Comunicació de la Candidatura d'Unitat Popular: La Trobada de Representants de la Candidatura d'Unitat Popular (CUP), reunida a Girona el dissabte 1 d'abril, ha analitzat la conjuntura creada arran dels debats de les reformes dels estatuts del Principat i el País Valencià i s'ha ratificat en la necessitat d'aprofitar el moment actual per denunciar el frau polític que suposen aquestes reformes i intensificar la campanya que reclama l'exercici del Dret d'Autodeterminació dels Països Catalans. Creiem que, si l'actual conjuntura concreta del referèndum d'aprovació de l'estatut principatí no canvia, una bona manera de fer-ho seria aplegant esforços i unint el conjunt dels sectors socials i polítics del nostre poble que s'han manifestat en favor del Dret d'Autodeterminació en la defensa d'un vot nul, amb paperetes de l'estil "Autodeterminació" amb el mapa dels Països Catalans, per exemple. Des de la CUP volem animar el conjunt de l'EI i dels amplis sectors socials i ciutadans que defensen el dret a la sobirania del nostre poble a començar a posar sobre la taula, tots plegats, aquesta campanya. Girona, 1 d'abril de 2006. www.votaindependencia.org 
Han descartat el NO per no votar igual que el PP? 
Això no s'ha dit enlloc. No manipuleu. 
Ei basta de paranoies, que era una pregunta per intentar comprendre les raons del vot nul, que és la meva segona opció, no veig on manipul res. També he sentit gent que diu que no vol votar NO perquè es podria interpretar que sí volien l'estatut del 30 de setembre. Estaria bé que no pensàssiu que tothom actua amb mala fe. 
Perdona, tens raó, és el costum que tothom se't llanci al damunt. Mil disculpes. Pel que dius, és exactament això, votar no és votar no a aquest estatut. El que volem fer evident és que no en volem cap, d'estatut, per tant la opció és el nul. 
No passa res Mira, a mi m'és igual quin partit es vota, per mi l'independentisme està per sobre de tot i crec que el pitjor que es pot fer és ficar crispació entre nosaltres, perquè un dia esper que puguem col·laborar en el nostre projecte comú. Pel que fa al vot nul, ja he dit que és la meva segona opció, però no ho acab de veure clar. No entenc perquè dir No a aquest estatut implica forçosament dir Sí a un altre. 
Votar No vol dir "dic no a aquest però sí a un altre"? Més o menys. Votar No és efectivament estar d'acord amb les regles del joc, i aquestes regles són que hi ha d'haver un estatut d'autonomia (per tant no una constitució que és el que tenen els estats sobirans), que aquest estatut és a nivell del Principat de Catalunya (i no ho volem així, volem tots els PPCC lliures), etc. Per tant la opció del NUL és la que ens dóna la possibilitat de desmarcar-nos més d'aquest joc que considerem absurd i un insult a la terra. De nou, espero haver-me explicat. 
Però a veure, és que sembla que ens dediquem a interpretar preguntes de la manera més rebuscada per tal de que sembli ves a saber què. La pregunta del referèndum serà si aprovem l'Estatut de Catalunya que hi hagi redactat en aquell moment. Punt. No si el nostre vot vol dir que aspirem a un Estatut millor, a un de pitjor o a la independència. Ens fan una pregunta concreta, no ens imaginem coses estranyes que sempre estem igual. La interpretació del vot la faran els partits i les forces que demanin el vot i puguin tenir ressó públic. I donar un vot vàlid no vol dir expressament "estar d'acord amb les regles del joc", més estar d'acord amb les regles del joc és presentar-se a eleccions, encara que siguin municipals, i jurar la constitución els carrecs electes. Pensava que ja s'havia superat això de les regles de joc amb la pràctica de les CUP... 
La pregunta del referèndum serà si aprovem l'Estatut de Catalunya que hi hagi redactat en aquell moment. Punt. No si el nostre vot vol dir que aspirem a un Estatut millor, a un de pitjor o a la independència. Això és cert respecte a les opcions "oficials", SI i NO. Però si es tria una opció alternativa (nul o blanc) per a "marcar-la" com a vot sobiranista, aquesta prendrà el significat que se li doni. Si un 20% dels votants voten nul, no es podrà pretendre que aquest és un vot nul sense significat, simples errors dels votants. Quedarà ben clar que aquest és un vot sobiranista, d'acord amb el significat que li han donat els que han demana aquest vot. Ara, altres interpretacions més complexes com la que exposa Tracalet ja em semblen més difícils. A nivell personal són totalment respectables, però a nivell públic no tenen resó i no serveixen per a res. 
