He arribat fins esta web http://www.oc-valencia.org/ Sabeu esta gent de què va? Semblen occitanistes que diuen que parlem occità . Me sonava haver sentit que existia alguna gent que ho defensava però que ja havien desaparegut... 
La idea de certs occitanistes i occitanofils catalans de fer de l'espai cultural de les dues nacions un sol espai (i per alguns una sola nacio) ja es vella. No cal deixar-se emportar pels "bons sentiments". Una cosa és la solidaritat amb els occitants i una altra deixar-se estirar cap avall per una malentesa unitat que mai ha existit. Les dinàmiques de Catalunya (PPCC) i Occitània son diferents. Malauradament, Occitània i l'occità estan sota minims i agonitzant (en comparacio, Catalunya Nord guadiria de molt bona salut). Solidaritat si, confusio ahistorica no!!! L'occità i el català son llengues cosines germanes, amb un passat molt proper, i els reis catalans tenien possessions a Occitània. Pero el desti comu es va acabar amb la batalla de Muret el mil tres-cents i quelcom. 
Yolanda escrigué: La idea de certs occitanistes i occitanofils catalans de fer de l'espai cultural de les dues nacions un sol espai (i per alguns una sola nacio) ja es vella. No cal deixar-se emportar pels "bons sentiments". Una cosa és la solidaritat amb els occitants i una altra deixar-se estirar cap avall per una malentesa unitat que mai ha existit. Les dinàmiques de Catalunya (PPCC) i Occitània son diferents. Malauradament, Occitània i l'occità estan sota minims i agonitzant (en comparacio, Catalunya Nord guadiria de molt bona salut). Solidaritat si, confusio ahistorica no!!! L'occità i el català son llengues cosines germanes, amb un passat molt proper, i els reis catalans tenien possessions a Occitània. Pero el desti comu es va acabar amb la batalla de Muret el mil tres-cents i quelcom.La idea de certs catalanistes i catalonòfils valencians de fer de l'espai cultural de les dues nacions un sol espai (i per alguns una sola nació) ja es vella. No cal deixar-se emportar pels "bons sentiments". Una cosa és la solidaritat amb els catalans i una altra deixar-se estirar cap avall per una malentesa unitat que mai ha existit. Les dinàmiques del Regne de Valéncia i Occitània són diferents. Solidaritat sí. Confusió ahistòrica no!!! El valencià i el català són llengües cosines germanes, amb un passat molt proper, i els reis valencians tenien possessions a Catalunya. Perè el destí diferenciat va començar en 1238.
El valencià i el català son la mateixa llengua amb noms diferents. Entereu-vos d'una vegada.Enciclopèdies que afirmen el que he dit: Britannica, Larousse, Espada, Wikipedia, Den Store Encyklopaedi...Enciclopèdies que ho neguen: ... ... ... uikipedia és una enciclopèdia?L'or dels catalans?  Va home, que un suposat arqueòleg diga eixes parides te delicte.
Esperanza escrigué: El valencià i el català son la mateixa llengua amb noms diferents. Entereu-vos d'una vegada.La gràcia de tot açò és que sovint es diu que la diferència entre català (català-valencià-balear) i occità (de Fenolhada cap amunt) és més aviat social i arran d'un desenvolupament diferenciat d'estàndard. És a dir, que també podriem considerar el català una varietat més dins l'occità i per tant tot el que ha "traslladat" este usuari a la versió valenciana seria cert.
Dir que el occità i el català-valencià siguen la mateixa llengua potser sí, es molt probable que hi hagen més diferències entre el baix alemany i l'alt alemany. Dir que valencià i català son llengües diferents es de retardat.
No, perquè les llengües no existixen com una cosa diferent de dialecte, mira't l'exemple dels països escandinaus. La concepció de "llengua" com a cosa diferent de dialecte és fonamentalment social i la filologia romànica normalment té unes característiques concretes de lo que entén per llengua, on es tendix a blocs grans com gallego-portugués, astur-lleonés, català-valencià, occità (recorda que hi ha molts per la separació de l'occità, especialment per la part del gascó), francés (oïl), etc. L'italià és l'excepció.Retardats són els que creuen tindre veritats absolutes en una cosa que desconeixen, en este cas la lingüística.
