Si, ara està molt de moda sobretot entre els espanyols progres dir que a Catalunya hi ha molta igualtat, que el català es respecta i no sé quantes bestièses més al més pur estil socialista. Tot és molt maco a la teoria de qui o bé no surt al carrer o bé no veu el què passa. Fa una estona he tornat de demanar hora a la comissaria de Vilanova per a renovar-me el DNI. Em dirigeixo a la policia de guàrdia: doni'm número per a renovar-me el DNI. -Toma-. Almenys aquesta frase l'ha entés, he pensat però que calia almenys davant de la gent nombrosa en aquesta hora encara d'hora del matí, fer palesa la igualtat que diuen els espanyols que tenim. Li dic: Perdoni, i a quina hora obren l'oficina? Qué? -Em respón-. Suposo que esperava que canviés d'idioma. Que a quina hora obren l'oficina? Es que no soy catalana em diu. Ja ho sabia quan m'ha preguntat per primera vegada què deia, però si més no, he volgut aprofitar la mirada còmplice de la gent que era allí per a fer palès que la igualtat és una cosa molt bonica que deixen anar els colonitzadors però que esdevé una crua irrealitat que cau a trocets cada vegada que hom ha de canviar d'idioma enfront a un extranger (uniformat o no) que ho demana. En quin país mínimament civilitzat del món, els seus habitants no poden expressar-se a les seves autoritats en la seva llengua, em pregunto jo. Encara que suposo que els qui no volen una Catalunya catalana, lingüística i culturalment això de la llengua no els deu importar massa... 
Si no són turistes, que es fotin. Que si no t'entenen, com a mínim haurien de fer l'esforç si és que són nouvinguts, i si porten anys i no t'entenen, ja els hi pot fer vergonya, perqùe és bastant patètic. Ni comunicació ni hòsties, si els hispanoparlants volen que els altres s'integrin quan van a casa seva, ells també ho han de fer quan van a casa d'altri. És una qüestió de dignitat.
El que passa és que com ho demanis gaire sortiran els multiculti dient-te feixista, xenòfob i més coses. Pots ser català, sentir-te català, però a dins de casa teva. A fora, hem de ser els més integradors del món. Ah! Si ens donen pel cul, com fins ara, a posar bona cara, no sigui que puguin dir quelcom dolent dels catalans...
Jo dec ser un d'aquests, ja li he futut bronca al Gralla... Soc multiculti! Repeteixo, moltes vegades aderessem missatges cap a persones que no hauriem de fer-ho. I això és el que em molesta. La tia, Policia Nacional, obté un lloc de treball a partir d'un examen de selecció i una posterior relació de llocs de treball, i com saps, es selecciona i distribibueixen places per places vacants en 6 mesos a CAT treballant fins que surti una nova convocatòria, treure una nota més alta i anar a treballar a un lloc on ella vol... aquest mig any, ha d'apendre català? Doncs probablement no, nocions en podrà tenir però no li podem exigir que sàpiga català perquè la llei no la obliga, i la "bofetada" del Gralla cap aquesta dona m'ha semblat d'allò més escandalosa... Sí, hauriem de veure i estudiar les circumst`ncies de cada persona, però no es pot anar així per la vida... No es tracta del rotllo el català ha de cedir davant el castellà... és que em sembla d'allò més estúpid, ja que conec moltíssims castellanoparlants que diuen el mateix a la viceversa, a casos com l'Administració autonòmica, o l'ensenyament... Hi ha molta demagògia, i crec que la dona no en tenia la culpa. 
Primer, nosaltres tenim dret a ser atesos en català. Punt. Potser aquesta dona no en tingui culpa (tot i que no ho veig així, ara hi vaig a això), però, sentint-ho molt per aquesta dona, jo no puc renunciar als meus drets, perquè sinó em continuaran prenent el pèl, sinó els policies i funcionaris individualment, sí els responsables de tot plegat. Això no vol dir insultar o maltractar a qui ens atèn, sinó més aviat no renunciar al dret a ser atès en la llengua del país on vius. Segon, donem per fet que aquesta dona està aquí temporalment. I potser sigui així, però no ho hauríem de donar per fet. Tercer i últim: ella, si respecta al poble al que se suposa que està servint, intentarà complir amb els seus deures. I el seu deure és atendre la gent d'un país en la llengua d'aquell país. Puc admetre que, degut a la complexitat política i social d'aquest bocí de món, no li puguem exigir que ens parli un català fluït una persona que acaba d'arribar i que per postres, potser ni sabia que aquí es parlava una altra llengua que no coneixia. Però hem de diferenciar el que no ens entengui amb el que no ens vulgui entendre. Si ella hagués preguntat l'hora i li haguessin contestat, per exemple, "dos quarts i cinc de nou", bé, no seria estrany que no ho hagués entès si no es d'aquí. Però si som nosaltres que preguntem "A quina hora obren?", crec que no és tan difícil. Vegem-ho: "¿A qué hora abren?" "A quina hora obren?" Això, si tens un mínim interès per entendre-ho, ho entens. I que no m'entenguin, ho puc respectar. Però que no em vulguin entendre, ni ho puc ni ho vull tolerar, tractant-se de gent que treballa cara al públic al meu país. 
Primer, nosaltres tenim dret a ser atesos en català. Punt. MENTIDA Tenim dret a ser atesos en català per les administracions COMPETENTS, i en aquest cas les d'ambit estatal com Correus, Renfe, la Seguretat Social o la mateixa Policia Naional, no formen part d'aquestes. 
