Pervivència El català es parla en mitja dotzena de pedanies dels municipis de Jumella, Iecla i Favanella Des de Múrcia en català . La majoria dels habitants de la comarca murciana del Carxe, fronterera amb el País València, parlen en català Més d'un segle després de l'arribada de valencians, la transmissió oral ha assegurat la pervivència de la llengua· Les noves generacions utilitzen sobretot el castellà Ester Pinter Valencians de Múrcia. Potser és aquesta la millor manera de definir com se senten el miler d'habitants del Carxe, el territori catalanoparlant de Múrcia fronterer amb la comarca alacantina de les Valls del Vinalopó. D'aquí, sobretot de les poblacions de Monòver i el Pinós, van sortir els primers pobladors a finals del segle XVIII, quan la fil·loxera els va empènyer a la recerca de noves terres on conrear la vinya. Els nous habitants del Carxe, que pren el nom de la muntanya de 1.317 metres que presideix la zona, es van endur amb ells la seva llengua, i els seus descendents encara la parlen, repartits en mitja dotzena de pedanies (Torre del Rico, el Carxe o Raspai, la Canyada del Trigo, l'Ombria de la Sarsa, els Gabriels, i la Canyada d'Alenya), dins dels municipis murcians de Jumella, Iecla i Favanella. Pepita Tomàs, pedània de Torre del Rico, usa el català, per exemple, per queixar-se del tracte que reben de l'Ajuntament de Jumella, que només destina al poblet 10.000 euros anuals, mentre que "les altres pedanies castellanoparlants" en reben el doble, segons les seves xifres. Pepita no s'amaga d'atribuir aquesta discriminació al fet que parlen "en valencià". Ella, afirma, no se sent "murciana". Per això o perquè els solucionessin els problemes de clavegueram i telèfon que patien, l'any 1994 un grup de veïns d'aquesta localitat van demanar la segregació de Jumella i l'annexió al municipi veí valencià del Pinós. L'amenaça va fer efecte i ben aviat les autoritats murcianes van mobilitzar els recursos necessaris per atendre les demandes dels secessionistes. Ester Limorti, professora de català i autora de diversos treballs sobre el Carxe, reconeix que els seus habitants voldrien ser valencians "més per raons pràctiques que per una qüestió de sentiment nacional". La distància de més de 25 quilòmetres entre els municipis murcians de Iecla i Jumella i les pedanies catalanoparlants, i la proximitat d'aquestes al municipi alacantí del Pinós -a l'entorn de 5 quilòmetres- han jugat històricament a favor del manteniment de vincles familiars, culturals, comercials i lingüístics amb el País Valencià. És el que succeeix amb els nens i nenes d'aquesta subcomarca, que en acabar la primària van a l'institut del Pinós i reben classes de valencià. Això passa només a secundària. Durant tota la primària, tant a l'escola rural que hi ha a la Canyada del Trigo com al col·legi de Iecla al qual es desplacen els nens de la pedania del Carxe, no senten ni una paraula en valencià dels seus professors. Manteniment de la llengua No obstant, l'absència d'escolarització en la llengua pròpia no ha estat fins ara un obstacle per a la pervivència de la llengua a la comarca del Carxe. Gràcies únicament a la transmissió oral, més d'un segle després de l'arribada de valencians, el 100% dels seus habitants entenen l'idioma i un 85 % el parlen. Dins del percentatge de carxencs que no s'expressen en català hi ocupen un lloc destacat les noves generacions, en molts casos fills de matrimonis mixtos entre murcians i valencians, que es relacionen en castellà amb pares i avis catalanoparlants. Tampoc sembla que la llengua d'Ausiàs March interessi gaire a les desenes de neorurals anglesos -molts d'ells jubilats, però també integrants de famílies joves- que contribueixen a revaloritzar el terreny i a mitigar el creixent despoblament de la regió. Stephen Nash, que viu a Raspai amb la dona i els dos fills, expressa les seves reticències cap al valencià i es justifica, en anglès, amb el fet que ja és prou complicat "aprendre una sola llengua", en referència al castellà. L'Acadèmia Valenciana de la