Hola. Fa temps vaig fer una determinació, nomes parlaria en català a tothom que congues a partir d'akella data a Catalunya, a excepció potser de sueques q estan dos dies aki i s imprescindible x dur-les al llit fer servir l’anglès malparlat Amb ki coneixia dabans i ja li parlava en castellà, q i farem, ja no u puc canviar, em costa massa. Però arran d'akest fet es kuan mes cops he hagut de veure q difícil es fer el que em proposo, no kuan ells et responen be i educadament i tot normal (é a dir, jo català, ells el qe vulguin, i ningú es keixa). X cert, feu-ho, es més fàcil del q sembla si no fan cares rares. El problema esta kuan et miren estrany, triguen 1 minut a respondre o directament et diuen "ablame en castellano". Com que fa temps que u faig, i amb èxit, i ser q el problema de la gent que no u fa es purament psicològic, volia explicar-vos alguns dels sistemes mentals i de respostes q es poden donar x superar-ho i seguir en català. En primer lloc, un cop adoptem la determinació de parlar sempre en català, no anem amb la idea d’haver de tenir cap enfrontament, com si fos una cosa normal. I quan algú es rebota, no estem psicològicament preparats per respondre-li o actuar correctament, en especial si aquella persona ens ho diu amb bons maneres i cara de no tenir res en contra el català, però que no el parla, malgrat que ja porta 40 anys aquí. Error: malgrat us ho demanin be, no els hi fa gens de gracia l’existència del català. Per tant, sigueu intransigents amb ells i estigueu preparats per fer-ho. Les frases que us dono a continuació, un cop preparades per ser dites en aquestes situaions, van molt bé. També solen venir amb la cançó que ser bilingue esta molt be, però nomes som bilingues nosaltres i llavors el català perd. Per tant, resposta per a espanyols: "Tu a mi no m’entens en català, però jo a tu en espanyol sí, així que qui té un problema aquí ets tu, no jo." Es queden talladíssims. Desprès podeu afegir el que vulgueu, com ara, i per tant al meu país no deixaré de parlar l’idioma del meu país, etc.... Pel que fa els estrangers, està la cosa dividida, però n’hi ha un grupet, sobretot el sud-americà, que actua com a espanyols i no és que no sàpiga, si no que no vol aprendre el català ni parlar-lo perquè amb el castellà van sobrats. Resposta per a immigrants (sovint feta en castellà perquè els hi quedi clara): "Mira, pots anar a viure a Madrid, parlant perfectament el seu idioma, fer-te del real Madrid fins i tot, passar-hi 20 anys, i al cap de 20 anys, per a ells continuaràs sent el/la putu/puta sudaca/moro/xino de merda. Vine a viure a Catalunya com has fet, simplement parla català, i per nosaltres seràs un català més, sense distinció." Realment es queden pensatius, la qual cosa és bona, xq saben que tens raó.Que més feu vosaltres?
Deixeu-vos d'hòstìes. A la xusma castellanoparlant només cal dir-los que se'n vagin a prendre pel sac al seu país. 
Jo sóc castellanoparlant
Saps perfectament que em referia a la xusma colonitzadora que empra el castellà com a eina de colonització espanyola. 
Ah, val, aclarit.. ufff!! (ves amb precaució amb lo que dius, que a València ciutat el 95% de la gent és castellanoparlant... pots insultar a molta gent, incloïnt tota la meua familia i amics )
No val la pena fer-li cas al Noicat. És un feixista. Molt català ell, això sí. 
Ho dius de broma, no? 
No. Però bé, potser no és un feixista, però si és un paranoic convençut que els immigrants han vingut, no per prendre'ls la feina als catalans de bé, o fins i tot a robar-los (que és el que pensen els xenòfobs una mica raonables), sinó amb la perversa intenció de destruïr la identitat nacional catalana, ja que formen part d'un maquiavèlic pla per colonitzar el país. És com allò del "contubernio judeomasónico", saps? 
Tant se'm nota que sóc un feixista i un nazi? Pensava que ho portava millor. Cada dia flipo més amb tu. 
No, només es nota que ets un feixista i un nazi quan dius perles com: "A la xusma castellanoparlant només cal dir-los que se'n vagin a prendre pel sac al seu país." Normalment només es nota que ets un paranoic. Salut!