Doncs això. Vos ix el Becquer que teniu dins? Jo sóc molt romàntic; molt. Tinc els meus defectes, però de romàntic en sóc prou. Molt sovint pense en tuTot i que no et conecTot i que no sóc ningúPerò hauria de ser cecper a no vore una princesa com tu. Muntanyes, oceans i deserts creuaria Només amb el meu cor i la meua espada Amb l'esperança de retrobar-te un dia Amb el desig de retrobar a la meua estimada. 
Jodo! A mi alguna persona em recita la parrafada aquesta que has escrit, i el primer que faig és partir-me de riure... és pot ser romantic, però sense caure en el ridicul! 
Hauria de vore't a tu... Per cert, quin porcentatge de probabilitats me veus amb  Juan Carlos ?? 10%? 50%? 99,234%? 
El meu romanticisme el veurà la persona que tingui al meu costat...i espero no usar mai adjectius tan suats com "una princesa com tu"! Per cert, diuen que les obsessions són dolentes.
Sí, sí. 
El suicidi és una bona manera de superar-les! 
Tampoc calia passar-se, però vaja... 
Diguem-ne que de vegades l'humor negre ( i una mica desviat ) em pot... 
En tot cas humor macabre, necròfil... 
i coprofàgic... 
i el necrofàgic? 
Nah, se'ls menja vius.