La recent reforma fiscal del govern espanyol, que ha passat pràcticament desapercebuda pels mitjans de comunicació. va en contra de la progressivitat dels impostos i del manteniment i millora dels serveis públics. Cal la mobilització dels treballadors i treballadores per forçar la seva modificació. SI EM VOTEU, APUJARÉ ELS IMPOSTOS! La veritat és que ens agradaria molt sentir a algun candidat en campanya electoral fer una promesa com aquesta i trencar amb aquella gran bajanada que "abaixar els impostos és d´esquerres". Perquè és ben conegut que els impostos són un dels principals mecanismes, en una economia capitalista, per redistribuir la renda i disminuir les desigualtats. És per aquest motiu que trobem molt negativa la reforma fiscal que ha impulsat el govern del PSOE i que ha passat desapercebuda entre l´opinió pública, gràcies sobretot al desinterès d´uns mitjans comunicació massa interessats en la morbositat de la campanya de l´Estatut, quan no en la desaparició de Rocío Jurado. El contingut de la reforma Com que molt sovint les qüestions relacionades amb els impostos es formulen d´una manera excessivament tècnica i difícil de comprendre, intentarem, des d´aquestes línies, ser el més pedagògics possible. En primer lloc ens referirem a la reforma de l´IRPF (Impost sobre la Renda de les Persones Físiques) que consolida el seu caràcter dual. D´una banda, les rendes del treball (els salaris) seguiran tributant de forma progressiva, entre un 24% i un 43% segons el seu nivell. Fins ara, ho feien entre un 15% i un 45%, de manera que els autèntics perjudicats són els qui perceben salaris baixos. D´altra banda, i aquest és el fet més preocupant, es reserva un tracte diferenciat a les rendes del capital financer, és a dir, a aquelles procedents, per exemple, delbeneficis d´accions o de plusvàlues immobiliàries. Totes aquestes cotitzaran a un únic tipus del 18%, mentre, fins ara en la majoria dels casos, ho feien segons l´escala general, de forma progressiva. En segon lloc, tenim que l´Impost de Societats, al qual estan subjectes les empreses, patirà una disminució del 5%, durant els propers 4 anys: un autèntic regal als empresaris que en els darrers anys han vist augmentar els seus beneficis de forma continuada. Una mala notícia per a les classes treballadores La pressió fiscal disminueix sobretot per a les rendes més elevades i del capital, de manera que s´incrementa el pes específic de la contribució dels treballadors i les treballadores en el còmput global de la recaptació tributària. Però la conseqüència més negativa per les classes populars i pels joves és que com a resultat directe d´aquestes rebaixes fiscals, l´Estat veurà desaparèixer del seu pressupost prop de 4500 milions d´euros, que no es podran dedicar a la millora i al desenvolupament dels serveis públics. No ens entra al cap com es pot afirmar, com ho ha fet el ministre Solbes, que aquesta disminució de recursos no afectarà la garantia dels nostres drets socials, quan des de fa anys és públic i notori que l´Estat Espanyol es troba a la cua de la Unió Europea pel que fa a la inversió en educació i política de beques; o quan tot just s´està aprovant una llei de dependència que necessitarà d´un finançament adequat per desenvolupar els serveis socials; o quan les llistes d´espera a la sanitat pública formen part de la nostra quotidianitat; per no parlar de les dificultats per accedir a un habitatge de milers i milers de persones que pateixen les conseqüències de les pràctiques especulatives. Val la pena assenyalar en aquest punt que aquesta reforma fiscal manté les desgravacions per la compra d´un habitatge, però segueix sense incorporar-ne en el cas del lloguer. El context en què es dóna la reforma fiscal del PSOE fa que aquesta encara ens sembli més preocupant i incomprensible. En efecte, com a conseqüència de l´ampliació de la UE, els fons estructurals i de cohesió disminueixen considerablement. A més, l´Estat Espanyol està també a la cua dels països del seu entorn pel que fa a la pressió fiscal i al capdavant pel que fa al frau fiscal, que s´estima que se situa al voltant del 23% del PIB. És molt possible, per tant, que s´intenti compensar aquesta disminució d´impostos directes, amb un augment dels impostos indirectes, associats al consum, que paguem de forma idèntica tots els ciutadans i ciutadanes, fet que ens sembla profundament injust i que perverteix la funció redistributiva del sistema d´impostos. L´alternativa: explicació i mobilització En definitiva, la reforma fiscal del PSOE, que ha comptat amb el suport de la burgesia nacionalista, és una mesura continuista amb la política fiscal que va dur a terme al Partit Popular i suposa la introducció dels dictats neoliberals que impliquen el buidatge del contingut social i econòmic de l´estat i el desmantellament dels serveis públics. Considerem