L'Estatut (en) neoblaver Francesc Esteve, Universitat de València El nou Estatut d’Autonomia valencià publicat en el 'Diari Oficial de la Generalitat Valenciana' és, també quant a la llengua, un lamentable bunyol que hauria de fer caure la cara de vergonya als seus responsables, si de veritat es creien la importància i la dignitat que pomposament li atribueixen. Són tantes les sapastrades i les castracions neoblaveres –en la línia de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua– que costa de donar-ne compte: per la quantitat, però sobretot per la qualitat, perquè amb el model lingüístic i jurídic va implícita la concepció de país. Fa poc Víctor Maceda publicava en 'El Temps' un reportatge eloqüentment titulat "0 de 213". Dues-centes tretze eren les esmenes gramaticals, terminològiques o de tècnica i propietat legislatives que proposava el lletrat de la comissió autonòmica del Senat espanyol respecte al text –castellà, és clar– enviat pel Congrés dels Diputats. El zero representava les que el Senat havia tingut en compte, sotmès a la consigna del front nacional PP-PSOE de no modificar res per evitar que el text retornés al Congrés. S’havia d’aprovar tot d’una i sense contemplacions. Així ho havien decidit Camps –per apuntar-se una gesta i esquivar el boicot zaplanista– i Pla i el PSOE, per tenir un model de rebaixa que marqués el sostre respecte al del Parlament de Catalunya. Igual que en els continguts, l’Estatut és víctima de tot l’arsenal de rebaixes i censures lingüístiques. Així, un text de la màxima formalitat, que hauria de transcendir qualsevol coloració col·loquial i dialectal, amb un rigor expressiu màxim, esdevé una autèntica 'carnisseria' lingüística a les mans dels cirurgians de la 'novoparla' orwel·liana de l’AVL. Són, doncs, sistemàticament extirpats respecte al text de l’Estatut de 1982 els demostratius "aquest" i "aqueix" (ara "este", "eixe"), l’increment verbal en "-eix" ("constitueix" passa a "constituïx"), "dues", "hom", "tothom" i "ambdós", que ni tan sols són dignes d’aparèixer en un text legal d’aquest rang. Per exemple, en l’article "sext" (no pas "sisè") "ambdues llengües" esdevé "les dos llengües", "tothom" passa a "tots" i "hom atorgarà", "s’atorgarà". Potser sonen massa "erudits" –o massa "catalans". El mateix destí pateixen els ordinals en -è ("sisè", "setè", etc.), substituïts per "sext", "sèptim", etc. o l’imperfet de subjuntiu en -s- "actuàs" /"actués", "tingués", "servís", canviat a -ara, -era, -ira. La llista de substitucions és tan llarga com implacable: "vacacions" (no "vacances"), "gasto" (no "despesa"), "servici" (no "servei"), "orde" (no "ordre"), "ser el cas" (no "escaure": "si escau" s’ha transformat en "si és el cas")... En la dèria suplantadora els censors d’aquesta novoparla van per feina. On veuen un mot suspecte de "catalanitat" endossen maquinalment una "genuïnat" amb denominació d’origen AVL. Se’ls en fot si el canvi és factible i si la sinonímia es manté o no, si hi ha usos fixats, figurats o matisos semàntics diferents. Així, el text és farcit de "desenrotllament" per desplaçar el nefand "desenvolupament". S’imposen, doncs, "desenrollament sostenible" o "desenrotllament tecnològic", sintagmes tècnics que l’ús ha fixat clarament com a "desenvolupament". Però també es fa entrar a martellades "desenrotllar la llei", on el llenguatge jurídic havia especialitzat "desplegar la llei". Més ca(s)os: la preposició "sota" és suplantada en sèrie per "davall". Tant fa si cap diccionari –ni el "Diccionari valencià" de la Generalitat Valenciana–, l’admet amb sentit figurat. Ells escriuen sense manies: "davall l’autoritat" (art. 29), "davall la vigilància" (55.4) i "davall la presidència" (55.5). És com si, com que "sobre" i "damunt" són sinònims en certs contexts ("sobre/damunt la taula"), això ens habilités a dir "ara parlarem ‘damunt’ l’AVL i els seus despropòsits". Però, a més, hi ha sapastrades en estat pur. L’art. 81.3 afirma: "s’anomenarà una ponència". "Anomenar" significa ‘donar nom’ o ‘esmentar’ i el "legislador" volia dir "es nomenarà una ponència", no que la batejarien o la mencionarien. L’art. 55.3 invoca el "manament suprem de la Policia Autònoma". Tal "manament suprem" no és el precepte diví amb què el devot president Camps resumeix el decàleg del Sinaí personificat en la policia valenciana. Vol dir, en valenciana prosa, ‘comandament’ i és un simple calc de l’espanyol "mando". Deixarem de banda les reiterades omissions dels pronoms adverbials "en" i "hi" (3 casos sols en el preàmbul), la repetició del incorrecte "del mateix" (‘d’aquest’), (="del mismo") i la pul•lulació del gerundi copulatiu, condemnat per tots els gramàtics i típic de qui no sap connectar dues idees, que els nostres eficients legisladors emboteixen de dos en dos: "Els funcionaris [...] passaran a dependre d’esta, sent-los respectats tots els drets [...], podent exercir d’esta manera el seu dret [....]". L’ús de les majúscules és tan aberrant que demanaria un article exclusiu. "Poble Valencià", "Nacionalitat Històrica", "Diputats", "Senadors" i fins i tot "Notaris" van, adés amb majúscula inicial –ells deuen