Com que aquí al xat s'ha discutit força vegades sobre les dretes, les esquerres i els transversalismes tàctics, he pensat que aquest article d'en Santiago Alba Rico podria ser de l'interès d'algun usuari. Surt publicat (en castellà) al número d'aquest novembre de l'edició en espanyol de la revista "Le Monde Diplomatique".    QUÈ SIGNIFICA SER D'ESQUERRES?Per a Immanuel Kant, el filòsof il·lustrat alemany, la diferència entre la mà esquerra i la mà dreta era la revelació mateixa de l'espai com un marc d’oposicions insuperables. Les dues mans poden unir-se —per aplaudir o resar—, però no substituir-se; estan cara a cara, radicalment enfrontades, sense que cap operació lògica pugui resoldre aquesta contradicció espacial absoluta. No hi ha síntesi possible que pugui reconciliar-les; cap transformació de l’esperit no pot posar una en el lloc de l’altra. Per més que la girem i la retorcem, per mes voltes que li donem sobre si mateixa, la mà esquerra mai no podrà arribar a ser la mà dreta ni —del revés— la mà dreta convertir-se, a força de moure's, en la mà esquerra. I és aquest el motiu pel qual aquesta diferència constitueix, encara avui, la regla primera de tota orientació en l’espai.Traslladada al terreny polític, l'orientació sembla més complicada, sobretot després de dos segles d’història en què traïcions, derrotes, guerres i propaganda condueixen, a finals de la passada centúria, a la victòria provisional del capitalisme més agressiu: “la mort de les ideologies”, en el seu versió filosòfica, o l’amenaçador “no hi ha alternativa” en la seva formulació thatcheriana. I no obstant això, mai no ha estat tan important com en l'actualitat el fet d'afirmar una frontera també política en un món que obre avingudes —per a les mercaderies i la informació— mentre alça murs —per a retenir els homes i explotar els territoris—. És necessari precisament recordar el fet de la mà, tal i com el plantejava Kant, per a apuntar una primera diferència que, enmig de la confusió, ens permetria distingir encara entre l'esquerra i la dreta. Diguem que allò propi de l'esquerra és el reconeixement de l'espai i les seves diferències, mentre que allò propi de la dreta és el reconeixement de la lògica i dels seus imperatius inexorables. La lògica consisteix precisament en negar les oposicions en l'espai i, per aixó, quan totes les siluetes semblen dissoldre's en l'obscuritat, encara podem reconèixer com a típicament de dretes la negació d'aquella diferència (entre esquerres i dretes). Va ser el feixisme, molt abans que la postmodernitat neoliberal, el qui va provar precisament de proposar una síntesi hegeliana —negació de la negació— capaç de superar les contradiccions en l'espai social. Així, per exemple, el manifest fundacional de la Falange Espanyola, redactat per José Antonio Primo de Rivera l'any 1933, proclamava: «El moviment d'avui, que no és de partit —sinó que és un moviment, gairebé en podríem dir un antipartit—, cal que se sàpiga, des d'ara, que no és de dretes ni d'esquerres. [El nostre moviment] no lligarà per cap motiu els seus destins a l'interès d'un grup o a l'interès de classe que fa niu sota la divisió superficial de dretes i esquerres».  El mateix José Antonio insistia en aquesta mateixa idea (“jo no sóc ni de l'esquerra ni de la dreta: sóc del front”) que anys abans Mussolini ja havia expressat amb tota claredat: «El Feixisme no és de dretes ni d'esquerres sinó una síntesi entre les dues ideologies, enriquida amb intuïcions felices orientades a l'interès nacional». Encara el 1998, el lema de l'ultra-dretà Front Nacional francès era: «Ni droite ni gauche, la France rebelle»  Aquestes síntesis lògiques clarament feixistes —la Nació o la Raó d'Estat— troben la seva prolongació capitalista en el concepte pseudoeconòmic d'“eficàcia”, en virtut del qual, a partir dels anys 1980, són els nivells de “creixement” els que pretenen fixar amb il·lusòria objectivitat, més enllà de tota ideologia, la legitimitat d'una determinada acció de govern.L'any 1986, Felipe González, president socialista de l'Estat espanyol, resumia la doctrina que Reagen i Thatcher estaven imposant a tota el món amb un proverbi xinès: «Gat negre o gat blanc, el que importa és que caci ratolins» Ara bé, allò que caracteritza les síntesis lògiques —algunes de molt elegants i precises, d'altres també molt emocionants— és justament que no reconeixen, excepte com a mitjans o com a obstacles, les diferències en l'espai: cossos, classes, voluntats i muntanyes han de ser sacrificats a la puixança irresistible de la Lògica; han de dissoldre's, es vulgui o no, en aquesta síntesi superior. Des d'aquest punt de vista, doncs, són igualment de dretes Hitler, Stalin, Al Qaeda, Reagan i l'FMI. Per això també són possibles tant els lliscaments com els graus en l'arc dreta-esquerra, segons la major o menor hegemonia de la lògica sobre l'espai, i viceversa. I per això el concepte mateix d'Estat inclou, com bé veia Hegel, una íntima inèrcia de dretes que cal que sigui permanentment corregida amb Dret i Democràcia. En el context de la crisi global, total, que estem vivint; mentre el capitalisme provi de restaurar la seva musculatura erosionada tot empobrint i marginant cada cop més éssers humans; mentre una violenta  Juan  amenaça les conquestes polítiques i socials assolides en els dos últimes segles; en un món on els mitjans de producció i de destrucció es multipliquen alhora com germans siamesos a una velocitat vertiginosa; en el desordre d'un marc geopolític que rebenta per tots els descosits, amb la decadència rapidíssima de les potències que havien assegurat una dolorosa “estabilitat” a les últimes dècades; en l'horitzó d'un col·lapse energètic, ecològic i antropològic sense precedents; enmig d'aquesta crisi estructural, en fi, ¿què significa ser d'esquerres? L'esquerra, que ha de provar de combatre totes les temptacions lògiques per a assentar-se en l'espai, amb les seves oposicions irreconciliables i les seves