Be, aquest es un tema delicat i per mi , la generalitat hauria de donar les obras de art a la Franja, ja que hi ha una historia comuna i una sentencia del vatica. Sino.. Aixo pot ser bencina per els espanyolistes que carreguen contra catalunya i es pot comparar amb el Archiu de Salamanca. Molts espanyolistes diran " Mira como son lso catalanes hacen teatro para recuperar los archivos de salamanca y no son capaces de dar algo que pertenece a otra comunidad autonoma." Be jo aqui estic a favor de que les obres de art estiguien en Arago, Em donen pena els aragonesos, varen tenir un gran reigne i apenas se estudie la seva funcio en la historia Per altre banda TOTS els grups parlamentaris aragonesos han apoyat que les obres de art retornin al seu lloc 
Que els hi tornin les putes obres d'art als manyos. Prou de fer el paperina per part dels polítics catalans. Això l'únic que fa és danyar la imatge de Catalunya.
Informa't abans de dir aquestes parides. El bisbat de Lleida va COMPRAR legitimament les obres d'art de barbastre-monzó. PD: Suposo que si defenses la posició del PSC-PSOE d'entregar les obres també deus compartir que valencià i català són llengües diferents com van votar els teus polítics
 això per tu. Diguem on estar publicat això que van comprar les obres i canviaré d'opinió. Gràcies.
MANIFEST SOBRE LES OBRES D’ART PROCEDENTS DE LA FRANJA DE PONENT DEL MUSEU DIOCESÀ DE LLEIDA Manifest Presentem aquest manifest des de la Franja de Ponent perquè, en primer lloc, injustament vàrem ser arrencats del nostre Bisbat, contravenint la doctrina de la pròpia església refermada expressament pel Concili Vaticà II: "els fidels tenen el dret pastoral inalienable de rebre els sagraments i la predicació en la llengua del poble". Ara, amb un bisbat aliè i absolutament irrespectuós amb el nostre poble veiem perillar també la nostra cultura i el nostre patrimoni. Aquell patrimoni que explica que i qui som, quina és la nostra història, cultura i identitat. Per tot plegat exposem què: Atès que la col·lecció d’obres d’art procedents de les parròquies de la Franja de Ponent forma part del Catàleg del Patrimoni Cultural de Catalunya ja que així s’acordà en la resolució del Conseller de Cultura del 20 de maig de 1999 i, per com a tal està regulada segons allò disposat a la Llei 9/1993 de 30 de setembre del Patrimoni Cultural Català, per reunir característiques d’índole tècnica i relatives a la procedència de les obres que constitueixen la col·lecció, la seva tipologia artística, la seva forma d’ingrés al Museu i el seu potencial museològic. Atès que la col·lecció prové íntegrament de les parròquies de la diòcesi històrica de Lleida. És a dir, del territori que durant més de 800 anys ha constituït el bisbat de Lleida i que, tot just fa deu anys, l’han segregat per recomanacions de la Conferència Episcopal Espanyola. Atès que en museologia, quan es planteja la devolució és arran de les raons que van produir l’apropiació, com ara botins de guerra, de saqueigs i d’altres i en aquest cas, la col·lecció diocesana unitàriament està formada per objectes litúrgics (orfebreria, documentació litúrgica i religiosa, talles, escultura en pedra, pintura sobre taula, pintura a l’oli i indumentària eclesiàstica) que foren desafectats del culte i deixats d’utilitzar per aquesta funció i molt sovint reutilitzats en finalitats que res tenen a veure amb l’art. Atès que el bisbat de Lleida conserva els títols de propietat d’adquisició, compra-venda, permuta i donacions que n’avalen la propietat. A més, cal tenir en compte que durant més de cent anys i fins el 1997, el Museu Diocesà ha estat en possessió pacífica i ininterrompuda de la col·lecció artística, sense que s’hagués produït, fins a aquell any, cap reclamació per part de les parròquies originàries. Atès que per damunt de separacions artificials i administratives Lleida és la capital de la Franja de