El Parlamento Cubano deberá aprobar este mes la Ley que permitirá a transexuales el cambio de sexo En diciembre, el Parlamento cubano deberá aprobar un proyecto de ley de vanguardia, que permitirá a los transexuales cambiar de sexo. Como toda la sanidad en Cuba, también la operación quirúrgica y la asistencia sicológica será gratuita. Madrid Digital-. Después parece que se comenzará a discutir la oportunidad de legalizar los matrimonios gay, pero sobre todo las uniones de hecho, que de acuerdo a la mentalidad y las costumbres de la isla, también para las parejas heterosexuales, son mucho más frecuentes. El cambio de identidad en los documentos es desde hace tiempo posible... ... Si Mario (Mario, como el personaje de la telenovela gay que ha apasionado y dividido a la Isla) decide llamarse Lola, basta con aportar 4 fotografías recientes. Para el cambio de sexo nosotros estamos en la lista de espera, como nos dice Wendy, la rubia recepcionista en minifalda que nos recibe en el CENESEX (Centro Nacional de Educación Sexual) y que será de los primeros organismos en supervisarlos. Encontramos a Mariela Castro, la hija de Raúl Castro junto a Vilma Espín (La poderosa presidenta de la Federación de Mujeres Cubanas –FMC-) al final de la jornada de trabajo en su oficina de La Habana. P- ¿Le importa que hablemos antes un poco de su padre? R- Un padre maravilloso, activo, gracioso, respetuoso, presente. De pequeña, siendo Ministro de Defensa, me acompañaba a la escuela cada mañana y asistía a las reuniones con los maestros. No hablo de él en el plano político, del cual estoy orgullosa y convencida que sabrá llevar adelante los objetivos de la revolución, pero insisto sobre el plano humano, su alegría y su simpatía, sus bromas y su afecto nos han siempre acompañado. En la vida pública aparece como reservado y esquivo, pero en la privada es un hombre diferente. P- Volviendo a su trabajo… ¿Está probando a rectificar uno de los más importantes errores cometidos por la revolución, dirigida incluso por su padre, contra los homosexuales? R- Sí, aquel fue un error de la revolución, al final de los años sesenta y setenta. Aunque no fue tanto el fruto de una política explicita, más bien de unas actitudes socio-culturales derivadas históricamente de la herencia cultural española. P- Hablemos de machismo… R- Se usa el término machista, pero se trata de un fenómeno mucho más complejo que hace que, también en Cuba, la mujer no sea considerada tan importante como el hombre y los homosexuales personas decentes. Más tarde, los errores fueron superados, pero no significa que las costumbres, el modo de pensar homofóbico y también la discriminación respecto a las mujeres, hayan desaparecido de las políticas que favorecen la igualdad de género, la igualdad de derechos de las mujeres y el respeto a la diversidad de las orientaciones sexuales. Aunque la superación de estos problemas a nivel político y legislativo es un hecho, esto no quiere decir que los problemas se hayan resuelto de raíz, hay mucho trabajo que hacer. P- Si el Parlamento aprobara su ley, Cuba estará a la vanguardia de estas temáticas no sólo en América Latina, sino también en el resto del mundo. Más adelante que la España de Zapatero… R- No me interesan las comparaciones. Aplaudo todo lo que se hace en el mundo por el bien de estas personas. Puedo decir que nosotros hemos elegido empezar con los transexuales porque son los más vulnerables, desde el punto de vista de la salud física y sicológica. P- Ha dicho que para llevar adelante está batalla ha sido decisiva la protesta de hace un par de años delante del CENESEX de un grupo de transexuales, después de una reacción inapropiada de la policía contra ellos, en dos zonas de La Habana donde se reunían y se prostituían, frente a las quejas de la población, de los turistas y de la Juventud Comunista... P- Sí, en vez de buscar una respuesta más lógica, los compañeros de la policía arrestaron, de forma totalmente arbitraria, a cualquiera que pareciera trans, gay o lesbiana. A la mañana siguiente, una vez libres, los afectados vinieron donde nosotros y exigieron el respeto a sus derechos. El Parlament Cubà haurà d'aprovar aquest mes la Llei que permetrà a *transexuales el canvi de sexe Al desembre, el Parlament cubà haurà d'aprovar un projecte de llei d'avantguarda, que permetrà als *transexuales canviar de sexe. Com tota la sanitat a Cuba, també l'operació quirúrgica i l'assistència *sicológica serà gratuïta. Madrid Digital-. Després sembla que es començarà a discutir l'oportunitat de legalitzar els matrimonis gai, però sobretot les unions de fet, que d'acord a la mentalitat i els costums de la illa, també per a les parelles heterosexuals, són molt més freqüents. El canvi d'identitat en els documents és des de fa temps possible... ... Si Mario (Mario, com el personatge de la *telenovela gai que ha apassionat i dividit a la Illa) decideix cridar-se Lola, n'hi ha prou amb aportar 4 fotografies recents. Per al canvi de sexe nosaltres estem en la llista d'espera, com ens diu *Wendy, la rossa recepcionista en minifaldilla que ens rep en el *CENESEX (Centre Nacional d'Educació Sexual) i que serà dels primers organismes en supervisar-los. Trobem a Mariela Castro, la filla de Raúl Castro al costat de Vilma Espín (La poderosa presidenta de la Federació de Dones Cubanes ?quot;*FMC-) al final de la jornada de treball en la seva oficina de L'Havana. P- Li importa que parlem abans un poc del seu pare? R- Un pare meravellós, actiu, graciós, respectuós, present. De petita, sent Ministre de