que es tracta d´un atac a les condicions de vida dels treballadors i les treballadores i d´un error des del punt de vista de la Segona Transició que s´ha iniciat a l´Estat Espanyol. Com ja hem explicat en diverses ocasions, l´objectiu principal d´aquest procés consisteix en derrotar políticament, econòmicament i socialment les classes socials oligàrquiques i especuladores, que són la base social del PP. Les rebaixes fiscals als beneficis obtinguts de l´especulació, van en direcció diametralment oposada i afavoreixen l´enfortiment d´aquestes classes. De fet, des que vam entrar en aquest nou escenari, hem estat insistint que un dels pilars d´aquesta segona transició havia de ser el desenvolupament del caràcter social de l´estat, però que aquest seria el punt que generaria confrontació amb el PSOE i amb altres forces de l´aliança democràtica, i així està sent. Davant d´aquesta situació només ens queda una alternativa: explicació i mobilització. Una explicació pedagògica i propera, que compensi la desatenció mediàtica. I una mobilització unitària, que impliqui a tots els sectors socials que objectivament es veuen perjudicats per aquesta reforma fiscal, que som molts. En aquest sentit, volem felicitar Esquerra Unida per la campanya que ja fa dies que està duent a terme, amb el lema de la qual volem acabar aquest article: "no ens deixem enredar: abaixar els impostos a les rendes elevades, no és d´esquerres!". www.joventutcomunista.org 
vota si a l'estatut. 
HiF, la coherència entre votar si a l'estatut i demanar la mobilització davant la reforma fiscal és absoluta; com ho demostra la referencia a la lluita de classes en ambdos comunicats. 
vosaltres no sabeu lo que es la lluita de classes ni la nacional. sou una colla de pijets multicultis amb ganes de donar pel sac al poble català i a més fer-lo cada cop més espanyol amb l'excusa de l'agermanament, sou del genera comunazi! 
HiF no ets capaç de donar un sol argument? Lo de pijets multicultis, francament m'ha arribat al cor... Potser hauriem de revisar on tenim cèl·lules el partit, no? lo del comunazi, m'ho hagués esperat de molta més gent. Ahir mateix, en un debat un del PP em va "acusar" de boltxevic 
doncs, si la majoria sou de classe mitjana alta, no heu patit fam, feu cartells a tot color que costen una pasta enlloc de construïr casal-menjadors per a pobres o escoles de reeducació marxista. i com ja he dit abans sou la punta de llança del neofeixisme espanyol encarnat en l'unitat economica espanyola (es a dir robem als catalans pq no sabem treballar i som uns morts de gana). això si l'exercit us recolza. 
No t'enteres absolutament de res: 0.Jo no he patit mai fam i no me'n penso pas amagar, i no crec que l'actual contradicció actualment a Catalunya estigui entre els qui pateixen fam i els qui no pateixen fam. No crec que la resta de moviments polítics hagin patit més fam que nosaltres però de totes maneres ja veig que t'agrada la demagògia... 1.Un partit comunista no és una ONG, té la funció de vertebrar la societat, de participar en tots aquells espais de la societat que permeten la seva transformació. Els comunistes no entenem la solidaritat com a caritat cristiana, com tu ho fas. Els comunistes no parlem en tercera persona quan parlem de solidaritat sinó que ho fem en primera persona en la mesura en que involucrem a tots els subjectes en el projecte. Els comunistes participem en moltes iniciatives d'altres entitats, sense caure en l'assistencialisme. 2. Els comunistes editem cartells i ho fem en aquell format més adequat en cada moment. En els darrers 8 anys des de la Joventut Comunista tansols s'ha fet una sola tirada de cartells a tot color. Quants cartells a color han fet altres organitzacions amb les que segurament simpatitzes més?? A mi tant m'és, però tu tens una contradicció. 3.Lo de que l'exèrcit ens recolza ja ha estat el millor... Et donaré un consell en castellà: "me gusta cuando callas porque estás como ausente" i a més t'estalvies de dir estupideses. 
l'exercit us recolza, recolza la vostra sacrosanta unitat de la patria (expoli moral i fisic de Catalunya, que es el que vosaltres voleu, tot i que ho amagueu amb un multiculturalisme ranci de salo i burges). si sou un partit comunista demostreu-ho i envieu a pendre pel cool els estatuts i pretengueu un estat nacional i comunista per catalunya, si no, no us feu dir comunistes. a mi realment me la suda un munt quan puc els arranco sobretot la parida aquella que surten ties bones i nois guapos amb samarretes comunistes, no esteu massa lluny de la falsa moral estetic capitalista. tradicionalment el moviment comunista a Catalunya ha estat per la unió iberica ( i perque no amb l'unió hanseatica o francesa o anglosaxona?) si us sentiu espanyols digueu-ho i no intenteu enganyar el poble català amb falses promese d'igualtat feu pena HIPOCRITES! 
