Soldats sovietics rebent els habitants de Kirkenes que surten de la seva "llar" durant la guerra, una gran cova de la mina de Bjørnevatn. Degut a aquest fil obert per en OpB he pensat que podríem tenir un record, retre un homenatge a tots els nostres avantpassats que varen participar en algun dels conflictes belics de record dolorós. En homenatge a ells, podríem escriure i descriure un xic els nostres pensaments, tant si es per remarcar el que varen fer, com si es per només descriure la situació que varen viure. Jo escriure un xic sobre els meus sogres i sobre el meu avi. Els meus sogres, que son encara vius i que estimo amb tot el meu cor, i el meu avi, que en pau descansi (com la meva avia) El dia que varen sortir els habitants de Kirkenes de la cova on eren vivint, degut a que els alemanys varen ocupar la ciutat en la seva totalitat, varen sortir alliberats per els soviètics, que sort que un cop varen alliberar el poble... varen marxar. 100.000 alemanys varen ocupar Kirkenes, un poble de 5.000 habitants. Tots els seus habitants varen patir les conseqüències, ja sigui per que varen ser deportats, com per que varen ser expulsats de les seves llars. La meva sogra va viure a aquesta cova i també va ser exiliada a Suècia per un any, Suècia que era "neutral"... neutral posant el país a total disposició dels alemanys... Remarcar que Kirkenes va ser la segona ciutat més bombardejada de la segona guerra mundial, sent la primera Veleta (Malta) Els aliats van bombardejar la ciutat continuadament, bombardejant tant posicions militars com civils. Curiosament, el meu veí a Tucson (Arizona) va ser un aliat americà que va ser pilot a Europa i que va bombardejar varies vegades Kirkenes. Curiositats de la vida... També mencionar que un cop els alemanys varen abandonar Kirkenes, varen cremar quasi la totalitat de les llars, quedant només 3 cases sense cremar i amb l'hivern a tocar... Hi ha una pel·lícula (Brent Jord) del 69, prou ben feta, que narra la extrema duresa que es va patir per aquelles contrades degut a la guerra. Una guerra que es varen trobar a sobre i que ningú hi volia participar. Una guerra que ha marcat per sempre la gent del nord de Noruega, gent curtida i que te la particularitat de prendre la vida amb molt d'humor, un humor però... prou negre i sarcàstic, com aquell que te marcat a la retina fets horrorosos i que recorda provant de "desmitificar". Explicar que el meu sogre (un nen en aquelles dates), junt amb tots els homes i nens de la contrada, havia de sovint enterrar els nombrosos cossos dels soldats alemanys i dels presoners, soviètics en la seva majoria. El meu avi va lluitar a la batalla de l'Ebre com a cap d'un esquadró republicà. Quan tot era ja perdut, quan les forces feixistes caminaven sense pausa cap a les posicions republicanes, ho va tenir molt clar. - Nois, marxeu a casa. Preneu cura dels vostres que prou us necessitaran... El meu avi va haver de sofrir que cada cop que en Franco o algun alt comandament militar o politic venia a Barcelona ell era detingut i posat a la garjola com a prevenció. Un "no català" que va estimar aquesta terra i els seus fins el seu darrer dia. Que va ensenyar a la meva mare que Catalunya era quelcom que s'havia de respectar i estimar. Que ara era part d'ella, com la llibertat que aviat arribaria. L'esperit encara es viu i els meus fills estan agafant el testimoni. Per tu avi. Monument a les mares de la guerra, a Kirkenes.
M'agradaria saber ni que fos alguna cosa sobre la resistència noruega a l'ocupació nazi. Evidentment, i lamentablement, tot allò escandinau (i portugués) és ignorat per aquestes terres mediterrànies. Espero no viure-ho, però començo a vislumbrar alguns tics sospitosos... 
A grans trets, al sud no hi va haber resistencia, va ser, quasi, una simple pasejada per els alemanys de prendre el sud. Al nod la guerra va anar "diferent"... els noruecs del nord varen oferir "resistencia" que poca per que eren pocs i molt poc preparats. Hi ha molta mes palla, naturalment, per ara haig de posar el petit a fer nones. 
És que ho deia perquè a un company de carrera li va sortir, a l'examen de Segle XX-II, una pregunta sobre la resistència noruega. Em vaig quedar al·lucinat. 
Aixo es tenir mala llet per part dels profesors... qui collons sap res de Noruega, a part dels interesats com jo? I encara menys, del paper que va seguir i tenir Noruega durant la segona guerra mundial? Quina mala llet... Es com preguntar, quantes participacions ha tingut Ruanda en els Jocs Olimpics? Jo si que no ho se. 
