Acabo d'arribar a casa i encara estic flipant!!! He agafat l'autobus del poble, com faig cada dia, per anar a casa. Sempre està ple de gent així que m'he segut al principi en un d'aquells seients que vas d'esquenes al condutor mirant al final de l'autobus. Allà al fons hi havien tres fatxilles però no li he donat importància ja que per aqui hi han alguns. De sobte, quan hi havia menys gent, un dels fatxilles s'ha segut al costat d'un noi i els seus dos amics als seients del darrera. El noi els ha mirat i ha seguit a la seva. El fatxilla del seu costat ha començat a dir-li "¿tu que miras? i al noi li ha contestat "no res" i ha seguit a lo seu. Però el fatxilla no li ha semblat bé la resposta i ha començat a increpar-lo i ha dir-li amb un to amenaçador que que "conyo estas mirando catalan de mierda". el noi no li ha dit res i el fatxilla a continuat dient-li "tu te vas a bajar ahora con nosotros i te vas a enterar cabron", el noi li ha contestat que aquella no era la seva parada i que per tant no tenia la intenció de baixar. Tot seguit el fatxilla li ha aixecat el puny amb la intenció de donar-li i li ha deixat la perla "a mi me hablas en español que estamos en España, catalan de mierda" i el noi li ha dit que no, que ja l'entenia. En aquest moment, que ja feia una mica que estava mirant, me posat nerviosa; la sang i el cor han començat a corre més ràpid i just quan anava ha aixecar-me per avisar al conductor del que estava passant els fatxilles han marxat. Suposo que al veure que no aconseguien el que volien i que a la parada s'estava esperant molta gent han desidit deixar-ho estar. Això si, ens han llençat una pedra a la finestra de l'auotbus (però no l'ha tocada). El que em sorpen de tot això és que la gent que estava al costat dels fatxilles i el noi no han dit res ni han fet res, cert que jo potser he esperat massa per aixecar-me però com que veia que el noi no s'exaltava i controlava la situació he pensat que baixarien ràpid i ho deixarian corre. Després he estat parlant amb el noi, feia cara d'espantat però alhora tenia una veu serena. El que més ens ha sorpés als dos ha estat que el fatxilla que potava la veu cantant era un extranger, no era de aqui i els seus dos coleguetes tampoc. Feia temps que no presensiava una actuació d'aquestes. Encara estic flipant de tot plegat. No se com hem arribat fins aquesta situació. 
Jo el que no entenc és que quan qualcu com jo diu que està en contra de la inmigració perquè no la podem assimilar, se´m digui que som un racista, xenòfob, etc. A veure qui els integra a aquests magrebins en la situació actual que estem als PP.CC., que ni tan sols és obligatori el coneixement del català per llei. 
A cap país civilitzat és obligatori per llei el coneixement de la llengua local per viure-hi. 
Ah perdona no t´havia entès. Crec que al Bèlgica i a Suiza són obligatòries unes quantes llengües. De totes maneres com he dit a dalt no sé molt de lleis. 
Crec que la constitució diu que és obligatori per als ciutadans espanyols, no pas per als residents a Espanya. De tota manera, que jo sàpiga no es fa cap examen de nivell a ningú per donar-li dret a viure-hi. (Per altra banda, qui diu que Espanya és un país civilitzat?) Alguns països, com els Estats Units, ni tan sols tenen idioma oficial (fins fa áproximadament un mes, tampoc no tenia llengua nacional). 
Per viure-hi no, però i què? D'entre la gent que és hostil a Catalunya no només n'hi ha que siguin de fora. Poden haver nascut a quí perfectament, o a Espanya, i per tant tenir la nacionalitat. Aquests tenen l'obligació de conèixer l'espanyol però no el català. Pitjor encara, el fet que això sigui així fa que l'idioma de l'"autoritat" i de l'"autèntica" integració sigui l'espanyol i el català passa una cosa com "informal", gairebé de broma i les actituds que això comporta en la gent són ben diferents. Afavoreix que la gent en passi o fins i tot hi sigui hostil. (he esborrat el que havia ficat aquí abans pequè havia duplicat el missatge) 
Els Estats Units sempre han estat un país d'immigració i colonització. Hi va haver onades d'holandesos, italians, xinesos i més recentment (però així i tot et parlo de fa dècades) de llatinoamericans, àrabs, iranians i vietnamites. I fins ara les autoritats no havien fet res. O sigui que el suposat "problema" no els hi ve de nou en absolut. Senzillament, ara tenen un govern pràcticament d'extrema dreta i estan fent lleis que no havien fet mai. 
Jo crec que sí que els ve de nou, per dues raons. La primera és que mai havien tingut una immigració tan massiva que parlés tota la mateixa llengua i que aquesta llengua no fos l'anglès; la segona és que la integració de molts fill d'immigrants "latinos" potser s'està estancant, tal vegada -no ho sé- pel fet que bona part d'aquesta immigració és rebutjada per no ser blanca i tendeix a romandre en els guettos (però tots parlen l'anglès, que jo sàpiga). I no ho oblidem que una part de la immigració, sobretot entre els teus compatriotes veu allò també com una mena de "reconquesta" dels territoris que Mèxic va perdre i que alguns són molt actius políticament en aquest sentit. De moment jo no crec que als Estats Units hi hagi un perill imminent que l'espanyol simposi en lloc perquè les noves generacions prefereixen l'anglès, però si els americans permetessin que aquests grups obtinguessin certs avantatges legals per a l'espanyol aleshores sí que l'anglès podria (podria) començar a tenir problemes en algunes zones perquè al pes demogràfic s'hi sumaria el legal. I molts americans prefereixen curar-se en salut, encara que és molt possible que també s'hi hagi barrejat la demagògia. Però una cosa no treu l'altra. A mi m'és igual la guerra lingüística d'allà, però entenc perfectament el que deuen sentir molts americans, com entenc el que devien sentir els mexicans que es varen quedar a Texas o Califòrnia al segle XIX. O el que varen sentir els indis abans. 
I alguns diuen que ni mexicans ni americans, que aquests estats són invents europeus. http://www.mexica-movement.org/ Ara, no sé quin nivell de suport tenen - potser són quatre gats - o menys- però es veu que estan molt enfadats. 
No els coneixia. En certa forma, opino que tenen raó en el que diuen. Estàn guillats, però tenen raó.