HiF, argumenta el que dius perque tanta mentida cansa: On ha defensat PCC, CJC o EUiA l'expoli moral o físic de Catalunya (sic)? Com a partit comunista fem un anàlisi de classe en cada moment, i argumentem en funció d'aquest els nostres posicionaments. Així ho hem fet amb l'estatut. Em pots explicar que és això de la parida amb ties bones i tius amb samarretes comunistes??? És simptomàtic que jo fassi referència sistematicament al que tu escrius, mentre que tu, segueixes en una fugida cap endavant igualment sistemàtica. Compte amb les al·lucinacions, que la bèstia de la teva firma no existeix... 
ostia estic llegint la vostra merdaweb i acabo de flipar recomaneu un llibre d'un pavo J.Wagensber que portava el seu fill (jo el conec es ruben sino recordo malament pq l'anomenaven pel seu cognom) a una escola que costa més de 8000 euros l'any entre totes les despeses, gran comunista ell xDDD enllaç l'expoli moral i fisic significa seguir pagant espanya mentres ens insulta i menysprea la nostra cultura cosa que els comunistes preteneu amb la vostra unio comunista iberica [sic] (es a dir ecspanyola)... vosaltres podeu fotre els analisis que volgueu que l'unic que saben es cagar-la, busqueu-vos millors pensadors.... quans vots te la vostra secta??? ps; els grifos no existeixen, però tampoc existeix la inteligencia a la vostre secta i no ho dic ps2; em referia a aquesta merda de cartells http://www.joventutcomunista.org/mostra.php?id=13&tipus=destacat 
Abans de res, agrair-te que situís el debat sobre fets tangibles, doncs així serà tot més senzill. Anem per pams: 1.No recomanem cap llibre del Wagensberg, senzillament des del Revista Universitat en Marxa (revista dels i les comunistes a la universitat) vam organitzar un cicle sobre ciència i ètica en què hi va participar. I en vam transcriure la ponència, i la vam editar. I la ponència és interessant. Òbviament no ens interessarà la opinió del Wagensberg en molts d'altres aspectes, però crec que és de "manual" intentar cercar complicitats amb intelectuals en els camps en què sigui possible. Tansols cal llegir una miqueta de Gramsci, o millor, veure quina és la política de Cuba vers els intelectuals de la resta del món. Tota una lliçó contra el sectarisme. A mi, l'escola del fill del Wagensberg m'importa poc per no dir gens, el problema o la contradicció no és nostre. Colaborar amb persones de fora del partit no significa vanagloriar-los, alguns no som així de sectaris. 2.Els comunistes catalans tal i com afirmavem a la nostra conferència sobre la qüestió nacional defensem que cal fer pedagogia per tal de contrarestar les intoxicacions contra Catalunya. A més, respecte al finançament entenem que lo de la "solidaritat" és una fal·lacia en tant que l'actual espoli fiscal beneficia unicament a la burgesia d'Extremadura que pot permetre's tenir una fiscalitat menys progressiva. És a dir, els treballadors i treballadores catalanes paguem el que hauria de pagar la burgesia extremenya. 3. Com molt bé sabràs, el partit comunista és un intel·lectual col·lectiu (gramsci dixit), per tant no tenim pensadors. 4.La nostra "secta" te un diputat al parlament de Catalunya. 5.Els cartells és de calaix que no han d'agradar a tothom, l'estètica ha de ser funcional a la política i no al revés. Són dues cares escollides atzarosament. La nostra vocació, ho repeteixo una vegada més, va contra el sectarisme que predomina en l'estètica d'altres espais polítics. 
retorica buïda, el fet que tingueu un diputat al parlament que es comporta com es comporta es més que trist!!! a cascar-la si us penseu que per ser comunistes us deixare passar que sigueu espanyolots vas errat! NO A L'ESTATUT!! NO A ESPANYA!!! INDEPEDÈNCIA LLIBERTAT I JUSTICIA!