He arribat fins esta web http://www.oc-valencia.org/ Sabeu esta gent de què va? Semblen occitanistes que diuen que parlem occità . Me sonava haver sentit que existia alguna gent que ho defensava però que ja havien desaparegut... 
La idea de certs occitanistes i occitanofils catalans de fer de l'espai cultural de les dues nacions un sol espai (i per alguns una sola nacio) ja es vella. No cal deixar-se emportar pels "bons sentiments". Una cosa és la solidaritat amb els occitants i una altra deixar-se estirar cap avall per una malentesa unitat que mai ha existit. Les dinàmiques de Catalunya (PPCC) i Occitània son diferents. Malauradament, Occitània i l'occità estan sota minims i agonitzant (en comparacio, Catalunya Nord guadiria de molt bona salut). Solidaritat si, confusio ahistorica no!!! L'occità i el català son llengues cosines germanes, amb un passat molt proper, i els reis catalans tenien possessions a Occitània. Pero el desti comu es va acabar amb la batalla de Muret el mil tres-cents i quelcom. 
Pol escrigué: La idea de certs occitanistes i occitanofils catalans de fer de l'espai cultural de les dues nacions un sol espai (i per alguns una sola nacio) ja es vella. No cal deixar-se emportar pels "bons sentiments". Una cosa és la solidaritat amb els occitants i una altra deixar-se estirar cap avall per una malentesa unitat que mai ha existit. Les dinàmiques de Catalunya (PPCC) i Occitània son diferents. Malauradament, Occitània i l'occità estan sota minims i agonitzant (en comparacio, Catalunya Nord guadiria de molt bona salut). Solidaritat si, confusio ahistorica no!!! L'occità i el català son llengues cosines germanes, amb un passat molt proper, i els reis catalans tenien possessions a Occitània. Pero el desti comu es va acabar amb la batalla de Muret el mil tres-cents i quelcom.La idea de certs catalanistes i catalonòfils valencians de fer de l'espai cultural de les dues nacions un sol espai (i per alguns una sola nació) ja es vella. No cal deixar-se emportar pels "bons sentiments". Una cosa és la solidaritat amb els catalans i una altra deixar-se estirar cap avall per una malentesa unitat que mai ha existit. Les dinàmiques del Regne de Valéncia i Occitània són diferents. Solidaritat sí. Confusió ahistòrica no!!! El valencià i el català són llengües cosines germanes, amb un passat molt proper, i els reis valencians tenien possessions a Catalunya. Perè el destí diferenciat va començar en 1238.
El valencià i el català son la mateixa llengua amb noms diferents. Entereu-vos d'una vegada.Enciclopèdies que afirmen el que he dit: Britannica, Larousse, Espada, Wikipedia, Den Store Encyklopaedi...Enciclopèdies que ho neguen: ... ... ... uikipedia és una enciclopèdia?L'or dels catalans?  Va home, que un suposat arqueòleg diga eixes parides te delicte.
Diego escrigué: El valencià i el català son la mateixa llengua amb noms diferents. Entereu-vos d'una vegada.La gràcia de tot açò és que sovint es diu que la diferència entre català (català-valencià-balear) i occità (de Fenolhada cap amunt) és més aviat social i arran d'un desenvolupament diferenciat d'estàndard. És a dir, que també podriem considerar el català una varietat més dins l'occità i per tant tot el que ha "traslladat" este usuari a la versió valenciana seria cert.
Que el català es una varietat més dins de l'occità? Com t'atrevixes a dir això? Espai en lo que dius, no siga cosa que es solsixca tota l'ideologia catalanocèntrica en un simple argument... 
El català (el valencià inclòs) és un bloc dialectal dins de l'occitanoromànic. Ningú aquí no ho està dubtant això.El que estem dient és que la classificació no pot ser aquesta:occitanoromànic1.occità1.a) provençal1.b) llenguadocià1.c) gascó1.d) etc.2. català1.a) central1.b) septentrional1.c) nord-occidental1.d) insular3. valencià1.a) alacantí1.b) apitxat1.c) etc.Sinó aquesta:occitanoromànic1. català-valencià1.a)oriental1.ai)central, insular, septentrional1.b)occidental1.bi)valencià, nord-occidental2. llenguadocià1.a) tolosenc, etc.3. provençal1. a) marsellès, nissart, etc.4. gascó1. a) aranès, bearnès, bordelès5. etcTambé hi ha les classificacions de occitanoromànic = gascó + català + occità o occitanoromànic = català + occità (gascó inclòs). Però en cap cas el català i el valencià no pertanyerien a blocs diferents dins de l'occitanoromànic.
