Mentre Montenegro avança, mentre el País Basc continua fent passes endavant, l'independentisme català està immers en un cul-de-sac sense que se'n vegi el final del túnel. Mentre Europa veu néixer nous estats que s'espavilen i tenen dirigents polítics capaços d'engrescar llurs poblacions i liderar processos d'emancipació, els catalans d'aquí a deu anys encara estrem discutint sobre el traçat de l'AVE, sobre el desdobalment de l'eix transversal, sobre l'eix del llobregat i sobre el traspàs de l'aeroport. Els nostres polítics actuals no donen per a més. CiU defensa un estatut que perpetua la nostra nació dins l'estat espanyol. ERC té uns dirigents de fira que si no fos per les seves bases hores d'ara qui sap què haurien decidit de votar (un nul polític o un sí crític, Bargalló dixit). La CUP s'entreté en l'àmbit municipal com a aprenents de polítics mentre el país continua a la deriva. Cap on va l'independentisme català? Amb l'horitzó d'un nou tripartit que, segur, s'esdevindrà de nou, s'allunya cada cop més el pacte CiU+ERC, pacte desitjat per molts nacionalistes i independentistes. Seria ERC capaç de fer president de la Generalitat un Montilla? O una De Madre o un Iceta? Mentre el nacionalisme català estigui tan dividit els espanyols se'ns colaran a casa per la porta gran. De fet, ja controlen tot el país: Diputacions, consells comarcals, federació de municipis, ajuntaments de les principals ciutats del país, Generalitat. Ni CiU en vint-i-tres anys va acaparar tant de poder! 
Sense postures que realment defensin el pais i deixin de banda del seny català està clar que el pais avançarà cap a una idea federalista i s'oblidarà del verdader objectiu. El que ens cal és una agitació de masses, on creem mitjans de comunicació propis i tindre persones afines a nosaltres en tots els sectors, des dels barris marginals fins a l'alta societat passant per l'esport o per el teatre, actors de cine etcètera. El que també ens cal és trencar aquesta idea que tenen alguns d'intentar tancar-se en la seva organització o pseudo-partit polític i creure's que ells sols movilitzaran a la gent. Hem de pensar que dins de l'independentisme hi ha moltíssimes tendències i que fins que totes aquestes no es posin en una taula rodona i parlin del que realment els importa Catalunya no podrà avançar en una sola direcció. També crec que aquesta idea d'intentar buscar al.liances amb països del 3r món i pensar que el nostre pais és com el seu és un error. Nosaltres som un pais del 1r món amb els problemes que comporta ser un pais desenvolupat. Per això crec que hauríem de buscar aliances amb països com el Quebec, Irlanda o algun pais Escandinau, aquests últims molt avançats en quan a concepte de democràcia. Per últim m'agradaria aclarir l'agitació de masses que he esmentat més amunt. Crec que s'hauria de començar a pensar que el nostre pais té 11 milions d'habitans. De cap de les maneres és un pais petit en comparació amb altres d'Europa. I pensant des de la visió espanyola i francesa és un tema que els hi fa molta por. Quan realment un dia, tota la gent es movilitzi per defensar la virginitat d'un territori i a la no edificació sobre ell, o quan centenars de milers de persones facin boicot a un producte per no etiquetar en català, ens n'adonarem de la importància del poble unit. 
Estic força d'acord amb tu, excepte amb les aliances. Com bé has dit, som un país del 1r món. Jo crec, doncs, que hauríem de començar a mimar certs països que tallen el bacallà al món, posar-nos de costat dels forts i no pas dels dèbils com Irlanda per exemple. Per això sempre defensaré els contactes amb els Estats Units, que són al capdavall el qui més podria ajudar-nos si els tinguéssim de la nostra part. La resta és perdre el temps. 
Vols dir Estats Units?? Aquests països em fan por com a aliats ja que a la primera te la claven per l'esquena 
A més, aliar-nos amb assassins?? Edite: a més, el que he dit abans, que si volem formar uns PPCC socialistes, USA no mos interessa com a aliats. 
Per què els Països Catalans han de ser sempre socialistes i no poden simplement ser un país normal com qualsevol altre? 
Preferiries uns Paisos Catalans on se seguisca destruint el medi ambient per a enriquir-se uns pocs, on manen les empreses per damunt dels nostres drets o on els preus de les vivendes siguen impossibles de pagar?? Llavors que et diferència del PP? En que tu ets independentista i ells espanyolistes?? Jo no he parlat ni de comunisme ni d'anarkisme ni res; només opine que els PPCC hauran de tindre un sistema económic més just que el que estem patint ací a Espanya. Que, al cap i a la fí, volem l'independència per algo... Però bé, és només una opinió meua. 
Una cosa és el desenvolupament sostenible, la justícia social i l'ètica, i una altra molt diferent és anar-se'n a l'extrem del socialisme. que jo no sigui pro-comunisme ja em fa automàticament ser un dretà sense sensibilitat pel medi ambient o per la justícia social? Home, no treguem les coses de lloc eh! 
Perdona. 
Perdonat!