Si l'independentisme català no tenia fins ara prou amb enfrontar-se al nacionalisme espanyol i al jacobinisme francès, resulta que ara ens surten cretins d'altres nacions trepitjades per l'estat espanyol a tocar-nos els collons a nosaltres. Per afegir-hi patetisme, es tracta a més de "nacionalismes" en una situació de feblesa política i en un context de desnacionalització que fa que costi de creure que no tenguin altra feina. Un exemple recent l'hem tingut amb els darrers comunicats d'Andalucía Libre o com es diguin, fets públics al xat. Doncs bé, aquí us adjunto un comunicat de Chobenalla Aragonesista, organització juvenil nacionalista d'esquerres (suposadament d'esquerres, vull dir) vinculada a la Chunta Aragonesista, partit que per més sarcasme és aliat parlamentari d'Esquerra. En aquest comunicat es fa pública la posició de llur organització envers la qüestió de la Franja. Val a dir, que llur visió plural i democràtica de l'Aragó és com a mínim avançada i objectivament pot ser útil per als interessos dels nostres compatriotes de la Franja, per bé que molts independentistes preferiríem veure'ls compartint sobirania nacional amb nosaltres dins una República Catalana. Que un projecte nacional i democràtic aragonès inclogui la Franja sempre respectant els drets lingüístics, culturals, socials i polítics dels seus habitants és del tot respectable, per bé que d'entrada topi amb un projecte nacional català que inclogui tots els nostres territoris. El conflicte que aquesta intersecció pugui desencadenar, ha de tenir poca història, ja que la seva resolució es trobaria en el respecte a la voluntat dels ciutadans de la Franja, voluntat que estic segur que tant els independentistes catalans com els aragonesos respectaríem sense cap problema. Però dit això, el que és inacceptable és que es compari el nacionalisme "pancatalà" amb el nacionalisme espanyol, posant-los a la mateixa alçada i establint-hi una simetria artificial i insultant, acusant el nacionalisme català de "menysprear" els catalans de la Franja i fins i tot el català que parlen ! No es pot frivolitzar la greu situació de la nostra gent tillant de "suposat" el rebuig real que a l'Aragó pateixen els nostres germans. És vomitiu que des d'un suposat nacionalisme d'alliberament s'ataqui un altre nacionalisme d'alliberament per haver menat endavant durant tant de temps la lluita que ells han estat incapaços d'encapçalar. És una provocació força insensata que pretenguin "lluitar" contra el nacionalisme català com a pressumpte agressor, al mateix nivell que l'espanyolisme, dels drets dels catalans de la Franja de Ponent. Tot plegat, mereix la nostra resposta. Aquí teniu un resum del comunicat. --------------------------------------- "Xarrar català és la nostra manera de ser aragonesos" L'Aragó és una nació de difícil comparació en atres nacions veïnes: mentre predominen les nacions o, millor dit, nacionalismes, basats a les voltes d'una llengua (Euskalerria, euskara; Països Catalans o Catalunya, català; Occitania, occitan; Asturies, asturianu; Galiza, galego...), la nostra és trilingüe. La història mos ha fet aixina: hem vist com l'Aragó se castellanisava progressivament i com se reduïa lo domini llingüístic de l'aragonés al Pirineu i se viciava lo català que a la nostra terra se parlava. Aragó és històricament trilingüe, pero en lo moment actual, políticament monolingüe: ni l'aragonés ni lo català estan contemplats a l'Estatut d'Autonomia ni reben l'atenció, promoció, conservació i preocupació que mereixen de les institucions. Lo català és la segona llengua més parlada a l'Aragó, pero la que té pijor imatge davant de la opinió pública: sempre s'ha despreciat, des de les capitals s'ha fomentat l'autoodi i s'han creat expressions com "xapurriau" (parlar malament) o "patués" (paraula d'origen francés, "patois", utilisada per part de la cort de Versalles per nomenar despectivament les llengües romanç que no siguen lo francés que se troben al Regne de França) per a resumir breument una concepció errònia i malitencioada: no és català, és un parlar "basto y fiero". (...) l’esquerra del PSOE-Aragó ha intentat reflexar la realidat catalanófona a l’Aragó, pero los seus plans sempre s’han quedat a mijes, bé sigue per un canvi al govern (com a mitan dels anys 80) o bé per la pressió d’atres partits (com lo cas del PP en la Llei de Llengües d’Aragó). Lo (pan)catalanisme és lo moviment que més ha treballat pel català a l’Aragó, actuant depenent de la seua condició d’independentisme o regionalisme: aixina, des d’ERC i atres partits o grups independentistes (com ara Maulets) les campanyes de "recuperació de la Franja" han sigut constants, i han portat les seues teories en diverses ocasions a les grans poblacions de l’Aragó catalanófon, aconseguit la simpatia d’alguns aragonesos utilisant la catalanofòbia aragonesa com a mostra del suposat rebuig de l’Aragó enta estes gents; en canvi, lo