Aquesta setmana, és el tercer cop en la meva vida (23 anys) que em foten fora d'una feina per baixa productivitat de l'empresa. És a dir, en contractres d'obra i servei o contractes vinculats a un servei en concret. Si algún polític llegeix aquest possible debat li vull dir una cosa: N'estic fins als cullons. En fi, a cercar feina de nou. Salut.
Això és una mostra més de les mil i una meravelles del capitalisme. 
 NO, NO, NO i NO Jo visc a Anglaterra que es la cosa mes capitalista del mon i troves feina sempre que vols. El sou mitja d'un "graduate" (sortit de la uni) es de £23K = Uns 5,5 millons de pessetes. Amb un poder adquisitiu QUE T'HI CAGUES. Molta gent jove es pot comprar casa, i la cantitat de cotxes de luxe (luxe de veritat: maseratis, ferraris) es la mes alta que he vist mai. I molts dels propietaris son relativament joves (hi ha molt flipat pel motor ). CAUSES DE PER A QUE ALS PPCC ES VIU (ECONOMICAMENT) COM UNA MERDA: 1-LA PROPORCIO DE DINER AL SECTOR PUBLIC ES EXAGERADA: El cos de l'estat (totes les administracions) es exagerat. A Catalunya principat la pressio fiscal es criminal. Aixo vol dir que et treuen diners de tu (families, empreses) per a posarlos en mans de l'administracio. Aixo no crea riquesa, nomes permet que a una part de la societat viure de l'altra. Treuen peles de la gent treballadora com du per a donar subvencions a la "feria de abril", a l'esglesia catolica o als mafiosos d'unio amb el seus "centres d'aprenentatge". 2-EXPOLIACIO DELS PPCC: Castella te una mentalitat etnica a diferencia del poti-poti que som nosaltres. Son terriblement cinics i vesteixen de "solidaritat" l'expoli dels PPCC (per cert els blaveros i del PP de les illes son molt burros ja que els ajuden a canvi d'algun copet a l'esquena ). En definitiva que el no nomes es pren massa diners de la societat cap a l'administracio (punt 1) sino tambe dels PPCC a Castella. 3-FALTA DE CONEIXEMENT DEL CAPITALISME: Tu pots se comunista o el que vulguis pero has d'acceptar que aquesta opcio mai estara al poder (si hi hagues aquest perill jo m'asseguraria de no viure als PPCC . Dictadures no gracies) per tant, t'agradi o no si vius en capitalisme, millor que l'entenguis. Millor que entenguis les regles del joc (per a que no te la clavin ). EN CAPITALISME NO ES POT TINDRE POR, si vas amb por esta demostrat que la cagues. Mira l'exit a nivell europeu: els paisos proteccionistes son els que pateixen decadencia. Un exemple: aqui a Anglaterra la Rover va fer fallida, LA VAN DEIXAR CAURE!!! que es el que s'ha de fer no com la Generalitat que us fot els calers (punt 1) per a mantenir el textil catal el qual es ABSURD, competint amb els xinos. 4-FALTA DE CULTURA EMPRESARIAL: Els catalans no som tant xupiguais. Els catalans (terme generos) no som especialment emprenedors. Els catalans vivim en situacio de miseria comparats amb la majoria d'europa i estem a la cua del mon occidenta. Fo-teu-vos-ho-al-cap!!! 
No crec que la pressió fiscal, en el cas de Catalunya, sigui exagerada. I sinó compara-la amb sa resta de països europeus i voràs que estam a sa cua. El problema que tenim aquí és que, cada cop més, el pes dels impostos recau en els impostos indirectes (sobre el consum) que tenen menys cost polític però perjudiquen a les classes amb menor renda. En canvi, els impostos directes, que permeten una major redistribució de la renda s'han mantingut i no han pujat, com és el cas de molts països europeus. A part d'aquest sistema tributari, la situació de les classes amb menor renda es veu agreujada per aquesta precarietat laboral, basada en contractes temporals i mal pagats, que fa que no hi hagi estabilitat i que la gent no consumeixi tant. Al final tot és una roda, si no hi ha consum, tampoc hi ha iniciativa empresarial, perquè no hi ha perspectives de benefici. D'acord amb el que has dit del sistema fiscal. Per altra banda, és normal que a Anglaterra cobrin molt més que aquí, el nivell de vida no és comparable ni proporcional, també un cafè amb llet et costa 2 vegades més.
En quant a l'ultim paragraf: Si i no, a anglaterra pots consumir molt car o molt barat. Es cert que el nivell de vida es mes alt i per tant els preus en general tambe. Pero el nivell adquisitiu es millor Per exemple el supermercat, hi ha Tesco que rebenta preus amb productes de qualitat. L'ultima "vuelta al cole" venien uniformes a £5 per als nens (aixo es molt barat fins i tot passant a euros ) Encara m'en recordo quan vaig comprar una caixa d'aspirines per 16 penics. Si fas la traduccio £ = E ja em diras si pots trobar a Catalunya una caixa d'aspirines per 13 centims. El que passa tambe es que com la gent es mes rica tambe es gasta mes en la vida diaria. Pero un cafe no es un be de necessitat 
Potser perquè a Anglaterra hi ha una veritable proporció entre el sou i el que costa tot, per això hi ha més capacitat adquisitiva. En canvi aquí, la gent que té un sou ben bé normalet, que som la majoria, prou feines té per arribar a final de mes, entre hipoteca, factures i menjar... i no queda gaire cosa per res més. Mentre els sous segueixin congelats, i no pugin al mateix ritme que tot l'altre, no anirem bé, de fet, en molts de productes els preus d'aquí s'estan equiparant bastant, mentre que els sous en comparació, aquí fan riure. Però bé, que hi farem... 
 Però bé, que hi farem... Potser aquest es l'origen del problema. Quina es l'ultima vegada que li vas demanar un augment at teu cap? T'has plantejat plantar-te pel teu compte? Si el sector en el que estas es una merda, t'has plantejat canviar? T'has plantejat canviar de feina? Has trobat un sector del mercat a on trobes que hi ha un forat? 
Sí, potser la resignació i el conformisme no jugui molt al nostre favor, en això tens raó. Sí que hauriem de ser més emprenedors, però és que no és fàcil pendre riscos si no tens certa estabilitat econòmica. També és veritat que hi ha certes ajudes per la iniciativa empresarial, però no crec que sigui suficient, es necessiten bastants diners, i sa veritat és que no tothom sap portar un negoci, ni li agrada, i també requereix pendre certes responsabilitats. En el meu cas t'he de contestar un no a totes ses preguntes. La meva vida laboral és relativament curta, i de moment m'he de conformar amb un sou baix, del qual no em puc queixar perquè ve regulat per llei, però que al menys és un treball una mica estable. 
Ups he comes un error contestan-te. Crec que despres de tot el que has dit no fa falta que et contesti 
Un error? no home, no. De fet a molta gent li passa això, s'estanca per comoditat en treballs que ni els hi agraden ni estan ben pagats, però el pitjor és quan hi has d'estar per necessitat, perquè no hi ha altra cosa millor, però bé, tot és qüestió de moure's i intentar-ho. Bon debat el que heu fet per aquest fil 
Merces Si he trobat un bon contrincant.