diferències no intercanviables, ha d'integrar, al meu entendre, un triple impuls i un triple projecte: ha de ser revolucionària en l'àmbit econòmic, reformista en el l'ordre institucional i conservadora en l'ordre antropològic. Revolució econòmicaSi hi ha res encara vigent de les ensenyances de Marx, ha de veure sens dubte amb la descripció d’aquella lògica capitalista de l’acumulació per desposseïment que, en salts successius, s’ha anat apoderant dels béns col·lectius, generals i universals, la privatització dels quals és la condició mateixa de la seva reproducció ampliada. La immoralitat del capitalisme consisteix en el fet que no pot —realment no pot— diferenciar entre coses de menjar, coses d’usar i coses de mirar; entre un nen i una màquina; entre la guerra i la pau; entre una muntanya i un tanc.L’amenaça del capitalisme, d’altra banda, consisteix en el fet que no pot —realment no pot— aturar-se. El creixement més enllà dels límits imposats per la naturalesa, per la capacitat finita de la demanda i per la pròpia ètica humana formen part de la regla mateixa de la seva supervivència. Ara bé, aquesta combinació d’indiferència enfront dels límits i de la impossibilitat estructural d'alentiment o detenció converteix el capitalisme en un ordre econòmic irreformable. Ser d’esquerres, per tant, implica la consciència d’aquest fet i la necessitat de concebre un règim altercapitalista en el qual els processos de producció i distribució permetin l’accés universal als béns col·lectius, generals i universals. Reformisme institucionalVint anys després de la caiguda del mur de Berlín, cada vegada és més evident que l’equació democràcia/mercat era tan falsa com la de socialisme/URSS. L’habeas corpus, el vot, l’escola pública, l’Estat de Dret no són estratègies de reproducció del capitalisme —ni de domini sobre els ciutadans— sinó conquestes socials a què els gestors del capitalisme han hagut de condescendir, allí on no els quedava més remei, per a rpovar després d’impedir-ne l'aplicació o, almenys, limitar-la. La separació de poders és una bona idea, com ho és la roda o l’arada, i la presumpció d’innocència és tan burgesa com esclavista és el Teorema de Pitàgores.Seguint aquí els filòsofs marxistes Carlos Fernandez Líria i Luis Alegre Zahonero, l’esquerra no ha d’entregar aquella armadura institucional a l’enemic, que l'esmenta alhora que la buida de sentit. Hem de reivindicar, en algun sentit, l’«obediència». Obeir (en llatí obaudire) vol dir originàriament “escoltar amb atenció” i per tant no es tracta de defensar la llibertat superior de la sordesa sinó de dirigir l’oïda, i mantenir-la molt oberta, cap aquell lloc on no parlen ni els Déus ni els Reis ni els Amos ni els Mascles; cap aquell lloc on no parla ningú o, precisament, on és Ningú qui parla i on qualsevol-altre pot reconèixer-se i reconèixer una filiació racional comuna: és la Llei com a coàgul de la llibertat política en el seu pas pel món. En aqueix sentit, la ciutadania és l’imperi de la Llei allí on la Llei assegura —i només per això és llei— que l’espai de què sorgeix seguirà buit, que ni els Diners ni la Raça ni l’Església ni el Gènere es faran “escoltar atentament” en el seu lloc.I per això precisament només la forma d’Estat de Dret, progrés de la raó sense precedents, garanteix al mateix temps les condicions institucionals necessàries per a l’exercici de la democràcia i per a l’evitació de la demagògia (és a dir, per a impedir al mateix temps els camps de concentració i la seva aprovació mitjançant plebiscit). El capitalisme irreformable, en permanent revolució, ha de donar pas a un sistema en què, per fi, totes aquestes bones idees puguin funcionar realment, sense ser segrestades o manipulades o inhabilitades des de l’exterior, i a més ser reformades quan així convingui. Entre l’arqueologia de la tradició i la biologia del mercat sempre constituent, la democràcia necessita instàncies ja constituïdes, institucions democràtiques —decisions ja preses en estat de tranquil·litat— que ens protegeixin dels sotracs de l’economia i dels capricis de les voluntats.Conservadorisme antropològic L’esquerra, en fi, ha de ser conservadora. Enfront de la “locomotora desbocada” del capitalisme, sempre en rebel·lió contra els límits, hem descobert també fa poc la vulnerabilitat de la Naturalesa, aquell bé universal condició de tots els béns generals i de tots els béns col·lectius. Hem descobert la radical incompatibilitat d’aquell model amb l’estabilitat de les tres facultats que han caracteritzat la continuïtat antropològica de l'ésser humà des de fa almenys 8.000 anys: la raó, la imaginació i la memòria finites. Com ja alertava Karl Polanyi l'any 1944, el “mercat lliure” ha erosionat o destruït tots els vincles socials i compromisos simbòlics gràcies als quals les societats històriques havien aconseguit sobreviure a guerres o catàstrofes naturals. Es tracta d’un vertader naufragi de l’Home que ens deixa al mateix temps sense protecció material i sense recursos etico-culturals per a excogitar una solució en comú. Enfront d’aquest naufragi, la recuperació d’un discurs il·lustrat d’esquerres obliga precisament a incorporar el pensament indigenista i feminista: la política com a reconeixement i reglamentació de la dependència recíproca. La Naturalesa depèn avui de l'ésser humà, ell mateix part de la naturalesa; els éssers humans depenem els uns dels altres. En aquest sentit, la nostra condició de subjectes de raó i de dret és inseparable de la nostra condició d’objectes (de cures).Una d’aquelles oposicions irreconciliables en l’espai, com la que enfronta la mà esquerra a la mà dreta, és la que oposa la vida a la mort. Som irremeiablement cossos. La negació d’aquest límit per part del “mercat lliure”, incapaç d’assumir la finitud, agreuja la nostra fragilitat i la del planeta. Esquerra significa cures; i els cures només són possibles en un ordre econòmic altercapitalista i en un marc democràtic d’institucions públiques.
