Manifestació mayday 2006 a Barcelona: milers de persones participen a la manifestació alternativa per un altre 1 de maig Milers de manifestants han sortit al carrer aquesta tarda-nit a Barcelona per tornar a manifestar un any més la seva oposició a les conseqüències de les polítiques neoliberals imperants. En un evidentcontrast amb la manifestació "oficial" dels sindicats CCOO i UGT feta al matí --la clàssica processó sindical descafeïnada que tot i les pretensions del seus convocants difícilment ha assolit els 10.000 participants, i això essent generosos—, la manifestació de la tarda, convocada sota el lema "Precarietat zero, ni a la vida ni a la feina", ha reunit una quantitat de participants que probablement superava de llarg aquesta xifra i que, a més, ha destacat per la seva combativitat, tot i l’ampli desplegament policial present al llarg del seu recorregut (quin contrast també amb la manifestació del matí!), la qual cosa era previsible si tenim en compte que aquesta manifestació havia estat inicialment prohibida pel tripartit. La manifestació ha arrencat de la Plaça Universitat sobre les 18 hores i ha arribat a Correus dues hores després. Ha comptat amb la presència organitzada d’un ampli reguitzell de col·lectius polítics, sindicals i socials de l’esquerra alternativa i radical: Assemblea d’acomiadats de Seat, Papers per a Tothom i d’altres col·lectius de treballadors i treballadores immigrants, Xarxa contra els Tancaments i la Precarietat, CUSC, IAC, SU, Co.Bas, FTC, En Lluita, Corrent Roja, Revolta Global, Endavant, CNT, diversos col·lectius llibertaris… amb una notable presència de gent jove. Durant el recorregut els treballadors i treballadores acomiadats de Seat reclamaven el seu dret a ésser readmesos; els col·lectius d’immigrants denunciaven les xenòfobes polítiques d’estrangeria i exigien papers per tothom, alhora que expressaven també la seva solidaritat amb la lluita dels treballadors i treballadores immigrants als EEUU contra les polítiques xenòfobes del govern Bush;la Xarxa contra els Tancaments i els col·lectius que la integren denunciava que "la reforma laboral és precarietat" i cridava a mobilitzar-se contra la nova contrarreforma laboral i de les pensions que estan a punt de signar CCOO i UGT amb el govern i la patronal; es denunciava l’especulació immobiliària; es rebutjava l’estatut i es reclamava el dret d’autodeterminació del poble català…, és a dir, la manifestació ha tornat a posar de manifest tot un seguit de denúncies de la situació política, social i dels drets democràtics que pateixen els sectors obrers i populars del nostre país. Les crides a la mobilització i a la lluita social han estat constants al llarg d’una manifestació que, tot i la seva diversitat, ja s’ha convertit en una alternativa, de classe i de lluita, a l’1 de maig conformista, rutinari i submís dels sindicats majoritaris. Ariadna Pi celebra el Primer de Maig amb un pícnic a l’Hotel Ritz. Ariadna Pi ha volgut commemorar-lo aquest Primer de Maig com cal. És una diada que s'estima molt, perquè barreja i fa indiscernibles la festa i la lluita, el combat i la joia d'existir. L'Ariadna −que, per cert, no tornava a l'Arnau des del 1911, per veure-hi el debut de la Raquel Meller− s'empipa pel que han fet d'aquesta diada els jerarques del sindicalisme i la política oficials: una mena d'exaltació de la renúncia a lluitar −és a dir, a viure− i una estúpida celebració que pretén ser solemne i acaba sent ridícula. Ariadna Pi celebra el Primer de Maig amb un pícnic a l’Hotel Ritz Ariadna Pi ha volgut commemorar-lo aquest Primer de Maig com cal. És una diada que s'estima molt, perquè barreja i fa indiscernibles la festa i la lluita, el combat i la joia d'existir. L'Ariadna −que, per cert, no tornava a l'Arnau des del 1911, per veure-hi el debut de la Raquel Meller− s'empipa pel que han fet d'aquesta diada els jerarques del sindicalisme i la política oficials: una mena d'exaltació de la renúncia a lluitar −és a dir, a viure− i una estúpida celebració que pretén ser solemne i acaba sent ridícula. L'Ariadna pensa que totes les raons que un dia conduïren a instituir aquesta jornada −perquè la classe treballadora també té les seves pròpies institucions− continuen sent tan vigents com aleshores, aquelles raons per les quals els treballadors proclamaren −jugant, ballant, cantant, lluitant i afrontant tantes vegades la repressió− la necessitat imperativa de la justícia social. Per tant, ha decidit honorar aquesta jornada evocant dos dels episodis de la seva biografia de segles. Ha volgut recordar el principi dels anys 70, al temps en què ella era una treballadora de MACOSA i cada Primer de Maig, després d'haver fet vaga el dia anterior, se n'anava a passar el dia a un berenador de Les Planes per celebrar amb una costellada