No ho dic jo, sino reagrupament.cat, militants d'Esquerra que volen muntar la primera corrent crítica al propi partit. ERC al País Valencià: a fer la mà (Del mal d’Almansa al de Barcelona) Quan era jovenet, ho confesso, pecava de pancatalanisme. Era un vici com un altre, fruit més que res de la ignorància i, en qualsevol cas, no pas el més greu. Dels greus no me n’he arribat a refer mai, però d’aquest sí. Va ser molt fàcil. Un dia vaig pujar a l’Euromed, vaig creuar l’Ebre i vaig desembarcar a l’estació de València. (Aquí em cal obrir un parèntesi perquè l’estació de tren de València és l’única estació del món on jo he estat, juntament amb la d’Atocha, on quan entres al lavabo sempre t’hi esperen dos o tres joves musculats que s’interessen per si et convé una fel·lació. No me n’he trobat mai, a l’estació Sants o de Girona, de senyors tan amables. Però a la de València i a la de Madrid, sí. Tanco el parèntesi). Sortint del lavabo de València, un tren regional em va dur fins a Gandia i, d’allà, uns bons amics fins a Dénia, capital de la Marina Alta. Quan hi vaig arribar, un poeta mariner de Tetuan que escriu en un valencià deliciós i no es treu mai la gorra es va mirar la meva samarreta, que proclamava la unitat dels PPCC, i em va dir: «mira, jovenet, perquè puguem sentir-nos dels Països Catalans, primer hi ha d’haver País Valencià. I alguns catalans no hi ajuden gens». Em vaig treure la samarreta de seguida, i des d’aleshores he anat sempre més sense. Els actuals dirigents d’Esquerra Republicana de Catalunya dóna ben bé la sensació que no hagin travessat mai l’Ebre, ni hagin entrat en els lavabos de l’estació de València, ni hagin parlat mai amb ningú del país d’Ausiàs March. Si ho haguessin fet, ERC faria temps que tindria una actitud ben diferent allí, des del Baix Maestrat fins al Baix Segura. Per més que Carod i Puigcercós enviïn autobusos a omplir mítings al Palau de Congressos de València, el cert és que, avui per avui, Esquerra Republicana del País Valencià és una força política marginal i perfectament prescindible. Ho seria menys si comprengués que la batalla que es lliura al País Valencià no té absolutament res a veure amb la que lliurem a Catalunya. Allà, les prioritats indiscutibles són salvar el territori i lluitar contra la barbàrie ideològica perpetrada diàriament sense cap vergonya pels Partits Populars de Zaplana i de Camps. Per això, el Bloc Nacionalista Valencià, Esquerra Unida del País Valencià, Els Verds del País Valencià, Els Verds-Esquerra Ecologista i Izquierda Republicana han decidit concórrer a les eleccions autonòmiques del 27 de maig sota una sola marca: la coalició Compromís pel País Valencià. Inexplicablement, Esquerra se n’ha volgut mantenir al marge. Els vots d’ERPV (que ni de lluny superaran el llindar del 5% reglamentari per obtenir representació al Parlament) es converteixen, així, en un regal diví per al senyor Francisco Camps. En realitat, si no fossin qui són i no es diguessin com es diuen, n’hi hauria ben bé per creure que els quartos que costa la campanya d’Esquerra surten directament de Marina d’Or. I, si no en surten, el fet és que hi van a parar, que encara és més greu. No estic negant, evidentment, el dret d’ERC a concórrer a les eleccions que més li plaguin. Però l’actual conjuntura política al País Valencià és tan delicada, i pot ser tan decisiva, que em sembla inadmissible tirar pilotes (o vots) fora. Si —pel misteriós motiu que sigui— ERC volia negar-se a sumar esforços en el si d’una coalició progressista clarament contrapepera, sempre hauria pogut presentar-se a les municipals i renunciar, en canvi, a les autonòmiques. Aquesta hauria estat una sortida nacionalment digna i políticament intel·ligent. Hem de recordar que, en les darreres eleccions autonòmiques (2003), el Bloc va quedar a 0’2 punts d’obtenir representació parlamentària (4’77%), mentre ERPV obtenia un utilíssim (sobretot per al PP) 0,32%. Exactament el 0,32% que va impedir que el Bloc, que és la força nacionalista valenciana amb un major grau d’implantació en el territori, entrés al Parlament. ¿Què hi busca, exactament, Esquerra al País Valencià? ¿Per quin motiu Josep-Lluís Carod-Rovira defuig sistemàticament i des de fa mesos una trobada amb Enric Morera, secretari general del Bloc? Ha arribat l’hora que els catalans acceptem que la nació que cal construir des de l’Ebre fins al Segura és la nació valenciana, i no pas la catalana, i que la veritable força nacionalista (és a dir, valencianista) al país germà és el Bloc. Ha arribat l’hora de reconèixer que si algun dia hi ha d’haver Països Catalans (o com n’hi vulguem dir) ha de ser només després d’un procés mútuament respectuós en què cadascun dels territoris de parla catalana hagi pogut desenvolupar els seus propis processos de sobirania. Ha arribat l’hora que Esquerra canviï de rumb al País Valencià. O se’n vagi a fer la mà. 
