Pervivència El català es parla en mitja dotzena de pedanies dels municipis de Jumella, Iecla i Favanella Des de Múrcia en català . La majoria dels habitants de la comarca murciana del Carxe, fronterera amb el País València, parlen en català Més d'un segle després de l'arribada de valencians, la transmissió oral ha assegurat la pervivència de la llengua· Les noves generacions utilitzen sobretot el castellà Ester Pinter Valencians de Múrcia. Potser és aquesta la millor manera de definir com se senten el miler d'habitants del Carxe, el territori catalanoparlant de Múrcia fronterer amb la comarca alacantina de les Valls del Vinalopó. D'aquí, sobretot de les poblacions de Monòver i el Pinós, van sortir els primers pobladors a finals del segle XVIII, quan la fil·loxera els va empènyer a la recerca de noves terres on conrear la vinya. Els nous habitants del Carxe, que pren el nom de la muntanya de 1.317 metres que presideix la zona, es van endur amb ells la seva llengua, i els seus descendents encara la parlen, repartits en mitja dotzena de pedanies (Torre del Rico, el Carxe o Raspai, la Canyada del Trigo, l'Ombria de la Sarsa, els Gabriels, i la Canyada d'Alenya), dins dels municipis murcians de Jumella, Iecla i Favanella. Pepita Tomàs, pedània de Torre del Rico, usa el català, per exemple, per queixar-se del tracte que reben de l'Ajuntament de Jumella, que només destina al poblet 10.000 euros anuals, mentre que "les altres pedanies castellanoparlants" en reben el doble, segons les seves xifres. Pepita no s'amaga d'atribuir aquesta discriminació al fet que parlen "en valencià". Ella, afirma, no se sent "murciana". Per això o perquè els solucionessin els problemes de clavegueram i telèfon que patien, l'any 1994 un grup de veïns d'aquesta localitat van demanar la segregació de Jumella i l'annexió al municipi veí valencià del Pinós. L'amenaça va fer efecte i ben aviat les autoritats murcianes van mobilitzar els recursos necessaris per atendre les demandes dels secessionistes. Ester Limorti, professora de català i autora de diversos treballs sobre el Carxe, reconeix que els seus habitants voldrien ser valencians "més per raons pràctiques que per una qüestió de sentiment nacional". La distància de més de 25 quilòmetres entre els municipis murcians de Iecla i Jumella i les pedanies catalanoparlants, i la proximitat d'aquestes al municipi alacantí del Pinós -a l'entorn de 5 quilòmetres- han jugat històricament a favor del manteniment de vincles familiars, culturals, comercials i lingüístics amb el País Valencià. És el que succeeix amb els nens i nenes d'aquesta subcomarca, que en acabar la primària van a l'institut del Pinós i reben classes de valencià. Això passa només a secundària. Durant tota la primària, tant a l'escola rural que hi ha a la Canyada del Trigo com al col·legi de Iecla al qual es desplacen els nens de la pedania del Carxe, no senten ni una paraula en valencià dels seus professors. Manteniment de la llengua No obstant, l'absència d'escolarització en la llengua pròpia no ha estat fins ara un obstacle per a la pervivència de la llengua a la comarca del Carxe. Gràcies únicament a la transmissió oral, més d'un segle després de l'arribada de valencians, el 100% dels seus habitants entenen l'idioma i un 85 % el parlen. Dins del percentatge de carxencs que no s'expressen en català hi ocupen un lloc destacat les noves generacions, en molts casos fills de matrimonis mixtos entre murcians i valencians, que es relacionen en castellà amb pares i avis catalanoparlants. Tampoc sembla que la llengua d'Ausiàs March interessi gaire a les desenes de neorurals anglesos -molts d'ells jubilats, però també integrants de famílies joves- que contribueixen a revaloritzar el terreny i a mitigar el creixent despoblament de la regió. Stephen Nash, que viu a Raspai amb la dona i els dos fills, expressa les seves reticències cap al valencià i es justifica, en anglès, amb el fet que ja és prou complicat "aprendre una sola llengua", en referència al castellà. L'Acadèmia Valenciana de la Llengua va oferir l'any passat cursos de valencià als ajuntaments murcians, però només Iecla va respondre afirmativament a una iniciativa que, en paraules de la seva regidora de Cultura, encara està "molt verda". L'Estatut de Múrcia no reconeix cap mena de patrimoni lingüístic dins dels límits de la seva autonomia a part del castellà. La Constitució Espanyola, en canvi, especifica en el seu article 3 que "la riquesa de les diferents modalitats lingüístiques d'Espanya és un patrimoni cultural que serà objecte d'especial respecte i protecció". Ester Limorti opina que, si no es produeix un canvi social i polític sensible a les característiques culturals dels habitants del Carxe, "la llengua d'aquesta gent, i tot el bagatge cultural que la integra, està condemnat a desaparèixer". http://www.avui.es/avui/diari/05/des/06/114200.htm 
VISCA otro foro sobre Múrcia Certament sa comarca del Carxe es la gran desconocida de sa nostra historia murciana. Se sabe que sus moradores llegaron a Murcia tras varias repoblaciones allá por el siglo XIX (quizás algo antes). El hecho de ser poca población y de ubicarse en un extremo de la regió, los ha relegado al ostracismo administrativo y cultural. Ojalá se conserve sa seva llengua per secula secularum (dret reconegut en el articulat de sa constitució espanyola, i en ses drets humans) ADEU 
desconeguda per que a alguns no els interesa que es sapiga res. La llengua no es perdera aixi com aixi perque els pares parlan en valencià. Eixe no és el perill, EL PERILL ÉS LA DEMOGRAFIA... no és que els carxels desapareguin, és que tenen que anar a treballar a Múrcia, Alacant, Elda, València, Monover o Barcelona. I aixina, més que ser la fi del valencià del Carxe, és la fi del propi Carxe. trist, pèro és aixina. No hi han expectatives de futur en una terra com el Carxe. Ni treball ni tan sols un CENTRE URBÀ. La gent que parla del Carxe deuria anar cap allà. De vegades dona la impresió de que es creuen que és un poble concret, quan el Carxe son caserius, uns més propers, uns altres més llunyans. Pèro aixó en definitiva, no hi ha cap nucli urbà de més de 2 o 3 "carrers". Pot ser Raspai sigui el poble més gran, i com a molt té 300 o 400 habitants, que per al que son els pobles de Múrcia, no és res. Si fos ajuntament Raspai i rodalíes(tan de bo ho fos) seria el 2 menys poblat de tota Múrcia, tan sols per damunt d'Oxós, a la Val de Ricot (poble on va guanyar CiU unes eleccions per cert)
Es veritat lo de CIU jejeje ¿Es cert q prometieron aigua del Ebre? x aixó guanyaron? Si es así, paradojas de la vida 
FA PENA EL TEU CATALÀ, MILLORA'L O VES-TE'N ALS FÒRUMS CASTELLANS QUE ÉS EL Q ET PERTOCA.
