Comunicació de la Candidatura d'Unitat Popular: La Trobada de Representants de la Candidatura d'Unitat Popular (CUP), reunida a Girona el dissabte 1 d'abril, ha analitzat la conjuntura creada arran dels debats de les reformes dels estatuts del Principat i el País Valencià i s'ha ratificat en la necessitat d'aprofitar el moment actual per denunciar el frau polític que suposen aquestes reformes i intensificar la campanya que reclama l'exercici del Dret d'Autodeterminació dels Països Catalans. Creiem que, si l'actual conjuntura concreta del referèndum d'aprovació de l'estatut principatí no canvia, una bona manera de fer-ho seria aplegant esforços i unint el conjunt dels sectors socials i polítics del nostre poble que s'han manifestat en favor del Dret d'Autodeterminació en la defensa d'un vot nul, amb paperetes de l'estil "Autodeterminació" amb el mapa dels Països Catalans, per exemple. Des de la CUP volem animar el conjunt de l'EI i dels amplis sectors socials i ciutadans que defensen el dret a la sobirania del nostre poble a començar a posar sobre la taula, tots plegats, aquesta campanya. Girona, 1 d'abril de 2006. www.votaindependencia.org 
Mireu, respecto la vostra opció (només faltaria, com també respecto si algú vol votar un sí acompanyat d'una foto de Mas rodejat d'una aurèola de sant) i la tindré en compte... excepte si és NUL. Digueu-me el que vulgueu i argumenteu-m'ho com vulgueu però no em veig votant NUL, no em veig intentant convèncer algun amic o familiar perquè voti NUL, no veig que el vot NUL pugui arribar, sent realistes, a les 2 xifres (més d'un 10%). I jo vull que l'opció independentista/sobiranista catalana tingui un 30% o un 35%. I això, amb una alta abstenció dels del SÍ teòric, és possible. I això no ho aconseguirem amb el NUL. No ho veig possible, simplement. És un repte massa difícil. No sé com dir-ho, és com si de sobte ERC em digués que no ocuparà els seus seients al Parlament fins el dia que obtingui 68 diputats i per tant majoria absoluta. Hi ha coses que les veig fàcils i d'altres difícils o molt difícils. Un èxit rotund del NUL pertany a la segona categoria. Això no és Euskal Herria. Aquí has d'anar-li a persones molt manipulades, que s'ho creuen tot de molts mitjans que els menteixen, i que els intoxicaran amb cantants famosos fent somriures estúpids i defensant el SÍ. El BLANC i el NO em semblen opcions amb possibilitats d'èxit molt més realistes i només seguiré aquestes perquè no vull apostar pel cavall perdedor. I la posició d'ERC no canviarà tampoc aquest fet. A part que em molestaria molt no estar frenant la merda d'Estatut com penso que cal fer, i el NUL no ho farà. És la meva opinió.
-- Això no és Euskal Herria. Aquí has d'anar-li a persones molt manipulades, que s'ho creuen tot de molts mitjans que els menteixen, i que els intoxicaran amb cantants famosos fent somriures estúpids i defensant el SÍ. -- Doncs se suposa que hem de fer front a això tard o d'hora, no? Quin millor moment per a fer-ho clamant independència, perquè la fita no és cap estatut...
Només dic que si ho fem amb el NO o el BLANC la resistència a l'acceptació de la proposta concreta resultarà molt menor. Això permetrà defensar l'estratègia amb més força. 
 Només dic que si ho fem amb el NO o el BLANC la resistència a l'acceptació de la proposta concreta resultarà molt menor. Tu creus? Em temo que tu prens com a referència ambients independentistes, on el rebuig a l'estatutet és fort i fins i tot "rabiós". En canvi, en ambients sobiranistes més moderats un NO pot ser més difícil d'acceptar. És rebutjar un avanç, encar que insuficient. És votar juntament amb PP i Ciudadanos. És molt oposat al que demanen els seus partits (CiU, per exemple). Etc. En aquests ambients, que probablement siguin molt més nombrosos que els independentistes més radicals, el vot nul podria ser més acceptable que el NO. Fer passar a algú del SI que demana el seu partit al NO que demana un partit totalment oposat (com el PP) pot ser massa. Fer-lo passar a un vot nul pot ser força més fàcil. 
Per això està el blanc, que segurament serà més fàcil d'acceptar per els moderats. El Nul trobo que pels moderats s'interpretarà com algun estirabot d'antisistemes o directament llençar el vot (= no vàlid). 
Francament, no sé perquè el blanc és més acceptable pels moderats que el nul. Ambdós són vots poc habituals, i en ambdós casos tot dependrà de que es faci ben explícita l'assignació d'un nou significat com a vot sobiranista. Potser fins i tot seria més acceptable el nul, perquè no tindria l'efecte d'evitar l'aprovació de l'estatut. Són qüestions de matís, jo tampoc m'oposaria al vot blanc. L'important és sumar totes les forces sobiranistes a un objectiu comú. 
Per mi no és una qüestió de matís, és una qüestió de fons. Si es vol que s'aprovi l'estatut, s'opta per demanar un nul amb rerefons sobiranista; si no es vol aprovar, s'opta per demanar el blanc amb rerefons sobiranista (o directament el No). 
Per mi no és una qüestió de matís, és una qüestió de fons. Si es vol que s'aprovi l'estatut, s'opta per demanar un nul amb rerefons sobiranista; si no es vol aprovar, s'opta per demanar el blanc amb rerefons sobiranista (o directament el No). Per tu la qüestió de fons és l'aprovació o no de l'estatutet. Per mi, la qüestió de fons és demostrar la força del sobiranisme català. Això em sembla més important que l'estatutet. L'aprovació de l'estatutet no aturaria un moviment sobiranista fort. I el rebuig de l'estatutet no reforçaria un moviment sobiranista feble (fins i tot podria afeblir-lo encara més). En canvi, la visualització de la força d'un moviment sobiranista fort ajudaria a reforçar-lo encara més (passi el que passi amb l'estatutet). I si el que es visualitza és un moviment sobiranista feble... doncs malament, però al menys sabrem com estem i no ens farem falses il·lusions. Per això a mi em sembla secundari si es demana blanc o nul. L'important és l'unitat i que tothom voti sobiranista. Si som molts, si es veu aquesta multitud, llavors el resultat oficial del referèndum passarà a tenir poca importància. 
Bé, d'altra banda molt segurament si s'arriba a un opció conjunta o majoritària, i no és la que jo crec, la secundaré. Prefereixo que llegeixin el meu vot uns sobiranistes que 'permeten' que s'aprovi l'estatutet que uns espanyolistes que l'estatutet els hi sembla excessiu. 
Bé, d'altra banda molt segurament si s'arriba a un opció conjunta o majoritària, i no és la que jo crec, la secundaré. Prefereixo que llegeixin el meu vot uns sobiranistes que 'permeten' que s'aprovi l'estatutet que uns espanyolistes que l'estatutet els hi sembla excessiu. En això estem d'acord. Jo també prefereixo que el meu vot (nul o blanc) es sumi a uns sobiranistes que "desaprofiten" les milloretes de l'estatutet perquè els semblen poca cosa, que no pas a uns espanyolistes que no volen ni això ni res.