Doncs bé, amb tot el meu pesar i la meva tristesa, he tornat de València, del País Valencià (d'una part de Catalunya per a mi, encara que el nom és el de menys). Ha estat molt intensa la estada a la meva terra estimada i amb moments bons i dolents. Els bons han arribat quan estava amb els amics usuaris als que els agraeixo un munt la seva dedicació (sobretot al Llop). Els dolents n'han estat la majoria per desgràcia, doncs la major part del temps he hagut d'agunatar com he pogut les lindesses, els comentaris despectius i la forma d'actuar patètica i despreciable de la púrria (no tene un altre nom) amb la que "anava". Dic anava, perquè a la mínima jo m'anava pel meu compte. Bé, començo a contar-ho cronològicament, com no podia ser d'una altra manera. Varem arribar al país (País Valencià, Catalunya, PPCC o com li vulguim dir, és el de menys) a dos quarts de dues de la vesprada del dimecres (just abans d'entrar-hi vaig veure dos "toros" d'osborne, a la Plana d'Utiel). A les tres varem arribar a València (a l'albergue, del que parlaré) i a les quatre, a la Facultat de Geografia i Història de la Universitat de València. Bé, en arribar a l'IVAM (a prop de l'albergue) vaig veure dues enganxines de les JERPV que em varen animar gaire . A la Facultat, vaig veure uns cartells de la manifestació del 6 de maig, amb motiu de la diada del 25 d'abril) i cartells del concert de la Gossa Sorda,  Noa  i companyía. Jo estava tot content fixant-me en tot, també en una secretària que parlava en valencià, com que l'estava observant em va dir en castellà: "¿Quereis algo?"; al que vaig contestar jo: "/No, gràsias/ (pronunciació). Bé, m'enrotllo bastant, però com que és una esperiència nova per a mi, doncs qualsevol detall (sobre el país) és important. A l'aula, ens varen explicar per sobre l'estructura econòmica del País Valencià (l'esment d'aquesta locució treia de polleguera als troglodites que m'acompanyaven. El professor tenia un marcat accent valencià (potser nacionalista), encara que va dir que procedia del sector castellanoparlant. Després un altre professor (catalanoparlant i tal vegada nacionalista) ens va conduir pel centre del cap i casal. Va dir (el més interessant des del nostre punt de vista) que a una de les portes de la catedral hi son representades les set famílies lleidatanes que varen repoblar la ciutat. Va confessar que en sentir a la TV3 a lleidatans no sap distinguir entre aquests i els valencians. Això també va fotre a la púrria, doncs esperava escoltar una altra cosa. No obstant, l'home es canviava al castellà en trobar-se amb castellanoparlants de la ciutat. Va parlar però amb un jove valencià i això em va agradar. Després, vaig quedar amb el Llop i tal i vam anar al bar Terra. Jo n'estava molt nerviós per tot i amb prou feines parlava en castellà. Vaig flipar amb tot, perquè mai abans havia estat en un ambient catalanista. Hi havia alguna noia que déu n'hi do, com la cambrera... . Ens varen donar una enganxina Després varem tornar cadascun a la seva casa/allotjament), ell a casa seva i jo amb els guiris . Encara sort que la policia els va fotre fora perquè déu n'hi do la que havien preparat. Al dia següent anàrem a Morvedre (i a la colònia cenetista del Port). Varem pujar al castell, on es veia una bonica panoràmica de la comarca. Hi havia (a la ciutat) un aplec de joves (l'enmig dirà que era) i vaig veure a un grupet de catalanistes, duent samarretes del rotllo (jo em volia anar amb ells, però no podia ). Em vaig recordar de l'enmig lògicament, doncs vaig estar davant la seu del Bloc de la ciutat (on hi està enllaçat el xat ). Em vaig haver de conformar amb una bossa que hi havia pel terra. Després anàrem al Port, a veure la indústria. Hi havia alguna pintada del rotllo, però tota la resta (i n'està ple de pintades) eren de castellanoparlants esquerrans, però castellanoparlants al cap i a la fi, com els professors que ens acompanyaven. Vaig ficar els peus dintre de la Mediterrània i em vaig mullar els pantalons que duia, però m'era igual, no