Vint anys després de la caiguda del mur de Berlín, cada vegada és més evident que l’equació democràcia/mercat era tan falsa com la de socialisme/URSS. Aquest també va donar suport a la OTAN a Libia... Treieu les vostres conclusions.
Deixa de repetir consignes com un lloro i mostra'm siusplau algun text que demostri que l'Alba Rico va donar suport als atacs de l'OTAN a Líbia.
http://www.kaosenlared.net/noticia/entrevista-ensayista-escritor-santiago-alba-rico-libia-ha-producido-re  Entrevista al ensayista y escritor Santiago Alba Rico: “En Libia se ha producido una revolución popular” Si, super popular XD
¿Ja et llegeixes els enllaços que em poses? Perquè jo en el primer article no hi ser trobar cap afirmació que corrobori que l'Alba Rico va donar suport a l'OTAN (si de cas, i per això se l'acusa de "ni-ni", d'estar contra Gaddafi i alhora contra l'OTAN), i en el segon està parlant de fets anteriors a la intervenció occidental, que evidentment van ser infiltrades i posteriorment utilitzades per a justificar la intervenció. Per les teves intervencions en d'altres fils, et tinc per una persona assenyada i que estem en el mateix bàndol. Per això et demano siusplau que llegeixis detingudament els textos de l'Alba Rico i provis de contrastar tota la merda que se li està tirant al damunt aquests dies des de sectors que volen desestabilitzar i dividir l'esquerra combativa.
Primer, per sobre de que t'agradi un gobern o no, el poble ha de ser sobirà. Amb una intervenció armada d'un pais extranger, aquesta sobirania es perd, l'imperialisme es dedicarà a explotar els bens materials del pais per fer-s'els seus, per tant la població perdrà gran part del seu sistema social. Els rebels han resultat no ser l'esquerra ni una revolta popular com ell diu, sino el fonamentalisme islàmic més ranci al servei de l'imperi. No era una revolució popular, era una estratègia de la OTAN per fer-se amb el control del país, aquest tio em vol vendre la moto dient que els rebels son el progrés del pais vers les "dictadures" i es obvi que no. Tot i això entendria que si no ho sabia des de un bon principi hagi dit que que dit, però no s'ha retractat de tot el que ha dit. Ha donat ales i bones paraules a un moviment integrista islamista i assobre al servei de l'imperialisme. Això és molt greu i el tio s'ha quedat tan panxo. Ja ho diuen que rectificar es de sabis, i aquest tio no ha rectificat quan es obvi que ha ficat la pota d'una manera exagerada.
Tens part de raó en les crítiques que fas, però... te n'adones que són figues d'un altre paner? Perquè et recordo que la nostra discussió ha començat per la teva desqualificació gratuïtament despectiva de què "aquest també va donar suport a l'OTAN a Líbia", fet que permetria desqualificar-lo si fos certa, però com que no ho és ara has d'entrar en fugides d'estudi com la sobirania d'un país o que va es va equivocar en confiar en els rebels o que no ha rectificat amb la claredat i contundència que la polèmica mereixeria. Tu ja el tens crucificat (suposo que amb la base goebbelsiana d'haver llegit 50.000 vegades la consigna de què ha donat suport a la intervenció, i que ara tan acríticament i sense haver-la contrastat també col·labores en esbombar) i no tens intenció de baixar del burro. Quants estralls que ha fet l'orgull entre l'esquerra! Primer, per sobre de que t'agradi un gobern o no, el poble ha de ser sobirà. Però no és tan fàcil identificar qui (o què) és aquest poble. ¿Que potser no eren també poble els que es van començar a manifestar contra Gaddafi? Amb una intervenció armada d'un pais extranger, aquesta sobirania es perd. He d'entendre, doncs, que estàs en contra del que van fer les Brigades Internacionals a la Guerra Civil, o les guerrilles cubanes del Che al Congo o a Bolívia, o el Vietnam comunista entrant a Cambodja per derrocar els khmers rojos? Els rebels han resultat no ser l'esquerra ni una revolta popular com ell diu, sino el fonamentalisme islàmic més ranci al servei de l'imperi. Et torno a demanar que em mostris algun text que demostri el que afirmes. I et torno a preguntar si realment et llegeixes els textos amb què se suposa que m'estàs rebatent, perquè el que de fet fan és desmentir-te a tu. Per exemple, em cal citar només part d'un paràgraf de l'entrevista que tu mateix aportaves com a prova per a què et respongui les teves pròpies acusacions: Sobre los rebeldes