Defensa, m'acompanyava a l'escola cada matí i assistia a les reunions amb els mestres. No parlo d'ell en el plànol polític, del com estic orgullosa i convençuda que sabrà dur endavant els objectius de la revolució, però insisteixo sobre el plànol humà, la seva alegria i la seva simpatia, les seves bromes i el seu afecte ens han sempre acompanyat. En la vida pública apareix com reservat i esquivo, però en la privada és un home diferent. P- Tornant al seu treball? Està provant a rectificar un dels més importants errors comesos per la revolució, dirigida fins i tot pel seu pare, contra els homosexuals? R- Sí, aquell va ser un error de la revolució, al final dels anys seixanta i setanta. Encara que no va ser tant el fruit d'una política explicita, més aviat d'unes actituds soci-culturals derivades històricament de l'herència cultural espanyola. P- Parlem de masclisme? R- S'usa el terme masclista, però es tracta d'un fenomen molt més complex que fa que, també a Cuba, la dona no sigui considerada tan important com l'home i els homosexuals persones decents. Més tard, els errors van ser superats, però no significa que els costums, la manera de pensar *homofóbico i també la discriminació respecte a les dones, hagin desaparegut de les polítiques que afavoreixen la igualtat de gènere, la igualtat de drets de les dones i el respecte a la diversitat de les orientacions sexuals. Encara que la superació d'aquests problemes a nivell polític i legislatiu és un fet, això no vol dir que els problemes s'hagin resolt d'arrel, hi ha molt treball que fer. P- Si el Parlament aprovés la seva llei, Cuba estarà a l'avantguarda d'aquestes temàtiques no només a Amèrica Llatina, sinó també en la resta del món. Més endavant que l'Espanya de Zapatero? R- No m'interessen les comparances. Aplaudeixo tot el que es fa en el món pel bé d'aquestes persones. Puc dir que nosaltres hem triat començar amb els *transexuales perquè són els més vulnerables, des del punt de vista de la salut física i *sicológica. P- Ha dit que per a dur endavant està batalla ha estat decisiva la protesta de fa un parell d'anys davant del *CENESEX d'un grup de *transexuales, després d'una reacció inadequada de la policia contra ells, en dues zones de L'Havana on es reunien i es prostituïen, enfront de les queixes de la població, dels turistes i de la Joventut Comunista... P- Sí, en comptes de buscar una resposta més lògica, els companys de la policia van arrestar, de forma totalment arbitrària, a qualsevol que semblés *trans, gai o lesbiana. AL matí següent, una vegada lliures, els afectats van venir on nosaltres i van exigir el respecte als seus drets. 
Tens fe en Raul ? 
Jo tinc confianca en la revolucio cubana. 
Vale Tu opines del futur de l'Estat Cuba quan el maxim dirigent sigui en Raul Castro? 
Suposo que no es la resposta que estas esperant, pero quan un te confianca en una revolucio, te tambe confianca en els liders que el poble que es qui fa la revolucio es posen en cada moment. Si be Fidel ha jugat un paper clar en la consolidacio de la Revolucio Cubana, ha estat capac de dotar a la societat cubana dels seus propis mecanismes de defensa de la Revolucio fins al punt que la seva figura no es ja imprescindible. Amb Fidel, Raul o Perez Roque, Cuba va. (segurament es mes important saber el cap d'estat de la resta d'estats sudamericans, que no pas el cuba, tambe pel futur de cuba) 
Disculpeu, però em sembla que no voleu veure un fet inqüestionable com que Raul Castro no és Fidel Castro, i això que sembla una perogrullada no ho és tant per diversos motius: - La figura de Fidel té un suport popular que per res té Raul. Si heu visitat Cuba sabreu que Raul precissament no aixeca les mateixes simpaties, fins i tot els fidelistes el critiquen. - Raul Castro ha estat l'encarregat de portar les funcions d'interior: militars i policies, és una figura que encarna la repressió de tot cos policial i militar, i a Cuba ja us dic que aquesta repressió és tan evident com a la resta de països, si no més, en certes situacions. - Raul sempre s'ha caracteritzat per la seva beligerància bèlica, sempre ha estat disposat a entrar en guerra amb qui sigui i pel que sigui, els mateixos castristes que conec (que no són pocs a Cuba i a fora) admeten que està més cap allà que cap aquí i sempre han vist a Fidel com el que calmava les ansies de guerra del germanet. - Intentar dir que el relleu a la revolució ha de ser el germà de Fidel, és riure's del comunisme, de la revolució i de tot, és entrar en aquest comunisme hereditari de Corea on el lideratge del país es passa de pares a fills i això no pot ser més contrari als principis del comunisme. - Crec que amb la mort de Fidel el menys indicat per mantenir el procés revolucionari es posar al seu germà, per l'impopularitat del mateix, pel canvi generacional que necessita i sobretot, perque al contrari del que dieu Raul no serà posat pel poble sino imposat. Fidel té un respecte que el seu germà no tindrà en la seva vida i les conseqüències de posar-lo al capdavant de la Revolució podrien ser nefastes per la pròpia revolució, perque ja us dic que un tipus així amb les poques simpaties que té acaba amb tot en dos dies. La revolució o es renova d'una santa vegada o si ha de continuar per via dinàstica oblidem-se, per molt que em pesi dir-ho. No li poden fer un favor més gran a EUA que posar a Raul a dirigir el país després de la mort de Fidel. I us ho diu una persona que creu en el que un dia va ser una revolució i avui dia, després de gairebe vint anys de la caiguda del mur, és pur immobilisme. 
