M'agradaria que algun  Esperanza  m'expliqués per a quin motiu han editat cartells amb el lema "l'esquerra independentista a europa, no a la constitució europea". No és que les Jerc no tinguin la llibertat de fer-ho però quan una altra organització ha assolit aquest lema des de fa força temps, només hi veig males interpretacions d'aquest cartell, d'un disseny bastant limitat que denota la pressa amb què s'ha fet. No és la primera vegada que les jerc utilitza el llenguatge emprat per altres organitzacions per fer-se coparticep d'un moviment al qual està clar que no pertany. Suposo que en puigcercós us marca l'estratègia a seguir. Per a mi és patètic. Salut i CUP 
A veure: punt 1: Des que quan el llenguatge té amos. L'heu patentat? En teniu l'exclusivitat? punt 2: Posem aquest lema perquè les JERC el tenim assumit des de 1931, perquè és pel que hem lluitat durant 74 anys i perquè és pel que seguirem lluitant. i punt 3: Fem aquests cartells perquè ens dóna la gana. 
eii.. no et conec, ni al que us "acusava" de arrencar cartels tampoc... però xiguet, lo teu missatge supura odi! S afluixa maduixa! 
T'equivoques, D'odi res. Descriu la realitat. Descriu indignació de veure gent que s'avorreix i no sap com matar el temps. Pel tema odi, pregunta a l'element de més amunt. Salut. 
avui estae tot l'edifici del rectorat d la UdL ple d paperets de les CUP, fins aqui be, xo on s'han passat es pintant un mural demanant lo vot a la façana de la Facultat! pitjor kels jerkis posant pegatines d'arbucies pels lavabos i makines de beure 
Bones, aquets és un missatge per algún militatnt de jerc, sóc disenyador gràfic ( o almenys o intento ) i de fa una tens ençà he observat que l'estelada blava d'esquerra a desaparegut a tots els nivell o gairebé tots, ara ERC-JERC només utilitza o almenys en la gran majoria l'estelada groga en les presentacións en televisió, cartells ( arbúcies, mà i urna, banderes esquerra independentista etc ...) per no dir una utilització de fa poc d'uns eslògans gairebé calcats a les altres forces independentistes quan que jo recordi poques vegades ( és spodien contar amb la mà ) havia passat una utilització tant semblant de la terminologia i estètica de les forces a l'esquerra d'ERC. Quin és el motiu que provoca aixó, un subtració de l'estètica per captació de vots uns divisió entre JERC i ERC, pq no és pot fer un cartell del maragall i desprès fer-lo president, que ha passat per adoptar aquest tipus d'estètica de l'esquerra independentista que no és de ERC-JERC. Gràcies 
Hola Països Catalans, la teua qüestió m'ha semblat una mica innocent. Quin es el motiu? Està claríssim, es el que porta passant tota la vida, i seguirà passant; per natura política, la socialdemocràcia sempre a intentat menjar-se el socialisme, així ho podem veure en la història de moltes nacions del mon. Tant és així que en ocasions, el socialisme (o el que estigue més a l'esquerra de la socialdemocràcia), esdevé per a aquestos un enemic pitjor que la pròpia dreta (aquesta els alimenta). Ací porta passant una cosa semblant des de finals dels vuitanta aproximadament, ERC ha anat treballant en aquesta línea, aprofitant el treball de l'EI que no tenia sortida política, i gunyant espai amb el discurs més tou i còmode que representa la socialdemocràcia. Car els anys passen, i a dia d'avui podem observar que tot i no tindre sortida política, el discurs de l'EI o l'independentisme s'ha socialitzat (per dir-ho d'alguna manera) o generalitzat... i tot això ho ha anat arreplegant ERC en forma de vots, amb la conseqüent pujada de poder i diners. Així doncs, en aquests moments, ERC s'ha vist amb força suficient com per a neutralitzar i absorbir totalment a l'esquerra independentista tradicional (maulets, endavant, psan, mdt, etc.) o almenys aconseguir que aquests no passin de ser un reducte marginal... i en això tindran recolzament, no patiu, perquè aquest ha estat el paper històric de la socialdemocràcia, treballar com a tap, impedint que el socialisme i els sectors 'menys controlables' puguen anar a més i desenvolupar-se amb normalitat, puig son un autèntic perill per a la societat de benestar establerta. Amb el poder assolit actualment i, veient com l'EI comença a organitzar-se seriosament de forma política... la socialdemocràcia catalana s'ha d’afanyar a neutralitzar com sigue aquest perill, i d'ahí que es copie discurs, estètica, i demés coses... i últimament van a per totes, van a per nosaltres “a saco”. I d'altra banda, es molt normal que les joventuts d'aquesta clase de partits actuen d'aquesta manera, doncs es la seua tasca: atraure a jovent amb discurs agressiu i radical, emprar-los per a captar-ne més, i reconduir-los cap al reformisme. Es trist, però sempre ha estat així, es la història de tota la vida. Podem veure com a exemple clar les joventuts del PSOE, que tenen com a símbol una estel roig i un puny, i un discurs brutal, republicà i antimonàrquic fins i tot... on es ara el sector socialista ‘espanyol’ de la transició? Menjat i reconduït cap a la socialdemocràcia (psoe) amb pretexts com el del vot útil... Vinga, salut, dignitat i memòria. PD: molt bonic el disseny del cartell, la forma i col·locació de les banderes em recorda als de la 'guerra civil'. 