M'agrada fer preguntes. Jo no dubte que el valencià, el català i el balear siguen part d'una mateixa com-se-la-vullga-dir diferenciada de l'occità. És dir, que tot i formant català-valencià-balear per una banda i occità i variants per un atra part d'un tot, hi ha dos matrioskes dins d'eixa gran matrioska separades pels Pirineus. Però... hi ha una diferència molt gran entre tres branques principals de la matrioska "ibèrica". Potser els catalans no vos doneu conte però al menys entre valencians i catalans la hi ha. Qué pensarien/haurien pensat els valencians de tot açò si en l'escola se'ls educara/hagués educat segons un registre estrictament valencià en tots els nivells (lo qual no significa "no cult" o "no lliterari")? Els valencians tenen dret a saber abans de contestar a enquestes? Més important... abans de parlar o escriure?I... com entenem la paraula "llengua"? I "idioma"? Això no lleva que pense en lo particular que puga i dega haver un l'estandard de tots els parlants de la "matrioska ibèrica", i que a més necessite una série de reformes urgents (que els "valencianistes" pareixen considerar rellevants solament per als valencians, no sé xD): - Quina parla diu de forma natural "ens" per "mos"? "Nos", que hui pronunciem "mos", es el pronom clàssic, anterior a "ens". Ninguna castellanada. "Ens" era una forma de "nos" usada després de monosílabs acabats en vocal. - Segons el DCVB, la "t" en els sufixos "-itzar" a soles la pronuncia (com una espècie de "d"), tot i convivint ab la forma sense la "t", en català central. M'agradaria saber més informació al respecte perque en cas de que a soles siga genuí en una variant tan reduïda... no entenc per qué s'ha d'incloure en l'estandard eixa "t" que a part de tan poc representativa no és etimològica. - Simplificasió dels grups MPT a MT i NT.- L'accent tancat en "què" i "per què". Tinc entés que el fa tancat tot el bloc occidental. Però vullc confirmació. - Respecte a "amb" i "ab", justificava l'IEC escriure "amb" perque "ab" s'anllunyava massa de la forma en la que ho pronuncien els parlants ("am" si precidix una paraula començada en consonant, "amb" si per vocal). La diferència es una lletra. Quanta diferència hi ha entre "en" i "amb"? S'usa "en" per a "amb" des de la provincia de Tarragona fins a Guardamar, i es dóna esta confusió des de l'Edat Mitja. L'IEC canvia "ab" per "amb" perque "ab" s'allunya "massa" de la forma de parlar i no accepta "en" (ab > am > an > en)? Pense que o deixes exclusivament "ab"o acceptes les dos formes perque hi ha les mateixes raons. - També trobe que la caiguda de la "l" en "nosaltres", "vosaltres" i "altres" hauria de ser normativa. A banda de ser general en valencià, té llarga tradició escrita. Estos són els eixemples que trobe més urgents i polèmics, dit siga. Done per supost entre ells la normativisació de l'article neutre "lo". Explique per si algú no ho sapiguera o poguera donar-me informació nova que, fins on sé, no és normatiu perque donat que antigament l'article determinant era també "lo", Fabra va suposar que igual que uns van evolucionar a "el" també ho haurien d'haver fet els atres.  Hi ha una pregunta que tinc tot el dia en el cap... Si tots estos punts s'haguéren aplicat, si no en tot l'estàndard al menys en el valencià, hauria hagut el mateix rebuig a la llengua? Molts estrangers m'han dit no parlar valencià perque si ho fan els propis valencians se'n riuen. Però no és perque siguen estrangers. Si un valencià es dirigix a un atre dient "Ens en voliem anar a veure (els valencians diem "vore") passar els vaixells amb vosaltres aquest matí, però no he sigut organiTZat i... (i jo qué sé xD)" (parlen aixina perque és com s'ensenya a parlar en classe) també van a riure's de la mateixa forma que un madrileny es riuria si sent a un atre madrileny que li haguera dit "Uei, el video fue una chingada. Ahorita mismo se lo paso a mi compadre desde el celular". En Catalunya no dieu "ens", ni "vaixells", però són formes que associem a allà