Comunicat de la Laura Riera i en Diego Sánchez Picassent, 4 de març de 2005 Salut companys i companyes Aquestes línies us arribaran de ben segur al finalitzar el proper quatre de març la Marxa a la presó de Picassent, l’Horta, on ens trobem dos dels presos polítics catalans. I amb aquest petit text ens agradaria enviar-vos a través d’aquests freds murs i filferros una calorosa abraçada revolucionària a totes aquelles persones que heu viatjat fins aquesta presó per denunciar i difondre la política penitenciària espanyola i solidaritzar-vos amb els i les preses polítiques. Des de dins volem dir-vos que no us deixeu enganyar pel que la premsa anomena nou "talante"; res ha canviat dins les presons espanyoles amb el nou govern de Rodríguez Zapatero. En tot allò que fa referència a la repressió de la dissidència política, el PSOE continua transitant la via autoritària i venjativa que va marcar anteriorment en José Maria Aznar i la dreta més recalcitrant. A més, en aquest curt comunicat no podíem deixar de mencionar amb emoció i ràbia la darrera tràgica conseqüència de la política penitenciaria del bloc PP-PSOE. El passat 27 de febrer el jove pres polític basc Igor Angulo va aparèixer mort a la cel·la de la presó de Cuenca. L’Igor ha estat la darrera víctima de la política de dispersió, humiliacions i tortures que aplica la "democràcia" monàrquica espanyola contra els i les preses polítiques, com en els darrers anys ho van ser també els presos polítics José Angel Altzuguren (mort a la presó de Soria) , en Juan Carlos Hernando ( a Albacete) o en José María Aranzamendi (a Alcalá-Meco). Però les seves polítiques repressives i penitenciàries no podran aturar les ànsies de llibertat del poble català i del poble basc. Contra les i els presos polítics han deixat anar totes les seves armes, tot el seu odi i la seva rancúnia. Ens diuen terroristes, ens dispersen a centenars de quilòmetres, ens torturen, ens aïllen, no ens deixen estudiar o sortir al pati, i en definitiva ens intenten trencar com a persones. Però no ho aconseguiran, i no ho faran perquè tenim molt clar que lluitem per la llibertat i el dret a decidir dels pobles contra un estat que nega la paraula i la existència a les nacions catalana i basca. La nostra és la lluita per veure en un futur uns Països Catalans i una Euskal Herria lliures, sense explotació, tortures ni imposicions. Us enviem doncs, una enorme abraçada a tots i totes des de dins d’aquests alts murs de Picassent, on continuem lluitant com ho feu vosaltres dia rera dia a cada poble i barri dels Països Catalans. Llibertat presos i preses polítiques catalanes! Laura Riera i Diego Sánchez, presos polítics catalans Picassent (l’Horta), 4 de març de 2006 Comunicat de Rescat i Grup de Suport als Presos de l'Horta Amigues i amics, solidaris i solidàries, A la vora dels murs de la presó de Picassent podem constatar, com ho hem fet en altres ocasions, que cap pres polític està sol. Ni l’aïllament, ni la dispersió ni cap altra tàctica cruel dels estats opressors poden ni podran aturar la nostra solidaritat. Ara, ací, encara hi ha un mur que ens separa dels nostres companys, però amb la nostra presència hem consolidat un poc més els fonaments d’eixe pont que ens manté units, als presos polítics i a nosaltres, en les lluites, les esperances i, per què no dir-ho, en els patiments. Perquè en la solidaritat es demostra la força dels pobles i dels moviments que lluiten per la justícia i per la llibertat, i hui, a Picassent podem afirmar que no hi ha repressió que ature la nostra marxa. És per això que des de Rescat i el Grup de Suport als Presos de l’Horta volem agrair la vostra presència i també el suport dels més de trenta col•lectius que s’han afegit a la convocatòria. Us ho agraïm sincerament amb la convicció que els que hui estem ací només som una xicoteta part dels que, dia a dia, arreu dels Països Catalans, lluitem per la causa dels presos polítics, que és la causa de tots i totes. Hem de ser conscients que, des d’aquests estats autoproclamats democràtics, sempre es voldrà silenciar els moviments socials organitzats que lluiten per la llibertat dels pobles i dels