Comunicació de la Candidatura d'Unitat Popular: La Trobada de Representants de la Candidatura d'Unitat Popular (CUP), reunida a Girona el dissabte 1 d'abril, ha analitzat la conjuntura creada arran dels debats de les reformes dels estatuts del Principat i el País Valencià i s'ha ratificat en la necessitat d'aprofitar el moment actual per denunciar el frau polític que suposen aquestes reformes i intensificar la campanya que reclama l'exercici del Dret d'Autodeterminació dels Països Catalans. Creiem que, si l'actual conjuntura concreta del referèndum d'aprovació de l'estatut principatí no canvia, una bona manera de fer-ho seria aplegant esforços i unint el conjunt dels sectors socials i polítics del nostre poble que s'han manifestat en favor del Dret d'Autodeterminació en la defensa d'un vot nul, amb paperetes de l'estil "Autodeterminació" amb el mapa dels Països Catalans, per exemple. Des de la CUP volem animar el conjunt de l'EI i dels amplis sectors socials i ciutadans que defensen el dret a la sobirania del nostre poble a començar a posar sobre la taula, tots plegats, aquesta campanya. Girona, 1 d'abril de 2006. www.votaindependencia.org 
Hola, sóc el  Pere . És la primera vegada que escric, i vaig despistat. És possible que col·loqui l'escrit on no és degut. Perdoneu si és el cas. Bé, he llegit quasi tots els comentaris, i alguns feien referència a la utilitat del vot blanc. A efectes legals, en quant al recompte, el blanc és equivalent al nul. Guanya la opció Si/No que més vots tregui. Per exemple, pot guanyar el Si amb el 40% dels vots, essent el No un 39% i el Blanc 21%. El Blanc no és un No encobert, com s'ha dit. No compta legalment. Des d'un punt de vista legal, o votes No o ja no cal anar a votar, si el que es desitja és tombar l'estatutet. Però des d'un punt de vista polític, el Blanc és un No encobert. Políticament, el resultat que he exemplificat abans, on el Sí guanyava però no superava el 50%, significa una crisi. Es podria suposar la mort de l'estatutet. Amb el Nul passa semblant, però potser no és tant contundent, ja que no compta com a vot vàlid, i no fa minvar el percentatge de Sí. Personalment, apostaria pel No. Crec que és possible guanyar el referèndum, ho detecto en l'ambient (no només l'independentista). Els interessos materials pesen. Salut!!
Gràcies, un aclariment molt oportú. Anàvem tots una mica despistats amb això. 
Doncs si el què diu és cert, jo estic descol·locat completament. I només de pensar que es pot aprovar una llei tant important com un Estatut sense majoria absoluta, se'm cauen els collons a terra. 
el que queda clar és que cal anar tots a demanar el NO. jo podia tenir alguna posiblitat de votar blanc, però si és veritat que no compte, optaria pel NO de carrer. Si que és fort que és pugui aprovar un estatut sense la majoria absoluta, tots a dir NO, ara més que mai, podem guanyar i guanyarem. 
Però heu de tenir en compte que una cosa és la lectura legal, i l'altre és la lectura política. Legalment, el Si guanya encara que no sigui per majoria absoluta. Políticament, però, seria molt discutible. En aquest terreny no hi ha res escrit. Jo no he afirmat que el Nul o el Blanc siguin inútils del tot. Políticament no ho són, d'inútils. Però, vaja, si depengués de mi no m'arriscaria per camins estranys. Les lectures polítiques, en un país tanta poca tradició democràtica com el nostre, no ens n'hem de refiar. Els francesos es van carregar la Constitució Europea amb un No rotund, sense complexos. Hauríem de fer el mateix. S'ha afirmat que no hem de voler cap Estatut, ni aquest ni cap altre, i per això cal votar Independència (Nul). Com si, en el cas que es retirés aquest estatut, vingués altra vegada necessàriament un nou Estatut per votar... Si aconseguim que el No guanyi el referèndum, la crisi política a nivell nacional i estatal serà increïble. Un autèntic terratrèmol, que no crec que es resolgui amb un simple nou Estatut millor. Aniríem de pet a tocar la Constitució, que és el que volem.
Si aconseguim que el No guanyi el referèndum, la crisi política a nivell nacional i estatal serà increïble. Un autèntic terratrèmol, que no crec que es resolgui amb un simple nou Estatut millor. Aniríem de pet a tocar la Constitució, que és el que volem. Ho dubto. Si guanya el NO, el missatge de tots els mitjans i partits espanyolistes serà que els catalans han rebutjat el projecte per ser massa catalanista. Resultats probables: 1- Els partits espanyols es neguen a sentir parlar de qualsevol altre projecte de reforma durant molt de temps. 2- De crisi a Espanya, gens ni mica. Ells donen el cas català per tancat, i aire. De tocar la constitució ni parlar-ne, que els catalans han votat per deixar les coses com estan. 3- A Catalunya sí que hi ha crisi. Que es resol mitjançant unes noves eleccions. Difícil preveure el resultat, però tret que foren uns resultats tremendament revolucionaris (majoria d'ERC? Mantenimient d'ERC i forta entrada d'un nou partit independentista al Parlament?) no canviarien res. I una altra possibilitat de canvi és l'augment dels espanyolistes (PP i potser Ciudadanos) reforçats pel resultat. 4- Els partits catalans, vist el resultat del referèndum, giren envers posicions més espanyolistes, menys sobiranistes. No sobreestimem la força del que aquí ens sembla important. A Madrid que el projecte d'estatut peti no suposaria cap gran problema; per molts seria fins i tot un triomf, i també un alleujament, doncs no haurien ni tan sols de cedir el poc que han cedit en aquest projecte. 
T'ho dèia en un altre missatge: et veig molt pessimista. I amb aquests ànims de que les coses canviïn segur que passarà el que tu dius.
T'ho dèia en un altre missatge: et veig molt pessimista. I amb aquests ànims de que les coses canviïn segur que passarà el que tu dius. Els meus ànims, o els teus, siguin pessimistes o optimistes no faran que les campanyes dels espanyolistes siguin menys fortes, ni que les reaccions previsibles dels partits canviin. No és qüestió de pesimisme. Al contrari, veig la situació com una bona oportunitat d'aconseguir un avanç. Però no una seguretat. Cal fer les coses bé. Regalar-li als espanyolistes una victòria, en la meva humil opinió, no és fer les coses bé. Les batalles no es guanyen amb optimisme. Pot ajudar, però ajuda encara més el pensar-hi una mica. 
Tens tota la raó. I jo a dintre al cap també hi tinc un cervell que no el faig servir per fer la digestió. L'optimisme no afeblirà als espanyolistes, però si que ens pot fer més forts a nosaltres. 
L'optimisme no afeblirà als espanyolistes, però si que ens pot fer més forts a nosaltres. En segons què. Però no ens proporcionarà més mitjans de comunicació afins, per exemple.