dalt perque la llengua és el català i allò és Catalunya, i per això també a vosaltres no vos pareixen coses de gran importància, perque les trobeu com a vostres. Qualsevol persona ab un poc d'empatia sabrà de qué estic parlant. Si la forma que nos resulta aliena es supon que es la correcta... al final lo que acaba passant també és que rebutjem la nostra llengua perque la trobem massa vulgar per massa distinta a l'estàndard. No sé com de descabellat li resultarà tot açò a un Català, però em pot creure que passa. De fet em sorprendria que un valencià no sapiguera de qué parle. Trobe que este fenòmen accelera la castellanisació molt més que ho fa no tindre mitjans de comunicació propis (quin jove mira la tele o llig el periòdic existint Twitter?).Salutacions.
El que estic dient és que si el català i el valencià són llengües diferents (utilitzant criteris pròpiament filològics) hi ha 20 llengües occitanoromàniques. Els blocs dialectals principals de l'occità (el provençal, el gascó, el llenguadocià, l'alvernès i el vivaroalpenc) tenen més diversitat interna que el català(-valencià-mallorquí-menorquí-eivissenc-fragatí) sencer.A la lingüística no es diferencien gaire els conceptes de dialecte i llengua. A vegades diem que els dialectes són varietats mútuament intel·ligibles d'una llengua (però és molt difícil mesurar això, perquè la intel·igibilitat varia per persona i contacte també) o que llengües són dialectes estandarditzats (fins i tot en el cas del serbi i croat on els estàndards són quasi idèntics). Aquesta qüestió no té una solució clara i tampoc és que en necessiti.L'ús de l'estàndard no depenen de les seves característiques lingüístiques, sinó de la ideologia i actituts lingüístiques de la població. Els barcelonins també es podrien queixar d'haver de diferenciar per i per a, escriure ls geminades que només es mantenen a les varietats insulars, o utilitzar el sistema pronominal acusatiu valencià (sí, el vostre sistema pronominal és el normatiu, no el barceloní). No es fa perquè a Catalunya l'estàndard té prestigi, la ideologa lingüística de la gent diu que l'estàndard és important. L'estàndard sempre és arbitrari, et podries preguntar igualment per què en anglès escrivim should have si per la majoria dels parlants la forma plena de should've és should of. Pot acostar-se a algun o altre parlar vernacle, però el seu ús depen del marc legal i les ideologies lingüístiques, no d'aquests trets en sí.Ara si vols parlar de dialectologia catalana, molts dels trets que has assenyalat no són exclusivament valencians:-Mos en cap cas és exclusivament valencià. També existeix en els parlars nord-occidentals i insulars.-Mpt se simplifica a mt i nt a Catalunya també.-No sóc filòleg català sinó lingüista però a mi també em sembla que en nord-occidental diuen qué.-No estic en contra d'acceptar en com a forma alternativa de amb. En nord-occidental també es diu així, i en català central (Barcelona, Girona) en i amb es confonen de manera rutinària ("aquest llibre està escrit amb àrab"). En també apareix en català central com a forma epentètica de a ("digue-li en ell"; estàndard digues-li a ell), cosa que no existeix en la varietat escrita/normativa.-A Barcelona també diuen nosatres, vosatres i atre.-La qüestió de l'article neutre lo és polèmica a Catalunya també ja que és un tret present al conjunt del domini lingüístic (bé de fet no sé com deu ser en nord-català, però en la resta sí que existeix, almenys així tinc entès). Aquí tens fils al xat on discuteixen l'ús del lo neutre:http://www.racocatala.cat/forums/fil/94730/larticle-neutre-lo-no-normatiuhttp://www.racocatala.cat/forums/fil/80791/catala-de-lalguer-te-lo-neutrehttp://www.racocatala.cat/forums/fil/172744/lo-de-larticle-neutreAixò últim que dius és un problema didàctic, no de l'estàndard mateix. Les formes vernacles s'haurien d'ensenyar als estrangers, sens dubte. El problema ve quan jerarquitzes les llengües, i creus que "dialecte" és una categoria inferior a "llengua".