Ponent i, en canvi, ni Barbastre ni Montsó no tenen res a veure amb la Franja de Ponent. Atès que el Museu Diocesà de Lleida vetlla i sempre ha respectat la nostra identitat i cultura, perquè en definitiva la nostra cultura és la seua. I que ens ha expressat la voluntat de difondre i dedicar una especial cura a la Franja de Ponent, com fins ara ha demostrat. Atès que el Bisbat de Barbastre-Montsó no ha assegurat mai que l’exposició estaria en la llengua de la Franja de Ponent, el català, i que ni tan sols esmentaria l’existència del nostre territori històric. Atès que els objectes que constitueixen la col·lecció diocesana sols tenen sentit patrimonial si estan integrades en el seu àmbit cultural: Lleida i la seva diòcesi, és a dir, l’àmbit territorial que els va produir. La integritat de la col·lecció, formada al llarg de més de cent anys, conforma el testimoni material de la memòria històrica del territori homogeni i unitari de Ponent –Lleida i la Franja- des del punt de vista geogràfic, econòmic, social i cultural (lingüístic i de manifestacions artístiques). Fragmentat el territori diocesà, la col·lecció augmenta de valor patrimonial en tant que és l’únic testimoni que resta d’aquest territori homogeni i cal servar-ne la memòria. La col·lecció diocesana, en la seva unitat i integritat, esdevé un instrument bàsic i imprescindible per a poder explicar la història, l’art i la identitat del territori històric de l’antic bisbat de Lleida. La fragmentació de la col·lecció suposa la voluntat d’esborrar la unitat històrica del territori actual de Catalunya amb la Franja de Ponent. És, en definitiva, un intent més del genocidi cultural d’una part del territori de parla i cultura catalanes. Per tot això la Institució Cultural de la Franja de Ponent i les entitats de la Franja aplegades en ella manifestem que exigim la unitat del Museu de Lleida Diocesà i Comarcal i recomanem que es vetlli per il·lustrar adequadament la història i el territori de la Franja de Ponent en el Museu que haurà d’exposar les obres originàries de les parròquies de la Ribagorça, La Llitera i el Baix Cinca. Fraga, 26 de novembre de 2005 Font: http://www.franjadeponent.net/i/manifest_obres.htm
OK, però també hi han obres de fora la Franja. Per mi que se les quedin.
Amb el temps es va canviar les fronteres i el vatica va donar suport a que Arago tengui les seves obres de art Es totalment Logic, ara mateix aquestes parroquies pertenecen a Zaragoza a la diocesi, per tant es alla on han de estar, tambe la " franja de ponient " , ara mateix, pertenece a Aragon, aixi es la realitat. Es com si els aragonesos robaren totes les joies de Catalunya alegant que " Van pertenecer a la Corona de Arago " . Aixo es un robatori en tota regla I es una ofensa per a Catalunya que la Generalitat voti per els diners i no per la historia !!! , Es lamentable dona una imatge de catalans como lladres i aixo te la culpa la Generalitat Totes les forces politiques de Arago, desde Pp, PSOE, Labordeta and CIA volen que les obres de art que pertenecen a la seva diocesis sean devueltas
FRANJA, EXTRAÑO NOMBRE Cuando el otro día volví a escuchar otra vez lo de Franja, me pregunté en voz alta por qué demonios se está generalizando en todas partes el uso de ese nombre extraño. Y alguien me contesto: La Franja es la zona de Aragón que habla catalán y que va desde el norte hasta el sur, desde la Ribagorza hasta el Matarraña. Nosotros somos de la Franja, nosotros vivimos en la Franja. Pero yo le dije que no. Que en mi pueblo no se habla catalán sino aragonés, que mi pueblo ya tiene su nombre y que esta comarca también lo tiene: La Litera. Y que yo, desde luego, no vivo ni soy de ninguna Franja. Como uno no recuerda, en sus más de setenta años de vida, haber utilizado jamás semejante nombre para llamar a su tierra, me puse a hacer preguntas que nadie supo responderme. ¿Qué es ese invento de