Imagineu-vos que per qualsevol raó històrica( una guerra mundial, una catàstrofe...) els àrabs pateixen molt( al estil de l'holocaust jueu a la segona guerra mundial). Això coincideix amb una reclamació històrica d'aquests per el Al Alanduz. L'ONU vers el dur reves del poble àrab i en solidaritat amb ells i per no crear mal ambient i cap nou conflicte internacional, es posa a favor del projecte d'un nou país, Al Alanduz. Espanya que no sap reaccionar vers la pressió internacional i veien el clima polític actual pren una decisió. No volen donar la meitat del seu país decideix donar una part d'una de la seves colònies: Catalunya. Recordant que en un moment històric, aquesta colònia seva va pertànyer més de la meitat al poble àrab. Aquests els hi agrada la idea i vist que no poden obtenir res millor, accepten la proposta. Al cap d'uns mesos en una assemblea extraordinària a l'ONU es declara un nou estat: Al alanduz, que ocupa més de la meitat de la Catalunya actual. Això clar, ho fan sense consultar el poble català, que veien que ningú li dóna suport decideix dur a terme una lluita armada contra els nous ocupants. Els que defenseu Israel que opineu sobre això? Que feríeu si algun dia passes de veritat? només cal fer uns canvis en els noms i la ficció que aquí he explicat és la historia de Palestina, canvieu aquests noms: àrabs per jueus Al Alanduz per Israel Espanya per Anglaterra Catalunya per Palestina No entenc com encara hi ha gent que des de la lluita independentista catalana defensa lo que està fent Israel. Es pot estar més o menys d'acord amb l'estil de lluita del poble palestí, però això no treu que la seva lluita sigui legitima. El que no es pot estar gens d'acord es amb el que està fent l'estat d'Israel amb Palestina, es una acte de submissió i imperialista igual que el que ens fan Espanya i França amb nosaltres, donar-los suport es un acte total d'hipocresia. 
Els jueus eren nòmades i en una de les seves travessies van habitar Israel, també van habitar Egipte i això no fa que Egipte sigui dels jueus. A Israel hi vivien moltíssims pobles semítics que com els jueus havien arribat o més d'hora que ells, o més tard, però hi vivien tots junts i provenien tots de la mateixa zona. Tots els pobles que havien arribat a expeció dels hebreus van adoptar l'islamisme com a religió i per això els van fer fora. És cert que hi va haver un regne jueu dividit entre Judea i Israel però va durar 74 anys. Partint d'aquests fets, com un poble nòmada pot reclamar una terra com a seva? Eren nòmades i van viatjar per mig Àsia, nord d'Àfrica i Europa. Els gitanos també podrien reclamar Índia com a seva llavors? És cert que es van establir a Israel, però a part de que allà ja hi vivia gent hi van arribar molts altres pobles, per tant tenen el mateix dret que els jueus a reclamar-lo com a seu. Jo crec que el conflicte està en que aquella terra pertany tant a àrabs com a jueus, però els jueus basant-se en la Bíblia l'han volgut fer seva i han intentat fer fora tots els àrabs (en van fora 700000 els 1948) i sobre han anat expandint-se per territoris que no pertanyien ni a Judea ni a Israel. 
segons la biblia Israel es la terra promesa als hebreus. 
I segons el llibre de Deyan Kolev, que recull tot un seguit de llegendes gitanes de Bulgària, va existir un estat gitano a la Bulgària antiga. Això nomès si fem cas al que explica aquesta llegenda... Si la creació d'un estat s'ha de basar en documents tant acientifics com la Torà, la Bíblia o el Coràn, mes val que ens preparem per a una reedició de les Creuades, per la Jihad o per a qualsevol de les mantances que, en nóm de deu, ens ha tocat patir al llarg de la història. Val la pena reflexionar-hi... Besets! 
no en tenia coneixement, el que esta clar es que cap gitanop que conec reclama un estat propi. sobre si la biblia s'ha de seguir o no, home jo no soc cristià ni religiós el que està clar es que si que hi ha molta gent que ho és i els hebreus en una gran part són jueus per tant es llogic que segueixin l'antic testament! besets. 