Sé que molts trets dels que he assenyalat no són exclusivament valencians. "Això no lleva que pense en lo particular que puga i dega haver un l'estandard de tots els parlants de la "matrioska ibèrica", i que a més necessite una série de reformes urgents (que els "valencianistes" pareixen considerar rellevants solament per als valencians, no sé xD):"Dic això abans de nomenar-los. Lo que vullc dir ab lo que hi ha entre paréntesis és precissament que a pesar de no ser trets exclusivament valencians molts "valencianistes" pareixen considerar-los com a tal. Si els propose com a reformes que s'haurien de fer urgentment en l'ortografia estandard, la de tots, és precisament per això.Un problema didàctic... Sí i no. Pots ensenyar a estrangers a parlar com el valencià real (llevant castellanismes) tot i no canviar l'estandard, però havent un estardard és lo que s'ensenya, a més perque molt poca gent sap que tots eixos trets no són exclusivament valencians. Si ho sapiguéren probablement moltíssima més gent estaria, com jo, a favor de racionalisar l'estandard. Al menys ací baix, que no es faça és inclús perjudicial per a la llengua, en la meua opinió que m'aposte molt a que no és l'única que pensa així. I si es fera eixa reforma no hauria problema, ni didàctic ni no didàctic. I no tenia ni idea de que no déieu les "l" geminades! En la meua zona s'ampren a soles per a paraules com "ametla" o "guatla". Però ja està i per amprar-les som una excpeció dins del valencià perque en atres zones no es diuen en cap cas. Tal vegada no estaria malament deixar les "l" geminades com a tret obligatori exlusivament en el balear i opcional (o eliminarla) en les demés parles. En quant a estandard es referix, jo optaria per, una volta racionalisat, amprar tots el mateix estandard ortogràfic, que davant d'algunes coses puga deixar lloc a tria (com l'"l" d'"altres" o l'"l" geminada "dels balears" (?) o les formes "ad" i "an" de "a"). I en quant a lèxic i flexió verbal, no conec la situació en altres zones però ací baix hauria donat preferència absoluta a les formes valencianes.Parlem esta llengua perque nos sentim identificats ab ella. Si no s'ensenya a l'escola la forma (però correcta segons les coses que proponc i somet a debat) que s'usa quotidianament, i s'ensenya un atra que nos resulta totalment aliena en nom d'aquella que creiem que nos donava indentitat, perdem esta identitat creient-la invàlida, incorrecta, i nos deixem fagotisar per la força dominant: la llengua castellana; o en alguns casos derivem cap a pensaments que de forma més o menys ortodoxa nos retornen eixa identitat: el blaverisme. Eix és el drama valencià i per això considere tan urgents les reformes d'un estandard d'inmobilisme tan perillós com ho és la superioritat de que goja el castellà, i jo, que no seré en absolut l'únic, ho veig així com a valencià per molt hiperbòlic que li puga resultar a un català. 
I sobre si són llengües diferents o no, em pareix una discusió inútil: el debat sobre la unitat o no unitat pense que és, al cap i a la fi, un debat sobre l'estandard, i podem tindre i vore'ns beneficiats d'un estandard comú (lo de "beneficiats"... més i millor si l'estandard es reforma, trobe que) i a la vegada donar preferència als trets propis en cada zona en quant a l'exic i flexió verbal. Si eixa "utopia" fóra possible, fi del debat sobre la unitat o no unitat. Així que més que eixe debat sobre per qué pot ser o no ser una llengua comuna o ser llengües distintes, trobe que s'ha de debatir sobre la reforma de l'estandard comú, perque havent-lo i contentant-nos a tots l'atra discusió deixa de tindre cabuda.