M'agradaria adreçar-me als valencians més concretament, però també a la resta de catalanoparlants. Parleu en normatiu vosatros?? Tracteu sempre de parlar català perfecte?? Dieu "amb", "nosaltres" i "així" enlloc de "en", "mosatros" i "aixina" respectivament?? Jo no en pense a partir d'ara!! Adoneu-vos que la llengua la fa el poble que la parla, no els filòlegs. La majoria de valencians no diuen "ens han robat", sino "mos han furtat"... perque triar la primera opció quan poca gent catalanoparlant parla d'eixa forma tan refinada?? També adoneu-vos que és completament normal que els valencians tinguem castellanismes, ja que tenim a Castella al costat (no com Ses Illes o el Principat, més "protegits" pel mar i per la Franja de Ponent). No entenc eixa mania per buscar sempre paraules lo menys paregudes possible al castellà! ---------- Per altra banda, veig en molts valencians un centralismes respecte al dialecte barceloní. Sense anar més lluny, he vist enganxines de les JERPV que diuen "Madrid ens roba". "Roba"?? Al Pais Valencià se diu "furta" del verb furtar!! Això és perdre la nostra identitat valenciana. No mos fareu normatius! No mos fareu orientals! !!! Edite: he dormint malament anit, i no sé si m'he expresat clarament. 
La culpa d'aixo la tenim els propis valencians en no tirar fora d'una vegada al PP per fer-nos tragar ab el pseudocatala que obliguen a estudiar als nostres joves. Si tens ganes de llegir te pegue este fabulos artícul de Maria Teresa Puerto Ferre, catedratica en filologia Anglesa: Als que pentinem alguns lustres d'investigació filològica i hem tingut, a més, el privilegi de fer-la des del democràtic món anglosaxó, ab Noam Chomsky de referent, mos produïxen sonores carcallades tots eixos ridículs alegats de secessionisme lingüístic. Alegats eixits de boques, convenientment fidelisades, que defenen la impossible suplantació de la nostra històrica llengua valenciana pel «infame i infecte dialecte barceloní» (pare Batllori, dixit). Tan sonores proclames soles demostren la solemne ignorància de les lleis i principis que han regit l'evolució lògica de la històrica llengua valenciana enfront d'altres menors dialectes que s'han desviat d'elles per a crear, a principis del segle XX, un estàndard artificial ab la mirada posada en la lexicografia gala. Tal és el cas de l'afrancesat dialecte barceloní (ara nomenat català), inventat en el laboratori de l'enginyer Pompeu i Fabra i a qui el gran lingüista basc el senyor Miguel d'Unamuno sempre va definir com «un mal aprenent de filòleg», encabotat a crear una «llengua bombarda infestada de galicismes» i sense background. Pompeu i Fabra va ser, precisament, l'autèntic secessionista de disseny perquè, per a crear el seu estàndard, va prendre com a koiné de referència el dialecte més parlat a Catalunya: el de l'urbs de Barcelona, el barceloní... «el mes impur de tots». I com el pobre no controlava els camps lingüístics, va crear un bunyol secessionista allunyat de la llengua de referència (la prestigiosa llengua valenciana) i inundat la seua de galicismes (aleshores, petit, sortida, pas, ...). L'ilustre gramàtic espanyol el senyor Ramón Menéndez Pidal, on en la Gramàtica històrica ( Madrid , 1977) hem hagut de beure la majoria de filòlegs del segle XX, sempre va reconéixer la independència i categoria històrica de la llengua valenciana, ab la seua trajectòria evolutiva, abonada pels tres elements indispensables que categorisen els fonaments d'una llengua: 1. Les seues etimologies genuïnes. 2. La seua trajectòria d'acord amb els principis lleis d'evolució de la llengua. 3. L'autoritat indiscutible d'uns clàssics que l'han desenvolupat i consagrat al llarg d'un segle d'or literari. La llengua valenciana posseïx eixos tres elements indispensables junt ab atres, també, d'essencial calibre: és ama des del segle XV d'una koiné o substrat lingüístic amb plena autonomia fonètica, lèxica, morfosintàctica, fonètica i semàntica; és ama de gramàtiques que l'estructuren com a llengua (Gramàtica d'Andreu Sempere, Alcoi 1546); és ama de diccionaris (Líber Elegantiarum... «el mes antic lexic d´una llengua romanç», del valencià Joan Esteve, 1472): és ama d'una Bíblia traduïda del llatí (Bíblia de fra Bonifaci Ferrer, 1478 ; és ama d'un Kempis, traduït del llatí per Miquel Pérez (1482) i, sobretot, és ama del primer segle d'or literari d'una llengua noellatina europea durant el qual centenars d'autors van proclamar en el pròleg o en el colofó de les seues obres el seu «estic escrivint en nostra volguida llengua materna valenciana». Al contrari, l'infame i infecte dialecte barceloní (o catalaní) que, ab tan singular encert, definix el gran guru de la investigació catalana, pare Batllori, no té tot l'arsenal lingüístic dalt mencionat ja que no aconseguix el seu estàndard lingüístic fins a 1906, any del I congrés de la neo-llengua catalana. Són infinits els testimonis que denuncien tan clamoroses carències. Un dels més sonats és el que ens dóna el mateix