Avui he pogut llegir un fil molt interessant sobre la qüestió del gallec. La pregunta era si forma part de la lusofonia o no. Suposo que la majoria dels gallecs dirien que apart de la qüestió lingüística queda clar que Galiza i Portugal són dues nacions diferenciades. Però en el cas del País Valencià, què s'hauria de dir? Queda claríssim que el valencià forma part del mateix sistema lingüístic que el català. La meva pregunta és, però, si el País Valencià és una nació, si els valencians són un poble diferenciat del poble català. Perquè si València forma part de la nació catalana, els valencians són catalans. Però si el País Valencià és un territori català, un país català, llavors què és la terra entre Vinaròs i Oriola? una regió? Un conjunt de pobles i comarques sense identitat pròpia? Crec que no. Em sembla curiós perquè la majoria dels valencians nacionalistes que he conegut afirmar que se sent valenciana. El que sí diuen és que el català és la llengua que comparteixen amb Catalunya i les Illes i que hi ha molts lligams culturals i històrics entre els tres territoris. Però la meva (prou modesta) experiència ha estat que ni els valencians més catalanistes solen negar una identitat (nacional) valenciana. Simplificant-ho una mica: Són els valencians catalans o no? He sentit que ser valencià és una manera específica de viure la seva catalanitat. Bé, això es pot dir també en relació als andalusos endret d'Espanya: són andalusos però al mateix temps espanyols (ja ho sé, alguns ni tan sols creuen això). Però parlant seriosament: si diem que ser valencià és una forma de ser català, per què és il·legítim que per a la gran majoria dels valencians no representi cap problema ser valencià i espanyol alhora? Llavors la pregunta seria si València és una nació o una regió. Si és una regió, en seria de quin país, de quina nació? Es il·legítim ser de nacionalitat espanyola com a habitant del País Valencià? I si ni és una regió i una nació pròpia, com es podria definir la identitat col·lectiva dels valencians? Hi ha una cosa enmig? Perquè em sembla cert que hi ha unes senyes d'identitat i unes característiques culturals, una personalitat diferenciada, un sentiment i una consciència de ser poble que justifiquen el terme de la valencianitat. Moltes preguntes, molts dubtes. 
Que el valencià, el balear, el lleidatà, l'alguerès etc. són la mateixa llengua és un fet científic. El nom no fa la cosa. Per mi, el terme indicat és català, tot i que és una cosa que es consensua i ja està. Pel que fa a si la nació dels valencians és la mateixa que dels principatins no t'ho puc dir perquè mai ningú els ho ha preguntat. Mentre que la unitat d'una llengua és un fet objectiu, la nació és subjectiva. He repetit en 54 fòrums diferents la definició de nació i, com sempre, en remarcaré els termes, cultura pròpia i voluntat de constituir-se en estat. Fins que no se'ns pregunti a principatins i valencians si volem constituir-nos com a un estat, no sabrem si som una mateixa nació o no. 
Doncs no crec que la voluntat de constituir-se en estat siga realment un tret necessari per tal d'esser una nació; aquesta es la definició del diccionari, oi? Crec que la nació no ha d'esser definida per res subjectiu, si no tan sols per fets objectius, així tenim una psicologia social, una llengüa, una historia (que evidentment estará dividida en alguns moments, pero a trets generals em sembla que es bastant homogenea), una cultura i simbología nacional bastant continua del nord al sud. A més, indiferentment que l'análisi s'hagués de fer en base a la voluntat de constituir-se en estat, us asegure que al País Valencià hi ha gent que es vol constituir en estat juntament amb la resta dels Països Catalans. Ara bé, després d'haver senyalat les raons per les que crec el P.V. no es una nació mentre si que ho son els PPCC, haig d'aclarar que si que crec que existeix una 'societat valenciana' o inclus 'poble' valencià (si entenem el terme en un sentit ample, deslligat de la nació). Altra cosa que s'ha de tindre en compte es que hi ha cops en que es millor que la nació estiga formada per diferents estats, doncs resulta desastros crear estructures de poder en contra de la voluntat dels ciutadans. 
la teva és una manera de veure-ho (que, tot s'ha de dir, no s'ajusta al concepte consensuat de nació). Ara, què mesures per dir que tenim una mateixa psicologia social? Jo, senzillament parteixo de la definició de nació per dir que cal un acord de la major part dels ciutadans perquè siguin part d'una mateixa nació. El país valencià va rebre una allau molt forta d'immigració madrilenya i nosaltres, andalusa. El cas és que dubto que ara mateix la major part de la població principatina i valenciana se sentin part d'una mateixa nació, diferent de l'espanyola, i si no hi ha consciència nacional, no som nació. Tant de bo m'equivoqui. Això no treu que en un futur, i després de molta pedagogia al ciutadà, ho poguem tornar a ser. I dic tornar perquè és evident que en algun moment ho vam ser. 
Quin es el concepte consensuat de nació i per qui? No está subjecte a critica tot i així? Europa s'está tornant una nació doncs? No mesure res per afirmar que existeix una mateixa psicologia social, simplement observe a trets generals el funcionaments d'ambdues associacions, així els seus estimuls. 
- El que surt als diccionaris. - Consensuat pels filòlegs segons el concepte que en té la gent (se suposa) - Clar que està subjecte a crítica, per això et dic que la teva és una manera de veure-ho, tot i no ser l'oficial. - Si no mesures res, com pots provar que som una mateixa nació, doncs. 
Bé, així doncs igual será dificil d'arribar a un acord, doncs jo intentava donar-li un sentit cientific i practic al terme, feina de politolegs o sociolegs enlloc de tractar-se de feina d'un filoleg. La sociología qualitativa no té necessitat de "mesurar" res per tal de demostrar quelcom. De totes formes, he d'admetre que estic afirmant coses que no he tingut oportunitat de demostrar (ni tampoc desmentir) i de moment l'únic que he trobat son una serie d'indicis que em condueixen cap aquesta conclusió, igual erro i finalment existeixen dues nacions (o més) que son molt semblants. Seria interesant que alguna organització realitzés aquesta mena d'estudi a nivell de PPCC i en plan seriós a veure que surtia. 
Eric escrigué: Bé, així doncs igual será dificil d'arribar a un acord, doncs jo intentava donar-li un sentit cientific i practic al terme, I què és més pràctic que identificar nació com a aquella comunitat que per qüestions culturals, històriques etc. vol assolir una estructura d'estat per autogovernar-se? 
Dóna, doncs crec jo que una descripció basada unicament en qüestions objectives, vaja, eludint alló de "vol assolir", doncs la voluntat no es tan sols quelcom subjectiu es que a més es molt abstracte, una majoria que vullga votar si a la independència? abstenció més si? tal volta un exercit amb el poder suficient per esdevindre un estat? No sé, jo ho veig complicat aixó d'analitzar la voluntat d'esdevenir un estat. 
per això hi ha tants problemes: les nacions amb estat és evident que ho volen ser, però en canvi en nacions sense estat o els ho preguntes en un referèndum o no n'hi ha proves. És per això que Espanya no permet el dret a l'autodeterminació: perquè no tiguem proves d'afirmar que som una nació (i pq no ens independitzem, que és la causa immediata d'oficialitzar que s'és una nació). I tornant amb lo de subjectiu o objectiu... és que una nació no és res objectiu. Un estat sí, una nació no, perquè neix de l'experiència personal i col·lectiva i de la voluntat.