se ha escrito tanto y en Rebelión hemos publicado tantos artículos y tan detallados que me conformaré con enumerar de nuevo la variada filiación de sus miembros: jóvenes abrumados por la “miseria vital” (como en Túnez y Egipto, los primeros en manifestarse pacíficamente); militares desertores de primera hora en Bengasi; oportunistas del régimen gadafista; liberales educados en EEUU, algunos próximos a la CIA y todos ellos pro-occidentales; e islamistas vinculados al Grupo Islámico Combatiente Libio, que se suman más tarde a la revuelta, pero que juegan un papel determinante por su preparación y disciplina. Del CNT sólo forman parte, que yo sepa, los oportunistas, los liberales y los islamistas, lo que demuestra ya la intención (como, por otra parte en Túnez y Egipto) de dejar fuera a los chabab que sacrificaron sus vidas por derrocar la dictadura. Pero debo decir sinceramente que no veo muchas diferencias entre este gobierno provisional y el de Túnez o Egipto, donde los oportunistas del antiguo régimen, los militares y los liberales gestionan por el momento la vida política. Nadie esperaba que los rebeldes libios fueran socialistas, desde luego. No era una revolució popular, era una estratègia de la OTAN per fer-se amb el control del país, aquest tio em vol vendre la moto dient que els rebels son el progrés del pais vers les "dictadures" i es obvi que no. Que l'OTAN se n'ha aprofitat ningú no en dubta (ni, evidentment, el mateix Santiago Alba Rico). Però en Santiago va defensar (i això concretament ho segueix defensant) que les primeres revoltes van ser espontànies i no dirigides. ¿S'equivoca? Potser sí, però llavors podríem començar a dubtar que totes les revoltes del nord d'Àfrica també hagin estat espontànies (p.ex. a Egipte, sobre la qual pots mirar un documental fet per un català que hi residia, en Marc Almodóvar, on es defensa també la seva espontaneïtat). I segurament en Santiago Alba Rico va dipositar massa confiança i esperança en un moviment que ha acabat totalment venut i servil als interessos occidentals. Però en cap moment ell no hi ha donat suport, a aquests interessos occidentals, que és el verí de la mentida que preteneu inocular els que el linxeu. Però l'explicació de tot aquest odi envers ells me la dónes tu mateix quan escrius la paraula 'dictadura' entre cometes, perquè aquí tenim el pinyol de tota la campanya de propaganda contra Santiago Alba Rico: ¡ha gosat dir que Gaddafi era un dictador! I això, per a molts stalinistes, és un crim del més alt nivell. Llavors es va activar la maquinària de la lògica perversa, estúpida i simplista del món blanc o negre, del bé contra el mal i del mal contra el bé, en la qual, evidentment, si algú està contra el blanc és perquè està en favor del negre i, per tant, si l'Alba Rico està contra Gadaffi és perquè... evidentment està en favor de l'OTAN! Darrera de tota la campanya de difamació hi ha, senzillament, aquesta concepció pueril i maniquea de la realitat... Per a més inri (ja que parlem de l'estalinisme), s'ha donat un grandíssim exemple del neopensament denunciat per Orwell a la seva novel·la 1984, on una mentida pot conviure perfectament amb la seva refutació, sense que això afecti la seva acceptació per part de l'estalinista obedient. Perquè, com deia, tota la campanya contra ell es basa en la lògica pueril de què, com que ha criticat Gaddafi, està en favor de l'OTAN (i així mateix és com ho has manifestat tu amb el comentari que ha donat peu a la nostra discussió: "aquest també ha donat suport a l'OTAN"), però alhora, i aquí entra la contradicció que, en lloc de refutar, confirma, en tots els portals webs on se l'està linxant veuràs que aquesta afirmació conviu en perfecta harmonia amb l'acusació de què és un "ni-ni" (és a dir, un "ni Gaddafi ni OTAN"). En què quedem, llavors, està en favor de l'OTAN o hi està en contra? Tan és, mentre se li dediquin els 2 minuts d'odi de què també parlà Orwell a 1984... Ja ho diuen que rectificar es de sabis, i aquest tio no ha rectificat quan es obvi que ha ficat la pota d'una manera exagerada Et dono la raó que, en virtut a la polèmica creada, hauria d'haver fet una matisació (més que no pas una rectificació) pública important que escampés tota mena de dubtes. Però torno a repetir: és aquest motiu suficient per a linxar-lo? No sou, més aviat, tu i els que el linxeu els que exagereu?    
