A finals de l'any passat Cuba va registrar una taxa de desocupació del 2,3%, una de les més baixes del món. Van ser generats 128 mil122 noves ocupacions, de les quals més de 86,mil 700 es van destinar als joves, amb èmfasi a les zones més problemàtiques del país. De la mateixa manera, durant 2003 va créixer la taxa d'ocupació-persones ocupada respecte a la població en edat laboral- al 68%. I així mateix, va augmentar la taxa d'activitat -relació de persones econòmicament actives respecte a la població en edat laboral- a 70%. Tot això va ser possible per les alternatives posades en pràctica pel Govern Revolucionari: l'estudi com a font d'ocupació|ús, que ha permès que joves abans no vinculats a la vida laboral, estudiïn, rebin un estipendi i puguin aconseguir una millor qualificació; l'increment de plans especials com la formació de mestres primaris, professors de secundària bàsica i de computació, així com infermers i treballadors socials. Tots ells, amb lliure accés als estudis de nivell superior segons vagin superant les assignatures corresponents. A més a més, tenen prioritat en l'ocupació els joves tot just graduats assegurant un lloc de feina digne que permetrà el desarrollament de les capacitats i la seva adequada formació com a traballador. Inclús es va més enallà, amb la consideració especial als que pateixen dalguna discapacitat. 
Hem fa l'efecte que a Cuba no podrien encabir-se tots els habitants de Nova Orleans i de Lousiana en general, als EUA, que aniríen a viure a Cuba si poguessin fugint de la misèria i la violència que pateixen encara tants mesos després de que hi passes l'huracà Katrina anorreant-lo tot. Als EUA hi ha moltíssima pobresa, la renda de les classes populars nordamericanes no ha augmentat gairebé res des de fa uns 30 anys. Al contrari de les classes altes que han vist augmentar substancialment la seva renda. No es tracta d'assolir un mon perfecte, sino un món el més just possible. Aqui, a Cuba i també als EUA. Cap sistema és perfecte perque els humans no ho som ni ho serem mai. Pero podem aprendre de les nostres errades i seguir avançant envers un món millor. I si a algú li sembla utòpic que pensi en els negres tant de Nova Orleans i Cuba que fa poc més de 150 anys eren gairebé tots esclaus sense drets, que es compraven i venien... perque al mercat n'hi havia molta demanda i s'hi feia molt de negoci. Abolir l'esclavitud als EUA va suposar una guerra civil molt sagnant, els negres dels EUA van haver d'esperar gairebé cent anys per assolir la igualtat de drets, com a mínim legalment, amb la població euroamericana. El capitalisme no és el mateix que la democràcia. El teòrics del neoliberalisme van donar molt sovint el Xile sota la dictadura de Pinochet com exemple modèlic a seguir d'economía de lliure mercat. I tothom sap que de llibertat, de democràcia, a Xile amb Pinochet no n'hi havia gaire. És l'economía la que ha d'estar al servei de la societat i no a l'inrevés, perque aixó en realitat no és més que una forma de dictadura. 
(5) La OMS també calcula que les taxes de suïcidi han passat de 13 a 15 suïcidis per cada 100.000 persones. Abans de culpar al neoliberalisme de ser el responsable d'aquesta tendència, és interessant recalcar que els països amb més suïcidis del món són els antics i actuals socialistes (entre els quals destaca Cuba) i els països "socialdemòcrates" del nord i centre d'Europa (Finlàndia, Bèlgica, Suïssa, Àustria, Dinamarca, Alemanya, Suècia i França...tots per sobre de 15). A manera de comparança, direm que mentre el nombre als Estats Units va disminuir de 12,7 a 11,3, la França del senyor Cassen va veure com la taxa de suïcidi va augmentar de 15,4 en 1970 a 19 en 2000. Els Cubans es deuen suicidar al no poder suportar un índex de felicitat tant elevada. 
la taxa de suicidi a augmentat als antics països de l'est perque ja no son socialistes, eprque ara mitja població mor de gana mentre l'altre mitja es compra equips de futbol i fa negocis pel món. posa la taxa de suicidi Cubana. Un país amb una taxa de felicitat més alta que tota europa... serà eprque no pensen en hipotequeS? serà que no apteixen per arribar a final de mes? serà ue no tenen por de la inseguretat i dels robatooris als carrers? sera que no tenen por de no poder pagar una bona escola pel seu fill perque la publica fa pena.. ... doncs serà això... 