treballadors i treballadores. Aquesta repressió la patim diàriament als Països Catalans tots i totes les que creiem en una societat més justa i en un futur més lliure, però sobretot la pateixen els i les preses que, privades de les més elementals llibertats, també veuen vulnerats alguns dels seus drets fonamentals, drets que sovint estan reconeguts per la legislació dels estats opressors. Per això hui hem vingut a Picassent, per mostrar el nostre suport a Diego Sànchez i Laura Riera que ja porten més de cinc anys empresonats i que el passat mes de desembre foren traslladats a aquesta presó. Ambdós eren militants actius dels moviments socials i per la seua activitat i les seues conviccions, ara es troben a l’altra banda del mur. Ambdós hagueren de patir la Llei Antiterrorista i foren condemnats per declaracions autoinculpatòries extretes sota tortura. Ambdós estan patint la dispersió que les mateixes lleis espanyoles consideren il•legal. Però no estem ací només per ells: no podem oblidar la resta de presos polítics catalans, com Zigor, Juanra o Lola o com Rubén i Ignasi que tot just han estat empresonats, o la resta de presos polítics de les presons dels estats francés i espanyol. I no podem oblidar tampoc els que ja han eixit de la presó, com Benjamí Ramos, com els 4 del Cabanyal o els companys de Torà; ni tampoc oblidem les 3 de Gràcia ni els 4 de l’Hospitalet, sobre els quals també hi pesa l’amenaça de l’empresonament. Per tots ells també estem hui ací. Perquè quan es tracta de la repressió no val distingir entre socialistes i llibertaris, entre independentistes i no independentistes, només entre oprimits i opressors, entre lluitadors i repressors.. Tots i totes som conscients que el camí cap a la utopia és llarg i difícil, però hem de fer marxa poc a poc amb pas ferm i sense deixar a ningú pel camí. No hi ha Llei Antiterrorista, ni cos policial ni presó que ens ature, ans al contrari, la nostra solidaritat per fer-les front ens ha de fer molt més forts. Presos polítics: llibertat! 
Crec que ja s'ha dit tot. El moment de la Muixeranga front la preso em va marcar molt!!! Vaig escoltar un crit que sortia de la preso dient "no ens oblideu" que em va deixar gelat Moltes felicitats a totes les persones implicades, tant asistents com organitzadors P.s. Kagunredeu et vares pedre la xocolatada de despres al Raco de la corbella 1984 a tu si que no et perdone que no em diguessis qui eres. Llop a tu tampoc. Insurrecta vas millorant, has pasat d'empanar-te amb els taps d'ampolla a fer-ho amb entrepans d'amanida. A tots els polacos que vareu baixar: al Pv els entrepans van sense tomaca, ho sentim Felicitas especials per la meva benvolguda gerrmaneta que s'ho ha currat de valent i no nomes el dia de la marxa (ni tan sols va poder dinar) sino que ja portava temps fen-t'ho. 
woooo la xocolata i els bunyols !!!!!!!!!!!! bonisssims me'n havia oblidat quin gran home germanor jejeje 
La dona que els venia a la plaça del Tosal era del Principat Qui es gran ets tu que baixares del Principat per assistir a la marxa un peto molt fort!!!
Aquest fil confirma que t'han captat els de la secta d'Endavant. Això explica moltes coses... Em queies bé, i aquesta notícia em causa gran tristesa...
Tinc vora 28 anys, i les idees molt clares des de fa molts. Jo ja he estat a organitzacions semblants des de aproximadament els 20 anys, la qual cosa vol dir que si et queia be abans i ara no, tens un greu problema roder... pq jo no he canviat les meves idees, simplement tu canvies de parer al saber si tinc mes contacte amb un gruo o altre, no per la meva forma de ser, o la meva forma de tractar-te a tu, personalmet... salut
Tens raó Germanor, he tingut una reacció extemporània. Les persones estan per damunt dels grups i de les ideologies. Te demane disculpes, doncs. Això sí, com amic meu que et considere, tinc l'obligació de dir-te que vages en compte amb aquella gent. 
Amic, per tu qualsevol és amic o algo? Compte que està molt plé de mala gent, quan no te n'adones estarem cuinante per poder sopar un dissabte, et tallarem el cap, els pernils i farem degustació... Germanor escapa ara o serà massa tard! 