Em pareix una falta de respecte (i greu) cap a les persones que treballen amb entusiasme vers el País Valencià mitjançant aquesta organització. Em sent insultat per aquest discurs sobretot com a valencià, més que com a jerpvi, quan es ridiculitza d'una manera tan indecent a la meua ciutat (el passatge del serveis) i tot l'esforç vers el nostre país que ha fet el partit en discussió (des d'ací, des de la terra, no des de Barcelona). Em sent insultat quan es fa de l'interés d'un partit l'interés del meu país. Resulta que ara el Bloc, com des de molts llocs he sentit, és el "partit nacionalista per excel·lència". Em pareix perfecte, però és que jo no sóc nacionalista, jo sóc independentista, però a més sóc socialista. És el Bloc el partit independentista i socialista per excel·lència? no cal contestar. L'independentisme és un anhel al que els valencians també tenim dret i el treball per la independència no es farà a través de Bloc segur. Em crida l'atenció com es descriu a ERPV com un partit sense voluntat pròpia, com si fora un apèndix d'ERC, quan no és aixina. D'aquesta manera, pareix que haja sigut ERC de Catalunya el que haja decidit no entrar al Compromís, quan aquesta decisió ha sigut presa per la militància del País Valencià. També es vol donar la idea de que ERPV, com que és un apèndix inert d'ERC, no té ni idea de la realitat de País Valencià, com si tots els que conformen el partit siguen catalans del nord. Completament absurd, i en aquest sentit, no anirà tan desencaminat  Maria Cinta  quan els titlla de blavers. Ara caldria mirar qui coneix més la realitat del País Valencià... A més, vull aportar una observació: Carretero no té ni una miqueta de consciència de Països Catalans, i una exemple clar és aquest escrit. Tothom ho sap això dintre i fora del partit, i és obvi que la gent del partit de fora de la Comunitat Autònoma de Catalunya és gent amb la que no pot comptar, que s'oposaria a ell de forma clara i sense possibilitat de rectificació. El territori on Esquerra té més implantació fora de la CAC és el País Valencià, i a més on està creixent més ràpidament. És evident que el fre de l'augment del pes específic d'Esquerra del País Valencià dintre del partit el beneficiaria per assolir el poder, al temps que ens acostaria de manera claríssima a les posicions de CiU, per tant sentaria les bases del seu somiat "pacte nacional". Hem de pensar que aquestes observacions són reflexions innocents i sense malícia? ho deixe a la opinió de la gent. 
Alba escrigué: Tothom sap que el Bloc va voler aliar-se amb Unió Valenciana, el partit de Lizondo, i si aquesta gent fa servir un dircurs tan descaradament complaent amb el Bloc alguna cosa s'haurà de sospitar. MENTIDA!!! I mil vegades MENTIDA!!! Quan la base del discurs són aquesta mena de troles tan bestials és que alguna cosa falla. 
No tinc cap problema en llevar aquesta part si estic mal informat, i això no alteraria el discurs, així que no és la base del discurs. Però abans hauràs de dir per què és mil vegades mentida.
Per què no és cert. En cap moment, mai, hi ha hagut cap conversa entre el BLOC i UV per acostar posicions, mai. És una invenció creada pels dirigents d'ERPV i es veu que ha tingut cert èxit entre la base d'eixe partit. Per cert, jo no puc demostrar-te una cosa que no ha existit, no creus? Deuries de ser tu qui aportara dades. I sí és la base, si no del teu discurs, sí del d'Agustí Cerdà, per explicar l'aparició d'ERPV al PV (en realitat la reactivació de l'antiga ERC-PV). I açò és greu...