Abans, als països de l´Est, tothom era pobre i passava gana i necessitats, per això no existien tants suïcidis, perquè ningún no veïa la riquesa; ara, com que molta gent ha augmentat el seu nivell de vida, els qui no ho han fet i continuen tan pobres com en temps del comunisme, i veuen que no poden tenir cotxes bons, etc. (abans tampoc) però que altres sí que en tenen, es suïciden, perquè es deprimeixin. En definitiva: en un món on tothom fos pobre i patís gana i necessitats, els suïcidis baxarien (i el mateix podem dir dels accidents de tràfic, els comes etílics, els nens que moren ofegats en piscines durant les vacances, els atacs de cor patits per gent grassoneta per menjar molt, la taxa d´obesitat...). En un món comunista, viuríem més feliços, tots pobres. 
 jajajaja, no se si escrius en broma o no, però es bonissim, XDDD tens la logica al cul. 
No, al cul, de vegades, tinc algun cagarro. El que dic és totalment cert, he estudiat sociologia i sé de què en parl. Les depressions arriben quan hi ha molta diferència entre allò al que aspires, i allò que realment aconsegueixes. Per això hi ha gent pobre que viu molt feliç, perquè no aspira a massa; mentre que hi ha gent que té molt i està depressiva. Abans de titllar qualcú de boig, informa´t del que critiques. 
posu entredit el teu "titol" de sociologia. I menteixes, eprque els ciutadans sovietics savien perfectament el que hi havia a USA, pobressa i discrimanació racial. Tranquil, que sabien que USA tenia bombes nuclears, arribaben a la lluna i demes.. que et penses????? que vivien aillats? a la URSS tenien menja tots. ES SIUICIDEN. 0perque noa rriben a final de més, eprque no poden tirar endavant, eprque viuen al carrer amb el fred de l'hivern, perque s'arruinen, perque no troben feina.... no eprq veuen com altres tenen cotxes bons.. VAYA TONTERIA. 
El meu títol és de Polítiques i Sociologia. Els suïcides no solen ésser gent que pateix gana, per això hi han més suïcidis a Finlàndia que a Etiòpia. La gent es suïcida si es deprimeix en extrem, i la gent es deprimeix quan no pot assolir tots els objectius que té en ment. Si la teva aspiració és només menjar cada dia, no tindràs cap depressió, perquè això ho tindràs segur, ni que sigui anant a un menjador social. Als USA o a Catalunya, tothom menja cada dia. 
els objectius tel marca un sistema economic, no una necesitat biologica, he aqui el problema. del CAPITALISME, no de la persona. Si no estiguessim en un sistema consumista, i de competencia entre les persone,s no existiria aquesta enveja i aquestes depressions. no es tracta de un país ric on hi han depresions i suicidis, sino d'un sistema economic i social que comprota depresions i suicidis. 
En això et don la raó, si més no en part. Però el problema, aleshores, és aquest: quan els joves, aturats, treballadors... demanem cert nivell de salaris que van més enllà del que necessitem per menjar, fem malament? Per les teves paraules, pot semblar que no hem de demanar casa digna per família, un mes de vacances pagades, diners per poder comprar coses (TVs, cotxe...); que ens hem de conformar amb menjar cada dia i prou, car la resta són necessitats capitalistes que hem d´eliminar. 
no es tracta de rebutjar el be material no basic per la vida. sinó de no fer-lo com a luxe, i de forma compulsiva. és el COM i no que QUE el problema. a la URSS tmb hi havien teles i radios... pero segurament no existia aquella enveja contra el bures que tenia de tot i tu erets un currante de 13 hores diaries. o ara, que quan et compren una cosa en comptes de disfrutar, tardem res a ensenyarli a al gent perque vegin el nostre nou regal, i que envejin tots... son les maneres no les coses. Es poden tenir més bens, reclamar millores materials però no fer-les com és fan aqui, amb afany de competició personal i de intentar tenir més que el del costat perque així es suposa que ets millor o superior. 
Tu creus que als països capitalistes la gent vol tenir coses per presumir?, doncs jo no. 
a no ? amb un cotxe que arribi a 120 i gasti poc ja fas. amb roba que et tapi ja fas. perque la moda? perque tants models de cotxes? PErque et compes un mercedes? fardar, xulejar, anar de que tens més, de que es millor. sio, es fa un cotxe standar per tot deu i llestos, que l'objkectiu e s arribar, no el tipus de chasis que te. si l'objectiu e staparte, amb una samarreta ja fas, no fa falta q posi RMS 21, ni que sigui ralhp lauren.