Com he dit més a dalt, he emprat l'exemple del col.lectiu gitano com podria haver emprat el de qualsevol grup cultural que és reclamés hereu d'unes tribus a les que, dificilment, se'ls hi podria atribuir una filiació a una determinada religió contemporànea; doncs no se si saps que l'Islam, com el Cristianisme, és una derivació del judaisme (alguns empren la paraula "secta", que jo, per questions referents al numero de creients d'ambdues religions, obviaré), així com que l'hebreu i l'arab, lingüisticament, són llengües germanes, doncs ambdues són llengües semítiques de la família lingüística afroasiàtica. Els dogmes i la història del judaisme són el fonament del cristianisme i, com ja deus saber, l'origen de l'islam està vinculat, teològicament i per mitjà de la figura d'Abraham, patriarca del judaisme, reconegut pel cristianisme i un profeta molt important de l'islam, a la religió que professa la majoria de la població Palestina (que tambés és la majoria de població de l'Estat d'Israel pel que fa a números). És ahistòric situar el poble que viu actualment a l'estat d'israel, en l'espai geogràfic que abarca l'ordenament juridico-polític israelí, doncs amb lleis com la que cito més amunt, queda pal.les que etnològicament, els actuals ciutadans d'israel provenen de realitats geogràfiques d'allò mes diverses, i la reconeguda evolució del judaisme a l'actual islamisme, demostra que el fonament teològic d'ambdues religions els vínculen tant a uns com els altres (a excepció dels ciutadans no nascuts a Israel, que conformen un percentatge significatiu dins de la societat israelí) a les tríbus primigènies que evoques constantment. Val la pena reflexionar-hi! 
a veure, jo se perfectament l'història d'aquests pobles, no pas per un interés religiós sino socio-cultural, et puc dir que el més semblant que hi ha a un jueu és un arab (ambdós són pobles molt cultes, la desgràcia es que aquesta cultura arriba només a l'elit, tenen una llengua força semblant, encara que no igual, una manera de fer i un ritus pareguts etc.), desgraciadament (i com pasa sovint) qui més s'assemble més s'odia (potser per això hi ha ''tant d'odi'' entre catalans i valencians), he conegut al llarg de la meva curta vida jueus, musulmans, protestants etc. tots ells molt afables però totalment irracionals quan s'els parlava de ''l'altissim'', potser el millor seria directament l'intervenció de la Onu i l'establiment d'un estat mixte que equipares en dret hebreus i palestins (recordo que ambdós són pobles semitics així que no seria tant aberrant), ara ja t'aseguro jo que això no passara, cap dels dos ho permetria mai, i per suposat l'Onu mai ho fara, pensar una altre cosa es fer volar coloms. ps; jo no em poso de part de ningú, crec fermament que el poble jueu per les seves carateristiques mereix un estat nacional propi (ni que sigui només per defensar-se del nacionalsocialisme que en qualsevol moment pot tornar) i evidenment palestina també... 
Un estat nació no garanteix la defensa d'un agressor intern, Palestina ne's el millor exemple. Al meu parer el que s'hauria de fer és resoldre aquesta situació d'apartheid, otorgar la ciutadania, i per tant, drets civils com el dret a vot universal per a tots els residents d'aquell marc juridico-polític i, en un referendum democràtic, votar com és volen dir i quina confessió religiosa volen professar. I si és per pes demogràfic, em sembla que la resposta és ben clara... 
un estat no pot professar cap religió, si ho fessim tornariem a l'edat mitjeval o als estats islamics, quin fastig 
Jo diria que el judaisme és una religió i que israel és un estat jueu, és a dir, és un estat que professa una religió. Corregeix-me si m'erro... 
no no, no m'has entés, jo estic en contra (mes aviat estic en contra d'això i no del conjunt de l'estat) de tots els estats que professen una religió, crec que els estats han d'ésser laics. 
Aleshores tu i jo estem d'acord!