Proposo de fer una llista dels documentals que trobeu recomanables per veure,  principalment  per la seva qualitat informativa i potser tambe per la seva qualitat tecnica i originalitat.   Començare posant uns quants d'en Michael Moore:   Roger and Me The Big One Bowling for Columbine Fahrenheit 9/11                                         
Kuchu.Un documental esborronador sobre la persecució governamental i religiosa a la comunitat homosexual a Uganda. Absolutament recomanable, tot i que et trenca el cor.Dirigit per Malika Zouhali-Worrall i Katherine Fairfax Wright.
He de reconéixer que tinc sensacions i sentiments contraposats pel que fa als homosexuals.
Si no t'expliques millor, pensaré que tens prejudicis.
No estic a favor de l´homosexualitat, però no vull criminalitzar els homosexuals, ningú no pot llençar la primera pedra, perquè cadascú té allò seu. Està clar que no es poden perseguir i agredir homosexuals, com passa a Uganda i en general a tot l´Àfrica.
No hi estàs a favor? No cal estar-ne o deixar-ne d'estar. L'homosexualitat és. 
Dic que no em semblen bé les relacions entre persones del mateix sexe, no que no hi siguin. 
Doncs això. Que agradi o no agradi no fa canviar les coses. No t'ho prenguis malament, però no necessitem la comprensió, sinó la no discriminació. 
És que jo no ofereixo comprensió. Si un gai és apallissat el defensaré; però també em mostraré contrari a les adopcions de nens per parelles homo.
No creus en la igualtat, doncs.Edito:Mira, jo no crec en el matrimoni com a institució. Ni en l'homo ni en l'hetero. Això sí, defenso que qui vulgui casar-se, ja sigui davant el déu en el que cregui, o davant un batlle o un funcionari, ho pugui fer. És a dir que estic a favor que tinguin aquest dret. La diferència rau en no oposar-se a la llibertat dels altres.
Jo estic a favor del reconeixement de les unions homosexuals a nivell civil (davant un batlle o notari o capità de vaixell), no a favor de les unions religioses mitjançant el ritus catòlic (no entro en el que facin altres religions).No estic a favor de les adopcions per parelles homosexuals, com no estaria favor d´adopcions per part de parelles incestuoses o polígames, si aquestes poguessin donar-se legalment al nostre país.La igualtat és un terme relatiu. Als països comunistes sempre han presumit de defensar la igualtat entre tothom, i mai no han reconegut ni un mínim d´unió legal entre homosexuals; per descomptat, res d´adoptar nens. 
Doncs demostres un tarannà certament contradictori. Estar a favor de les unions civils però no de l'adopció. Com s'entén? I oposant-te al matrimoni seguint el ritus catòlic de parelles del mateix sexe, estàs rebutjant els i les homosexuals que creuen en el mateix déu en que creus tu (que n'hi ha). No sembla una actitud gaire ecumènica.Per què sembla que a una part dels catòlics us fa tanta por l'amor? Se'm fa estrany. 
Barreges coses. Estar a favor de la legalitat de les unions, no significa haver d´estar a favor d´altres coses fins i tot més importants, com el tema dels nens. Només estic a favor de l´ecumenisme entre cristians, i les esglésies cristianes estem totes contra els matrimonis homosexuals (parlo a nivell religiós), perquè el Nou Testament ho prohibeix, i per tant, no hi ha lloc ni al debat. També fou prohibit al Nou Testament les unions matrimonials entre familiars, i tampoc no és permesa la poligàmia. Per tant, mai, mai, mai, cap església cristiana no pot acceptar un matrimoni homosexual, ni un matrimoni entre pares i fills o entre germans, o un home casat amb més d´una dona (o una dona casada amb més d´un home). Evidentment, existeixen homosexuals que creuen en Déu, però això no significa que s´hagi de beneir una unió així. També existeixen homes amb moltes parelles, i són creients, però seria absurd que anessin a un capellà demanar que els casessin a tots 3 o 4. I poder existir dos germans que preguen i van a missa, i a casa follen junts; ni pensar en casar-los. En definitiva, allò que és pecat (no perquè ho digui el Papa o un bisbe o una ràdio catòlica, sinó perquè ho va dir Jesucrist) no pot ser beneit. Sexe no és sinònim d´amor. Les persones poden estimar-se (pares i fills, amics...) i no demanar casar-se, i molt menys demanar-ho a un capellà. És clar que crec en l´amor: estimo la meva filla, la meva mare, Catalunya, un amic, un gos, la llibertat, la llengua catalana, el Barça i els Boston Celtics... i no necessito casar-me amb cap d´ells.
Caram! Trobo que per ser jo qui barrejo, no t'has pas quedat curt, tu, amb aquesta escudella que m'has servit. No n'estic gaire al cas, però diria que Jesucrist no va deixar res escrit. L'Antic Testament és prou anterior, crec recordar. I els Evangelis els van escriure uns altres senyors, no pas el fill del teu Déu. Deus partir de la base que l'homosexualitat és alguna cosa pecaminosa i només la deus tolerar una mica obligat per l'exemple de Jesús, que va saber perdonar Maria Magdalena i el seu comportament, diguem-ne que erràtic.Fa poc estàvem d'acord en que Francesc està portant canvis a una Vaticà escleròtic. Aquests mai, mai, mai, tan contundents que deixes anar, s'han sentit molts cops, al llarg de la història del catolicisme. I ja veus que han canviat moltes coses al sí d'aquesta fe, des que va néixer. I, sobretot, des que va ser segrestada per un poder ben poc cristià.
El Nou Testament deixa ben clar que les relacions homosexuals, amb animals, l´incest, la luxúria, tenir diferents esposes i fins i tot mirar amb desig una dona que no sigui la pròpia, és pecat. No ha canviat res al llarg dels segles, era pecat fa 2000 anys, i ho continua sent ara. Han canviat coses en l´Església?, sí, però no en qüestions teològiques basades en el Nou Testament, sinó en altres temes que no tenien cap base bíblica. Per exemple, en cremar bruixes: normal, perquè no tenia cap base en el Nou Testament, sinó que era un comportament tret del barret per l´Església, però sense base cristiana per defensar-ho, per tant, havia de canviar i va canviar; o el fet de fer les misses en llatí (quan Jesús ni parlava aqueixa llengua, sinó que predicava en arameu), doncs una qüestió absurda sense fonament teològic, i per tant, es podia i es va canviar. Abans no es podia llegir la Bíblia, només els religiosos, una altra bajanada sense base bíblia que va canviar. Però en temes de teologia, no ha canviat gairebé res, i els canvies han estat només en temes que no estaven clars a les Escriptures: en matèria sexual, tot segueix igual, perquè els Evangelis (que  no els va escriure Jesús, però són d´inspiració divina) ho deixen clar, i per tant, tancat el tema.Digue´m alguna cosa que hagi canviat l´Església, i et mostraré que era factible el canvi, perquè no estava recollit a la Bíblia. Però si et fixes, fins i tot els Deu Manaments continuen sent exactament els mateixos, ni s´hi ha tret cap, ni afegits de nous.
Llegir-te, i veure'm cremar en una pira purificadora. La sodomia (com sembla que durant tants segles plaïa d'anomenar el que sóc) era castigada amb la foguera. El teu discurs fa por, sincerament. Conec molts catòlics que s'esgarrifarien amb això que acabes d'escriure. Totes les religions que han estat, són i seran, acaben desapareixent de la faç de la terra. I sol ser per una impossibilitat d'adaptar-se als canvis.