Posicionament d'Endavant davant del referèndum sobre el nou Estatut d'Autonomia per al Principat de Catalunya D'aquí a pocs mesos la ciutadania de la Comunitat Autònoma de Catalunya serà cridada a les urnes per aprovar o rebutjar el nou Estatut d'Autonomia. Com ja hem reiterat en diverses ocasions, des d'Endavant rebutgem la reforma dels diversos estatuts autonòmics dels Països Catalans sota administració espanyola, tant pel seu contingut com pel procés d'elaboració, així com la imposició jacobina de l’Estat francès. És per això que des d'Endavant promourem una campanya a favor del vot "No" al referèndum sobre l'Estatut d'Autonomia. VOTAR "NO" Animem a rebutjar el text estatutari d'una manera inequívoca amb la papereta del "No". Aquesta és l'única possibilitat de què disposem actualment per frenar un Estatut que hipoteca el nostre futur com a catalanes i catalans, com a classe treballadora. Les forces polítiques que han impulsat aquesta reforma pretenien, d'una banda, desactivar les aspiracions sobiranistes de bona part de la població catalana i, d'una altra, tancar per diversos decennis (o per sempre, com ha declarat el president espanyol Rodríguez Zapatero) el marc constitucional i estatutari de l'Estat espanyol, sobretot en relació als Països Catalans. El primer objectiu és el que ha sortit més malparat de tot el procés, perquè bona part de catalanes i catalans han interpretat les negociacions com una estafa de les nostres legítimes aspiracions. Així, aquest text, si fos aprovat a les urnes, només tancaria en fals el marc constitucional perquè no resol les reivindicacions nacionals. Pel que fa al segon objectiu, sens dubte, si el text aprovat pel Parlament de Catalunya ja l'assegurava, el text final encara garanteix millor els interessos de les classes dominants espanyoles. CONFORMAR UN BLOC PEL "NO" L'articulació d'un bloc ampli on convergim totes les forces polítiques i socials que rebutgem clarament la proposta de nou Estatut a través del vot "No" permetrà la visualització d'aquesta oposició en clau independentista, autodeterminista. Aquesta visualització ha de permetre animar bona part de l'electorat catalanista a acudir a les urnes per rebutjar un text que –no ho oblidem– no serà més que una llei espanyola. Un vot negatiu massiu a les urnes és, juntament amb la mobilització popular, l’única opció que pot ajudar a fer descarrilar el projecte de la classe política catalana de participació en la fal·làcia de "l'Espanya plural", que comporta la negació dels drets democràtics que tenim com a poble i ens impedeix a les treballadores i treballadors de decidir sobre el nostre futur. LES RAONS DEL REBUIG No compartim ni el procés de reforma dels estatuts d'autonomia del Principat de Catalunya, del País Valencià –ja conclòs– i de les Illes Balears, ni tampoc el seu articulat. Entenem que aquests processos formen part de l'adaptació de les estructures estatals a l'actual context econòmic i polític, que calia actualitzar gairebé 30 anys després dels processos de reforma política dels anys 70 per satisfer les necessitats de la burgesia catalana i, alhora, rebaixar les aspiracions sobiranistes de bona part de la població. El resultat, com lamentablement era d'esperar, no ens reconeix als Països Catalans com a nació, no fa ni tan sols cap esment a la territorialitat del país, no garanteix el futur de la llengua catalana i ens nega el dret a l'autodeterminació. Els nous estatuts continuen legitimant el sistema capitalista que ens aboca a una major precarietat laboral i accentua l'exclusió social, alhora que persisteix en depredar el medi. Fins i tot, perpetuen el dèficit fiscal, que és la principal crítica dels partits parlamentaris a l'Estatut del 79. Sentirem durant les properes setmanes que el text resultant és millor que el que teníem fins ara perquè ens atorga més competències. Però més enllà d'uns quants diners més o menys, el que hi ha en joc és la capacitat del nostre país, de les seves classes populars de construir lliurement el nostre futur, lluny de les ingerències de Madrid, de Brussel·les o de qualsevol