segueixes encara tot enrabietat? comences una dinàmica força dolenta, ja que per aquesta regla de tres a tu se't podria dir que t'anessis als forums de "cert pais" de l'Asia Menor, grandissim borinot Veus? eixe no és el camí
perque sóc jueu???, jajajaja, i tu als del magreb perque els del "valle del ricote" sou moros segons em digueren ahir
no entens res... jo no t'insult perque siguis jueu, el que volia dir és que el teu racisme antimurcià no porta més que a més racisme. I si jo fos d'ascendencia arab tampoc em sabria greu, eh? per cert, jo ja sóc colaborador d'un forum magrebi? on és el problema?
jo no sóc racista antimurcià, tinc amics murcians, ara cadascú s'està a la seua terra, i no diu bestieses que contradiuen la Història, i la realitat actual. Almeria no és murciana per a res, però hi ha parts de Múrcia que si semblen més andaluses, com per exemple La Unión on està el Cante de las Minas, cant flamenc originat per la immigració andalusa(Jaen i Almeria), o per exemple Àguilas, on el seu alcalde diguè l'altre dia q eren murcians, quasi més andalusos q murcians".
Vas aviat si se't acut fer cas de les bajanades que diu L'alcalde d'Àguiles, alies "El Charquelèh". Et conte una annecdota i ja pots anar fent-te una ideia: En un míting, parlant del que ell havia fet per les zones rurals del terme d'Àguiles : "Hemos alquitranao el camino de tal sitio, hemos alquitranao el otro que va de tal sitio a tal otro, hemos alquitranao los caminos de la zona tal, hemos alquitranao..." I en això, un del públic que ja no en podia més li diu: "¡¡Asfaltao!!" I ell contesta: "Es verdá, ha faltao, ¡¡pero también lo vamos a alquitranar!!" Parlant de coses més serioses, ací us podeu descarregar l'entrevista amb carxelos que heu anomenat abans PS -  Vicenta , em faria gràcia llegir això del Carod parlant dels carxelos, si ho tens a mà passam'ho per favor
ei Wolfram si n'hi ha un idol aguileny... eixe és el chache PACO, sense dubte quins collons que tenia aquest MAI T'OBLIDAREM!!
Paco Rabal genial per example mireu el seu paper en els sants innocents
uaa bonissim. I altres papers en els que sempre feia de murcià. El tiu aquest no en tenia cap complex. Parlava com qualsevol iaio murcià i estava ben orgullós. Per aixó va triunfar, perque era autentic. Sabia que venia d'una terra pobre, i els diners no li van fer allunyarse d'ella. Una vegada en Wolfram va dir: "un tio ben orgullós de dir-se paleto"... i és veritat!!. No s'avergonyia dels seus origens, com fan altres murcians volent semblar castellans o ço que sigui. Aquest deia: soc com soc, i amb collons, que és ço realment important. Es com si a mi em diuen panotxo... a mi m'encanta que em diguin panotxo, per que és el que soc i ho tinc ben clar. Per aixó sempre em trauré el barret davant el nostre millor actor i un dels millors murcians que han hagut. PS.. per als que encara es pensen que PANOCHO es un insult... en realitat aquesta paraula ve de l'arab "banuch"... que vol dir "ço del nostre", "ço de la terra". I jo, és clar, soc d'aquesta terra. Aixina que mai em puc ofendre per aquest calificatiu que sols els de fora de Múrcia tracten de que sigui ofensiu.
El terme panocho es més a prop o més utilizat en sa horta murciana. Aquí en Llorca no se utiliza molt. En sa escola se diu que es sa nostra llengua murciana antica o producte de sa nostra terra murciana. Panocho=Murcià en general, jo crec que no es lo mateix (totalment), pero si existen murcians que se senten panochos i lo respecte. Se ha ridiculizado molt, pero mai será un insult, simplement part de sa nostra historia como poble, ¿curiositat linguistica també? no ho sé, jo no soc lingüista. Lo que està clar, es que en Murcia "somos más bastos que un arao" i la millor gent del mond Visca el tio  Elisa  Francisco Rabal = un tío de cojones. Simplement Gracies