Bufff quanta feina XD no se com s'ha de citar aixi que et respondre pas per pas. Primer, per sobre de que t'agradi un gobern o no, el poble ha de ser sobirà. Però no és tan fàcil identificar qui (o què) és aquest poble. ¿Que potser no eren també poble els que es van començar a manifestar contra Gaddafi? R-Es clar que es van començar a manifestar, però una part del poble i segurament amb raó en alguns casos. Però la realitat és que aquestes "protestes" les han conduit els islamistes. Això es cert perquè sino el CNT no hagués istaurat la llei islàmica... Mira, aquesta foto et farà veure de quin pal van:   Amb una intervenció armada d'un pais extranger, aquesta sobirania es perd. He d'entendre, doncs, que estàs en contra del que van fer les Brigades Internacionals a la Guerra Civil, o les guerrilles cubanes del Che al Congo o a Bolívia, o el Vietnam comunista entrant a Cambodja per derrocar els khmers rojos? ------------------------------------------------------------------------------------------------- - A Angola (ja que cites els cubans) els cubans van entrar prèvia sol·licitud del president i amb el suport del moviment revolucionari angoleny. No van entrar per destruir el pais i fer-se amb els recusos naturals, sino van entrar complint un clar deure internacionalista. Les brigades internacionals van venir voluntariament, les bombes de la OTAN també ho van fer voluntariament?  No em comparis un moviment d'alliberament nacional amb una clara intervenció militar imperialista per part dels EUA amb la intenció d'apropiar-se del petroli... per favor... si estàs comparant l'exercit americà amb l'internacionalisme cubà perds tota credibilitat, cumpain! XDDDD Compares Fidel Castro amb Obama and company i no s'et cau la cara de vergonya?  http://www.youtube.com/watch?v=ZtBxHItZkj4&feature=related Aquest video ho explica clarament, internacionalisme en estat pur, res d'imperialisme maquillat de rebel·lió!!!-------------------------------------------------------------------------------------------------Els rebels han resultat no ser l'esquerra ni una revolta popular com ell diu, sino el fonamentalisme islàmic més ranci al servei de l'imperi. Et torno a demanar que em mostris algun text que demostri el que afirmes. I et torno a preguntar si realment et llegeixes els textos amb què se suposa que m'estàs rebatent, perquè el que de fet fan és desmentir-te a tu. Per exemple, em cal citar només part d'un paràgraf de l'entrevista que tu mateix aportaves com a prova per a què et respongui les teves pròpies acusacions: Sobre los rebeldes se ha escrito tanto y en Rebelión hemos publicado tantos artículos y tan detallados que me conformaré con enumerar de nuevo la variada filiación de sus miembros: jóvenes abrumados por la “miseria vital” (como en Túnez y Egipto, los primeros en manifestarse pacíficamente); militares desertores de primera hora en Bengasi; oportunistas del régimen gadafista; liberales educados en EEUU, algunos próximos a la CIA y todos ellos pro-occidentales; e islamistas vinculados al Grupo Islámico Combatiente Libio, que se suman más tarde a la revuelta, pero que juegan un papel determinante por su preparación y disciplina. Del CNT sólo forman parte, que yo sepa, los oportunistas, los liberales y los islamistas, lo que demuestra ya la intención (como, por otra parte en Túnez y Egipto) de dejar fuera a los chabab que sacrificaron sus vidas por derrocar la dictadura. Pero debo decir sinceramente que no veo muchas diferencias entre este gobierno provisional y el de Túnez o Egipto, donde los oportunistas del antiguo régimen, los militares y los liberales gestionan por el momento la vida política. Nadie esperaba que los rebeldes libios fueran socialistas, desde luego.- Que els rebels libis són socialistes?? XDD que ho demostri! mare meva! XD això es flipant!! XD "Nadie esperaba que los rebeldes libios fueran socia R- Vols que et demostri que els rebels són l'islamisme? Molt fàcil. Quin tipus de govern s'ha instaurat amb la rebel·lió? un de islàmic i retògrad com Iran? Et recomano que et passis pel fil "Adeu Gadaffi, hola xària" Si aquests rebels fossin socialistes, coi, jo seria el primer en donar-li suport, però no es el cas! Obeeixen als interessos dels EUA i no als del poble. Sinó, perquè el primer que van fer va ser apropiar-se de les centrals petrolíferes i afanyar-se a signar acords de venda amb els occidentals?Quina part d'aquest petroli anira a parar al benestar del poble?--------------------------------------------------------------------------------------------------No era una revolució popular, era una estratègia de la OTAN per fer-se amb el control del país, aquest tio em vol vendre la moto dient que els rebels son el progrés del pais vers les "dictadures" i es obvi que no. Que l'OTAN se n'ha aprofitat ningú no en dubta (ni, evidentment, el mateix Santiago Alba Rico). Però en Santiago va defensar (i això concretament ho segueix defensant) que les primeres revoltes van ser espontànies i no dirigides. ¿S'equivoca? Potser sí, però llavors podríem començar a dubtar que totes les revoltes del nord d'Àfrica també hagin estat espontànies (p.ex. a Egipte, sobre la qual pots mirar un documental fet per un català que hi residia, en Marc Almodóvar, on es defensa també la seva espontaneïtat). I segurament en Santiago Alba Rico va dipositar massa confiança i esperança en un moviment que ha acabat totalment venut i servil als interessos occidentals. Però en cap moment ell no hi ha donat suport, a aquests interessos occidentals, que és el verí de la mentida que preteneu inocular els que el linxeu. Però l'explicació de tot aquest odi envers ells me la dónes tu mateix quan escrius la paraula 'dictadura' entre cometes, perquè aquí tenim el pinyol de tota la campanya de propaganda contra