Les famoses Caricatures: 
Si tothom abandonés el seu fanatisme religiós (i hi incloc els ateus) tos aniríem un poc millor... CAT.N.AZ. tu que sempres corrés per aquí... del noruec al danés no hi deu haver gaire, no?? a vore si ens pots fotre un cop de mà!
jo no soc ateu, però el fanatisme ateu? per favor, que jo sapigui els ateus no obliguen a l'estat a pagar-lis les classes d'ateisme.... 
No... és clar, però a vegades els ateus es passen de prepotents. No dic que sigui una actitud generalitzada, però massa vegades he vist, llegit o sentit vulnerar perquè sí el dret a la llibertat de culte.
La religió és l'opi del poble. La humanitat viuria millor desfent-se d'antigues supersticions i dogmes. 
Tothom pot creure en el que vulgui, no?? El problema real és quan això que creus tu afecta un altre que no hi té res a veure.
Es poden creure en coses molt millors que les religions monoteistes. Per exemple, el budisme es caracteritza per ser més aviat una filosofia de vida que una religió. Les religions cristiana, jueva o musulmana, i les creences i supersticions que corren pel món no han fet bé a ningú, mai. Es pot creure en coses molt més positives i productives que no pas les religions. 
Juan Carlos escrigué: Les religions cristiana, jueva o musulmana, i les creences i supersticions que corren pel món no han fet bé a ningú, mai. No estic d'acord amb tu. Les tres religions tenen elements positius, el problema es dona quan l'elit religiosa es converteix en ortodoxa fanàtica i fonamentalista, és aleshores quen fan més mal que bé. Aquestes religoons han permés l'establiment d'un ordre social que responia a les necesitats de les societats on van eixir en el moment en que ho van fer. Que ja estiguen caducades o s'hagen fet malbé els presupostos és un altre tema. Han permés el desenvolupament de les arts en una linea o altra. El missatge cristià de respecte, pau amor blablabla és un bon modus vivendi, o no? Quan va sorgir va ser tan revolucionari que l'estat romà els va perseguir per socavar els ciments de l'ordre establert. LLIBERTAT PER ALS ESCLAUS?? això si que no!! (bé, és o no és positiu? es va difondre amb el cristisnisme o no?)´Es paregut al que va passar amb altres ideologies polítiques com el comunisme als EEUU. De tot hi ha a les religions, no es poden englobar totes dient que son dolentes, cal analitzar els seus multiples components i etapes sense generalitzar. 
Tot i així, l'Església cristiana si que n'ha tingut, d'esclaus, súbdits i oprimits. Igual que amb l'islamisme o el judaisme. Una religió que es cobri en morts no mereix ser seguida per ningú. I als EEUU la gent era cristiana i tot i així els estats del sud eren partidaris de l'esclavisme... 
Tu mateix ho has dit, L'ESGLESIA, que és una institució, i no una religió. Ahi es troba la diferència. Que els estats del sud foren partidaris de l'esclavisme no implica que la religió cristiana ho siga. Tan sols els interesos economics potenciaven la politica esclavista i Menys del 10 % dels sudistes tenien esclaus.
L'esglèsia va tenir esclaus des dels primers temps en que va esdevenir una institució de l'Imperi Romà a les seves acaballes. De fet si el cristianisme va arribar a ser-ho va ser pels interessos i la voluntat política de l'emperador Constantí, que cercava un mitjà per cohesionar l'imperi després de la guerra civil que havia patit pel tro imperial i front l'amenaça dels perses [enguany iranians]. L'emperador Constantí va fer servir la religió pel que sempre ha servit, com eina de control social. Tal com ara es veu a gairebé tots els estats musulmans, en concret amb Síria aquests dies. Si les seus classiques del cristianisme són a Roma i a Constantinopla [enguany Istanbul], i no a Jerusalem per exemple com semblaría lògic, és perque allà eren les capitals imperials o és a dir el poder polític, només per aixó. Van ser els emperadors romans que van fer-se seu el cristianisme, no va ser el cristianisme que va fer-se seu l'imperi. Constantí deia que va tenir una revelació divina en que Crist li donava suport en la seva lluita per esdevenir emperador. Va tenir-la tanmateix a un temple dedicat a Apolo, que s'identificava amb el sol, a la Gàlia. El culte al sol era la religió oficial a l'imperi romà, el culte a Mitra que era també una forma de culte al sol estava molt estès al imperi, i Constantí va fer servir el cristianisme que era una secta religiosa més de les moltes que hi havien per barrejar-les i fer-se una religió a mida dels seus interessos. El missatge de la revelació de Constantí era clar. Crist i Apolo, Crist i el sol, Crist i Mitra, eren el mateix. I Constantí era el seu representant únic al món. Aquest emperador va fondre el cristianisme amb el mitraisme, va fondre la figura de Jesús amb la de Mitra. Va ser llavors que per aixó va establir-se el naixement de Jesús el 25 de decembre, precisament el dia del naixement de Mitra. També va fer-se del diumenge el dia dels cristians enlloc del divendres com havia estat fins llavors en imitació del sabbath jueu, ja que el cristianisme era una secta jueva, val a dir que el diumenge era el dia del Sol. I com aquests dos exemples moltíssims més. Constantí va donar moltíssims diners als cristians i totes facilitats per tal que publiquessin bíblies i establissin una doctrina unificada i adaptada a la nova realitat del cristianisme com religió oficial del Imperi Romà de la que el emperador era el màxim líder. L'emperador sempre havia tingut el títol de pontifex maximus, era la màxima autoritat religiosa de l'imperi, era la personificació de déu al món, i a sobre Constantí va esdevenir cap de l'esglesia que ell mateix va convertir en institució imperial. Per aixó mateix els Papes encara fan servir el títol de pontífex, derivat directament del títol dels emperadors romans i en concret del títol de Constantí com pontífex maximus... del culte al Sol. Aquest emperador va organitzar-ho de tal forma que al final ell era l'equivalent a la figura de Jesús i, en conseqüència, fill de déu i únic salvador possible de la Humanitat. Va reforçar la figura de l'emperador fent-lo representant de déu al món, com Crist començament i final de tot, fent servir el cristianisme que llavors era una secta més o menys popular entre la plebs per fondre'l amb el mitraisme que estava més estès i el culte oficial al Sol [Apolo] com eina al servei de l'enfortiment de l'Imperi Romà i el seu emperador. Els romans potser estaven bojos pero de ximples no ho eren gens. [L'islam, d'altre banda, deriva de la secta cristiana monofisita apareguda en el contexte de fortes baralles religioses a l'Imperi Bizantí. Empaitats per l'emperador bizantí van anar a petar a Aràbia. On van predicar als àrabs la seva doctrina sobre la unicitat total de déu alhora que el seu odi a l'Imperi Bizantí per tal de fer-los servir per venjar-se'n. El resultat va ser que un d'aquests àrabs, un tal Mahoma, d'allò va inventar-se una religió i va decidir anihilar els bizantins. Així va nèixer l'islam i si algú s'emprenya sap greu pero aixó és lo que hi ha. Tanmateix agrairía que no hem cremin la casa, gràcies de bestreta]