Clar. Pero un pais no nomes es economia. La coordenada Cubana tambe se l'ha dobservar a nivell cultural. Estem parlant d'america llatina. 
 Company no entenc que em vols dir 
Doncs que la vida de un xines s'assembla mes a la de un japones que a la de un Cuba i tots dos (Cuba i xines) parteixen de una praxis marxista de la societat i com a minan una bases fundacional del Estat de caire socialista i en canvi Japo es una potencia capitalista. 
Si, molt bé, però que te a veure amb el que jo he escrit Jo parlo de les diferències que vaig veure entre Raul i Fidel per part dels cubans. M'he perdut.
Es complicat explicarte que ticn al cerve ll. Pero d'alguna manera les societats llatinoamericanes son força patriarclas , jerarquitzades de una forma força propia. El marxisme es viu des de la corrent cristiana-jesuita per dirho dalguna manera i aixo es nota. Quan es va fer la revolucio calia un timonell, i era Fidel. I no era Fidel per casualitat, sino per les seves caracteristiques: home jove pero adult, inteligent pero no intelectual, home d'armes alhora que poeta, un cabdill diguesim, un pare del poble. I aixo es aixi. Aqui a Europa aixo ho encarnava el feixisme, i aquest tradicionalisme a l'us de cap de tribu nosaltres el detestem i ens hi caguem a sobre, pero ho fem desde la cordenada Europea. Pero Cuba no esta a Europa.I alla es llegeix Sartre,Nietzche,Bakunin ,Orwel o Kafka ,pero des dels ulls Cubans igual que nosaltres llegim realismo magico amb el corsé de la nostra cultura. Quan parlem de Cuba probablament podriem parlar de una aplicacio completa del socialisme economic pero encorsetada en un concepte sociocultural diguesim patriarcalista i de moral judeocristiana inquebrentable. Crec que es indispensable entendre aixo per entendre perque es dona la gran paradoxa que es la monarquia comunista. Amb aixo vull dir que per exemple tu apuntes que si entra Raul el poble Cuba no entendria perque seria una traicio a la Revolucio. I crec que no es aixi. El poble Cuba assumeix aixo com un canvi natural, el relleu te sentit en aquesta coordenada patriarcalista judeo-cristiana. Es la meva opinio. 
 Ara lligo caps, gràcies per l'explicació Tanmateix no estic d'acord en aquest sentit de la monarquia comunista, per mi són conceptes tan contradictoris com l'antinacionalisme dels ciutadans o el creixement sostenible dels d'IC. Més quan el suposat "hereu" no té al poble cubà a la butxaca, sino més aviat al contrari. El dia en que mori Fidel, tothom accepta que Raul pot tenir un caràcter merament transicional, el sentit de cap on va aquesta transició dependrà de moltes més variables però Raul no es morirà com a lider revolucionari segur.
Que jo sapiga .... a Cuba se li acaba la corda, hi ha un pacte que van fer la URSS i els EUA, pacte que esta en vigor. Aquest pacte consistia en que els primers treien i no posaven unes coses a Cuba i els segons no tocaven Cuba fins que Castro la palmes (i que no fos cosa dels segons clar). Vaja en resum que el pacte es vigent mentres Castro sigui viu de manera que quan la guinyi, els americans tenen via lliure. D'aqui que ja comencen a fer moviments perque el canvi sigui lleuger. A mi castro sempre m'agradat... però tampoc no anaven enlloc. 
Castro era  Antonio . Castro El Incorruptible, Era un apasionat moralista que pensava que si el poble vivia monastic seria mes "digno". No es pot negar que era un tio "integre"pero va fer salvatjades sota el paraigues d'aquesta ceguesa de monjo.