No acabo de compartir la teva anàlisi. Quan dius: "el discurs de l'EI o l'independentisme s'ha socialitzat (per dir-ho d'alguna manera) o generalitzat... i tot això ho ha anat arreplegant ERC en forma de vots, amb la conseqüent pujada de poder i diners" Crec que si el discurs independentista s'ha socialitzat és precisament gràcies a ERC. És a dir, és ERC qui ha "desacomplexat" el discurs independentista i l'ha obret a molts més sectors de la societat. A més, no és que ERC aprofités la tasca de l'EI als '80. Sinó que l'EI va decidir confluir en ERC per fer-ne el pal de paller de l'independentisme d'esquerres dels PPCC. Una mostra està en els actuals dirigents del partit; tots provenen d'organitzacions com MDT, Catalunya Lliure, PSAN, PSAN-p, IPC, ... fins i tot n'hi ha que militaven a Terra Lliure o antics fundadors de Maulets. Salut. 
Es normal que no comparteixis el meu anàlisi, tot depèn de punts de vista i opinions. Kelsen diu: A més, no és que ERC aprofités la tasca de l'EI als '80. Sinó que l'EI va decidir confluir en ERC per fer-ne el pal de paller de l'independentisme d'esquerres dels PPCC. Una mostra està en els actuals dirigents del partit; tots provenen d'organitzacions com MDT, Catalunya Lliure, PSAN, PSAN-p, IPC, ... fins i tot n'hi ha que militaven a Terra Lliure o antics fundadors de Maulets. Salut. Això es exactament el que em diu molta gent del Bloc, tots eren del PSAN, de Maulets i super radicals. I és cert! Si me'n vaig a l'arxiu històric independentista de la meua comarca puc comprovar ràpidament que els actuals noms de gent del Bloc de la plana, son els mateixos noms que fundaren el Psan a la comarca i que recolzaven la lluita armada... però que vols que et diga? Per a mi s'han fet reformistes, i no comparteixo la seua visió en molts punts... serà l'edat. Com ja he dit, tot depèn de punts de vista. Jo almenys tinc l’esperança de no canviar, i de mantenir-me fidel als meus principis, pot ser aspiro a massa. Salut i sort a tots. És un grandíssim plaer parlar amb vosaltres, sigueu del color que sigueu, però al cap i a la fi catalans, germans de sang. Respecte envers la diversitat. 
