Com que he obert un altre fil polèmic on sembla que tothom està d' acord en què una persona amb nom espanyol (per tant segurament castellano-parlant) pugui presidir la Generalitat ara n' obro un altre per preguntar si sent coherents amb l' opinió majoritària i la realitat social de Catalunya també és convenient que es comenci a fer independentisme en espanyol. 
On es parlà català però que ja s'ha perdut o on està apunt de perdre's i l'ús social del català és mínim sí que s'haurien de fer les coses en bilingüie català/espanyol, francés o italià. 
Ús social és diferent a comprensió. 
crec que parla de comarques com la Vega Baixa del Segura, per exemple, on s'ha parlat des del segle XIII pèro no te cap aceptació hui més que per a una minoria d'un 0,001% per dir algo. Ahi si que pot ser més "util", o almenys esencial, ja que encara que els joves ho van entenent, gairebé ningú ho fa servir. 
Depén del què vulguis aconseguir. Si vols augmentar l'ús social és prou absurd fer-ho en bilingüe o directament en castellà, si el problema no és l'ús social sinó el desconeixement sí que s'ha d'enfocar diferent. Vaja que l'ús social augmenta si s'usa el català, no pas usant altra llengua. I la gent t'escolta si t'entén i li dius coses interessants (el què deia més amunt de missatge de futur i social). Qui no t'escolta coneixent la llengua per prejudicis, ara mateix no me'n preocuparia massa que hi ha altre gent a qui dirigir-se. 
pèro que fer a una comarca on l'us del català no arriba ni al 1%?? ( i aixó tirant la casa per la finestra, va) fer actes politics en català? ho veig prou fotut. Pot ser properes generacions, pèro alla es viu plenament en castellà. Si, molt cognom català, molt nom de carrers en català, pèro la gent viu en castellà. Eixe és el fet
Si l'ús social està a l'1% segurament cal plantejar-se-ho de cara a properes generacions un increment de l'ús del català. Per això dic que caldrà parlar-los incidint en altres coses a part de la llengua, però també d'aquesta i aquí més que enlloc en clau de supervivència, pérdua de riquesa cultural,... Però a l'hora d'actuar clar que cal fer-ho en català, que a l'associació de veïns els cartells siguin en català, que l'entrenador de l'equip de futbol doni les instruccions en català, etc... Si això no es fa, el català desapareixerà. I això és aplicable arreu. Els catalanoparlants conscients i actius som focus de supervivència i extensió de la llengua. Cal que a tot arreu s'hi pugui trobar el català, i per començar als llocs que siguin atractius per la gent. I no és difícil, és interioritzar-ho i parlar català sense complexes, i a partir d'aquí és tant normal com portar una arrecada al nas. 
el cas és que per aquest plantejament, si t'adones, el català ja no existiria. Vull dir que encara que a la gent d'aquestes comarques poc a poc se'ls introdueixi el català, la llengua dels avis (per aquells temps) i dels pares (que podriem ser nosaltres) seguira sent el castellà. I aixó provocaria una situació a la inversa.
No t'he entés. 
doncs que qualsevol d'aquests casos seria vist com a una imposició. El entrenador del Pilar de la Horadada parlant en català aixi per que si... va home, ho afusellen!! pot sonar una mica trist, pèro es aixi.
Però la situació no era que parlavem d'una zona tradicionalment catalanoparlant i que la gent coneixia el català? Si és així no hi ha cap imposició, ni real ni fictícia. I en tot cas les polítiqües lingüístiques no han de ser a nivell comarcal sinó a nivell del domini, o sigui que allà el català serà llengua oficial, i per tant l'entrenador tindrà la llei al darrere. I si a partir d'aquí hi ha salvatges, doncs ja se'ls multarà o el que convingui. El que està clar és que no es fan polítiques per acontentar a exhaltats. 
per aixó no ens enteniem... jo parlava de zones castellanoparlants, com pugui ser el Baix Segura o la Plana d'Utiel