La Franja? ¿De dónde ha salido? Busqué en el diccionario el significado de Franja y me dijo que es la guarnición tejida de hilo que sirve para adornar y guarecer los vestidos y otras cosas. Y en una segunda acepción me dice que es una faja, lista o tira. Quise verle un significado poético a la utilización de semejante nombre, pero, sinceramente, no lo encontré. Busqué otros significados relacionados con Franja y encontré Franja de Gaza. Según se dice en la enciclopedia libre www.wikipedia.org se conoce por ese nombre a "una estrecha franja de tierra en el sud-oeste de Palestina, que junto con Cisjordania y Jerusalén forman el territorio del estado palestino. La Franja de Gaza estuvo ocupada por Israel desde 1967 hasta el año pasado". Sentí, sinceramente, una terrible inquietud al leerlo. ¿Es que acaso, debo pensar, que la Franja de Gaza puede haber servido como inspiración para elegir ese nombre? ¿Es que acaso, debo pensar, que para los que eligieron ese nombre existe alguna similitud entre las dos Franjas? Por aquella contestación que me dieron parece ser que para los que creen que se debe hacer una lista en catalán con los nombres de los pueblos del norte al sur de Aragón sí existe La Franja. Que para los que gustan de pintar rayas en los mapas, dividir y generalizar, eliminar peculiaridades y copiar normas que nos digan como tenemos que hablar, sí existe La Franja. Que para algunos, lo que en realidad somos, es una Franja lingüística y territorial. Una Franja que sirve para negarnos a nosotros mismos. Que no somos pueblos de Aragón, pueblos con nombres y palabra propia, sino que somos Franja. Somos un límite dentro de los límites de otros, una tierra distinta dentro de otra, la parte de un todo. Salí a la calle buscando a los más viejos, a los que nunca necesitaron mirarse en un espejo ajeno para saber quienes eran, y les pregunte si ellos sabían que era eso de La Franja, pero ninguno supo responderme. Ellos, como yo, para nombrar a su tierra nunca la llamaron Franja. ¿Desde cuando somos una Franja?, me preguntaron ellos. ¿Quién descubrió que somos una Franja? ¿Quién nos bautizó con semejante nombre? ¿Es que éramos hasta entonces una tierra sin descubrir, una tierra sin nombre a la que era necesario ponerle uno? ¿Qué viajero trajo ese nombre hasta aquí? ¿De dónde venía ese viajero? ¿En que lugar escuchó ese nombre? ¿En qué escuela se lo enseñaron? ¿A quien se creyó? ¿De dónde se tomó el ejemplo? ¿Quién, y sobre todo, dónde, vio similitudes para empezar a nombrar a nuestra tierra como Franja? ¿Franja de qué? ¿Franja de donde? ¿Por qué Franja? ¿Quién inventó el termino Franja? ¿Qué significado tiene? ¿De dónde viene? ¿Es copia o es original? ¿Es acaso la abreviatura de un nombre más largo? ¿Tienen Franja a secas y Franja de Ponent, alguna relación? ¿Quién tiene interés en convencernos de que somos Franja? ¿Quién repite, una y otra vez, que somos Franja? ¿En que libros aparece nuestra tierra como Franja? Busqué en los libros que hablan de Aragón, del todo y del pequeño, del norte, el sur y el este, y en ninguno encontré la Franja. En otros sin embargo sí, en otros que dicen que formamos parte de un todo, que somos una región del oeste de un país ficticio, encontré La Franja, La Franja de Ponent. Luis Borrás Dolz Asociació Cultural Lliterana "Lo Timó" La Llitera (Huesca) www.facao.com 
El Vatica, es l'amo de la diocesi de Lleida i esta a favor de la devolucio de les obres de art
Hi ha que ser coherent i els independentistes hem de ser els primer coherents. Os imagineu , que Zaragoza se apropi de gran part del patrimoni de Barcelona per que va ser part de la Corona de Arago???? 
Aixi no anem aumon !! Com voleu que la gent de la" Franja " sigui catalanista si, primer de tot els diuen " Habitants de la Franja " i segon, les seves obres de argt estan a Lleida sense la posibilitat de que vuelvan al seu lloc d'origen??? 
