Hola a tots i a totes, obro aquest fil per a que llegiu aquest article que Antoni Bassas ha escrit a l'Ara sobre la sentència de l'immersió lingüística i sobre les sentències en contra de Catalunya i la nostra dignitat. A l'article insinua que cal l'independència, molt bo. Si podeu, perquè teniu l'ARA Premium llegiu-lo des d'aquest enllaç:  http://www.ara.cat/ara_premium/contraportada/questio-dignitat_0_548945126.html Si no podeu aquí el teniu:  Una qüestió de dignitat  Setembre. Torno a desitjar-los bon dia des la contraportada de l'ARA dels dilluns, que té la sort d'ocupar-se de la cara més guanyadora d'aquest país, que és el Barça de Pep Guardiola. Com que aquest cap de setmana no ha actuat, em permeto ocupar-me, excepcionalment, de l'altra cara del país, la de la seva incomoditat existencial, reapareguda amb la sentència del català a l'escola.Per començar, mirem-nos-ho amb serenitat: Catalunya n'ha passat de molt pitjors i, a diferència del drama de la guerra, l'exili i la dictadura dels nostres pares, res del que passi ara no ens agafa ni captius ni desarmats.Autoestima també: som al cantó correcte de la història. Malgrat tots els intents d'aniquilació, Catalunya i la seva llengua encara existeixen, mil anys després. Aquells que abracin la causa de la llibertat i de la cultura no poden sinó abraçar la causa de Catalunya.Persistència: a vegades, cal repetir el que és obvi. Per a nosaltres, l'espanyol és més que un idioma útil per anar pel món, i per a molts de nosaltres, és una llengua de la família, si no la llengua de la família. La seva superioritat demogràfica és tremenda, sense oblidar que estem obligats a saber-lo per llei. Per això tots els catalanoparlants som bilingües. Per això el nostre sistema educatiu garanteix el coneixement del català i el castellà al final de l'ensenyament obligatori. Els catalanoparlants no tenim cap problema amb l'espanyol, sinó amb l'anglès.Qualsevol que no negui la realitat de Catalunya sap que l'únic problema real és al revés: com garantir el coneixement i l'ús del català de tothom que viu a Catalunya, sobretot ara, quan per a centenars de milers d'immigrants la llengua de la família és l'amazig, l'àrab, l'urdú o l'espanyol de Sud-amèrica. Aquest és el problema i per això la immersió és imprescindible.Indignació: Catalunya va seguir els procediments previstos a la llei i va votarsí a l'Estatut, malgrat que ja venia retallat pel Congrés, víctima de la calculada histèria política del Partit Popular i l'ànima jacobina del PSOE. Un Tribunal Constitucional desacreditat el va sentenciar políticament i ¿ara resulta que hem d'anar cap enrere? De cap manera. La dignitat passa per un gest excepcional de desobediència. Així s'han comportat altres pobles en el curs de la història, i ara ens toca a nosaltres. (Això sí, no fem escarafalls amb les sentències si després no som capaços d'aguantar una conversa en català o ens dirigim en castellà a un desconegut.)Fer un pensament: no podem continuar vivint en aquest continu estrès nacional. No podem admetre que Espanya ens tracti com una nosa, que presenti la llengua catalana en termes de conflicte, que ens esgoti fiscalment, que ignori la nostra producció cultural, que hagi arribat a boicotejar-nos comercialment i que, a sobre, alimenti i propagui diàriament la mentida sobre Catalunya, tant se val que parli de llengua o d'impostos. Ja fa massa temps que dura, i tots ho veiem. Les crides al desacatament de la sentència d'aquests dies, o a la insubmissió fiscal mesos enrere, són manifestacions d'un malestar constant que evidencia un problema de fons que no fa més que créixer i que ja no podem ignorar ni llegar a la pròxima generació: l'única convivència possible amb Espanya és la de dos bons veïns. Catalunya no pot continuar sent tractada amb els mateixos drets que un menor d'edat.Ser catalans és la nostra manera de ser al món. Massa gent ha patit tortura, presó, exili o mort per preservar la nostra identitat. La resposta que ara donem, i singularment la que donin els partits polítics catalans, és una qüestió de dignitat.
