N'explicaré dues de pròpies: n n 1- Quan era petit, vaig somniar que la meva besàvia queia pel balcó de casa seva. La mateixa nit, ella va somniar que queia pel balcó. Vam compartir el somni? n n 2-Anava corrent a agafar el tren, quan vaig veure un ex-company d'institut pel carrer. L'anava a saludar... però no, no l'era. M'havia equivocat, es tractava d'un desconegut. Dos minuts més tard, arribo a l'estació i me'l trobo. I xerrem: "Òstres, quant temps sense veure'ns, un any, dos?". n n I una darrera, més mediàtica, de la meva família: n n 3-Era amb la meva companya a la casa del poble de la meva tia àvia, ja morta. Hi anàvem sovint els caps de setmana, quan no vivíem junts. Un vespre arribem, entrem al menjador, obrim el llum, i la meva xicota es queda glaçada. Ha vist un perfil, un home vell assegut al sofà de vora el foc. Miro jo, però no veig res. Ha desaparescut. Ella està en part espantada, però en part assossegada; l'home desprenia pau. Mesos més tard, en un dinar familiar, explica l'experiència... i el meu cunyat en culmina el relat! Ma germana i ell havíen estat visquent anys enrere a la casa. El meu cunyat va veure la mateixa presència, en el mateix indret, en la mateixa posició, i amb la mateixa sensació de pau. Havíen decidit no explicar-ho, ningú més ho sabia! n n n Podria fer un llibre sencer, especialment de relats i confessions dels meus familiars i amics propers. Històries reals, ben reals, viscudes amb intensitat i emoció. Històries increïbles, que esgarrifen però ens donen esperança que no tot està explicat per la ciència acadèmica. En tot cas, històries que la gent no expliquem per temor a ser objecte de burla. M'agradaria que us animéssiu a explicar allò que us hagi pogut passar (eviteu en el possible casos que no pogueu certificar, o bé que en desconegueu la font directa, històries de la premsa, etc.) 
Parlar a una persona i començar a dir, jo mateix, coses que ignorava, però que tenien sentit.   Es a dir, no parlava jo des del meu cervell, sinó "algú" (l'Esperit Sant) a través de la meva llengua.  Jo mateix em quedava sorprès del que jo deia. Mai no m'havia passat abans pel cap.    Això em va passar successivament amb diverses persones, algunes de les quals van morir als pròxims mesos o anys o bé es van fer cristianes. I una parella de ionquis es deixaren la droga (dejunant en una vella alqueria morisca de la Plana Alta).  A la Bíblia diu que no cal preocupar-se pel que hem de dir, que Déu ja ens posarà les paraules escaients.  "...no us preocupeu de com us defensareu ni de què direu: l’Esperit Sant us ensenyarà en aquell moment el que haureu de dir" (Lluc 12:11-12).  A Berberia (Tamazgha) me'n van passar unes quantes de sorprenents, també.
Hòstia, eres pitjor que un càncer de SIDA mal agafat.Ara ja t'otorgues benediccions que sols tenien els apòstols de Jesucrist.
I tu més bròfec que un forrellat de porquera La bona gent res no té a tèmer, però la que és roïna...Jo normalment no desitge res en especial, les coses passen perquè han de passar.Déu ens diu que avisem, la resta és cosa d'Ell.
Repetisc, ara ja t'otorgues benediccions que sols tenien els apòstols de Jesucrist. És per preocupar-se.
  Això no és cert.  Eixes coses sempre han passat en qualsevol època i ni tan sols només a cristians.  Però la teua ignorància en estes coses, com era d'esperar, deu ser molta.  Les promeses i dons de Déu són per sempre per als humans mentre dure la Terra.
Sí, tant comú que estic per proposar canviar la shahaada vist el teu miracle. A partir d'ara haurem de repetir:  Lā 'ilāha 'illā-llāhu Al Rampillun rasūlu-llāhBona nit, Al Rampill Al Mahdi Imam-l Asr Sahib Al Zaman! Sigam tots en la Teua Glòria!
  Cap humà no fa cap miracle, ni el que ens passa són exactament miracles.   Tals conclusions deriven de la teua supina ignorància en aquests temes.  Això que jo he explicat no és cap miracle sinó un do de Déu que dóna i ha donat a molts cristians, no perquè nosaltres siguem bons sinó per la seua gràcia, que és de franc.  Els miracles només poden ser fets per Déu, ara bé, pot utilitzar persones concretes al seu albir.   Que una persona "faça" un miracle (vist des de fora) no implica necessàriament que tal persona siga bona, perquè Déu no jutja les persones per això sinó per la fe i actes de bondat.  En tot això l'únic mèrit d'una persona és comportar-se com Déu vol en un moment donat, i obeir Déu.   Ningú no tenim cap poder sobrenatural en nosaltres mateixos.  No és per voluntat humana que algú "fa un miracle". Parlar, per ex., dels "miracles de St. Vicent" (cas que siguen certs) en realitat és inexacte. Vicent Ferrer, si de cas, no féu cap miracle, el faria Déu.  Si Ferrer era entès per flamencs i bretons parlant valencià, el mèrit era de Déu no de Vicent Ferrer.
Tindràs més èxit intentant convertir una pedra que amb mi. No obstant, perdona igualment a este heretge, Al Rampill Al Mahdi Imam-l Asr Sahib Al Zaman, no siga cas que veritablement sigues un escollit d'Al·làh i per boca teua es verbalitze la Seua Sagrada Paraula. Infinita siga la Teua Misericòrdia!
 Jo no puc "convertir" ningú ni a tu ni a una pedra. Sóc un inútil, ara i sempre. Però Déu pot convertir-te, si Ell vol.  No perquè tu no vulguis converir-te ho evitaràs, si Déu vol, així que vas apanyat.  Tu vés jugant i voràs...  Que burrots que sou per València  
Continua, cada vegada que m'escrius sóc beneït per la Teua Santedat, oh Mahdi!
 A mi el que digues mira, bufa la gamba... Ja t'apanyaràs... si pots...
Quines belles paraules ixen del teu teclat, oh Masih al Rampill!
  No totes les perles i trufes estan fetes per a certes persones 
Els camins de Nostre Profeta Al Rampill ad Dawla són inescrutables.  
  Ets molt ignorant perquè pertanys a una cultureta rural-catòlica endarrerida.  Les coses que dic són molt conegudes al món anglosaxó i molta gent les sap.   Ells són lliures i tu pertanys al Tercer Món.  Què hem de fer? Tu vols ser així, un provincià que es pensa ser molt graciós burlant-se del que desconeix totalment 
Veritables són les Teues Paraules, oh Al Rampill Akbar!
Estàs fent flood, cosa il·legal i per la qual ja vas ser banejat.Passe a enviar la corresponent denúncia.Ja que no saps actuar de manera civilitzada com les persones racionals sinó com a l'afavat mig-ouet subdesenrotllat de costum.
Sentencia't estic per la Teua Paraula, fins el Yaum al Qiyamah!
Espera ara la que et puga caure