Doncs això, si sou cristians, mahometans o jueus, què és per vosaltres Déu? I si no també, des d'essers d'infinita potencia fins a un enganyifa dels poderosos, ara i aquí ho podeu deixar escrit pels segles dels segles, o almenys fins que petin els servidors.
"Què és per A vosaltres Déu".
No, m'hi nego, ja poden venir els de l'Institut Català de la Llengua a picar-me amb el regle, em sona horrible i cara a cara no ho he sentit mai
"Què és par A vosaltres Déu". És clar, com que el parlant de barceloní no ho ha sentit mai... Blavers del Principat.
Sóc dels Pirineus, de cinc quilometres de la frontera, no se pas que t'emmerdes diguen-me xava
Del Principat.
El que m'has d'explicar doncs és aixo de blavero, no pretenc imposar la meva manera de parlar ni considerar-la una llengua diferent, senzillament em nego a fer servir unes regles artificials que ha quedat més que clar que no recullen totes les variants del país, ja prou discussions que vaig tenir amb la professora (de Barcelona) quan fèiem "fonètica" (empollar com se suposa es pronuncien les coses)
Precisament el que no recull la realitat de la varietat de parlars és el "per". El DIEC com més va, més redueix l'entrada de tot el que no sia Principat (blaverisme pricipatí).
Jo sempre l'he sentit aixi el "per", no el nosaltres (nosatrus), però escriure-ho així ja és mes costum inconscient que un intent conscient d'adequar-me a la normativa. I no facis servir això de blaverisme principatí, ni t'imagines la de coses que ha arribat a aplanar la normalització al llarg de Catalunya, buscat un avi pagès de muntanya i no tens pas collons d'entendre'l amb el DIEC a la mà
Per això t'ho dic. El blaverime principatí està basat el la castellanització de la llengua.
Ara encara ho entenc menys. Si no recordo malament "por" és "per" i "para" és "per a", fidels a aquest principi la traducció de "que és para vosotros Dios" seria la teva fórmula, però per tossuderia faig servir l'altre.Serà que sóc mal entenedor, ja pot ser, però no veig que em vols dir.