Presentació del JAG: Joves per l’Alliberament Gai Durant els darrers anys, el moviment d’alliberament lèsbic i gai ha experimentat molts canvis. En el seu naixement, havia sorgit com una lluita antisistema i revolucionària (Stonewall, 1969), però en aquests 30 anys d’història, el moviment als Països Catalans s’ha deixat institucionalitzar i assimilar per les mesures reformistes promogudes pel sistema patriarcal, que han consistit, per una banda, en la submissió al mercat capitalista, mercantilitzant el fet homosexual (amb la creació de guetos, com el Gaixample, l’anomenat "euro rosa", o la imposició d’un prototip de gai concret: consumista, apolític i espanyolitzat); per altra banda, en la institucionalització de la nostra lluita, buidant-la de tota combativitat i discurs revolucionari, així com en l’assimilació de l’homosexualitat al model de relacions definit pel patriarcat (contracte de parelles de fet o matrimonis civils). Davant d’aquesta situació, i amb el FAGC (Front d’Alliberament Gai de Catalunya) com a únic referent, creiem necessari tornar a bastir el moviment d’alliberament gai d’esperit combatiu i revolucionari en l’àmbit juvenil. Per això tornem a engegar el JAG, en l’àmbit dels Països Catalans, com a organització juvenil, emmarcada ideològicament en l’esquerra independentista. Us adjuntem la declaració de principis on s’especifiquen els nostres objectius i es defineix la nostra lluita, i ens oferim a presentar la nostra organització als vostres col·lectius, casals o ateneus. Si voleu contactar amb nosaltres o esteu interessades en la nostra organització, visiteu http://www.jagweb.tk Girona, 21, 22 i 23 d’abril, en assemblea reconstituent del JAG Declaració de principis El JAG som un grup de jovent d’arreu dels Països Catalans que lluitem per l’alliberament gai i contra l’homofòbia, en l'àmbit juvenil. Volem que els joves puguin desenvolupar la seva opció sexual amb llibertat total a qualsevol racó del país; sense homofòbia, sense agressions, ni insults, ni burles, sense haver d’exiliar-se a les grans ciutats. Volem que a cada comarca, a cada poble (per petit que sigui) es parli de sexualitat amb llibertat, d’homosexualitat; a les escoles, als instituts i allà on faci falta. Lluitem per tal que s’estableixin els mecanismes necessaris perquè el jovent pugui tenir la informació necessària en el moment adequat i pugui viure la seva sexualitat lliurement. A més a més d’una lluita constant contra l’homofòbia, pensem que el moviment d’alliberament gai ha de ser una lluita antisistema i revolucionària: una lluita contra el patriarcat, el règim heterosexista, el sexisme i el sistema capitalista. No volem integrar-nos a una societat a partir de pautes que marca el sistema per tal d’assimilar l’homosexualitat i controlar-la (matrimoni gai, parelles estables, estereotips…), sinó canviar-la de soca-rel, reivindicar el dret a la diferència, a la diversitat. Volem abolir els mecanismes de control social, el matrimoni civil, la falsa igualtat social, l’opressió silenciosa vers la diferència. Alhora, com a joves, creiem que el concepte de majoria o minoria d’edat legal és igualment una altra forma de repressió i de control social: una imposició totalment artificial. Al mateix temps, lluitem contra estereotips imposats pel "comerç rosa", contra cànons de comportaments i sistemes de valors que obeeixen a un benefici comercial (i que generen homofòbia entre gais). La cultura gai no existeix, és només un negoci, una demanda creada pel sistema capitalista. Volem destruir la regulació, la mercantilització i la institucionalització del fet homosexual. L’objectiu és extingir l'homofòbia tot creant noves formes de relació i nous processos d’identificació, espais alternatius, per tal que el desig sigui lliure, sense matisos, sense establir rols, comportaments o estereotips. Volem drets individuals. Lluitem per ser tal com som, transgredint i enderrocant els esquemes socials dominants: lluitem per la revolució sexual als Països Catalans. 
 pintada del JAG a Girona
Tot em sembla molt bé però crec que això sobrava. No és que precisament que ajudi a tenir una bona imatge de la nova associació. Cada vegada que veig una pintada d'aquestes o del No a l'Estatut a Girona en una paret pública se'm cau la cara de vergonya per la part que em toca, com a independentista i partidari del No. La gent ho associarà a tot el vot en contra de l'Estatut i farà que perdi vots, perquè es clar, algú que pensa que amb els seus diners s'haurà de repintar una paret pública per culpa d'una pintada d'uns adolescents, no crec que agafi massa bona imatge del No. I no me'n vaig més de tema. 
però és que no tothom té els mitjans que tenen els "partits parlamentaris"... llavors, com poden fer sentir la seva veu? 
Doncs han encartellat la ciutat amb la Campanya Diguem NO, s'han fet veure i sentir, sens dubte. Les pintades han estat complementàries i des del meu punt de vista, ha fet agafar mala imatge a la campanya del NO, perquè a la gent li emprenya veure la seva ciutat amb graffitis. Més cartells, més actes; aquesta és una bona forma de fer-se veure, crec jo. 
Doncs a mi m'emprenya veure la ciutat plena d'anuncis de productes de consum. Els grafitis no em molesten tant com això. 
Me n'alegro, però no entenc perquè barreges coses. Què hi tenen a veure els productes de consum? Encartella la gent, a les escoles públiques? Perquè els personatges amb qüestió sí que pinten al Pare Coll, per exemple. 
Estava parlant de coses que emprenyen a la gent de la ciutat. I he dit que jo sóc "gent" i que a mi em treu de polleguera el bombardeig publicitari que rebo cada dia. Les pintades, i més si diuen coses interessants, m'agraden perquè reflecteixen que la ciutat és viva. 
Doncs em sembla de conya, doncs el que pots fer és pagar la repintada amb els teus calers. D'això se'n diu egoïsme i mala educació. Qui et penses que ets tu per decidir sobre els diners de la gent? Perquè a la gent no li dóna la gana que amb els seus diners es pagui la repintada d'una escola pública massacrada per uns adolescents. En canvi el suposat bombardeig publicitari se'l paguen ells, no tu. A part, que jo vegi a les eleccions no guanya cap partit comunista ni que s'ofereixi a restringir la publicitat als carrers, per tant no parlis en nom de "la gent". En canvi una ciutat neta no només es presenta un partit demanan-t'ho sinó que no en conec cap que no ho vulgui, per tant jo sí que puc parlar en aquest cas sobre el que diu la gent. Convindria que et llegissis la de tonteries que estàs dient, com que si a tu t'agrada que es pintin les parets públiques s'han de poder pintar. PD: Que la ciutat sigui viva no vol dir que sigui guarra, feia temps que no llegia una frase tan estúpida com la última que has escrit. Una ciutat pot estar molt viva, però neta. És qüestió d'higiene. Que tu no la comparteixis no et dóna dret a dir que tots som uns guarros, per simular estar vius, quan de vius ho estem, i molt. 
Només parlo en el meu nom, i dic la meva opinió sense representar ningú més. Per mi és més guarrada el fum dels cotxes i els anuncis, que les pintades en murs grisos com la de la fotografia. Salut! 
Ai déu... PERÒ pq barreges coses??? xDDD de què parlem ara, que hi hagi més coses guarres de la que parlem no vol dir que del que parlem no ho sigui també! Cada vegada que et dic que una cosa està malament diràs que trobes que n'hi ha que estan pitjor?? Però llavors un debat amb tu és impossible! 
les parets son el diari del poble