Santiago Alba Rico: ¡ha gosat dir que Gaddafi era un dictador! I això, per a molts stalinistes, és un crim del més alt nivell. Llavors es va activar la maquinària de la lògica perversa, estúpida i simplista del món blanc o negre, del bé contra el mal i del mal contra el bé, en la qual, evidentment, si algú està contra el blanc és perquè està en favor del negre i, per tant, si l'Alba Rico està contra Gadaffi és perquè... evidentment està en favor de l'OTAN! Darrera de tota la campanya de difamació hi ha, senzillament, aquesta concepció pueril i maniquea de la realitat... Per a més inri (ja que parlem de l'estalinisme), s'ha donat un grandíssim exemple del neopensament denunciat per Orwell a la seva novel·la 1984, on una mentida pot conviure perfectament amb la seva refutació, sense que això afecti la seva acceptació per part de l'estalinista obedient. Perquè, com deia, tota la campanya contra ell es basa en la lògica pueril de què, com que ha criticat Gaddafi, està en favor de l'OTAN (i així mateix és com ho has manifestat tu amb el comentari que ha donat peu a la nostra discussió: "aquest també ha donat suport a l'OTAN"), però alhora, i aquí entra la contradicció que, en lloc de refutar, confirma, en tots els portals webs on se l'està linxant veuràs que aquesta afirmació conviu en perfecta harmonia amb l'acusació de què és un "ni-ni" (és a dir, un "ni Gaddafi ni OTAN"). En què quedem, llavors, està en favor de l'OTAN o hi està en contra? Tan és, mentre se li dediquin els 2 minuts d'odi de què també parlà Orwell a 1984... R-Estalinisme i revolucions espontànies? Mare meva, digam on he glorificat a Stalin amb les meves paraules, siusplau, jo no l'he esmentat, has sigut tu sense venir a "cuento" i l'unic que pots fer per rebatre'm és dir-me estalinista (gran argument, si senyor, amb lo maco que t'havia sortit el text). Si estar en contra de la OTAN es ser estalinista, doncs si, ho sóc. Jo no veig a Gadaffi com un líder que ami m'agradaria tenir, però obviament Gadaffi amb el petroli nacionalitzat oferia a la població un nivell de vida espectacularment mes gran que la resta de països "democràtics". Tan democràtics són que no poden oferir ni menjar a la població! Que es morin de gana, si, però en democràcia eh! Podien tenir accés a sanitat i educació publiques i de qualitat. Accés a habitatge gratuït, si demanaves un crèdit, al ser una banca de l'estat no et demanaven interessos... quina dictadura més ferotge, oi? XD Tenen coses que nosaltres somiem amb tenir, ara segurament ho privatitzaran tot per obra i gràcia de l'imperi. Tot i aixi, sóc conscient que el gobern libi no era la panacea, però això justifica una intervenció militar? Segur que tu eret's dels que deien no a la guerra, OTAN no bases fuera...enfi... Nose aquest senyor on veu les revoltes espontànies. Les manifestacions potser si que ho éren, però està clar que quan una "revolta" no té un caràcter comunista i revolucionari, la reacció s'apropia d'aquestes revoltes i les fa anar en contra del poble. Qui va armar els "rebels"? Els hi van caure les armes del cel? Espontàniament, oi? XD I les bombes de la OTAN? També espontànies, no? XD Va ser la OTAN qui els va armar, qui no ho veu es perquè esta cec, sense les armes i les bombes de la OTAN aquests mercenaris haurien estat esclafats pel govern, això és obvi.--------------------------------------------------------------------------------------------Ja ho diuen que rectificar es de sabis, i aquest tio no ha rectificat quan es obvi que ha ficat la pota d'una manera exagerada Et dono la raó que, en virtut a la polèmica creada, hauria d'haver fet una matisació (més que no pas una rectificació) pública important que escampés tota mena de dubtes. Però torno a repetir: és aquest motiu suficient per a linxar-lo? No sou, més aviat, tu i els que el linxeu els que exagereu? R- Jo no linxo a ningú. A mi aquest senyor m'és indiferent, sincerament, no té cap importància per a mi, ell es dedica a vendre els seus llibres i jo a lo meu. Simplement critico que doni ales a un moviment reaccionari i després es digui ser d'esquerres. Va no fotem... qui va donar suport també als rebels? Tota la premsa occidental? Exacte, quin interès tenia Hilary Clinton al riure's de la mort de gadaffi? ella també és revolucionaria, oi? XD. Ami aquest senyor pot anar amb paraules bonistes però no m'enganya. - En resum, hem de creure que la intervenció/revolta va ser esponània. Sino som uns estalinistes i antidemocràtics adoradors de dictadures...Altre cosa, jo no se tant de paraules com "goebbelsiana" o "neopensament" que fan tant de goig en un text i el fan tenir un toc "pseudointel·lectual". Jo no parlo tant bé com tú, faig moltes faltes ortogràfiques però una cosa tinc clara, mai donaré suport a l'imperialisme MAI MAI MAI ni quan va entar a l'Irak ni quan va entar a Libia. Jo donaré suport a una revolta del poble quan aquesta sigui per l'emancipació de la classe obrera i de la seva nació, no per que el teu petroli passi a mans occidentals. ---------------------------------------------------------------------------------------- Això és internacionalisme:  Això és imperialisme:    I això és el que quedarà de tot plegat. Bon dia:   