organitzador d'eixe I Congrés de la Llengua , el capellà mallorquí Antoni Alcover quan diu allò de: «Quin dret ni categoria literària té (el dialecte) el barceloní, davant del català, balear i valencià? Donar al barceloní tal dret i categoria no és tal vegada crear un centralisme lingüístic?», anticipant-se així a l'aberrant colonialisme catalanista que, només per ignorant militància, s'intenta expandir. Tan clamoroses carències i tan paupèrrim background del dialecte barceloní s'han volgut suplir per mitjà de l'espoli i lladronici permanent del genuïnament valencià. I és que sense nosatros, sense el nostre, sense el valencià, ells, els secessionistes catalanís no són res. L'erudit català Ramon Miquel i Planes, gran estudiós del nostre clàssics valencians, confessava amb honestedat en 1905: «Vist el cas (de la llengua) des de Catalunya, no hi ha dubte que, quan més extremen els valencians les pretensions d'autonomia de la seua varietat idiomàtica, enfront del català, major necessitat hi ha per la nostra part de reivindicar la unitat lingüística de les gents que poblen la franja llevantina de la península amb les Illes Balears ...», «privar a Catalunya i a la seua literatura de l'aportació que representa la producció de les lletres valencianes d'aquella època», «seria deixar la nostra literària truncada en el centre del seu creixement i ufana ; més encara: seria arrancar de la literatura catalana la poesia quasi per complet, perquè en cap altre moment abans de la Renaixença, ha arribat a adquirir l'esplendor ab què se'ns mostra gràcies als Ausiàs March, als Roig de Corella, als Jaume Roig, als Gaçull, als Fenollar i a altres cent més» (pròleg del Cansoner satíric valencià dels segles XV i XVI, 1905). Si de cas recordar les paraula de l'acadèmic Torquat Lucca de Tena: «Però es parla a València català o es parla a Catalunya el valencià. Perque les primeres manifestacions escrites culturals són valencianes, mai catalanes...» Els secessionistes sempre han sigut ells. Mai nosatros. Ells, ab la seua desviat i infame dialecte barceloní. 
"La culpa d'aixo la tenim els propis valencians en no tirar fora d'una vegada al PP per fer-nos tragar ab el pseudocatala que obliguen a estudiar als nostres joves" Si tant et preocupa eixe "catalan que nos imponen a los valencianos", suposse que educaràs als teus fills en el valencià "auténtico"... no?? Per cert, mai he sentit a cap valencià que diga "ab". Mira que he conegut gent de Llombai, de Catarroja, Carlet... i ningú diu "ab". Perque vos inventeu llengües que segur que ni parleu pel carrer?? A més, el text comet dos errors: 1- Es creu que català = només dialecte barceloní (a Lleida o Tarragona no es parla català??). 2- Parla de valencià en general, sense tindre en compte que no es parla igual a València que a Vinaròs, o a Xàvia igual que a Oropesa. 
No val la pena intentar convénçer a esta gent. El que s'ha de fer és parlar amb la gent normal del carrer, amb el valencià de a peu, és a dir, els ablaverats per ignorància, no amb estos individus que només existeixen per a donar una base inventada al blaverisme i tocar els collons prou. 
Esta gent ablaverats individus Quan d'odi................en fi, cadascu tria la vida que vol viure. Ah, pero hi han ablaverats per ignorancia?  Adriana  ma'vida que els veins del nord se gasten dinerets i no hi ha manera de que la gent ixca d'eixa ignorancia. Cagondena, que farem? Lis gravarem als blaverots a foc en el front " Jo parlu catala" En l'asunt de tocar els collons hi ha qui els toca mes avidament. Si vols convencer a algu tens que moderar el teu discurs. Ab tanta vehemencia nomes faras mes ablaverats.
Jo amb gent normal faig pedagogia, però amb gentola com tu i els teus amiguets financiats per la burgesia valenciana acastellana per destroçar el nostre país, que per a tu región, passe. Que vos donen pel sac! 
Che, tio mala ombra, tu has escomençat i no mes te mereixes el meu despreci i esta contestacio, si te dona temps abans que la borren: Jo ab gent anormal no mes faig que cabrechar-los, i ab enurgumens com tu i els teus amiguets financiats per la Gerneralitat Catalana Imperialista, per fagotisar la meua terra, que per tu colonia catalana, me la bufes. Que te donen pel cul
Sí, demà mateix vaig a que me paguem en la sucursal local de la Gene de la Catalunya Imperial. I fes el favor d'informar-te un poc de que tracta el colonialisme abans de dir eixes  Ainara  de colònia catalana. 
A tu no te paguen directament, supose, pero un chicotet eixemple es, qui paga els repetidors de la tele que a tu tan t'agrada? Si vols continue en totes les subvencions que tenen entidats afins a la "causa"
Ai no, no me paguen directament, serà que me manipulen. Però llàstima, eixa tv que se suposa que tan m'agrada (però que en el fons no m'agrada tant, només que és l'única que fa quasi tota la programació en la meua llengua, no la teua, clar, el castellà) no arriba ve a ma casa, resulta que es veu amb interferències i no puc vore-la.