En realitat qualsevol opció es pot vestir prèviament de significat. Per això ERC i el PP van votar ambdós NO al Congreso i només els ignorants o els fills de **** diuen que és el mateix. La qüestió que trobo jo prou important és que el que votem tingui validesa real i no sotmesa a si tindran en compte un resultat simbòlic per molt aclaparador que pogués ser. Veig que més avall comentes el cas que explicava dels nuls a Batasuna, dient que sí que van servir per demostrar la força de Batasuna, però és que per demostrar força ja ho fan cada cop que convoquen una manifestació i és multitudinària. Tu mateix dius que la manifestació del 18-F sí que ha tingut incidència als polítics, per tant si es vol tornar a demostrar força es torna a fer una manifestació o el què sigui. Però no només de demostracions viu l'home, i aquest referéndum és vinculant, és de les poques eines de democràcia més participativa que tenim i no se'n fan cada dia. Desaprofitar-lo fent una acció simbòlica crec que seria un error prou greu. En el referéndum de la Constitució europea, el que es volia era aturar-la de totes totes. Tant li fotia si la ultradreta votava No, i dins els que defensavem el NO hi havia des de gent que directament estava en contra de la Unió Europea fins a gent que només estava en contra d'aquella constitució. I es va anar plegats per aturar-la. No es va poder. Però quan a França i Holanda (?) si es va dir No, el procés va quedar aturat i els defensors del Sí a l'estat van quedar descol·locats. I no se'n parla més ara de la imminent aprovació. I això era a nivell europeu que se'ns escapa prou més de les mans, a nivell de Catalunya tenim més avantatges. I si el problema és desmarcar-se del NO del PP, la força més marginal a Catalunya, doncs s'opta per el Blanc (que d'altra banda es més fàcil de fer arribar a gent 'moderada'), però la qüestió és fer un vot vàlid i amb incidència real (a més a més de simbòlica, per descomptat!). 
En realitat qualsevol opció es pot vestir prèviament de significat. Per això ERC i el PP van votar ambdós NO al Congreso i només els ignorants o els fills de **** diuen que és el mateix. No confonguem. El vot al Congreso es feia públicament, deixant clar què votava cada diputat. No hi ha cap interpretació o manipulació possible: tants vots del PP són NO espanyolista, tants vots d'ERC són NO sobiranista. En canvi, el vot al referèndum és secret. Ningú sabria quants NO són espanyolistes i quants són sobiranistes. I si ningú ho sap, queda obert a la interpretació quants són de cada mena; és a dir, a la interpretació imposada des dels mitjans de masses. La qüestió que trobo jo prou important és que el que votem tingui validesa real i no sotmesa a si tindran en compte un resultat simbòlic per molt aclaparador que pogués ser. En política els símbols tenen validesa real. Com ja t'he dit, per mi és més important que es visualitzi un important vot sobiranista, que no el fet que s'aprovi o no l'estatutet. Un estatutet aprovat però amb un gran vot sobiranista, serviria de base per a més reivindicacions. Un estatutet rebutjar però amb un gran vot espanyolista (o un gran vot NO dubtós, que fora interpretat com a espanyolista) serviria d'argument per a rebutjar qualsevol reivindicació. Encara més: el vot simbólic pot ser més útil que el vot "pràctic". Imagina que guanya el SI amb una majoria escassa (un escenari que sembla bastant probable). Dues possibilitats: 1a- El sobiranisme intenta aconseguir el NO: SI : 55% NO: 40% Nuls-blancs: 5% En aquest cas, l'estatutet s'aprova. L'aparell mediàtic espanyolista presenta el 40% de NO com a espanyolisme dels catalans, que rebutja l'estatut dels nacionalistes. Això fa que els partits catalans aparquin qualsevol reivindicació més enllà de l'estatutet ("si amb prou feines heu aprovat això, i encara demaneu més?", els dirien a Madrid) i fins i tot el resultat és emprat per Madrid per a retallar el possible de l'estatutet en la seva aplicació. PP i Ciudadanos es veuen reforçats. 