He estat donant-li voltes al tema de la violència, i volia preguntar-vos que penseu de la violència. Hi és present en la nostra societat? fins a quin punt és quotidiana? Què vol dir en realitat violència? Es tracta de veure si darrere de la càscara que la moral oficial ha ficat al voltant de la violència (que si és el pitjor del món, que és un motiu molt més que suficient per perdre la raó en qualsevol) n'hi ha motius reals per rebutjar-la. el més probable és que en cap moment siga ni el que és oficialment ni el contrari: haurà un terme mig. En fi, què en penseu??? 
Pense que, quan no queda més opció, s'ha de recòrrer a ella. A Demà, Euskal Herria, n'Otegi diu quelcom així com "quan a un poble li neguen la paraula no li queda una altra opció que agafar les armes, i això és justament el que ha passat a Palestina, a Colòmbia, a Irlanda del Nord o a Euskadi". Siguem francs amb este punt: a la Revolució Cubana, el Moviment 26-J no va combatre amb confetti. Per una altra banda, estic d'acord amb Oscar lo Roig: com a animals que som, la violència és una cosa inherent a nosaltres. No ens enganyem, fa poc vivíem a les cavernes: es necessita un instint de violència per a defendre als teus èssers estimats o caçar per a portar el menjar a casa. 
Respecte a l'últim punt, s'ha de diferenciar entre violència instintiva (necessària per caçar en els animals per ex.) i violència gratuïta. 
No crec que aquest fil parli de la violència de caçar animals. Tanmateix, aquesta violència instintiva que tu dius, seria la que s'empra per defensar els teus. Per sort, l'evolució animal fa que cada cop l'instint tingui més força fins al punt que la conducta raonada els reprimeix. Ah! L'antítesi de violència instintiva no seria gratuïta. Gratuïta seria si no hi hagués motius, i hi ha violència que té motius, i no pas instintius. 
No entenc el que vols dir amb l'última frase. De tota manera, jo he obert el fil senzillament per un motiu: que l'argument de la violència és en la nostra societat un dels més forts que n'hi ha. Pensa-ho, tu vas discutint i si algú es planteja mínimament coses porperes a la justificació de la violència... s'ha acabat la discussió i comença l'aldarull. Quantes vegades t'han dit: qui pega a algú, perd automàticament la raó? a mi moltes... i crec que paga la pena reflexionar al voltant d¡un tema tan important aleshores. jo sí que crec que la violència per caçar animals s'haja d'incloure en el debat, aporta una altra visió del que implica la violència, i molt interessant: les conseqüècies beneficioses de la violència. M'agrada que participes tant, significa que ineterssa 
XD sí que m'interessa, sí. Aquest és un dels meus cavalls de batalla i un dels meus temes preferits de discussió XDDDDDDd Jo no contemplava la violència a l'hora de caçar animals perquè és una violència totalment necessària per temes de requisits nutricionals (ara em pot sortir un vegetarià dient que la llet i els ous - que de fet, són fetus animals - són suficients, però jo no estic d'acord) i, en un debat sobre la conveniència de la violència, penso que no aporta res. Pel que fa a l'última frase, el que volia dir és que no tota violència no instintiva és gratuïta. La frase "qui pega algú, perd automàticament la raó" l'he utilitzada més d'una vegada per carregar contra alguna persona violenta (per mi, pegar significa no saber raonar i qui no sap raonar em perd tota la credibilitat, malgrat pugui tenir raó), tot i que, de fet, no me la crec . Com he dit abans (i com m'has ajudat a precisar), la violència és l'arma de qui se sent inferior. Una persona que pegui quan la discussió no va cap on vol demostra que no sap argumentar la seva posició; pot ser que tingui raó, però no troba la manera de demostrar-ho i imposa la seva visió a hòsties. 
Per tant n'hi ha un tipus de violència (l'animal) que és legitima perquè es fa necessària per sobreviure. Açò planteja dos observacions: 1ª Que la violència no és dolenta en bloc, sinó que determinades formes de violència estan justificades. 2ªQue cal precisar quina és la violència reprobable i perquè i quina és la beneficiosa i perquè. Fins a quin punt està viciat el discurs no-violent per a que s'arribe a afirmar que la violència és dolenta en bloc quan és evident que no ho és així? El que és més raonable és dir que la violència és dolenta en algunes circumstàncies i en unes altres és legítma (per exemple en casos de supervivència o extrems). I llavors hem obert la Caixa de Pandora: - són justificables determinades guerres??? - és justificable la violència revolucionària??? - és justificable la violència d'un poble en actitud d'autodefensa??? - és justificable la fam (s'entén com una violència)??? - és justificable la violència com a eina política??? Sincerament sembla una cosa que o és molt molt difícil d'acordar o senzillament impossible. 
Jo crec que cap dels casos és una situació on la violència sigui legítima. T'has agafat a la cacera perquè sembla que trenca la solidesa del discurs però no és així. (de fet, et podies haver agafat també al suïcidi i a l'eutenàsia, que defenso perquè no viola la llibertat aliena) Per menjar carn, es fa imprescindible matar, perquè senzillament, una cosa implica l'altra. En la resta de casos i, per tant, en QUALSEVOL problema entre persones, col·lectius o "entitats que raonin", hi ha solucions alternatives a la violència, que no violen la llibertat o ho fan en mínima mesura. 
Què és la violència??? 
uf. Si la busco al diccionari no té gràcia i si la defineixo jo, m'oblidaré d'algun concepte important