""Ara, amb un bisbat aliè i absolutament irrespectuós amb el nostre poble veiem perillar també la nostra cultura i el nostre patrimoni"" Be primer de tot el que escriu aixo NO es de la Franja, es Catala. Val potos dir es que Catalunya va desde Fraga a Mao... Be pero hi ha que diferenciar entre Catalans, menorquins, eivissencs , valencians i exactament mai han sigut el mateix. Tenen l'arrel cultural comuna que es el catala, gran part de la historia en comuna, pero cada lloc te la seva identidat, dins els futurs PPCC. PEr tant aquest senyor, subvencionat per la Generalitat, quan parla del " nostre poble " parla de el dret de conquista que te el seu poble " Lleida " VS una part dels PPCC. Es com dir, com Mallorca es els "nostre poble " , nos quedam han totes les seves obres de art. Aixo ni es catalanisme ni es independentisme sino que es un ROBATORI, impropi d'un catala. ""Atès que la col·lecció d?obres d?art procedents de les parròquies de la Franja de Ponent forma part del Catàleg del Patrimoni Cultural de Catalunya ja que així s?acordà en la resolució del Conseller de Cultura del 20 de maig de 1999 i, per com a tal està regulada segons allò disposat a la Llei 9/1993 de 30 de setembre del Patrimoni Cultural Català, per reunir característiques d?índole tècnica i relatives a la procedència de les obres que constitueixen la col·lecció, la seva tipologia artística, la seva forma d?ingrés al Museu i el seu potencial museològic."" Aquest parraf queda totalment eliminat, per varies raons. 1) ara mateix hi ha resolucions "estatals " a favor de la devolucio, per tant aquestes resolucions antigues no tenen valor 2 ) Arago, parte implicada, tambe te resolucions a favor de la devolucio 3 ) El vatica, "l'amo" de tota la jeraquia ecllesiastica , que te al seu mandat la diocesi de Lleida , ha dit que aquestes obres de art tornin al seu lloc ( per altre banda mai es pot paralar sol de "cultura catalana ", sino que tambe hi ha que dir i en aquest cas mes q mes, cultura aragonesa-catalana de indol cristiana ) PEr mi la mes important es la següent: 4 ) Els pobles, i les parroquies afectadas han dit que volent tenir les seves obres de art en el seu lloc ( com voleu que els habitants de aquestes terres vulguin ser catalans, si per una banda venen un senyors desde catalunya dien " som el mateix poble " i els demanan que vuelvan les seves obres de art, els catalans contestan NO????) ""Atès que per damunt de separacions artificials i administratives Lleida és la capital de la Franja de Ponent i, en canvi, ni Barbastre ni Montsó no tenen res a veure amb la Franja de Ponent. Atès que el Museu Diocesà de Lleida vetlla i sempre ha respectat la nostra identitat i cultura, perquè en definitiva la nostra cultura és la seua"" Les fronteres semrpe son artificials, mai ningu pot dir " aixo es CaTalunya, aixo es Espanya ", " Aixo es China , aixo Mongolia "... Coses exactes mai es poden dir a les fronteres, perque sempre a les fronteres hi ha convivenciees culturals, historiques, economiques, lingüistiques etc . SI la nostra cultura es la seua, per que no poden dir ells on volen tenir les seves obres de art? oi que no te sentit? Lleida actualment NO es la capital de la Franja, peruq ela Franja, no es el nom que ells donen als seus llocs, tenen altres noms!!!!, Es com dir que Barcelona te la seva capital a Arago i per tant poden fer el que vulguen amb la cultura de Barcelona. --------------- Resum, es unes de les maniobres mes trist del catalainisme. Certament tots els vicis que els espanyolistes acusan als catalanistes se han concentrat en el Robatori de la "franja ". Primer de tot diuen que parlan catalan Segon, si paralan catalan son catalans Tercer si son catalan han tingut una historia en comu Cuart si hem tingut una hirtoria en comu, forman part de Catalunya la Gran ( i no amb igualtat dels PPCC No, aixo no ) Quient , al tenir la mateixa cultura, i ser catalans de segona ( perque els dela franja son catalans de segona o terecera ), la seva cultura ( que es la nostra diuen ) sera controlada per Lleida, que es la seva capital real Per tant, primer varen empezar con la llengua, com si fosin amics seus per ajudar-los id despres una vegada demsotrat que son "catalans " pasan a ser catalans de segona, es roba les seves obres de art i la cultura pasa a ser manejada desde Lleida..