2a- El sobiranisme opta per un vot nul-blanc marcat com a sobiranista: SI : 55% NO: 10% Nuls-blancs marcats com a vot sobiranista: 35% En aquest cas, l'estatutet s'aprova. Hi ha una evidència clara i indiscutible que una important part dels catalans vol més. Els partits catalans comencen immediatament a reivindicar més autogovern i una interpretació el més àmplia possible del text aprovat. A Madrid veuen la força del sobiranisme català. PP i Ciudadanos queden retratats com irrellevants a Catalunya. Els efectes "pràctics" seran els mateixos, però crec prou clar que els efectes polítics d'ambdues situacions són molt diferents. Fins al punt que també afecta a les qüestions pràctiques, possiblement més (i millor) que el simple efecte directe d'aprovació o rebuig de l'estatutet. Perquè hi ha una tercera opció: 3a- El sobiranisme intenta aconseguir el NO: SI : 45% NO: 55% Nuls-blancs: 5% En aquest cas, l'estatutet NO s'aprova. L'aparell mediàtic espanyolista ho presenta com una mostra d'espanyolisme dels catalans (ells dirien "sensatesa"), que rebutja l'estatut dels nacionalistes. Això fa que els partits catalans aparquin qualsevol reivindicació ("els catalans no ho volen", els dirien a Madrid; probablement ells també s'ho creurien), i giren la seva estratègia envers posicions més espanyolistes, menys sobiranistes. Aquests són els efectes pràctics que vols? És clar que no. I són uns efectes pràctics ben possibles, fins i tot probables. Tu mateix dius que la manifestació del 18-F sí que ha tingut incidència als polítics, per tant si es vol tornar a demostrar força es torna a fer una manifestació o el què sigui. També. Una cosa no treu l'altra. Però el referèndum té el gran avantatge de que és una convocatòria oficial i quantificada també oficialment. No hi ha discussió sobre les xifres, són faves comptades. Però no només de demostracions viu l'home, i aquest referéndum és vinculant, és de les poques eines de democràcia més participativa que tenim i no se'n fan cada dia. Desaprofitar-lo fent una acció simbòlica crec que seria un error prou greu. Com ja t'he explicat, pot tenir més i millors efectes pràctics aquesta acció simbòlica que un intent d'acció "pràctica". Però quan a França i Holanda (?) si es va dir No, el procés va quedar aturat i els defensors del Sí a l'estat van quedar descol·locats. I no se'n parla més ara de la imminent aprovació. Ni tampoc de fer una nova constitució europea més europeista o més social o més propera a les nacions, que és el que volien alguns dels oponents al projecte. Ni tampoc es parla de treure França de la UE, que és el que proposaven d'altres. Simplement la situació ha quedat més o menys aturada, mentre els governs busquen maneres de passar-se pel forro el resultat del referèndum. Com a precedent no és gaire engrescador, no creus? I això era a nivell europeu que se'ns escapa prou més de les mans, a nivell de Catalunya tenim més avantatges. De fet no. L'únic avantatge del rebuig a aquest projecte és un suposat col·lapse del status quo. Que molt probablement no passarà. Simplement es quedaran les coses com estan i no es farà cap més projecte de reforma d'estatut en el futur proper. Que això porti a un augment del sobiranisme és una possibilitat, però no l'única, potser no la més probable. Hi ha el seriós risc de que la gent quedi decebuda pel fracàs d'un projecte i prefereixi deixar-ho còrrer i passar de reinvindicacions. Que no tothom té l'empenta i les fermes conviccions que es troben aquí en tanta quantitat. I si el problema és desmarcar-se del NO del PP, la força més marginal a Catalunya, doncs s'opta per el Blanc (que d'altra banda es més fàcil de fer arribar a gent 'moderada'), Això ja ho hem comentat. Jo segueixo sense veure el blanc com a més atractiu pels moderats (de fet, em sembla que més aviat ho seria menys). 