regionalisme català, al govern de la comunitat autònoma veïna des de fa més de dos dècades, mai ha tingut una especial preocupació per l’Aragó catalanófon, pero sempre l’ha tingut present de diverses maneres (ampliant lo districte universitari català a l’Aragó catalanófon; fomentant la seua aparició als mijans de comunicació dependents del govern, sigue en premsa, televisió o ràdio; portant campanyes a favor de la llengua...). "D’esta manera trobem que tenim un panorama bastant preocupant: a l’Aragó cap força política en pes al govern està per la defensa del nostre català; localment, l’aragonesisme no aconseguix fer raïls a l’Aragó catalanófon mentre que predominen postures des del caciquisme regionalista del PAR o espanyolista del PP que fomenten l’autoodi aragonés; des del (pan)catalanisme se nega l’aragonesidat de la gent aragonesa que xarra català i se proclama la seua catalanidat; la llengua, sense normativisar i sense prestigi per part dels seus propis parlants, se va castellanisant o catalanisant (entenent per "catalanisant" com "influenciada pel català dels mijans de comunicació") progressivament i perdent progressivament la seua identitat; lo poble continua patint desorientació pel que fa a la seua identitat, en trobar-se en diferents postures enfrontades, los que diuen que són catalans per xarrar català (ixo dit tant per catalanistes com per aragonesos catalanòfobs), los que diuen que són aragonesos pero que parlen malament... mentre que la nostra postura, la més raonable i propera a la realidat, la que diu que són aragonesos i que "xarrar català és la seua manera de ser aragonesos", continua sent acallada per aquells qui no los interessa (cacics regionalistes o espanyolistes al govern o pancatalanistes). La nostra missió és fer arribar al aragonesos catalanófons lo nostre mensatge, com acabo de dir, fer-los entendre que "xarrar català és la seua manera de ser aragonesos". Hem d’olvidar i destruir falsos mites, com que un no és "més aragonés per xarrar castellà o aragonés i menys per dir a la seua llengua català". Hem de lluitar contra aquells qui neguen l’aragonesidat dels aragonesos catalanófons. Hem de portar campanyes a favor de la defensa, protecció, dignificació i foment del català a l’Aragó, basant-nos en lo concepte de "si som trilingües, vivim lo trilingüisme". Hem de fomentar l’intercanvi humà, social i cultural entre les gents de tot l’Aragó per evitar l’aïllacionisme llingüístic, de la mateixa manera que en gent de terres de parla catalana. Hem de recuperar la toponímia i antroponímia original de l’Aragó catalanófon, és dir, en català. Hem de contrarestar totes aquelles accions que des dels nacionalismes espanyol i pancatalà se porten per a menysprear i/o desorientar als aragonesos catalanófons. Hem de fer campanyes arreu de l’Aragó en les quals informem de la situació del català a l’Aragó i la seua realidat, defensant-lo i dignificant-lo en tot moment. Hem d’aconseguir que tots los jóvens aragonesos acceptin i visquin lo nostre trilingüisme. En resum, hem de treballar des de i per a l’Aragó catalanófon, enta la resta de l’Aragó. www.chobenalla.org 
Que voleu? Blaveros a la Franja? S'ha de tractar amb delicadesa. A la franja ni deu se sent català. Fa 700 anys que són aragonesos. Deixeu als qui poden lluitar amb tacte perquè el català siga la llengua vehicular de l'escola i oficial al seu territori. Anant a dir que els habitants de la franja són catalans es farà més mal que bé. 
a la franja molta gent parla català. 
No ha negat això. Parlen català però no se'n senten. 
Correcte, no ha dit això, ha dit incongruències més fortes...
Em referia a Sick Boy. 
Jo també 
Ah vaja xD. És que entre que ni jo entenia la meva frase inicial... I quines són les incongruències fortes? 
Que fa 700 anys que són aragonesos, que ni Deu se sent català, etc... Andalusia va estar sota control morisc del 700 al 1492 i ningú defensa que sigui musulmà. A això em referia.
Bé... en la meva experiència tots els catalanoparlants de la franja que conec se senten aragonesos. El motiu principal que tenen és que "són a Aragó", ni que sigui administrativament. Però créixer sabent que ets a Aragó, com aquell qui diu, et fa construir un imaginari difícil de canviar. Una altra cosa són els de la franja que han estudiat a Lleida o rodalies, ja que han viscut com aquell qui diu la meitat del temps a cada banda, i això els fa ser més receptius, per dir-ho d'alguna forma. Òbviament hi deu haver gent que sí que se sent catalana, però no precisament a munts. I això parlant dels catalanoparlants... vaig ser en una festa major d'un poblet de la franja on l'únic que parlava català (a part de les velles) va resultar ser de barcelona. La cosa positiva de tot això és que allà almenys el català no provocava rebuig, sinó que els causava curiositat conéixer gent que parlava el mateix idioma que els seus avis. Suposo que una mica com deu passar a la Cat Nord.