Jo tinc dret a ser atès en català a Catalunya, sobretot pel que fa a serveis públics, perquè és un dret humà reconegut com a tal a la Declaració Universal dels Drets Humans.. Si a la legislació catalana o espanyola no es contempla degudament, el que s'ha de fer és canviar aquesta legislació, i no deixar d'exigir els nostres drets. A mi la policia a Catalunya m'ha d'atendre en català, perquè és el meu dret, perquè jo pago els meus impostos que són els que els donen el sou, i perquè NO EM DÓNA LA GANA DE RENUNCIAR A AQUEST DRET, PETI QUI PETI.
La teva reclamació és del tot legítima. Al igual que un castellanoparlant que també paga els seus impostos vol que el seu fill s'escolaritzi a un col.legi català i les classes siguin en castellà, i això no existeix a cap lloc de CAT avuí en dia. La diferència és que amb el cas dels castellanoparlants, la llei en sí, contempla aquesta possibilitat i la Generalitat s'ho passa pel forro dels collons, anem bé... 
I què que els castellanoparlants paguem impostos? Si volen classes en castellà tenen dret a rebre-les si ho volen... pagant una escola privada que els hi ofereixi. La llengua pròpia de Catalunya és el català, i si gent que parla altres llengües venen aquí, treballen i paguen impostos i reben serveis, em sembla fantàstic. Però no tenen dret a exigir que els poders públics els ho faci tot en la seva llengua. O sí que en tenen segons la legislació catalana o espanyola, i en aquest cas també s'ha de canviar aquesta legislació. I pel mateix motiu que et deia abans: per adequar-la a la Declaració Universal de Drets Humans, ja que segons aquesta els individus que es traslladen a una altra comunitat lingüística tenen el dret I EL DEURE de mantenir-hi una relació d'integració, que és justament allò que no fan. O es que pagar impostos t'eximeix d'integrar-te? És que si jo vaig a treballar a, posem per cas, Guadalajara, no m'hi he d'integrar perquè pago impostos? Aquest punt el trobo de vital importància, perquè ja he deixat clares quines són les meves idees, i altra gent pensarà de manera diferent a la meva. Però el que em costaria més d'admetre és que algú defensi que una cosa estigui bé o malament segons qui la faci.
Les lengües oficials de Catalunya son el CATALÀ i el CASTELLÀ. I s'incompleix la llei. 
La llengua castellana és oficial per imposició; tres segles d'imposició legal amb entre quatre i cinc dècades d'imposició social. Què faries tu si la llei va en contra dels Drets Humans? Què defensaries primer?
La llengua castellana és oficial per imposició Bufff... la gent va votar a favor de l'Estatut de CAT del amny 79. Bé, si et llegeixes l'articulat del text estatutari veuràs que al text aprovat pels catalans, les llengües oficials que hi figuren son català i castellà. No reconèixer el castellà, que él la llengua vehicular de més de la meitat dels catalans (52%), seria una bofetada a la realitat social catalana. 
Et parlo de drets humans, drets lingüístics i drets dels pobles. Que mitja societat catalana sigui castellanoparlant d'origen no hi té res a veure perquè: 1- És fruit d'una immigració en massa, en relativament poc temps, assentada en la seva majoria a les mateixes zones i no integrada en bona part. 2- Alguns sí que estem integrats, entre els que m'hi compto. De tota la gent castellanoparlant d'origen, molts volem viure plenament en català i que es respecti aquest poble. ELS CASTELLANOPARLANTS TENEN EL DRET I EL DEURE D'INTEGRAR-SE INDEPENDENTMENT DE SI SÓN LA MEITAT, LA QUARTA PART O EL NORANTA PER CENT, ALTRAMENT ESTAN VIOLANT ELS DRETS HUMANS. PERQUÈ AIXÒ ÉS COLONITZACIÓ! Respecte a l'aprovació de l'Estatut, és ben veritat, tan veritat com que molta gent ho va votar perquè era el que hi havia. Perquè se sortia d'una dictadura i quan ho has passat malament, t'aferres a la més mínima millora que t'ofereixin. Encara que haguessin votat que no a l'Estatut, la Constitució sí que hi era, i allà s'imposa el castellà, encara que els catalans haguessin votat que no fins i tot a la mateixa Constitució. I evidentment Espanya no estava per no fotre tant si com no la oficialitat del castellà per nassos. No hi està ara, menys fa 27 anys. Per no dir que molts dels immigrants sí que la volen, la oficialitat del castellà, i són molts en nombre. Però tornant als Drets Humans, per molt ciutadans d'aquí que siguin NO TENEN CAP DRET A IMPOSAR LA OFICIALITAT DE LA SEVA LLENGUA. Però no es va fer cap distinció en el vot sobre aquest tema en particular, entre altres coses perquè tampoc no es va fer una consulta popular sobre aquest tema en particular, igual que amb l'autodeterminació. És a dir, que representa que queda legitimat perquè ho va votar afirmativament bona part de la ciutadania catalana (no la totalitat), i molt bona part dels que hi van votar afirmativament eren castellanoparlants no integrats, i se sortia d'una dictadura, i hi havia perill de cops d'estat, i la gent tenia por... Mon pare sempre m'ha dit que ell va votar que sí, però perquè era el que hi havia. I molta gent de ben segur que va pensar com ell. Si a això li sumes tot el que t'he dit... de debò creus que queda legitimada la oficialitat del castellà? Encara més, creus que queda legitimada la oficialitat del castellà PER SOBRE del català a molts àmbits? (perquè mentre tinguem l'Estatut del 79 això és així). Ho legitima? T'ho torno a preguntar: què és prioritari? Drets Humans o legislació vigent?