Un dia em van argumentar com l'independentisme, en el cas català, era una via revolucionària, i que per tant els comunistes catalans haviem de ser independentistes. No sé si ho sabré explicar; una cosa és entendre-ho, i l'altre és abocar-ho. L'argument s'inicia d'aquesta manera: hem de distingir dos termes, el fet de ser revolucionari del fet de ser comunista. Es pot ser revolucionari sense ser comunista, però no a l'inrevés. Aclarit aquest detall, ens detenim en la qüestió nacional. Un procés d'alliberament nacional no és en sí mateix ni revolucionari ni reaccionari, tot depèn del context en què es produeixi. En el cas dels Balcans, les lluites nacionals independentistes no eren probablement gaire revolucionàries, ja que del que es tractava era del repartiment imperialista del pastís balcànic (els alemanys es quedaven Eslovènia i Croàcia, els americans Bosnia i Kosovo, simplificant-ho). En canvi, en el cas d'Espanya, la cosa és diferent. Aquí, del que es tracta és de l'afebliment d'un país imperialista, de la seva destrucció, d'un sotrac al cor de la Unió Europea que no interessa ni als mateixos americans. Com a observació, ni els catalans, ni els bascos, ni els gallecs tenim aliats fora de nosaltres mateixos. El nostre procés fa nosa, molesta, incomoda, perjudica el capital. Una cosa és la fragmentació dels estats pobres, una altra ben diferent és la partició dels estats rics i poderosos. El procés nacional català és revolucionari, més enllà de la voluntat dels seus propis protagonistes. I com tots els processos, es donen contradiccions, com la dels independentistes de dretes, o fins i tot dels independentistes socialdemòcrates. Algú, a racocatalà, feia la observació de que els indepes liberals estan ara més a prop de l'esquerra independentista que no aquesta de grups com la CJC. I és cert. Crec que ens en comencem a adonar... Però és una contradicció aparent. Ja hem dit anteriorment que una cosa era ser revolucionari a seques, i l'altre era ser comunista. Es pot ser el primer sense ser el segon. I si bé ser independentista de dretes és una contradicció aparent, ser comunista i no independentista és una contradicció real. I és que gràcies a l'escenari polític creat, el comunisme català no-independentista ha quedat al descobert. Amb l'excusa del PP (que fa de poli dolent), s'ha abraçat a l'oligarquia catalana i espanyola amb fervor, en plan fanàtic, fent campanya activa pel SI. Tota una lliçó. Sí, tota una lliçó. Identitat dels contraris? O falsa identitat dels que es pretenen comunistes internacionalistes? Ja direu què en penseu. No he volgut escriure un document acabat, sinó tot el contrari. Peca d'intuitiu. Però crec que és un tema que s'ha posat sobre la taula aquests mesos, i especialment aquests darrers dies. 
 ITALIA UNITA? Salut a tots! 
Què té de dolent ser comunista i voler la unitat d'un país. En el cas d'Itàlia no hi ha tantes nacions oprimides com per l'estat espanyol, i el nacionalisme de les nacions oprimides per itàlia és molt minoritari. Tot i això, vaig llegir una vegada un document del partit comunista italià i estava a favor de l'autogovern de Sardenya. I si vas per les ciutats més comunistes d'itàlia et pots trobar perfectament pintades a favor de l'autodeterminació de Sardegna. Europa unita Europa proletaria Europa unita Europa rivoluzionaria non e` un porblema di destra o sinitra non e` un problema di ideologizzazione non e` un problema di colori e bandiere e` solo pura opposizione fuori dalla NATO, sciacalli d'Occidente! Europa unita Europa proletaria Europa unita Europa rivoluzionaria 
" En el cas d'Itàlia no hi ha tantes nacions oprimides com per l'estat espanyol,i el nacionalisme de les nacions oprimides per itàlia és molt minoritari" -Padània -Sicília -Sardenya en el cas d'Espanya hi ha: -Catalunya (PPCC) -Euskadi (EH) -Galícia Salut a tots! 
-Catalunya (PPCC) -Euskadi (EH) -Galícia Què se n'ha fet d'Asturies, Cantabria, Aragó, Illes Canàries, Lleó, Castella, Andalusia? 
No fotem siusplau, el CIEMEN no les reconeix pas com a nació, de fet perquè no ho son. Hem de saber distingir els trets regionals dels trets nacionals. Salut a tots! 
CIEMEN = Paraula de Déu inapelable? Em podries dir perquè no són nacions? En què es diferència Cantabria i Catalunya, perquè Catalunya sigui una nació i Cantabria no? 
 nació [s. XIV; del ll. natio, -onis 'naixement; raça; nació', der. de natus, -a, -um, participi de nasci 'néixer'] f DR /POLÍT Comunitat d'individus als quals uns vincles determinats, però diversificables, bàsicament culturals i d'estructura econòmica, amb una història comuna, donen una fesomia pròpia, diferenciada i diferenciadora i una voluntat d'organització i projecció autònoma que, al límit, els porta a voler-se dotar d'institucions polítiques pròpies fins a constituir-se en estat. Salut a tots! 
I tots tenen vincles culturals que els uneixen (llengua, balls i altres tradicions) i encara que siguin menys que aquí hi han independentistes que volen un futur lliure per la seva nació. 
A veure, els pobles i les ciutats també ténen vincles que els uneixen i alguns ténen balls propis i no per això són cap nació. 
Llavors podem considerar que els espanyols que diuen que Catalunya no és una nació tenen raó? Sicerament, m'agradaria que m'expliquessis les diferències entre Asturies, Lleó, Cantabria o qui sigui amb Catalunya. 
Asturies, Lleó, Cantabria, Aragó, Andalusia, Castella, Extremadura, Múria, estan perfectament integrats en el sentiment espanyol. No recordo qui va dir que perquè un territori fos nació com a mínim hi havia d'haver un partit independentista amb força. I crec que és cert, és representatiu del sentiment d'identitat nacional. Salut a tots! 
De sentiment espanyol n'hi ha molt més a València que a Aragó, Lleó, Cantabria o Andalusia i no per això deixen de ser una nació. I a València tampoc hi ha cap partit independentista amb força, com a la Catalunya nord, llavors passen a desaparèixer automàticament com a nació?