em podia pas resistir a tastar la mar nostra. A la vesprada varem anar cap el nord, cap la Plana i varem parar a Benicàssim i a Orpesa, per a veure l'activitat turística. Com no, arribàrem fins la Marina de Oro, que segur és del més fastigós i vergonyós que es pot veure pel país. En aquest cas, el professor era nacionalista, doncs feia servir sempre la forma País Valencià, cosa que irritava als meus "companys". Després vam tornar el Llop i jo al Terra i vaig agafar pamfletes i dos exemplars de L'Accent. Vam quedar amb un altre usuari del que prefeireixo no dir res i em vaig menjar Lo Sénia en forma d'entrepà. Em volia comprar una estelada, però com que no en tenien, i comprar una samarreta... (per a no poder posar-me-la... i que me la veiés ma mare doncs no). N'hi havia una molt i molt bonica , però em vaig quedar amb les ganes . Déu n'hi do les noies que hi havia... Jo estava a l'albergue sol a una habitació que sobrava, per a estar més tranquilet i poder anar i venir quan vulgués sense dependre de ningú. Avui, hem anat a fer una volta per l'Horta (Nord bàsicament) i veure el que hi passa. Hem fet una parada al Puig i a la platja de Puçol i hem tornat a València i després ací, al país on malauradament visc. El professor, aquest cop era el típic botifler (es feia dir Joan, però després només parlava de Comunidad Valenciana i de Puzol...). Bé, amb la gent de la carrera jo estava molt incòmode i molt fart de la gent, pel que no he pogut gaudir com volia del país (sentint com es ficaven amb nosaltres els valencians i dient rucades). Dir que el Llop és un grandíssima persona, és un tros de pà. Li estic molt i molt agraït. Va per tu amic: Bé, crec que ja n'hi ha prou. És tard ja, demà si algú em pregunta doncs li contestaré. 
A la crònica tens unes quantes faltes (no es pot dir gaire en una frase positiva, no es pot dir a la TV3 a lleidatans,...). A més m'ha sorprés que parlesis de valencians com "nosaltres". Entenc que hi sentis simpatia, però és una mica bèstia dir-te valencià per haver-hi estat uns dies. Jo tinc simpatia amb Galiza i tot i tenir ascendència d'allà no em sento gallec. També dir que és normal que els companys es sorprengueren amb les afirmacions del professor. A Valladolid no rebeu més que la Brunete... Per ells el normal és el que expliquen a les televisions i a les radios i diaris. També anomenar "guiris" als teus companys... tu també ets de Valladolid. Una cosa és dir que no entenien la relaitat valenciana, o que són espanyolistes i fatxes, però altre que siguin d'altres països, que llavors ti has d'incloure. Res més, la crònica massa llarga per això 
Maria Del Carme escrigué: Una cosa és dir que no entenien la relaitat valenciana, o que són espanyolistes i fatxes, però altre que siguin d'altres països, que llavors ti has d'incloure. No entenc que vols dir Només dir que jo no sóc castellà per què no m'hi sento. Jo sóc català (valencià). 
A veure, nar uns dies a valència i sentir-s'hi valencià crec que és una mica bèstia... que et quedis a viure i t'hi sentis d'acord, però bé, cadascú és com és. I el mot guiri es refereix a la persona que va a un país que no és el seu de viatge. Si vens de Valladolid, com que no ets dels Països Catalans i venies de visita ets guiri també. Per això et dic que tu també t'hi has d'incloure 
Es que dient guiri em referia als anglesos que hi havia (a l'albergue). A València hi he estat almenys 3 mesos. I jo sóc d'on em roti a mi. 
No ets d'on et roti sinó d'on vius o d'on has nascut i per estar 3 mesos a Valencià no et coverteixes en valencià. 
Jo sóc el que em rota a mi, el que vull jo, no el que vulgueu vosaltres 
ui sí i si visqueres uns mesos a Mallorca ja series mallorquí? O uns mesos a Andorra, series andorrà? Va home va, no digues més tonteries. La identitat partix dels sentiments i tu de valencià, perdona que te diga no tens res. I més fent la co-rrelació eixa de català=valencià. De llengua segura, d'identitat exageres a garbaes
Jo em sento català de tots els indrets catalans per igual. 