Ara voràs com no és la base. I el que diga Cerdà és cosa seua, no barrege les coses. I de tota manera s'haurà d'explicar per què el Bloc, que vé de l'UPV, és a dir, de posicions fusterianes, ha acabat acceptant la nació valenciana i la bandera de la ciutat de València, si no és per a acostar-se al blaverisme i treure-li vots a costa de renunciar als ideals en els que alguns encara creiem.
El que diga Cerdà no és cosa seua; com comprendràs Cerdà representa quelcom més que la seua persona. Ja t'he dit que em referia a la base del discurs d'Agustí Cerdà. Ha acabat acceptant la nació valenciana el BLOC? Que tu no l'acceptes? Tu no creus que els valencians tenim dret a l'autodeterminació? Per què si la resposta és sí (i m'imagine que la resposta és sí) també acceptes, de facto, la nació valenciana, t'agrade o no. Tu creus, per cert, que els blavers volen el dret a l'autodeterminació? Tu creus que una persona amb unes idees sobiranistes (autodeterministes) s'acosta als blavers!?!?!? Redéu, açò sí que és una bomba!!! Si Lizondo alçara el cap... I per rematar-ho, la bandereta,... Diuen que al bloc del BLOC de la mani del 5 de maig, hi havia tota mena de banderes amb 4 barres. Això et sembla mal? Vols dir que convisquen en pau i harmonia les senyeres amb blau i sense blau al si del BLOC, acosta aquest partit als blavers? Definitivament si Lizondo alçara el cap i et sentira tornaria a morir-se d'un multiatac cardíac. Edite: la meua bandera és la pirata, és una bandera pirata diferent, blava; a mi les 4 barres em produeixen daltonisme (sí, és rara la meua afecció... i inexplicable científicament parlant, però és així, de fet estic en mans de House). Espere que no "m'acostes" a mi també als blavers. [Perdona la broma, però són tants anys amb la merdeta del drapet eixe fent la mà, que al final si no hi fiquem un poquet d'humor...] 
A Cerdà el deixem tranquilet que ningú no l'ha convidat. Accepte l'autodeterminació, però l'autodeterminació no sols serveix per a les nacions. De fet, en relació als territoris castellanoparlants del País Valencià, sempre he defensat que apliquen el dret d'autodeterminació, i no vol dir que ni ells ni jo els considerem una nació as Requena. És completament absurd i una trampa contra nosaltres mateixos dir el que has dit. Per tant jo no accepte la nació valenciana, i si m'apures tampoc estic molt d'acord en la nació catalana (tot i que es fa forcós parlar de nació quan ens referim als Països Catalans, per tal d'equiparar-los a qui els oprimeixen). Pots dir el que vulgues, i rasgar-te les vestidures totes les vegades que vulgues fins quedar-te sense fons d'armari, però en compte de tindre sempre com a referència a Lizondo, per què no prens com a referència a Fuster? Has llegit "El Blau en la Senyera"? jo si. M'importa una merda la bandererta, tot i que m'agrada que les coses s'ajusten correctament. El que m'importa és el que implica acceptar la senyera blavera, perquè implica baixar-se els pantalons i acostar-se al blaverisme, i això és un fet (ara pots rasgar-te les vestidures, si vols, però això no canviarà). Ah! per cert, que sàpigues que recordar-me les diferències entre el Bloc i UV no invalida el fet de que ambdós partits s'hagen acostat ideològicament, i que aquesta és la tendència inexorable del Bloc (les diferències entre ambdós partits és per mi, tan sols el camí que al Bloc li queda per caminar). 
-És la vostra discussió i el que t'havia de dir ja ho he fet a la fulla anterior, però voldria fer un incís: Ah! per cert, que sàpigues que recordar-me les diferències entre el Bloc i UV no invalida el fet de que ambdós partits s'hagen acostat ideològicament, i que aquesta és la tendència inexorable del Bloc (les diferències entre ambdós partits és per mi, tan sols el camí que al Bloc li queda per caminar). -Això és demagògia. No accepte eixe "acostament" que el Bloc tingué cap a UV en els seus temps, però dir que és el mateix partit que liderava Pere Mayor que l'actual que lidera Enric Morera és totalment fals i manipulador. El Bloc ha pegat un gir molt gran i s'ha desvinculat d'eixes "perilloses relacions" i pretendre que encara són la mateixa cosa és... cosa d'estar davant d'eleccions? 
Eixa és la meua opinió i el temps dirà qui fa demagògia.