Poseu aquí les vostres receptes de cuina preferides (si pot ser, que siguin fàcils de fer i, si pot ser també, que siguin originals). Començo jo explicant com faig les MADUIXES:MADUIXES DE LA IAIA DE LA ISONA -Renta les maduixes. -Talla-les a trossets i les fiques en un bol. -Tira-hi molt de sucre per sobre. -Afegeix-hi un rajolinet (molt poc!) de vinagre. -Deixa-les reposar unes hores. No sé per quina llei de la química el sucre es va convertint en un suc molt dolç -A disfurar-les!!!!
Compartisc un blog on podem trobar moltes receptes i amb molt bona pinta:http://juliaalacuina.blogspot.com.es/D'aquest blog compartisc una recepta típica d'Oliva (la Safor), copie directament del seu blog:PEBRERES FARCIDES No passava pel meu cap publicar la recepta de les "pebreres farcides", tan típiques del meu poble. Però, per deferència a les meues seguidores i seguidors de les "terres del nord" (als quals no conec personalment, però sé que hi són), he decidit posar-la. A Oliva, tot i que ja n'hi ha molta gent que no sap cóm es preparen, tothom les ha provades i té alguna àvia, mare, sogra, tieta, ... o qui siga, que sap fer una bona cassola de "pebreres farcides".  A molts llocs se'n fan de pebres farcits, però vos puc assegurar que no són com els d'Oliva, els ingredients són totalment diferents, i també la seva manera de preparar-les. Des de sempre aquest ha estat un menjar d'estiu, es preparava la vespra i en un dia com el d'avui (Sant Jaume) es baixava a les casetes de la platja a menjar-lo, així, a temperatura ambient. És un menjar molt complet i pràctic per emportar. La tradició mana agafar-les amb les mans i menjar-les "a mos redó", i per acabar... una bona tallada de meló d'Alger (síndria).Ací vos deixe la recepta: Ingredients (per a uns 17 o 18 pebres): 17 o 18 pebres (no massa grans, i sense plecs)500 g. de fesols de careta (si no en trobeu podeu utilitzar bajoqueta fina)750 g. de "recorte" (tonyina salada)750 g. d'arròs (un bon grapat per pebre i afegir-ne dos grapats més)4 o 5 tomaques gransun bon grapat  d'alls2 o 3 branquetes de julivert300 ml. d'oli d'olivespaper d'estrassaPreparació: La vespra (o pel matí, si es volen preparar per la vesprada) posar a remull la tonyina (canviar l'aigua tres vegades).Tallar la part de dalt dels pebres (no tirar les corones). Netejar les llavors i les vinces de dins. Rentar-los i salar-los per dins. Deixar-los ben encaixats dins d'una cassola que puga anar al forn. Tapar amb un drap de cuina i deixar-los que solten aigua. Netejar i trencar els fesols a trocets.Pelar i picar els alls i el julivert.Pelar i picar 1 o 2 tomaques (reservar les altres per posar-les damunt).Tallar a trocets les corones que havíem reservat dels pebres.Rentar bé la tonyina i eixugar-la amb paper de cuina o un drap net. Tallar-la a trossos.Buidar l'aigua que han soltat els pebres i deixar-los ben arreglats dins la cassola.Posar l'oli al foc i sofregir un poc l'all, el julivert i la tomaca.Afegir la tonyina i continuar fregint dos o tres minuts.Abocar els fesols i els trocets de pebre, remenar i abocar 1/2 l. d'aigua aproximadament (si la tomaca ha deixat molt de caldo no cal posar-ne tanta, tan sols que quede cobert). Deixar coure a foc mínim, de 20 a 30 minuts més o menys.Si la cocció ha evaporat tot el caldo afegir-ne un poc més.Quan comence a bullir abocar l'arròs i remenar. Comprovar el punt de sal i traure del foc.Omplir els pebres. Tallar a rodanxes les tomaques que havíem reservat, salar-les i tapar amb elles els pebres. Mullar amb aigua el paper d'estrassa (jo no en tenia i he utilitzat paper de forn), i tapar la cassola. Coure al forn a 250º al voltant de 2 hores.Deixar refredar dins del forn. Desitge que vos agraden.Bon profit!
Si ja sabia jo que la raó d'anar-nos a València de lluna de mel era perquè en realitat el que més em tira d'allà és tastar totes aquestes coses, mare meva AAAAAHHHHH que bo.
Enhorabona pel casament!
Encara no tenim res planificat, de fet no sabem si fer-ho abans o després de la canallada XD 
Aaaaaaiii Turanga Què guaaai!!! Enhorabona!
Joder, però si ja ho he dit a altres fils.
Pos jo ara me n'assabento Estic a la parra
Doncs encara no sé sexe o sigui que no em pregunteu.
I ho voldràs saber? Perquè hi ha tot un ritual darrere de gent que de seguida vol saber-ho, d'altres que prefereixen que sigui sorpresa...
De sorpresa res, a mi no m'agraden les sorpreses, que jo vull pensar en noms i acabar amb la puta histèria de 'com diràs al teu nen?', 'posa-li un nom eufònic', 'però que sigui pronunciable pels catalans i bascos', que els petin a tots.
 Així m'agrada, tot calculat.