saber per què–, adés amb minúscula. El cas més grotesc, però, és el de les Corts Valencianes, que ara es denominen "Les Corts", amb l’article sempre en majúscula. Amb la qual cosa costa de veure-hi el nom d’un parlament i no pas el d’una botiga (La Puntual) o d’una publicació (La Traca). Tanmateix, per alguna raó molt particular a la Generalitat no s’hi ha generalitzat la norma en "La Generalitat". I això que també ha estat rebatejada com "la Generalitat" a seques i que és un ens superior que inclou "Les Corts". I, passant per damunt de desenes de barbaritats i barbarismes, acabarem amb el tractament de gènere, una altra orgia de disbarats. Tan aviat veiem usat un masculí genèric ("els ciutadans", "els valencians", "els diputats") com l’expressió del masculí i el femení alhora. De manera que, quan fins i tot en un mateix article trobem les dues fórmules, cal entendre per força que el masculí només es refereix als homes, com en l’art. 22, on es parla de "designar els senadors i les senadores" però de "nomenar els Diputats" o "elegir el President". És tristíssim constatar que l’Estatut de 1982 –quan suposadament no teníem un "ens" ni un model normatiu valencià i quan els "experts" en llengua eren pocs– presenta més correcció i més adequació que no aquesta gasòfia cuinada amb les receptes de l’AVL. Ja pot predicar farisaicament l’Acadèmia, com fa en el seu "dictamen" de febrer de 2005, que "en els usos oficials i institucionals [...] s’hauria d’utilitzar un model de llengua convergent, basat en formes clàssiques integradores". I ja pot recomanar en les seues "Observacions" per als llibres escolars que les formes censurades en l’Estatut i en els seus propis escrits ("aquest", "institueix", "tenir", "servei", "perjudici", etc.) s’han d’introduir en el segon cicle de l’ESO. En efecte, el nivell que de fet imposen l’AVL i els seus comissaris polítics a l’"idioma valencià" és el de l’escola de cagons –permeteu-me ací l’expressió més coherentment "genuïna". Font: setmanari 'El Temps', núm. 1.143 
Encara lis passa poc a estos del PP. Aixina tenen que aguantar que els catalans lis diguen com tenen que escriure. Normetes del 32. Creació de la Academia Valenciana de la Llengua Pseudocatalana. M'alegre , per capolls.
Com se nota que eres un actor. Un actor que escriu un valencià macarrònic només per fer teatre i tocar els ous. Que collons és això de "lis diguen"? Això és autentich balensya? Per no dir el practicament normal excessiu ús d'arcaïsmes i ja no com a castellanisme el "lo" sino com a forçats arcaïsmes i de vegades ni això, "lo" substituïnt "el" a la forma castellana sense que de cap manera tinga sentit. Aneu-se'n a Castella que és ampla i destroçeu-los la seua llengua. 
Mira tros, faig servir el pronom "lis" perque els valencians ho utilisem normalment. De vore escrit el pronom "els" m'ix urticaria. No me tinc que anar a cap lloc , estic a casa. Aixo t'en vas tu a casa dels amos ya que els admires tant.
Jo sóc valenciana de tota la vida. I dic (jo, tot el meu poble, tots els pobles del voltant i mooooooooooooolts quilòmetres més enllà) el pronom "els". Així que ja m'explicaràs perquè no és valencià. Et comente, així de passada, que sóc de bastant al sud, així que... d'influència "catalana"... cap ni una. 
Si, al meu poble els nanos ya escomencen a dir gripau, avui, sortir, pastanaga i demes "paraulos". La anormalisacio va fent "estralls".
En fi. 20 forats. No tens ni puta idea de què estàs parlant. Ni puta idea. I em fa flipar, més que un cabàs de pastilles, que hi haja gent tan reidiota com tu. Xe que fort. Bèh. 
A mi qui me pareix reidiota eres tu, ya veus, tros.
Encara estic esperant el primer valencià del sud de Torreblanca que digue "sortir" o "gripau", que fantasmaaaaaaaaa 
Veus com l'ignorant eres tu? Als nanos del meu poble lis fan estudiar un llibre de text que se diu Gripau, de la editorial Bromera i tot en el consentiment de la Conselleria ( seran inutils). Qualsevol persona que haja llegit texts valencians antics sap que eixe animal se diu  Vanessa , igual que en castella. Eixemples clars son els mots del meu poble: Els Granotes, Els Caragols, Els fardachos i com no, Els Sapos. El canonge Bertome Tormo, nascut en 1718 a Albayda mos deixa una hilarant Gatomaquia Valenciana en els mots dels seus veins entre els que no podia faltar "El Sapo". Ara venen estos en "Gripau". Al menys li digueren "renoc" pero no, gripau, a la tragala. Despres se queixen del rebuig latent en el poble.
Fantasmaaaaaaaaaaaaa!!! Fantasmaaaaaaaaaaaaa!!!!!!! Fantasmaaaaaaaaaaaaa!!!!!!!!!!!! Tu no estàs més imbècil perquè no hi ha qui s'ajuste a un nivell tan baix per seguir-te el rotllo, és igual que si em dius catalanista, qui s'ha de fotre ets tu no jo Jo sóc igual de valencià que tu i utilitzo formes com "sento", "penso", "segueixo", "aquí", "pènsigue", "escòltigue", "així", "aixins", "sortir", etc. Sóc igual de valencià que tu, per tant, tu no tens més dret a decidir sobre la llengua que jo. A callar neoblaver. Jo parlo com els meus amics de la Sénia. 20 forats. Bona nit, 
Al meu poble diuen que no hi ha res pijor que un churro catalaniste. Churros a Cuenca.