Llengua va oferir l'any passat cursos de valencià als ajuntaments murcians, però només Iecla va respondre afirmativament a una iniciativa que, en paraules de la seva regidora de Cultura, encara està "molt verda". L'Estatut de Múrcia no reconeix cap mena de patrimoni lingüístic dins dels límits de la seva autonomia a part del castellà. La Constitució Espanyola, en canvi, especifica en el seu article 3 que "la riquesa de les diferents modalitats lingüístiques d'Espanya és un patrimoni cultural que serà objecte d'especial respecte i protecció". Ester Limorti opina que, si no es produeix un canvi social i polític sensible a les característiques culturals dels habitants del Carxe, "la llengua d'aquesta gent, i tot el bagatge cultural que la integra, està condemnat a desaparèixer". http://www.avui.es/avui/diari/05/des/06/114200.htm 
VISCA otro foro sobre Múrcia Certament sa comarca del Carxe es la gran desconocida de sa nostra historia murciana. Se sabe que sus moradores llegaron a Murcia tras varias repoblaciones allá por el siglo XIX (quizás algo antes). El hecho de ser poca población y de ubicarse en un extremo de la regió, los ha relegado al ostracismo administrativo y cultural. Ojalá se conserve sa seva llengua per secula secularum (dret reconegut en el articulat de sa constitució espanyola, i en ses drets humans) ADEU 
desconeguda per que a alguns no els interesa que es sapiga res. La llengua no es perdera aixi com aixi perque els pares parlan en valencià. Eixe no és el perill, EL PERILL ÉS LA DEMOGRAFIA... no és que els carxels desapareguin, és que tenen que anar a treballar a Múrcia, Alacant, Elda, València, Monover o Barcelona. I aixina, més que ser la fi del valencià del Carxe, és la fi del propi Carxe. trist, pèro és aixina. No hi han expectatives de futur en una terra com el Carxe. Ni treball ni tan sols un CENTRE URBÀ. La gent que parla del Carxe deuria anar cap allà. De vegades dona la impresió de que es creuen que és un poble concret, quan el Carxe son caserius, uns més propers, uns altres més llunyans. Pèro aixó en definitiva, no hi ha cap nucli urbà de més de 2 o 3 "carrers". Pot ser Raspai sigui el poble més gran, i com a molt té 300 o 400 habitants, que per al que son els pobles de Múrcia, no és res. Si fos ajuntament Raspai i rodalíes(tan de bo ho fos) seria el 2 menys poblat de tota Múrcia, tan sols per damunt d'Oxós, a la Val de Ricot (poble on va guanyar CiU unes eleccions per cert)
Es veritat lo de CIU jejeje ¿Es cert q prometieron aigua del Ebre? x aixó guanyaron? Si es así, paradojas de la vida 
FA PENA EL TEU CATALÀ, MILLORA'L O VES-TE'N ALS FÒRUMS CASTELLANS QUE ÉS EL Q ET PERTOCA.
Lo quiero aprender so capullo y hago lo q puedo. Pena me das per sa teva poca solidaritat (nadie nace aprendío )
Q COI PARLES???, amb article salat i tot???, de q vas tu??
de q vas tu? de capoll per sa teva vida. Que jo sabiga (sepa), en Ses Illes (Les Illes) se utiliza molt el article salat (Sa Albufera, Sa Pobla, Ses Illes Balears,...) acaso no es catalá? no es lo mateix? Es més familiar per mi perque sa meva (la meva) mare es mallorquina, i sempre lo utiliza. 
deixa'l, simplement es un soplapolles ple d'odi i complexes. Deixaras de poder aprendre el català de ses illes? amb lo bonic que és... i a tot aixó, el capoll de merda, sembla com si Oriola fos catalanoparlant, quan ningú ho parla ja. Vaja un pringat te que ser. A més, sembla que tenim que demanarle el permís per a parlar en català. Que s'ha cregut? 
mira nen, nosaltres els oriolans abans serem moros q murcians. No enteneu q el vostre rotllo panmurcianista no va enlloc??. Català a Oriola?, vos sorprenerieu, cal saber on anar perque t'atenguen en català
me la sua ço que un capoll com tu vulgui ser. Aqui nignú ha dit res d'Oriola... boig!! que ets un boig! jajaja per cert, si jo tingues una botiga, tampoc m'importaría atendre en català al meu poble, eh? No se a qui et creus que enganyes, a Oriola ningú parla el català des de fa 100 anys. Dir aixó es panmurcianisme??, eixa es la realitat... BOIG ... tururú