Començo a entendre lo de les teves faltes d'ortografia... perquè veig que tens greus problemes de comprensió lectora. Anem a pams:  R-Es clar que es van començar a manifestar, però una part del poble i segurament amb raó en alguns casos. Però la realitat és que aquestes "protestes" les han conduit els islamistes. Això es cert perquè sino el CNT no hagués istaurat la llei islàmica... [...]  R- Vols que et demostri que els rebels són l'islamisme? Molt fàcil. [...] Que els rebels libis són socialistes?? XDD que ho demostri! mare meva! Aviam, santa paciència... En l'anterior resposta acusaves l'Alba Rico de voler vendre'ns una moto que no era (et cito textualment: "els rebels han resultat no ser l'esquerra ni una revolta popular com ell diu, sino el fonamentalisme islàmic més ranci al servei de l'imperi"), i jo et vaig aportar un text del mateix Alba Rico on quedava palès que ell tenia clar que (a) a la revolta hi havia islamistes i al CNT eren predominants i (b) els revoltats no eren socialistes. Collons, si fins i tot ho vaig ressaltar en negreta!! Per què collons segueixes volent refutar-lo amb coses que ell també ja sabia i havia dit???  Dit planerament per a què m'entenguis: no cal que em posis més fotos demostrant que entre els rebels hi havia molts islamistes i molts pro-americans, perquè és un fet que el mateix Alba Rico reconeix en l'entrevista que tu m'havies citat per a demostrar que ell no deia això...  No em comparis un moviment d'alliberament nacional amb una clara intervenció militar imperialista per part dels EUA amb la intenció d'apropiar-se del petroli... per favor... si estàs comparant l'exercit americà amb l'internacionalisme cubà perds tota credibilitat, cumpain! XDDDD Compares Fidel Castro amb Obama and company i no s'et cau la cara de vergonya?  Jo no els pretenia comparar, home, sinó tot el contrari! Si et posava exemples d'intervencions des de l'esquerra era precisament per a contrarestar el teu argument de què cal respectar TOTA sobirania nacional. Ets tu qui els havia equiparat! I entenia que els havies equiparat sense pretendre-ho, i per això la meva formulació era una pregunta i no pas una afirmació: "¿estàs en contra, doncs, de la intervenció cubana a Bolívia, etc.?", donant per entès que no, que no hi estaves en contra i que, per tant, fins i tot per tu era relativa l'acusació de violar una sobirania nacional. M'entens, ara? R-Estalinisme i revolucions espontànies? Mare meva, digam on he glorificat a Stalin amb les meves paraules, siusplau, jo no l'he esmentat, has sigut tu sense venir a "cuento" i l'unic que pots fer per rebatre'm és dir-me estalinista (gran argument, si senyor, amb lo maco que t'havia sortit el text). Aviam, jo no t'he acusat d'estalinista! Senzillament volia dir que, en acusar l'Alba Rico de defensar l'OTAN, estàs participant (sense pretendre-ho) de la lògica impulsada des de l'estalinisme. Et recomano que et llegeixis l'obra de què et parlava ("1984", de George Orwell), i veuràs que allà la gent no és precisament estalinista, però estan sotmesos a la seva lògica. No són estalinistes, però en són víctimes i actuen segons les seves directrius. És en aquest sentit que t'ho deia a tu: no et estalinista (déu mos en guard!) però has caigut en el seu parany i els estàs fent propaganda. Si estar en contra de la OTAN es ser estalinista, doncs si, ho sóc. [...] - En resum, hem de creure que la intervenció/revolta va ser esponània. Sino som uns estalinistes i antidemocràtics adoradors de dictadures...  Segur que llegeixes les meves respostes? La meva crítica cap a l'estalinisme anava precisament en el sentit de criticar aquest dualisme pueril de "si estic contra A, doncs necessàriament sóc B". Lluitar contra aquesta lògica perversa és acceptar que les coses, la gent, tenen (tenim) matissos, i que és injust etiquetar-les d'aquesta manera. Tota la nostra discussió naix aquí, perquè jo estic provant de defensar l'Alba Rico de la teva acusació A ("va defensar l'OTAN"), que es fonamenta falsament en un fet cert B ("va criticar Gaddafi").  
Estalinisme? Propaganda?  Per molt que maquillis les teves paraules les persones d'esquerres som "ANTIIMPERIALISTES". No donem suport a les intervencions militars, hem d'estar sempre en contra, hem defensar el poble libi, amb les teves paraules només dones ales a l'imperialisme. L'esquerra s'ha de posicionar a favor del poble i només donar suport a un moviment revolucionari socialista, no un d'islamista cony...! Pel que dius, l'MDT i Endavant també ha caigut al parany de la propaganda stalinista ?? xDD Collons, aqui els que tenim les idees clares som l'enemic, pel que veig. Mira aquest comunicat:Des d’Endavant (OSAN) exigim que, per a l’autèntica sobirania dels pobles, aturem la guerra imperialista !NO AL GENOCIDI DELS POBLES DE LÍBIA.EUA/OTAN/ONU/ZARCOZY/MERKLE/ZAPATERO: RESPONSABLESAmb el vist-i-plau de la ONU, els estats imperialistes, fonamentalment França, Regne Unit (la resta de la Unió Europa mira cap altra banda), i els Estats Units, han provocat la mort de desenes milers de persones (dones i homes, majors, joves i xiquets) a Líbia, en una guerra no declarada oficialment, utilitzant la seua plataforma militar: la OTAN. La ONU va aprovar, hipòcritament, una intervenció que suposava l'exclusió d'unes zones aèries per "defensar" la població davant una suposada guerra civil. Això després d'assegurar que el govern libi atacava a la seua població amb avions i l'exèrcit; fets encara no provats però usats per justificar una intervenció de recolzament a grups armats pels propis imperialistes. Aquest genocidi perpetrat contra el poble treballador i les clases populars de Líbia, per imposar un govern titella (com ja es va denunciar en el seu moment), per tindre lliure accés a les seues matèries primeres; i al mateix temps, augmentar el control geoestratègic i militar en la zona, així com a advertència pels estats veïns. Les conseqüències són els crims contra la població civil, milers de morts... i amb una terrible realitat (però que desgraciadament no és cap novetat a l’Àfrica o al mateix món àrab); la feina bruta, el cos a cos, està sent encarregada a “rebels” i mercenaris de Qatar, d'Alqaida, França, Regne Unit, EUA i altres... mentre tant, la OTAN, el Regne Unit i els EUA, llançarien tot tipus de projectils, sònics, químics, etc., i sense risc pels seus soldats i oficials. La