En relació a l'agressió soferta fa uns dies per una noia de Palafrugell per una banda d'invasorss espanyols, el que em dol és la indiferència de la gent que ho va presenciar i que, amb tota seguretat, en bona part era catalana. Indiferència que és covardia. I és que els catalans, avui per avui, som així: uns patriotes de cafè. Molt onejar banderes, moltes manifestacions, molta xerramenca, però tota la força se'ns acaba a la punta de la llengua. Som com l'Oleguer: molt xerrar, però a l'hora de la veritat, pantalons avall... On són els collons dels almogàvers? On és el geni dels segadors? On és la valentia d'aquells que jeuen enterrats al Fossar de les Moreres? Pobres d'ells, si aixequessin el cap i veiessin el país que és avui Catalunya. Es moririen de vergonya!
Som prou forts com per assolir els objectius pacíficament. No a curt termini, però sí en un futur. Davant de les agressions feixistes, condemnarles, denunciarles, i llavors, com darrera solució abans de rebre una bofetada, donar-la tu. De qualsevol altra manera només es produeix l'efecte contrari criminalitzar el moviment.
"...com darrera solució abans de rebre una bofetada, donar-la tu." Apart d'això, i sent que alguns em titllen de "paranoic", crec que també caldria que els independentistes prenguerem mesures de seguretat. Per eixemple, jo a les manifestacions sempre vaig en grup i sempre porte el meu spray d'autodefensa a sobre. 
Quina mania amb l'esprai aquest, això si que és de covard! Si vas a una manifestació ves-hi amb orgull i amb les mans netes com diria aquell. I si t'agradeixen doncs t'hi tornes o corres, però portar aquest esprai és declarar-se inferior des d'un principi... 
No ho veig així. El no va a les manifestacions ni per correr ni per pegar-se amb ningú. 
Per això mateix no li fa falta cap esprai. 
Ja, però si li agredeixen? 
Doncs si l'agradeixen, abans no s'hagi tret l'esprai de la butxaca ja li hauran obert el cap 3 cops. M'imagino la situació, 5 nazis atonyinant un paio i aquest intentant ruixar-los amb un esprai com si estigues perfumant el lavabo, trist i humillant. 
Jo a les manifestacions i convocatòries sempre vaig en grup. Insistisc en que no es tracta d'arribar a la paranoia, sino de prendre unes certes mesures de seguretat. O si no, ens deixem que ens donen pallices... i a l'endemà tornaran a donar-nos-les.... 
Es que per què has de fotre a cops perquè els vulguin?