Amic, per tu qualsevol és amic o algo? Tu no per exemple, veus? Per cert, es diu quelcom no "algo". Tu sempre seràs estúpida als meus ulls. I no t'oblides que encara he d'aclarir amb tu qui li passà el meu mòbil al teu xinet. Però no patisques, la millor manera d'aclarir les coses és cara a cara i, com diuen a l'Horta, hi ha més dies que llonganisses. Temps hi haurà. Tens tantes coses que aclarir... Igual que als d'UNC també has d'aclarir-los per què fas pintades en seu nom amb una svàstica per Benimaclet. Aquests sí que et faran la raó, com diuen al meu poble. I si no ho fan ells, te faré jo la raó, xiqueta, no patisques. He, he, he... Però si em veus no isques corrents com les dareres vegades.
Editat 
1-Ets tu qui isqueres corrent quan em vegeres en la mani d'enguany del 9 d'Octubre (duies pre cert un look molt més porrero i degradat des de la darera vegada que t'havia vist). I ja te vaig dir que era una jornada de lluita i que no era le moment d'aclarir les coses amb tu. No era el moment de, com diu el company Kagunredeu, malbaratar energies. 2-Me dóna igual si és UNC o Unitat (per cert, en català s'escriu La Unitat. És una de les excepcions a l'apòstrof). Uns o altres te faran la raó, i això me causa gran alegria. Ja se sap, qui juga amb foc... 3-Què vols dir en castellà? Tires pilotes fora, però m'és igual, ja aclarirem comptes. 4-No ets tan important com te creus (o te fan creure). No vullc perdre ni un segon amb tu. I evidentment, ni sé ni m'interessa per on te mous. El que passa és que València és una ciutat xicoteta i és molt fàcil trobar-se gent pel carrer.
Editat 
Sí, reina, isqueres corrent. Jo em vaig quedar on estava i tu te n'anares amb una amigueta teua. si fores tan valenta i "revolucionària" m'hagueres dit alguna cosa, no? amb una bufada ja caus. Ni que tingueres tant de múscul per fer mal a una mosca Ai, filleta, jo he agafat l'aixada (cosa que tu no), i no necessite tenir músculs per a tombar a qualsevol dels teus amics a la primera. I si volen comprovar-ho, doncs que vinguen i ho provem, no trobes? I a tu, qui ha parlat de pegar-te? Hi ha moltes maneres d'aclarir les coses. Quan te trobe, ja ho veuràs. I els d'UNC, tanta por te fan? Els adults assumeixen les conseqüències d'allò que han fet. Assumeix-les tu també per la pintada del carrer Peris Mencheta. Tan nervioseta te poses quan te diuen les coses clares? I vosaltres sou els que aneu a "fer la revolució" i "salvar el país"? En fi, "no more comment". Te diré per últim que jo a tu no he de donar-te explicacions de res, que jo vaig on me rota (i tampoc no he de donar-te explicacions de res per això), i que ja voldries tu algun dia haver fet el meu activisme, que d'entrada no passa per xuclar de la mamelleta d'ACPV com tu.
Editat 
1-Menteixes, no em vares veure de lluny, me vaig trobar de sobte i et vas sorprende. Durant uns moments restares paralitzada i tot. 2-he hagut de fer més feines de les que deuria... Què passa, que tu ets de classe especial o què? 3-A mi sí que no em fa falta que vinga ningú a defensar-me. Jo a soles puc fer-ho, i com ja he dit moltes voltes, si no em fan por fatxes i blavers, als quals SÍ que he plantat cara quan ha calgut, menys encara vosaltres. 4-UNC és d'extrema dreta? NO Sæquot;C D'UNC, però ací l'únic totalitarisme que veig és el teu i dels teus amics. M'estranya per cert que no aparega per ací el teu xinet. O és que ja està acollonit davant dels d'UNC? Per això ja no participa molt pel xat, veritat? Com he dit adés, qui juga amb foc es pixa al llit, que diuen al meu poble. si ni tu ni ell haguéreu provocat UNC, ara no estaríeu en aquesta situació. 5-Torne a reptir per enèssima volta també que no he donar-te a tu explicacions de res. El teu activisme potser siga fer pintades contra altres organitzacions independentistes. Mira m'has dontat una idea, un dia posaré ací al xat la teua "obra" al carreret Peris Mencheta perquè tots la gaudisquen. I en qualsevol cas, jo no sóc tan tonto com la gent com tu, que conta la seua vida en fòrums i xats. Per últim, no vaig a perdre més temps del que ja he perdut amb tu. Done la "conversa" amb tu per conclosa. Has confessat el que m'interessava: que vas ser tu qui li passares el meu mòbil al xinet. És la prova que necessitava. Espere veure'ns en el lloc adient, on aquesta prova permetrà veure'ns. 
Definitivament estàs malalt