implicació de l’estat espanyol en aquest nou genocidi (amb el suport del PpPsoE, sempre fidels a l'imperialisme), va costar en els 3 primers mesos prop de 50 milions d’euros de diners de tots i totes (ja van per prop dels 100 milions d’euros). Què pretenen? Simplement participar en l'espoli que es preveu a Líbia, mentre els estats agressors ja estan partint-se el botí abans d'acabar la feina. Passe el que passe amb el conflicte, deuran ser els pobles treballadors de Líbia, els que trien el sistema polític i econòmic que més s’identifique amb el desig i les necessitats de la majoria social. Les organitzacions sotasignants defensem la solidaritat amb qualsevol poble envaït i la defensa de la seua sobirania, el dret a l'Autodeterminació, per qualsevol poble del món. I més en cara en un estat com el libi, un estat pluriètnic i on les tribus nòmades encara tenen un pes important en la vida del país. Per això exigim el fi immediat d’aquesta agressió criminal i genocida contra l’estat libi. Igualment exigim que l'Estat espanyol retire immediatament les forces militars implicades en aquesta agressió.ASSEMBLEA DE JOVES DEL CAMP DE MORVEDRE, BASSOT, CAT, CEDSALA, COS, MDT, OJOS PARA LA PAZ EN LIBIA, PCPE-PV, PCPV. I DIVERSES ADHESIONS A NIVELL PARTICULAR.València, setembre 201 No has parlat res de les condicions de vida a Libia, no t'interessen. És una dictadura i punt, oi? Això justifica no defensar el poble libi, de conya.------------------------------------------------------------------------------- Jo no els pretenia comparar, home, sinó tot el contrari! Si et posava exemples d'intervencions des de l'esquerra era precisament per a contrarestar el teu argument de què cal respectar TOTA sobirania nacional. Ets tu qui els havia equiparat! I entenia que els havies equiparat sense pretendre-ho, i per això la meva formulació era una pregunta i no pas una afirmació: "¿estàs en contra, doncs, de la intervenció cubana a Bolívia, etc.?", donant per entès que no, que no hi estaves en contra i que, per tant, fins i tot per tu era relativa l'acusació de violar una sobirania nacional. M'entens, ara?Precisament, aquesta és la diferència entre imperialisme i internacionalisme. L'imperialisme té interessos econòmics i l'internacionalisme no. L'internacionalisme entra en joc QUAN PREVIAMENT S'HA DONAT PERMÍS PER ACTUAR I NO A LA INVERSA! AIXI ES QUAN ES RESPECTA LA SOBERANÍA!! QUAN LA INTERVENCIÓ LA DEMANA EL POBLE! Amb aquests arguments de pà sucat amb oli estas fent el joc a l'imperalisme, l'imperialisme està encantat de tenir persones d'esquerres com tu, quin "xollu" XD.  Aviam, santa paciència... En l'anterior resposta acusaves l'Alba Rico de voler vendre'ns una moto que no era (et cito textualment: "els rebels han resultat no ser l'esquerra ni una revolta popular com ell diu, sino el fonamentalisme islàmic més ranci al servei de l'imperi"), i jo et vaig aportar un text del mateix Alba Rico on quedava palès que ell tenia clar que (a) a la revolta hi havia islamistes i al CNT eren predominants i (b) els revoltats no eren socialistes. Collons, si fins i tot ho vaig ressaltar en negreta!! Per què collons segueixes volent refutar-lo amb coses que ell també ja sabia i havia dit???  Dit planerament per a què m'entenguis: no cal que em posis més fotos demostrant que entre els rebels hi havia molts islamistes i molts pro-americans, perquè és un fet que el mateix Alba Rico reconeix en l'entrevista que tu m'havies citat per a demostrar que ell no deixa això... Llavors, dones suport a una revolta islamista però no a la OTAN ni tampoc a en Gadaffi... com es menja això?La revolta obeeix als interessos de la OTAN XD no es pot estar d'acord amb una rebelió islamista pro americana i despres dir NOO!!! si jo a la OTAN no la defenso ehh!! que sóc d'esqueres! XDDD Vaaa home va! que s'et veu el llautó d'un hora lluny! XD
Ei, vas perdudíssim. Però tu a la teua, continua vivint en el món ideal dels dualismes.
Vaig perdudissim? Vaja, doncs pel comunicat que he posat mes amunt, la EI també va perduda, oi? Il·lumina'm! siusplau!Com es pot estar en contra de la OTAN i a favor dels rebels? Això no es menja amb patates, noiet!
Doncs es pot estar en contra de l'OTAN i del govern de Gadaffi alhora. Més simple no t'ho puc escriure.
Llavors a qui dones suport en aquest conflicte? A l'imperialisme o al poble?
Veus com vius al món dels dualismes? 
I tu vius al món de la pasivitat. Quan hi ha un agressor i un agredit, hi ha DOS postures, defensar l'agredit o defensar l'agressor siga activament o pasivament. I si això és "dualisme" doncs sóc dualista, tot i que jo li dic coneixer quins són els interessos objectius dels pobles del món respecte a l'imperialisme: derrotar-lo per debilitar els capitalistes internacionals. Gadafi era un capitalista més, però almenys no anava fent-se fort explotant a altres pobles, cosa que no es pot dir dels imperialistes que ens oprimeixen a nosaltres. De totes formes, eres poc coherent, no? Ens dius dualistes a nosaltres, quan tu redueixes la qüestió libia a si Gadafi era bo o mal.
Quan hi ha un agressor i un agredit, hi ha DOS postures, defensar l'agredit o defensar l'agressor siga activament o pasivament. D'acord. ¿Però en l'atac de l'OTAN contra Gaddafi, qui en aquesta pàgina no està en contra de l'OTAN i en defensa de Gaddafi? Però és que tot plegat sempre és més complex i té diversos nivells: també hi ha un cara del conflicte en què l'agressor és Gaddafi i l'agredit part del seu poble. I aquí, l'Alba Rico i jo (i m'atreveixo a dir que en Benwood Dick) estem contra Gaddafi i en defensa del poble que es va alçar (amb totes les matisacions, evidentment, que es mereix la diversitat que s'engloba sota el concepte "rebels", que també era ple de mercenaris, islamistes radicals i infiltrats de la CIA).