catalunya a banda de la resta d'al.liats), senzillament ens varen deixar tirats a canvi de sucoses compensacions al tractat de pau, com per exemple el monopoli del comerç d'esclaus amb Amèrica, Menorca, Gibraltar entre d'altres. Un personatge que s'els dona de llest com tú, tindria que veure la diferència entre la critica a les idees( en aquests cas les teves o les de Cac-acció)i l'insult personal. Certament he dit hi defenso, que aquestes idees ( lideratge fort,elits, manipulació psicologica) estan a mig camí del feixisme( coneixes Goebbels oi) i les sectes d'iluminats, la frase:Jo crec que en les persones que fan que les coses passin , es teva i la podem trobar a qualsevol manual sectari o llibre barat d'autoajuda. Crec que tinc tot el dret a expresar aquestes critiques, encara que puguin resultar ofensives pels defensors d'aquestes idees, ara jo mai he emprat l'insult personal com heu fet tu i en Fot-li-fort a la meva persona, si tinguessis el mínin de dignitat que correspon a una persona intel.ligent i seriosa no busqueries excuses barates i infantils envers la teva relliscada, i com a miním demaneries disculpes per un moment d'ofuscació intel.lectual que podem tenir tots els humans, doncs en contre del que puguis pensar, no som perfectes i els liders i les elits tampoc.
No recordo haver-te insultat ni gaire estridentment (ignorant? pintoresc?) ni gaires vegades (segurament estàs barrejant records diferents, aquesta te la deixaré passar com a mostra de bona voluntat) malgrat la pluja de míssils "sectario-feixistoides" que fas servir tu com a ingredients fixos en cada post que, amablement, com sempre, em dediques. Les teves lliçonetes sobre els insults i els atacs personals, per tant, em sobren. Ja t'he dit mil cops que em baso en l'exemple, i tu en aquest tema, no n'ets cap. Com a apunt sobre el tema de la guerra de successió: no recordo haver dit en cap moment que amb les relacions internacionals sigui SUFICIENT ni que tot sigui PREVISIBLE i ASSOLIBLE. Només n'he remarcat la gran importància relativa respecte a d'altres aspectes, com el teu exemple demostra de forma transparent i tu mateix reconeixes. Ja sabem què va passar a la guerra de successió. Ara no estem en la guerra de successió, les circumstàncies són diferents. No tornem a cagar-la com el 1936, en què hauríem d'haver après sobradament la lliçó del 1714. Fent la metàfora ben gràfica, si el 1714 vam caure a la trampa per casualitat o fins i tot per atzar (la mort d'una persona no es podia controlar), el 1936 ens vam tirar de cap per la finestra directament. "Fer que les coses passin". Eureka, heus aqúí la clau de la discòrdia. I com et penses que passen les coses que costen esforç? Per atzar? Per concessió de Zapatero? Si les coses que vols no les imagines, si no actives els mecanismes per a què passin, no passen mai!! I si per atzar passen, o no les controles o juguen en contra teva o t'arriben per sorpresa i a contrapeu, o coses pitjors. Segurament per a la teva desgràcia, un dels millors exemples de "FER QUE LES COSES PASSIN" va ser el propi Francesc Macià, exemple de determinació incansable. El sectari feixistoide ("nazi" li deien a Madrid, no era això?) per excel·lència. Bah. Jo em pensava que algú com tu que ha treballat anys en el món que has treballat, ALMENYS això ho tindria clar. Ja veig que no. Aquesta frase no sé en quin llibre d'autoajuda la deus haver llegit tu. Jo simplement l'he après amb l'experiència professional. Mira, en això reconec haver-me equivocat profundament, amb la percepció del teu aprenentatge del teu rerefons professional. Et feia més espabilat jo també, ves per on. Potser aquesta lleugera semblança entre tu i jo et produeix urticària, a mi no. Però en general ja t'ho he dit mil vegades, no compartim visions de la vida, només espero de tu que votis SÍ quan calgui. Res més. No en tinc cap altra expectativa, ni tan sols que deixis mai d'insultar per a salvar el cul al teu estimat-adorat líder (ui, perdó, portaveu). Ni tan sols això espero. Sobreviuré, tranquil. 
Fer que les coses passin". Aquest concepte és diví, classic de tots els iluminats qu'et volen vendre la seva moto i emparentat amb el concepte nietschià del super-home en contraposició a deu(la divinitat, és a l'home), també el pots trobar a la religió que no té deu(EL BUDISME)evidenment que hi ha un fons de realitat, sino les enganyifes mai funcionen, i per explicar-lo manllevo les paraules d'un gran pintor: No saps mai quan arrivara l'inspiració, per això cal que t'agafi treballant.
Ui ui uiii, "divinitats", "religions"...!! Ho veus com se t'està encomanant? Aiii, que en vas, de despistadet. Fer que les coses passin és simplement i senzillament l'actitud contraposada a veure-les venir, contraposada a deixar-se anar, contraposada al conformisme, contraposada a esperar que les coses arribin soles o per una conjunció astral favorable. No hi ha res més que això. Fàcil. Clar. Transparent. Ben terrenal. Fins i tot tu ho pots entendre. Una altra cosa és que vulguis.