Soldats sovietics rebent els habitants de Kirkenes que surten de la seva "llar" durant la guerra, una gran cova de la mina de Bjørnevatn. Degut a aquest fil obert per en OpB he pensat que podríem tenir un record, retre un homenatge a tots els nostres avantpassats que varen participar en algun dels conflictes belics de record dolorós. En homenatge a ells, podríem escriure i descriure un xic els nostres pensaments, tant si es per remarcar el que varen fer, com si es per només descriure la situació que varen viure. Jo escriure un xic sobre els meus sogres i sobre el meu avi. Els meus sogres, que son encara vius i que estimo amb tot el meu cor, i el meu avi, que en pau descansi (com la meva avia) El dia que varen sortir els habitants de Kirkenes de la cova on eren vivint, degut a que els alemanys varen ocupar la ciutat en la seva totalitat, varen sortir alliberats per els soviètics, que sort que un cop varen alliberar el poble... varen marxar. 100.000 alemanys varen ocupar Kirkenes, un poble de 5.000 habitants. Tots els seus habitants varen patir les conseqüències, ja sigui per que varen ser deportats, com per que varen ser expulsats de les seves llars. La meva sogra va viure a aquesta cova i també va ser exiliada a Suècia per un any, Suècia que era "neutral"... neutral posant el país a total disposició dels alemanys... Remarcar que Kirkenes va ser la segona ciutat més bombardejada de la segona guerra mundial, sent la primera Veleta (Malta) Els aliats van bombardejar la ciutat continuadament, bombardejant tant posicions militars com civils. Curiosament, el meu veí a Tucson (Arizona) va ser un aliat americà que va ser pilot a Europa i que va bombardejar varies vegades Kirkenes. Curiositats de la vida... També mencionar que un cop els alemanys varen abandonar Kirkenes, varen cremar quasi la totalitat de les llars, quedant només 3 cases sense cremar i amb l'hivern a tocar... Hi ha una pel·lícula (Brent Jord) del 69, prou ben feta, que narra la extrema duresa que es va patir per aquelles contrades degut a la guerra. Una guerra que es varen trobar a sobre i que ningú hi volia participar. Una guerra que ha marcat per sempre la gent del nord de Noruega, gent curtida i que te la particularitat de prendre la vida amb molt d'humor, un humor però... prou negre i sarcàstic, com aquell que te marcat a la retina fets horrorosos i que recorda provant de "desmitificar". Explicar que el meu sogre (un nen en aquelles dates), junt amb tots els homes i nens de la contrada, havia de sovint enterrar els nombrosos cossos dels soldats alemanys i dels presoners, soviètics en la seva majoria. El meu avi va lluitar a la batalla de l'Ebre com a cap d'un esquadró republicà. Quan tot era ja perdut, quan les forces feixistes caminaven sense pausa cap a les posicions republicanes, ho va tenir molt clar. - Nois, marxeu a casa. Preneu cura dels vostres que prou us necessitaran... El meu avi va haver de sofrir que cada cop que en Franco o algun alt comandament militar o politic venia a Barcelona ell era detingut i posat a la garjola com a prevenció. Un "no català" que va estimar aquesta terra i els seus fins el seu darrer dia. Que va ensenyar a la meva mare que Catalunya era quelcom que s'havia de respectar i estimar. Que ara era part d'ella, com la llibertat que aviat arribaria. L'esperit encara es viu i els meus fills estan agafant el testimoni. Per tu avi. Monument a les mares de la guerra, a Kirkenes.
M'agradaria saber ni que fos alguna cosa sobre la resistència noruega a l'ocupació nazi. Evidentment, i lamentablement, tot allò escandinau (i portugués) és ignorat per aquestes terres mediterrànies. Espero no viure-ho, però començo a vislumbrar alguns tics sospitosos... 
A grans trets, al sud no hi va haber resistencia, va ser, quasi, una simple pasejada per els alemanys de prendre el sud. Al nod la guerra va anar "diferent"... els noruecs del nord varen oferir "resistencia" que poca per que eren pocs i molt poc preparats. Hi ha molta mes palla, naturalment, per ara haig de posar el petit a fer nones. 
És que ho deia perquè a un company de carrera li va sortir, a l'examen de Segle XX-II, una pregunta sobre la resistència noruega. Em vaig quedar al·lucinat. 
Aixo es tenir mala llet per part dels profesors... qui collons sap res de Noruega, a part dels interesats com jo? I encara menys, del paper que va seguir i tenir Noruega durant la segona guerra mundial? Quina mala llet... Es com preguntar, quantes participacions ha tingut Ruanda en els Jocs Olimpics? Jo si que no ho se. 