He deixat de llegir a partir de la llepada a l'espanyol. Ho sento, no puc amb aquests arguments d'esclau en què justifiquem la nostra llengua pel fet de saber la llengua enemiga. Si tant li agrada el xarnego, que s'hi torni i que ens deixi tranquils, però que no continuï perpetuant la moral de l'esclau entre nosaltres.
Les llengües no són culpables de les maldats dels seus parlants. 
Amb aquest discurs la desaparició de la nostra lengua es inevitable. Si els espanyols ens volen imposar llur llengua, allì que no hem de fer mai és elogiar-la com fa en Bassas. Si ens la volen imposar (i fa tres segles que ho fan) la nostra reacció ha d'ésser de rebuig, de rebuig directe i sense cap mena de mania. Perquè tot el terreny que té l'espanyol no el té el català. Hauríem d'aprendre dels flamencs, que han fet passar l'anglès davant del francès a l'ensenyament, essent la llengua den Dickens la segona llengua, després del neerlandès.
Una cosa és el que fan els flamencs, l'altra el que dius tu.  Jo posaria per davant l'anglès al castellà, però dir que el castellà és una llengua de merda i que és culpable de que el català estigui com està és una actitud espanyola.Si vols actuar com els espanyols i ser un país de fracassats, molt bé per tu, però no aconseguiràs que a Catalunya tinguem respecte per una llengua amb un passat molt viu que no té cap culpa de les imbecilitats dels seus parlants.
El castellà es la llengua que està fent desaparèixer el català, amb l'agreujant que la seva presència a Catalunya és toalment il·legítima. Els espanyols estan decidits a fer desaparèixer la nostra llengua, i no ens podem permetre axtituds covardes com la teva més preocupades a el·logiar la llengua enemiga que no pas en salva la nostra.
Veig que apart de demagog tens un nivell de lectura força deficient. En cap moment he dit que el castellà tingui lloc a Catalunya, senzillament no odio el castellà pels actes dels seus parlants. El castellà no té la culpa de la situació perquè una llengua no és un ésser viu, sinó un sistema molt complex de comunicació. Si tu et vols fer el patriotet dient que la meva actitud covarda és que demostres un nivell de lectura de parvulari. 
Ascension escrigué: Si tu et vols fer el patriotet dient que la meva actitud covarda és que demostres un nivell de lectura de parvulari. La teva actitud implica covardia, perquè no s'ha vist enlloc que ningu elogiï aquell que l'ataca. O és que potser en Churchill feia discursos elogiant la cultura alemanya a la Segona Guerra Mundial, o els japonesos elogiant l'estil de vida americà. En situacions com la nostra (que, ens agradi o no, és la d'una guerra cultural que fa segles que duri) és una mostra de covardia i feblesa elogiar la cultura de l'enemic, especialment quan aquest no té cap mena de contemplació envers la nostra llengua. Això qualsevol patriota ho entendria, però els pel que veig els patriotets no ho feu pas.
Quin nivell de cultura tens, nano. Fins i tot Churchill admirava Rommel, tant o més que Montgomery . Hitler també admirava els seus enemics, especialment els anglesos. No hem d'admirar l'enemic, perquè el castellà no és l'enemic sinó els parlants que no parlen ni fava de català. No et preocupis, que a vosaltres us seguirem tenint en una gàbia i no us deixarem sortir, la immensa majoria de gent a Catalunya no actuarem mai com a espanyols com tu fas.  
Gonzalo escrigué: No et preocupis, que a vosaltres us seguirem tenint en una gàbia i no us deixarem sortir, la immensa majoria de gent a Catalunya no actuarem mai com a espanyols com tu fas.  Precisament per aixìo, perquè els covards fa molts anys que teniu la capacitat de neutralitzar les actituds valentes, que els catalans estem com estem. per això, els espanyols es sortiran amb la seva i l'any que vé tota l'educació pública serà en xarnego. Això sí, sort dels "assenyats" com tu que ens cantareu lloances de la llengua dels xarnegos tot recordant-nos que és una sort que la coneguem i que no ens queixem. Mentre les actituds com la teva siguin generals, els catalans ens anirem enfonsant més amb la nostra pròpia misèria I viva l'español olé!