 Naturalment el meu coneixement sobre Noruega es escas , pero tenia la sensacio de que va haver una resistencia antinazi molt mes activa que a la majoria de paisos ocupats , pero tambe va haver gran part de gent fascinada pel nazisme . Comunment es cau en l´error de que el nazisme va ser una questio simplement germanica i nomes a talll d´exemple recordar que dels 900.000 homes que va tenir en total els psicopates fanatics de les Waffen SS, les tropes d´elit del nazisme , uns 300.000 no van ser alemanys . De memoria recordo que van haver molts escandinaus com a voluntaris a les Wafen SS , divisio Nordland i Viking Tambe va haver la divisio valona de Leon Degrelle , una divisio formada per holandesos i flamencs Van hever voluntaris de les Waffen SS de tota Europa . Fins i tot els mes acarnisats i fanatics defensors de Berlin a la derrota final van ser voluntaris francesos de la divisio SS Carlemany En tot cas sempre haviia cregut que Noruega havia tingut una de les resistencies mes actives i mes heroiques , a anys llum de la quasi inexistent i molt publicitada resistencia francesa 
Les Waffen SS van arribar a ser força poderoses, sobretot les seves unitats panzer i panzergrenadier d'infanteria mecanitzada. De totes maneres, la resistència polonesa o els partisans iugoslaus van ser molt més actius que no pas la resistència nòrdica (tant Noruega com Dinamarca). Ara em titllaras d'estalinista, però per mi el moviment de resistència que més va perjudicar als alemanys va ser la soviètica. En certs moments, quan l'exèrcit de von Paulus arribava a Stalingrad, els partisans soviètics (normalment soldats despenjats de les seves unitats, fetes presoneres en la gran majoria) van aconseguir autèntiques bosses de defensa des d'on dificultar l'avanç alemany.
no oblidem mai.. QUI VA ENTRAR A BERLIN, i va ser L'EXÈRCIR ROIG. USA ja va corre ja, sense alliberar tots els llocs i deixant de banda soldats aliats tan sols per intentar arribar abans que els sovietics. En canvi ells, van anar abansant cap a la victoria de l'antifeixisme. no podem oblidar, la GLROIOSA ajuda de la URSS a la republica española i al món antifeixista en general. Les seves baixes i la seva entrega per alliberar Europa del feixisme. Així doncs.. ja que estem.... Jo fare un homentge als caiguts del bloc sovietic i als brigadistes internacionals, que moguts per una idea d'internacionalisme i de justicia social van lluitar a tot el món per vencer l'enemic. 
El que es coneix com a Feixisme no és més que una petita evolució del mal-anomenat comunisme. La URSS no era un país comunista, era simplement una DICTADURA socialista, dictadura al cap i a la fi. Només vull recordar que en Benito Mussolini, l'inventor del tema fascio, no era res més que un del elements més radicals del Comunisme italià. El totalitarisme es tot igual. La unica diferència és que uns et diuen 'no sou tots iguals? doncs calleu o us tanco!', i els altres et diuen 'no teniu tots de menjar? doncs calleu o us tanco!'. 
 es graciosa la ignorancia. Per això son tots antimarxistes, base del comunisme, Per ser una derivació o el mateix, es extrany estar en contra de qui l'"inventa". Dictadura que te que veure?? els nens europeistes superoccidentals democrataguays, us han menjat el tarro, DICTADURA feixista no té res a veure amb la dictadura del proletariat, ni en base ni en fons. Et recordu que pot haveri dictadura CAPITALISTA. Així doncs, es una vessant politica, una economia i una politica. Si partim quer es igual, perque dius que tots dos eren dictadures.. t'oblides del sistema social i l'economic, que no tenen res a veure. Mussolini, vindra d'on vulgui, que si va surtir ERA PERQUE o no estava d'acord o sel fa fora. Per tant, era un element que no promulgava amb el PARTIT comunista havere si tenim més ull al parlar. apa.. GLORIA A L'EXERCIT ROIG ! 
El teu problema és que o no saps llegir o ets bastant més ignorant que jo. Per què? molt fàcil, nano: jo sé diferenciar molt bé entre una dictadura del proletariat, i una dictadura socialista. I la que va haver a la URSS era una dictadura socialista, i no del proletariat. La diferència és bastant gran, em sembla a mi. Sobre els resultats, home, que vols que et digui, però em sembla que el desenvolupament econòmic dels països comunistes (com tu els anomenes) o simples dictadures de la falç i el martell era bastant patètic, company. Per últim, dir-te que el put final del comunisme és molt maco, i és idilic, però és simplement imposible d'arribar-hi: si fesis un experiment de posar 3000 persones a viure de cop en una illa deserta sense cap posesió d'un principi, saps que acabaria passant? que es reproduiria un sistema capitalista en poc temps, i hi haurien desigualtats, guerres, etcètera. Els somnis són molt macos, però la realitat sol véncer.