despatx d'una transnacional. I el que és segur és que el nou Estatut no ens dóna cap eina per assegurar uns llocs de treball estables, per garantir l'accés a un habitatge digne, per defensar el medi o per garantir l'ús social de la llengua catalana. MOBILITZACIÓ SOCIAL Més enllà de les urnes, el rebuig al marc constitucional actual –que en cap moment del procés s'ha posat en dubte per la classe politica– s'ha d'expressar a través de la mobilització social i l'organització popular, eines imprescindibles per desbordar les regles del joc establertes per la classe política i per caminar cap a l'alliberament nacional dels Països Catalans. De fet, les manifestacions i concentracions que hem impulsat diverses plataformes els darrers mesos contra els processos de reforma estatutària han estat les úniques que han posat en qüestió l'actuació dels dirigents polítics i, en algun cas, els han forçat a replantejar parcialment la seva actuació. El procés desencadenat a Euskal Herria arran de l'anunci d'ETA de l'inici d'un alto el foc permanent augura que durant els propers anys veurem com el poble basc assoleix quotes molt avançades de sobirania trencant els limits constitucionals i, per descomptat, amb unes profundes diferències respecte als nostres migrats estatuts d'autonomia. El procés basc és una mostra que la força de les lluites populars i la determinació en la seva actuació és l'únic camí per fer front a les imposicions de les classes dirigents i per trencar amb l'ordre vigent. AUTODETERMINACIÓ Assolir el reconeixement internacional dels Països Catalans com a nació i, en conseqüència, poder exercir lliurement el dret a l'autodeterminació s'ha de consolidar com un dels eixos de treball de l'esquerra independentista catalana i de la resta de forces polítiques i socials autodeterministes més enllà del referèndum. Alhora, l'autodeterminació ha d'esdevenir una pràctica quotidiana de desobediència a unes lleis que fa massa anys que ens van imposar. La vertebració de marcs de lluita d'àmbit nacional, el reforçament de les relacions per sobre de les fronteres administratives imposades, l'articulació de la resistència o la construcció d'alternatives i pràctiques polítiques i socials al marge de les institucions oficials –com ja fa anys que des de molts àmbits s'ha posat en pràctica– són una pràctica d'autodeterminació diària com a poble que no apareix als mapes oficials però que és viu i actiu. Cap Estatut ens farà lliures Autodeterminació és democràcia Independència – Socialisme – Països Catalans Endavant (Organització Socialista d'Alliberament Nacional) Països Catalans – 19 d'abril de 2006 
jo em `pensava que us decantaveu pel nul, com mostrava la campanya m'agradava l'idea de votar amb una papereta amb els ppcc 
Votar pels Països Catalans, es votar NO als estatuts que ens esquarteren com a nació. 
Votar NO als estatuts que ens esquarteren com a nació és votar independència
Crec que aquesta opció no serà possible de votar de moment. 
Amic Wu ming, si hem d'esperar a que algú ens dongui la possibilitat, ens hi morirem tots plegats esperant-la. Ara o mai. Jo ja n'estic fart.
L'ara o mai no és aplicable en aquest cas, pq votar independència ara no serveix de res. El que ara cal es mirar de tombar aquest estatut o deixar-lo mes que tocat. Sense legitimitat. 
I quan l'hem de votar? D'aquí 25 anys al proper estatut? D'aquí 100? 1000? Jo crec que ja hem esperat prou.
Votarem per la independència quan aconseguim que l'estat espanyol reconegui el dret a l'autodeterminació i deixi d'enxufar-nos estatutsd'autonomia. 
 Wu ming, no cola que tu també creguis amb que l'estat espanyol ens donarà el dret de decidir el nostre futur. 
Ningú ha parlat de que ens tinguin de donar res de res.. no serà cap camí de roses com alguns esperen. 
Votarem per la independència quan aconseguim que l'estat espanyol reconegui el dret a l'autodeterminació Wu ming, jo et parlo seriosament i tu em surts amb acudits Va home va company! Si això que dius no t'ho creus ni tu! Cal exigir la independència. I cal exigir-la JA.
tombe'ls l'estatut i els faran figa les cames.