Suposo que per això es diu tant que Montgomery tenia un quadre de Rommel  A veure, nano, que no estic en desacord amb dir que hi ha una guerra entre el castellà i el català, que el darrer lluita per la supervivència, però senzillament són llengües que no poden fer res més. Les llengües no desapareixen per art de màgia, hi ha d'haver un procés social. Tu ho mires des d'un punt de vista lingüístic, jo social. Si us plau, torna a parvularis. En cap moment he dit que doni suport a tot el que m'estàs acusant. Vull la independència. Vull el català i l'aranès com a idiomes oficials. Vull la opció per a estudiar castellà, alemany o francès com a segona llengua estrangera OBLIGATÒRIA. Vull que es mantinguin les distàncies amb el castellà perquè són llengües diferents, ni millors ni pitjors. Jo NO odio el castellà pel fet que els molts parlants a Catalunya no tinguin el mínim de respecte pel català. NO odio Espanya pel fet que hi hagi un percentatge de bàrbars altíssim. Jo NO crec que Catalunya sigui perfecte, ni molt menys.
Doncs amb aquesta moral no farem res, perquè aquesta moral és la de l'esclau, i la moral d'esclau sempre condueix a la derrota. Potser seria bo que llegíssis què va dir en Joan estarlich: Català, per molt que et costi, caldrà ser algun dia insensible, i dur, i venjatiu. Si no sents la venjança (la venjança depurada d'odi, restablidora de l'equilibri romput) si no sents la missió de castigar, estàs perdut per sempre. No oblidis, confien en la teva manca de memòria. No t'entendreixis, confien en el teu sentimentalisme fàcil. No t'apiadis, confien en la teva compassió, ells, els botxins. Joan Estarlich PD: Escric qauest missatge quan sento un grup de nens i dolescents jugant a pilota. Nens i adolescents que han estudiat sempre en català i que no són capaços ni de pronunciar un mot en la nostrea llengua. Ells són part de l'engranatge dissenyat per acabar amb la nistra identitat nacional, i és una llàstima que el catalanisme es negui a fer front a això.
Moral d'esclau... Tu saps què era un esclau?
Aquell que parla la llengua del seu amo. Ja ho va dir en Tpacit fa gairebé dos mil anys. 'esclau es desfà en elogis cap a la llengua del seu amo per tal que aquest no s'enfadi, i, malgrat que li pugui agradar la idea de la llibertat, menprea la plena llibertat tot pensant que així aconseguirà qualque benefici.
A mi m'agrada el castellà, el parlo força bé i de fet és la millor llengua en la que escric. Això no vol dir que després no em negui a traduir "suc de préssec" al castellà. És una qüestió de conscienciació, res més.
Doncs això que dius no és per estar-ne pas orgulló, sinó tot el contrari. Que algú que (suposo) és independentista digui que és la millor llengua en la que escriu hauria de comportar apuntar-se a un curs de català avançat per tal de corregir aquesta situació. és amb actituds com aquestes que determinat independentisme per tota seriositat, perquè essent el nostre tret diferencial màxim i essencial la llengua, no es pot dir que la llengua que t'agrada i que domines més és la llengua enemiga. Vergonya cavallers, vergonya!
Vergonya? Nano, que no saps que el castellà és més senzill que el català? Que potser tinc mal nivell de català escrit? Perquè que jo sàpiga no cometo tants errors ortogràfics com tu...
Per a un català el català és més simple que l'espanyol, pel fet que és la nostra llengua. Quina vergonya que algú que es fa dir independentista tingui aquesta admiració per la llengua que està fent desaparèixer la nostra, una autèntica vergonya.
L'anglès és més simple que el català, el castellà també ho és, en canvi, l'alemany ho és molt més que tots aquests tres. Quan aprengui el meu cinquè idioma ja et diré si aquest és més difícil o no. Quants idiomes parles, tu?