Centrant-me en els escenaris, primer dir que jo prefereixo el blanc perquè resta vots vàlids al Sí i es pot llegir a part del PP que tot i ser menys, com bé dius, tenen més poder mediàtic. Però bé, en els casos 1 i 3 que proposes, el % de No supera i de molt el % del PP, per tant a les pròximes eleccions ja es veurà quin suport té el PP, que no serà ni de bon tros el del referéndum i seguirà sent marginal a efectes pràctics (a no ser que CiU embogeixi). O sigui que a Catalunya la majoria sabrà que no tot el No serà del PP, i quan hi hagi eleccions es veurà clarament, i ni a Espanya podran amagar-ho. El tema és que a tu et va bé que s'aprovi l'estatutet, i parles de que si no ningú podrà tirar endavant noves reformes, però jo no vull aquest estatutet sorgit de 'les millors condicions' ni ara ja cap, sinó canviar la orientació de la política catalana. No és una qüestió de matís. Però bé, si més no jo ja veig clares les diferències, q ja és prou important. I d'altra banda, als que han proposat el vot nul en tant que assaig de plebiscit d'independència (és això, eh) no els farà massa gràcia que algú "s'hi fiqui pel mig" amb lemes no-independentistes clarament... 
Centrant-me en els escenaris, primer dir que jo prefereixo el blanc perquè resta vots vàlids al Sí i es pot llegir a part del PP que tot i ser menys, com bé dius, tenen més poder mediàtic. Bé, ja et dic que a això no m'oposaria. Jo crec que és millor el nul perquè tinc una lleugera preferència a que s'aprovi l'estatutet, sempre que sigui amb prou oposició sobiranista com perquè no ens el puguin vendre com "estatuto para siempre". Però si hi haguès unitat en demanar el vot blanc sobiranista, m'hi apuntaria. Però bé, en els casos 1 i 3 que proposes, el % de No supera i de molt el % del PP, per tant a les pròximes eleccions ja es veurà quin suport té el PP, que no serà ni de bon tros el del referéndum i seguirà sent marginal a efectes pràctics (a no ser que CiU embogeixi). Això ja ho he comentat en un altre fil. Miro de resumir. Tampoc cal que tot el NO sigui del PP. Poden concedir diguem un 5-10% de sobiranistes, quedant-se ells amb un 40-45% d'espanyolistes. Suficient pels efectes que comento. 1- Del vot espanyolista, tampoc cal que tot sigui del PP. El vot espanyolista pot venir d'abstencionistes a les eleccions catalanes, del PSC o fins i tot d'ICV o de CiU. En alguns casos seria més improbable, però en tots seria interpretable. I en el cas del PSC i l'abstenció, és una interpretació prou plausible. Encara que el PP no superi el 20% (el seu sostre crec que és pel 23%), es pot interpretar que ha hagut un altre 15% d'espanyolistes del PSC i un 10% d'abstencionistes i altres. I no dubtis que els mitjans espanyolistes així ho farien. 2- Abans de les eleccions catalanes aquest resultat ja tindria efecte. Fins i tot efecte envers aquestes eleccions. Els partits catalans ja reorientarien la seva estratègia i el seu discurs envers més espanyolisme, si sospiten que els catalans són més espanyolistes del que ells creien. El tema és que a tu et va bé que s'aprovi l'estatutet, i parles de que si no ningú podrà tirar endavant noves reformes, però jo no vull aquest estatutet sorgit de 'les millors condicions' ni ara ja cap, sinó canviar la orientació de la política catalana És que això també és el que jo vull. Per això et dic que per a mi l'estatutet és secundari, tan si s'aprova com si no. Ara, jo vull canviar l'orientació de la política catalana envers el sobiranisme. I per això cal un vot diferenciat i concret. En canvi, amb un vot interpretable com espanyolisme, la política catalana podria canvair envers l'espanyolisme. I això no ho vols tu tampoc, oi? I d'altra banda, als que han proposat el vot nul en tant que assaig de plebiscit d'independència (és això, eh) no els farà massa gràcia que algú "s'hi fiqui pel mig" amb lemes no-independentistes clarament... Jo ho veig més factible com un plebiscit de sobiranisme que com un plebiscit d'independència. El primer és més fàcil de païr i de vendre que el segon. I no és inútil tampoc des del punt de vista independentista, perquè del sobiranisme és fàcil passar a l'independentisme. El que costa és passar del regionalisme/autonomisme al sobiranisme. A més, el "Som una nació, tenim dret a decidir" no és independentista, però tampoc és no independentista. És sobiranista, i això inclou també l'independentisme.