Bones, Segurament en una cosa tens raó: l'edat, però sobretot, els anys de lluita o d'estar al peu del canó en qualsevol cosa, et fan veure les coses des d'altres perspectives. Crec que el procés que hi va haver de confluència cap a ERC va ser un canvi d'eina. És a dir, per assolir uns objectius s'ha de treballar amb unes eines i unes estratègies. Aquestes dues no són eternes, sinó que cada moment històric i cada context requereix d'uns instruments. I ara, l'eina vàlida i útil és ERC. Això és el que va pensar tota aquella gent que a finals dels 80 ja portaven 15 o 20 anys de lluita i que veien com el missatge independentista d'esquerres no avançava per poder esdevenir una opció política majoitària, real i no criminalitzada. Per tant, crec que es va utilitzar ERC (un partit amb estructura dels '30, on hi havia independentistes, però que no ho deia per escrit als estatuts i que no tenia polítiques socials definides) per transformar-la en l'eina útil que havia de portar l'independentisme d'esquerres a un grau de maduresa més avançat. Calia que l'independentisme català madures d'una vegada. Sortir de l'agitació per passar a la política de veritat. Crec que no es tracta que aquella gent renunciés a res, sinó que van decidir fer un pas més enllà i canviar d'instrument. Tampoc ERC és etern. ERC no és més que un instrument, una eina al servei d'un projecte polític que té com a finalitat la independència de la nació catalana. Ara per ara és la millor eina que tenim, la més seriosa. Potser arribarà un dia que ja no ens serà útil. Tant de bo!! això voldrà dir que haurem vençut en la nostra lluita. Llavors serà moment de buscar altres camins i altres eines de treball. La història és així... Salut!! P.D: encantat de poder discutir d'un tema amb tranquil·litat i sense mal rotllos. 
Bé, es evident que aquesta es la teva (vostra) visió de l’assumpte. Negar que l’EI patí una davallada molt important a finals dels vuitanta i endavant, seria faltar a la veritat. Tanmateix, també es faltar a la veritat dir que l’EI com a tal confluí cap a ERC, doncs foren persones d’aquest sector les que passaren cap a les files reformistes. L’EI com a tal no ha desaparegut mai, molt menys les idees que representa, i veig difícil que desaparegui, sobretot perquè no depèn de ningú, ni de resultats electorals, ni de finançament estatal o exterior. Aquesta confluència cap al reformisme, es fa més visible (o és més bona de veure) al País Valencià, ja que ací, a diferencia del principat, la confluència es donà cap a BNV. Es un cas similar; a les files del Bloc podem trobar avui dia gent que militava a PSAN o Maulets (inclús alguns, més tardanament, d’Endavant-PUA) i que es van adaptar a un discurs més còmode, intentant difondre el missatge descafeïnat. Pot ser algú d’ERC s’esbarre en llegir açò que estic dient, però és així, a ambdues formacions trobem gent similar provinent de l’EI. D’ací prové l’actual ‘pique’ BNV-ERPV... ja que al cap i a la fi son gent que tenen el mateix origen ideològic (no tots, clar), però és fàcil de comprovar. D’ací les acusacions de gent del Bloc, dient que els estan intentant furtar el seu espai polític, ja que tot i tenir el mateix origen, el viatge cap al reformisme ha estat lleugerament diferent a Principat i PV. Al principat s’ha adaptat un missatge independentista, mentre al PV s’ha tirat cap a un nacionalisme moderat, però això només es per la diferencia d’entorn, l’essència és la mateixa. T’ho dic fermament convençut, perquè a la meua comarca(ques) no ha existit ERC mai, fa anys que em considero militant de l’EI, i l’espai polític que ERC ocupa al principat, es el que ací ocupa el BNV. Tant a un lloc, com a l’altre, ambdues formacions s’han alimentat en major o menor mesura de l’EI, tan com han pogut. No crec tampoc que l’ultima estètica que ha adoptat el Bloc (negres i taronges, amb formes rodones, etc...) sigue casualitat... Bé i acabo dient que tots/es els que aquestos dies esteu tant preocupats per la divisió de vot, etc. Doncs que tranquils, ERC té el seu espai polític assegurat... i l’EI seguirà fent la seua via. Es impossible una entesa entre forces catalanes que tenim plantejament polítics diferents, així és com ho veiem nosaltres. Salut i sort a tothom! PD: ja està bé de les paranoies mentals que alguns s’estan muntant amb pinces CUP-ciu o altres contra ERC... plantejar una cosa així és no saber de que s’està parlant; es absolutament natural que hi hagi més frecs amb ERC i similars, perquè considerem que estan ocupant lleugerament part de la base social de l’EI, a ciu-pp-psoe-i demés no se’ls pot criticar, estan massa lluny ideològicament i no acabaries mai de traure’ls coses, per tant, ni ens arrimem (per a parlar d’aquesta gent t’has de posar guants i ulleres de protecció, que sinó.... uf, t’hi pots infectar). PD2: kelsen, et dono la raó en que ERC ha contribuït a difondre i socialitzar el discurs “independentista”, es evident, però tenint en compte les diferencies que comporta una i altra visió d’independentisme.