la festa dels treballadors, en companyia de la seva família i de les famílies d'altres obrers i obreres del metall. I, més enllà, ha volgut rememorar també que era una cambrera que va tenir l'honor de servir, un dia d'estiu del 1936, un dinar popular en l’Hotel Ritz, un lloc que havia estat fins aleshores un dels caus predilectes de la més vomitiva de les burgesies i l'escenari de les seves posades en escena més espectaculars i més arrogants, fent-hi escarni de la misèria que l'envoltava i davant de la qual es permetia mostrar-se indiferent i despectiva. Aquell dia, els magnífics salons d'un dels indrets sagrats de l'oligarquia financera −que ho és encara− no van servir per acollir-hi recepcions d'alto copete ni elegants balls "de societat", sinó perquè gent com ella gaudís d'un magnífic àpat, servit amb aquelles vaixelles bellíssimes, que així –al servei dels treballadors i treballadores– obtenien i esbombaven, davant de la societat catalana i del món, una nova dignitat i una nova grandesa. L'Ariadna ha pensat que era una cosa per recordar que menjadors populars com aquell són tan necessaris ara com aleshores, en una ciutat on habiten a l'entorn de 340 mil pobres; on un 15% dels seus infants en són; on un 16% de llars viuen sota el llindar de la pobresa; on prop de 180.000 pensionistes cobren per sota del salari mínim interprofessional i on un nombre difícil de calcular d'estrangers −a la ratlla dels 160.000− hi viuen amagats. Per tant, l'Ariadna Pi, en companyia d'una colla d’amics i amigues, ha decidit celebrar l’1 de Maig amb un pícnic al Ritz, aquell fastuós indret que un dia serví els servidors que havien deixat de ser-ne, i fer-ho per reivindicar que torni a esdevenir un menjador popular: i perquè el treball de la majoria no alimenti més els interessos de la minoria, sinó els del poble. Ariadna Pi Fotos del Bloc Independentista. Més Fotos de la Manifestació + Ocupació de l'Hotel Ritz: Per als que deien que la manifestació combativa era al matí... Besets! 
A la primera foto es veu una bandera espanyola o és un malson?
Si, és una bandera espanyola republicana ... 
Bé doncs, ara ja sabem quin peu calcen Autonome&Co! I després s?autoanomenen independentistes! La mare! A això al meu poble en diuen traïció. Ara entenc aquest interès per enderrocar la imatge d?UNC. Venint d?un espanyolista (amb etiqueta de republicà) tot s?entén. 
Ho sento, però m'ho has posat a tiro: Xavier Andreu, avui president d'Unitat Nacional Catalana, és exmilitant reconegut del Círculo Español de Amigos de Europa (CEDADE), l'organització neonazi que va aglutinar el feixisme de l'estat durant els 70, els 80 i els 90. Creat a Barcelona l'any 1966, a partir d'un reducte extremista de Falange Española, i estretament relacionat amb el creador del Partit Rexista i Standartenfuhrer de las Waffen SS de León Degrell, la Jeune Europe de Jean Thiriart i els excombatents de la División Azul. Si voleu saber mes de CEDADE, cliqueu aquí. Aquí teniu una foto del president del partit "unitari". 
I ens ho hem de creure xq ho dius tu? Fa por veure com alguns monteu falses biografies de persones i penjeu les seves fotos a internet. Vosaltres si sou autèntics feixistes marcant amb una creu qui no pensa com vosaltres.  Eduardo  ets un Gollum dintre l'Independentismeperò gràcies a les teves sortides fora de tó la gent comença a saber qui ets. El que defensa la bandera ESPAÑOLA republicana.
El teu company de partit (que pel que se, ostenta un càrrec de responsabilitat dins d'UNC) reconeix en aquest fil la pertinença de Xavier Andreu a CEDADE. Jo m'he limitat a publicar les fotos de la manifestació, quan has vist o llegit que hagi defensat la bandera espanyola republicana? Besets! 
Doncs la primera foto que tu publicites té una bandera espanyola. Serà que a tu no et molesta, entenc que com a bon autonome deus ser autonomista, federalista o qualsevol d'aquestes alternatives anti-independentistes. Si vols saber l'opinió de la direcció d'UNC et convido possar-te en contacte amb mi. Si vols seguir difamant públicament com aquells que deien continuament "ha sido ETA y no AL-QAEDA" fes-ho, ja t'ho trobaras. 
Podries obrir un fil jurant que Xavier Andreu no va militar a CEDADE? Ho dic perquè si ho posteges en forma de comentari sempre estaràs a temps d'editar-ho quan presentem les proves definitives de que el vostre cap de partit va estar al Círculo Español. Pensa que no nomès la policia té vigilats als grups ultres, som molts els que treballem contra nazisme a nivell europeu. Aprofito per enllaçar un artícle prou interessant del vostre líder, defensant les arrels cristianes d'Europa i la vigència dels postulats bíblics... Interessats cliqueu aquí. Independentisme unitari? 
Veig que no acceptes l'invitació a contactar amb mi i vols seguir difamant. Queda dit.