 Naturalment el meu coneixement sobre Noruega es escas , pero tenia la sensacio de que va haver una resistencia antinazi molt mes activa que a la majoria de paisos ocupats , pero tambe va haver gran part de gent fascinada pel nazisme . Comunment es cau en l´error de que el nazisme va ser una questio simplement germanica i nomes a talll d´exemple recordar que dels 900.000 homes que va tenir en total els psicopates fanatics de les Waffen SS, les tropes d´elit del nazisme , uns 300.000 no van ser alemanys . De memoria recordo que van haver molts escandinaus com a voluntaris a les Wafen SS , divisio Nordland i Viking Tambe va haver la divisio valona de Leon Degrelle , una divisio formada per holandesos i flamencs Van hever voluntaris de les Waffen SS de tota Europa . Fins i tot els mes acarnisats i fanatics defensors de Berlin a la derrota final van ser voluntaris francesos de la divisio SS Carlemany En tot cas sempre haviia cregut que Noruega havia tingut una de les resistencies mes actives i mes heroiques , a anys llum de la quasi inexistent i molt publicitada resistencia francesa 
Les Waffen SS van arribar a ser força poderoses, sobretot les seves unitats panzer i panzergrenadier d'infanteria mecanitzada. De totes maneres, la resistència polonesa o els partisans iugoslaus van ser molt més actius que no pas la resistència nòrdica (tant Noruega com Dinamarca). Ara em titllaras d'estalinista, però per mi el moviment de resistència que més va perjudicar als alemanys va ser la soviètica. En certs moments, quan l'exèrcit de von Paulus arribava a Stalingrad, els partisans soviètics (normalment soldats despenjats de les seves unitats, fetes presoneres en la gran majoria) van aconseguir autèntiques bosses de defensa des d'on dificultar l'avanç alemany.
Be els nazis alemanys i els comunistes sovietics compartien moltes coses , recordem el pacte Ribbentrop-Molotov. I una de les mes evidents era l´absolut despreci per la vida humana, inclosos evidentment els seus propis soldats . L´exercit alemany no va poder pair la inmensitat de Rusia i el fet de que els comunistes els llancessin al damunt oleada rera oleada de tropa amb un absolut despreci per la masacre de les seves propies tropes De tota manera no penso entrar en un debat militarista que no m´interessa gent . No m´interesa si les millors tropes eran les Waffen SS o els fusilers sovietics o la 101 aerotransportada o les SAS o qui sigui . L´unic que vull dir es que els descerebrats dels nazis van seduir a moltissima gent a tota Europa i que moltissima gent no alemanya es va allistar voluntaria a les Wafenn-SS. Tambe es cert que no tots ho van fer pel mateix . Moltissims ucrainsos , finlandesos i sobretot baltics ho van fer per l´odi que sentien contra l´opressor sovietic i ho van considerar un mal menor per fugir del jou sovietic Altres com noruecs suecs francesos ,holandesos valons flamencs etc etc ho van fer per una questio ideologica En tot cas i per desgracia al 45 nomes es va poder alliberar de la tirania i el totalitarisme la meitat d´Europa , Espanya va trigar 30 anys , Europa Oriental uns 50 i Catalunya encara no ho ha aconseguit i continua sota el jou d´Espanya Ah per cert , l´unica resistencia al nazisme desde el principi fins al final , insobornable i durant molt temps en solitari va ser la del Regne Unit . Els fills de puta dels sovietics van pactar inicialment amb els nazis i despres es van cobrar la seva lluita molt cara , amb el boti de mitja Europa sota la seva tirania durant 50 anys 
Et deixes l'Exèrcit Vlassov.
I si no vaig errat ,Vlassov un cop capturat, va ser dut a Moscou on el van torturar de manera salvatge i atroç fins a la mort. Ja m´ho comfirmaras tu , que sembla que estas molt possat en els detalls de la 2GM Clar que ja se sap al mon feixista i al mon comunista el salvatgisme era el quotidia 
Vlassov era un problema tant pels soviètics com pels Alemanys. A Stalin l'aterroritzava que els aliats veiessin que grans sectors de l'Exèrcit Roig fossin potencials desertors. A Hitler li va suposar un problema eprquè Vlassov no responia davant de l'Oberkomando des Heeres, i els seus homes només obeïen ordres del propi Vlassov. Quan la derrota del Reich va ser imminent, Vlassov va intentar negociar la rendició amb els aliats, cosa que no va aconseguir. Va ser capturat i purgat, com tants d'altres durant els anys 30 a l'URSS. I fixa't que jo en cap moment t'he discutit això del salvatgisme 
 Veus per aixo et critico , quan es tracta dels americans o els anglesos et tornes hiperbolic, en canvi quan parles dels sovietics utilitzes un vocabulari mes suau que el mimosin. Decepcio i paraules semblants . Quan parles de Vlassov , tema que has encetat tu , dius que va ser purgat com tants altres i ho dius amb un to que sembla que simplment li haguessin embargat el cotxe . A Vlassov el van portar a Moscou i el van torturar durant setmanes perque moris despres d´un llarg i cruel patiment. Per cert els presoners sovietics als camps alemanys , quan van ser ‘’allibertas’’ pel seu exercit van ser deportats a gulags , empresonats , depurats i marginats i no se´ls va rehabilitar , si no vaig errat, fins als 80. Delicte? Cap . Aixo em recorda a una frase d´arxipelag Gulag , quan un presoner li pregunta a l´altre : Quina comdemna tens ? i l´altre li contesta 20 anys , i que has fet ? li torna a preguntar l´altre .: Res , li torna a contestar . I per ultim l´altre li replica : Impossible , per no haver fet res , nomes et comdemnen a 10 anys 
A veure, això ja és un problema teu de comprensió del meu to. Crec que dir que va ser "purgat" no és ser tou, les purgues van ser molt i molt dures. No voldras que descrigui el que feia el  Meritxell  fil per randa... no m'interessa si li van treure els ulls o li van arrencar les ungles. El que sí es segur i tu et capfiques en discutir és que condemno tant les atrocitats alemanyes com les soviètiques o les nordamericanes. Totes, totes i totes... A veure si a partir d'ara hi ha bon rotllo.