La independencia logra su mayor cota mientras cae el rechazo a la secesiónSólo cuatro puntos separan las posturas a favor (37%) de las contrarias (41%)BARCELONA  | Redacción  | 19/05/2010 | Actualizada a las 01:00h | PolíticaMalas noticias para los apóstoles de la involución autonómica. La terapia de recortes del Estatut está teniendo unos efectos secundarios más bien contraproducentes. A día de hoy, el apoyo a la independencia de Catalunya se ha situado en su cuota más alta de los últimos tres años y, lo que es más importante, ha acortado distancias como nunca con respecto a las posiciones contrarias. Concretamente, el respaldo a la secesión se eleva hoy al 37% mientras que el rechazo a la independencia cae al 41%. Sólo cuatro puntos de diferencia y una evolución llamativa si se tiene en cuenta que en noviembre del 2008 la ventaja de quienes rechazan la secesión era de 14 puntos y en octubre del 2009, de once.MÁS INFORMACIÓN Los catalanes creen que el TC no tiene legitimidad para juzgar el Estatut  Las posturas de los distintos grupos de electores reflejan de forma significativa esta evolución y muy especiamente los votantes del PSC. Entre los electores socialistas la cuota de apoyo a la independencia ha pasado de un 22%, hace dos meses, a un 35% ahora, mientras que el resto de votantes apenas registra cambios relevantes. Los electores de CiU siguen divididos (con porcentajes a favor y en contra en torno al 40%) y únicamente entre los de ICV-EUiA se produce un cierto reflujo independentista: un 41% está ahora a favor y un 51%, en contra, justo lo contrario que en marzo. Por último, ocho de cada diez votantes de Esquerra apuesta por la independencia, mientras que tres de cada cuatro del PP la rechaza, aunque uno de cada diez electores populares se manifiesta a favor. Eso sí, los votantes de ERC siguen siendo los únicos entre los que el apoyo a la independencia es mayoritario. Este conjunto de datos coinciden con una sensación muy consolidada en la opinión pública catalana: el independentismo está creciendo en Catalunya. Un 48% de los consultados así lo cree, mientras que un 20% opina que está disminuyendo. Los porcentajes son muy similares a los de anteriores sondeos de Noxa, lo que evidencia la consistencia de estas percepciones. Asimismo, lo que tampoco ha variado –salvo para acentuarse ligeramente– es el apoyo mayoritario a las consultas sobre la independencia que se vienen desarrollando en algunos municipios catalanes. Concretamente, un 54% (dos puntos más que en marzo)respalda la celebración de las consultas, mientras que un 34% (cinco puntos menos que hace dos meses) se manifiesta en contra. Nuevamente, el cambio más significativo se ha producido entre los electores socialistas –los más numerosos de la muestra– que han pasado de un 40% de apoyo a las consultas, en marzo, a un 51%, ahora. En cambio, los votantes de CiU y los de Esquerra siguen brindando correlaciones similares a las de hace dos meses, aunque el apoyo a las consultas se acentúa ligeramente en el caso de los electores de ERC. Font: La Vanguardia
Quan ERC va optar pel tripartit, un dels objectius era fer que els votants del PSC s'apropessin més al catalanisme i l'independentisme. Després de 7 anys, potser alguna cosa s'ha aconseguit en aquest sentit..
Hi estic d'acord. El pacte ha tingut molts errors, i moltes cagade si gripaus. Però és cert que posar el debat independentista sobre la taula i mostrar que els independentistes no ens mengem nens ha estat clau.
Jo crec que el més beneficiós del tripartit ha estat demostrar que l'estat de les autonomies és una presó i el federalisme, una fita impossible.I això ho hem d'agrair a ERC.
Hi estic d'acord. De fet ERC, supooso que en adonar-se que molta gent encara no creia en la solució màgica de la independència va plantejar-se: d'acord, voleu un estatut? anem-hi. Pam a la boca.D'acord, voleu un estat federal? d'acord, anem-hi. Pam a la boca. I així successivament eliminant opcions impossibles i ressaltant la solució final, la independència. PD: a grans trets i resumint fins a l'extrem XD
Roc escrigué:  I així successivament eliminant opcions impossibles i ressaltant la solució final, la independència.El problema és que no ho van dir, van fer un discurs de màxims, amb el que molta gent (jo inclós) ens vàrem sentir enganyats i això els passarà factura.A més ara no semblen disposats a unir forces amb ningú. Greu error. 
A part de tenir errades en l'estratègia, no ho han sabut explicar gens.
I ara en Carod continua apostant pel tripartit....El vicepresident del govern, Josep-Lluís Carod-Rovira, va qualificar ahir de "gest històric de vertebració nacional" haver bastit els dos tripartits, va definir com a "transformacions irreversibles" l'obra de govern des del 2003 i va donar suport a la vigència de futur d'aquesta combinació de partits en situar-la com "l'única opció que redueix a la irrellevància política l'espanyolisme a Catalunya". 
Amb perdó, però és un cadàver polític.
I en Puigcercós? Perquè fins fa quatre dies, ell defensava el mateix...
He tingut reunions internes a punta pala i una cosa està clara, s'aposta pel referèndum, qui el vulgui governarà, si ERC és decisiva , i sinó a l'oposició. Vaja, que ho veig molt assumit que l'oposició és allà i si cal s'hi va.
Em sembla molt lloable, però repeteixo: en Puigcercós continua apostant pel tripy, enlloc de fer front comú amb CiU...
Ah perdó, que CIU vol fer front comú amb ERC, no me n'havia adonat  Ja ens entenem oi?
Si, t'entenc.De fet, els de CiU diuen més o menys el mateix.De bones t'ho dic company: CiU i ERC són com dues criatures que s'estan barallant. L'un sempre dona la culpa a l'altre. Malauradament en aquest cas, a diferència de quan són dos nens, el perjudici per Catalunya és molt més greu.