Com se note que eres castellà de naiximent i de mentalitat, englobant tota la identitat en base a una: la catalana Espanyol tb són tots els territoris de l'actual Estat, segons la Constitució. Rebaixes la identitat valenciana a un rang regional, d'anar per casa com fan els espanyols. Més respecte cap als valencians has de tindre, per intentar entendre la nostra pròpia idiosincràsia.
No m'entens pas. Jo no els rebaixo a cap regió. Jo trobo que és una part de Catalunya com el Principat, ni més ni menys que aquest. Tu si que ets el tancat, que negues la realitat ebrenca. 
xDDDD la realitat ebrenca? Au, ves a fumar més porros xiquet. Que no tens ni puta idea de res. Que la REALITAT no és la que se pinte ací al racó, ni moooolt menys. Si te penses que a Catalunya són tots nacionalistes, que tots parlen català i que estan tot lo dia fent-se palles en els PP.CC... la portes ben clareta. Tu fas com els espanyols, Catalunya és una part (regió) d'Espanya com Extremadura o Múrcia ni més ni menys. El País Valencià tb, una part (regió?) de Catalunya en les seues vegueries i governacions. Un 10 I sense tindre ni puta idea d'història sobre Antic Regne de València ni res, repetixes lo que has anat llegint per ahí i avant. Tú ves fent cas de tot el que te diuen per ací que acabaràs molt bé. El raro eres tú, que sent de nació castellana de naiximent te sentes català (principat) sense haver anat mai allí. Si aixina eres feliç allà tú, pero no sé que deuen pensar els teus amics de fatxadolid dels teus pensaments... si és que en tens claro. 
Aviam, una cosa és la realitat històrica i cultural, i una altra la "realitat" imposada des de fa 300 anys. Aquesta "realitat" imposada me la passo pels cullons saps? Me la sua ben bé el que s'hagi volgut imposar des de Madrit. Veig que no vols entendre el que dic. En fi, tu veuràs, però deixa de cagar-la tanti d'interpretar coses que no dic. El Regne de València era una institució només. En aquella època, no existien els estats, existien els pobles. I tothom tenia clar clar que pertanyien al mateix poble, doncs la València costanera i planera (la gran majoria de la població) era lleidatana, com ben recorda la catedral de València, llavors igual de catalans son els valencians que els lleidatans. Què en penses del Yagooar, la Nurietta i el Milicià de Sant Sebastià, que defensen (més o menys) allò que dic? Aquests tampoc son valencians, oi? Ves a fregir espàrrecs! 
 Avore nano, que veig que te fan falta unes "classes teòriques" sobre HISTÒRIA del País Valencià i algo sobre nacionalisme. Els valencians provenim majoritàriament de lleida i d'altres pobles no catalans que s'establiren tb a la costa valenciana. Eixos primers repobladors se sentien catalans de nació (SXII-XIII) fins al S.XIV-S.XV, que correspon al període del Renaiximent i major esplendor del Regne de València. En eixe període Catalunya era un país en decadència i com nosaltres teníem el poder econòmic, polític i cultural de la Corona Aragonesa ací es desenvolupà un sentiment de pertenència al Regne de València, de ser i sentir-se única i exclusivament valencià. Ser valencià no és cap imposició de Castilla, ni de fa 300 anys. Fa alrededor de 600 anys que mos sentim plenament els habitants d'estes terres. Ara desde fa 300 anys el sentiment de valencianitat està sent substituit pel d'espanyolitat, amb les conseqüències que això comporta. Ademés el Regne Valencià tenia les seues institucions, moneda pròpia, les nostre PRÒPIES lleis... L'únic que mos unia en altres pobles de la Corona d'Arago era una llengua i cultura comuna i un mateix rei, RES MÉS I els 3 usuaris que has dit... Valencians? Pregunta'ls ho a n'ells, cadascú és lliure de sentir-se com vullga. M'apareix que alguns d'ells 3 se senten catalans, per lo tant com a més català te sents menos valencià ets, visques al lloc que visques. Al igual que com a més espanyol te consideres menos valencià eres tb. 
Això és el que dius tu. Per a sentir-se valencià no cal no sentir-se català. 
El 99% dels valencians mos sentim valencians i no catalans. Altra cosa es que el sentiment valencià és barreje amb el d'espanyol... Pero ser català te fa mallorquí, algerés, andorrà, valencià, formenterenc.... CNT 
Es que ja està tot explicat. Si que t'agrada marejar el pardal, sí...