Jo no tinc cap veritat absoluta perque no sóc expert en quasi res, l'única cosa que faig és explicar el que està establit com a veritat.En cap moment he diferenciat jo el terme "llengua" de "dialecte", jo sé que les llengües son un cúmul de dialectes. Al contrari que fa la gent que seguix les corrents del personatge a qui estic responent en este fil, que considera la llengua com un ens superior al dialecte, per això parlen de "llengua valenciana" i "dialecte barceloní". El que passa es que quan parlem no som tant tècnics ni parlem de blocs dialectals, ni de valencià-català.Ho diré d'una altra manera, dir que el valencià i el català pertanyen a blocs lingüístics diferents (llengües) és de retardat, aixina millor senyor lingüista? 
Els blocs són blocs dins de blocs, quan es convertix un bloc en una "llengua"? El meu bloc segons este mapa és el "valencià sud-occidental", per què no podria ser això una llengua, segons tu? I per què ha de ser el bloc català-valencià-balear una llengua diferent a la resta de blocs del domini occitano-romànic? Repetisc: les llengües com a coses diferents als dialectes són pura sociolingüística, que un dialecte o uns dialectes definits per una frontera política pero amb estàndard comú es consideren una "llengua" és normal. Segons la concepció que tenim totes estes varietats que veus al mapa formen una llengua, però això ni és cap veritat absoluta ni és científica ni és de retardats dir el contrari, perquè podria haver-se desenvolupat mirant cap a la separació (cas del gallec i portugués, del noruec, suec i danés o del holandés respecte al baix-alemany) o mirant cap a la màxima unió (cas dels dialectes occitans, molt diferents entre ells, o els astur-lleonesos).
El valencià sud-occidental (de Guardamar a Borriana) podria ser una llengua estandaritzada, el que no podrien ser llengües diferents es una que anara de Guardamar a Vinaròs, i l'altra d'Alcanar a Salses perquè es completament absurd. També seria absurd no considerar la mateixa llengua (el mateix estàndard) el que parlen a Andorra amb el que parlen a Gandia, quan la pronúncia es pràcticament la mateixa.1:48https://www.youtube.com/watch?v=k60_9HzwgnQ
Estàs confonent estàndards amb dialectes parlats, sovint la frontera de la llengua es posa a la frontera on s'utilitza un estàndard, una frontera social (com la pròpia concepció de llengua). Tot i parlar igual a Vinaròs i al Montsià ja hi ha la existència d'un nom i un estàndard diferent, moltes llengües es distinguixen així, més quan no hi ha frontera real a nivell dialectal. A nivell dialectal el valencià com a cosa diferenciada serà de Borriana cap avall, o Tortosa cap avall si t'abellix ficar tot el tortosí com a valencià  Però la realitat sociolingüística és una qüestió apart.
Collons tio XDEls estàndards son una invenció, com puc confondre-ho amb els dialectes?Segons tu, si sovint la frontera de la llengua es posa on s'utilitza un estàndard o un altre, la llengua castellana en realitat s'ha de dubtar si és una realitat lingüística ja que te 3 estàndards diferents.Està clar que hi han moltes llengües amb dialectes de transició que fan difícil establir on és situa la frontera lingüística, però ni el nom, ni l'estàndard són elements per separar llengües i encara menys en el cas del valencià-català, quan hi ha una clara unitat almenys entre la línia que va d'Andorra cap al sud i cap a l'interior, i on s'anomena de dos (i encara més) maneres al que es parla.
Entenc que ho estàs confonent perquè els estàndards s'utilitzen d'una forma diguem "artificial", per damunt del dialecte local. L'estàndard valencià està basat sobretot en el valencià meridional, té moltes diferències amb el meu dialecte, i també amb el de Vinaròs, i s'utilitza als dos puestos de la mateixa manera.Les llengües poder se poden separar de moltes maneres, les que se guien pel estàndard són sobretot les dachsprache i les ausbausprache, les que se fonamenten en els dialectes tal qual se diferencien són les abstandsprache, el nom no fa la cosa, però és el nom la conseqüència de la visió que té la gent de la seua llengua, i pot haver moltes causes per descomptat. No és tan senzill tot açò, són moltes coses a tindre en compte i al cap i a la fi és tot una pura convenció, lo realment important, almenys per la part que ens toca a nosaltres, és mantindre els dialectes que es parlen i que no se perguen, ni per un estàndard ni per castellà, i que la llengua estàndard servisca per a transmetre cultura, mantindre la llengua i unir-nos, tot i tindre diversos estàndards (tant en el nostre cas com en castellà, que jo diria que té més de 3, però no estic massa posat, o l'alemany, que té un estàndard pluricèntric).