A casa meva sempre hem fet servir la paraula "alego" per dir "aviat" o "d'aquí poc". No obstant mai no l'he trobada als diccionaris, ni tan sols al de l'IEC. Algú em pot explicar alguna cosa sobre aquesta paraula? Sé d'altres persones que la utilitzen, sobretot gent gran o gent de pobles amb poca presència del castellà ni (que trist!) de TV3. Uns amics meus de la Franja també la diuen. Però no n'he pogut esbrinar mai res, ni els meus profes m'ho han sabut explicar. Algú també la fa servir o sap de què prové? 
Segons el DCVB: http://dcvb.iecat.net/ ALEGO adv. vulg. Prompte, dins poc temps; cast. en seguida. «¿No vindràs??quot;Alego vinc» (Valls). «Alego alego serà la fira» (Baix Maestrat., ap. Garcia G. Vec.). Fon.: ?l???u (Barc., Penedès, Tarr.); alé?o (Priorat, Tortosa, Maestrat). Etim.: barbarisme, del cast. luego. L'ètim llatí ?ll?co, proposat de qualcú, és impossible. 
Ahà, gràcies! Em continua semblant curiós que vingui del castellà i en canvi es digui en zones poc o gens castellanitzades. 
En occità és "a lèu". Descartaria que fos un castellanisme.
Si fos un occitanisme es diria potser "alleu" (com el nordcatalà diu "belleu" de l'occità benlèu). Jo sí que crec que és un castellanisme.
L'única diferència respecte en occità és una g perduda a una síl·laba àtona, un fenomen fonètic totalment normal. A més lo significat és exactament lo mateix (=d'aquí poc, aviat). En canvi en castellà vindria de "luego", que no vol dir "aviat" sinó "en acabat. És menys probable.
Però és que l'ètim correcte no és aquest: LOCO > luego, l'evolució d'aquest mot no pot donar ni lleu en català ni lèu en occità, que vénen de LEVIS. La pèrdua d'aquesta k seria molt estranya en aquestes llengües.
Llavors què en treiem de tot plegat?
Que és un castellanisme.
No ho hauria dit mai. Un mot tan nostrat i aparentment genuï...