UNIVERZITET U BEOGRADU
FAKULTET ORGANIZACIONIH NAUKA

UNIVERZITET U LJUBLJANI
FAKULTET ZA UPRAVU

Master akademske studije
(Joint degree)
Menadžment u upravi

ZAVRŠNI (MASTER) RAD
AKREDITACIJA VISOKOŠKOLSKIH USTANOVA I
STUDIJSKIH PROGRAMA U REPUBLICI SRBIJI

Mentor:

Student:
Prof. Dr. Jovan Filipović

Nikola Lužnjanin
Broj indeksa:4703/2018

 Beograd, 2020. godine

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

1
SADRŽAJ:

UVOD ....................................................................................................
2

1. SISTEM KVALITETA U VISOKOM OBRAZOVANJU...............................................4
1.1. Pojam kvalitet u visokom obrazovanju........................................................................4
1.2. Indikatori kvaliteta u visokom obrazovanju...................................................................7

2. USPOSTAVLJANJE SISTEMA KVALITETA I EVROPSKI STANDARDI..............11
2.1. Standard ISO 9000....................................................................................................... 11
2.2. Primena standarda i perspektiva...................................................................................17

3. STANDARDI I SMERNICE AKREDITACIONOG POSTUPKA................................23
3.1 Bolonjski proces i provera kvaliteta..............................................................................23
3.2. Kvalitet studijskih programa........................................................................................28
3.3. Analiza rizika u visokom obrazovanju.........................................................................31

4. EMPIRIJSKA ANALIZA AKREDITACIONOG PROCESA........................................40
4.1. Cilj i metodologija istraživačkog rada..........................................................................40
4.2. Akreditacioni proces u Republici Srbiji........................................................................43
4.3. Paralela sa akreditacionim processeom u Republici Hrvatskoj....................................47
4.4 Analitički osvrt na akreditacionu praksu.......................................................................50

ZAKLJUČAK......................................................................................................................59

 LITARATURA..................................................................................................................61

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

2

UVOD

Obrazovni sistem, na svim nivoima i stepenima obrazovnog sistema, treba da bude
ona pokretačka snaga u društvu, koja će na najefikasniji i najadekvatniji način da prati
savremene ekonomske, političke, kulturne i sveobuhvatne društvene procese. Oslanjajući se
na takvu početnu ideju, neminovno se nameće potreba da obrazovanje mora da prati
celokupna društvena zbivanja, ali i da svojim učešćem utiče na dalji razvoj.
Sagledavajući takvu društvenu i stratešku ulogu obrazovanja, nameće se potreba da
se na nacionalnom nivou definišu smernice kojim treba da se kreće obrazovanje, ali da te
smernice treba da budu sa standardizovanim programima. Jedan od tih standarda koji se
primenjuje u obrazovnom sistemu jesu ISO standardi koji su primenljivi u obrazovanju.
Za svaki nivo obrazovanja, koji je svakako veoma podložan promenama zbog
kauzalnosti sa društvenim kretanjima, postoje posebni standardi koji se primenjuju kroz
praktičan program. Posebno značajni nivo obrazovnog procesa ima visokoobrazovanje, koje
je i najvišne podložno promenama, jer je taj nivo obrazovanja najveći pokretač društvenog
razvoja.
Reformom u visokom obrazovanju na nacionalnom nivou, uz poštovanje standarda,
prati se svetski društveni razvoj i poredak, gde se svakodnevno nameću novi društveni
zahtevi, a sa tim i nova očekivanja i vrednosti napretka društva. Primena standarda nameće
podizanje kvaliteta obrazovanja na visokom nivou, koji će odgovoriti na zahteve 21. veka.
Kvalitet visokog obrazovanja je pod stalnim nadzorom i proverom kvaliteta
relevantnih institucija koje prate njen razvoj i praktičnu primenu kroz obrazovnu praksu.
Sistem razvoja visokog obrazovanja prolazio je kroz različite razvojne faze, kako bi postigao
najbolje rezultate u obrazovanju kadra koji može da odgovori zahtevima društvenog razvoja.
Na samom početku razvoja visokog obrazovanja nisu postajali posebni standardi koji
su bili obavezujući za svaku državu, već je svaka država prema svom kulturnom i
tradicionalnom razvoju razvijala svoj obrazovni sistem. Kasnije, sa razvojem društva sistem
obrazovanja se razvijao i šire van granica jedne države pa je bilo neophodno razviti
standardni princip razvoja i primene visokog obrazovanja.
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

3
U takvom opšteinteresnom korpusu, razvijeni su posebni visokoobrazovni standardi,
primenljivi na međunarodnom nivou koji obezbeđuju kvalitativni i kvantitativni obrazovni
sistem. I sam standardni razvoj prolazi je kroz svoje sopstvene razvojne faze kako bi postigao
svoj maksimalni kvalitet primenljiv u visokom obrazovanju.
Danas, u većini evropskih zemalja se primenjuje standardi iz serije ISO 9000, koji
prevashodno imaju zadatak da obezbede kvalitet visokog obrazovanja koji je primenljiv na
međunarodnom planu.
Uvođenje i poštovanje ovih standarada, uslovljava napredak na obrazovnom planu,
poštovanje međunarodnih standarda obrazovnog procesa, a često je uspešna primena ovih
standarda praćena i nagradama, u smislu uspešnosti rangiranja univerziteta u svetu, odnosno
u svetskoj akademskoj zajednici. Tako je najpoznatije rangiranje Šangajska lista, (Academic
Ranking of World Universities – ARWU)1 .

Jedan od najprimenljivijih sistema visokog obrazovanja, uz obezbeđenje visokog
kvaliteta obrazovanja jeste Bolonjski proces, nastao 1999. godine2.U okviru tog procesa
mnoge evropske države su prihatile ovaj način obrazovnog procesa. U ovom procesu jedan
od zahteva jeste stalna provera kvaliteta obrazovnog procesa kroz akreditacione cikluse koji
se ponavljaju na nivou univerziteta i fakulteta, a uključuju proveru kvaliteta studijskih
programa, tehničkog i ljudskog resursa. Među državama koje su prihvatile Bolonjski proces
je i naša zemlja, a za potrebe ovog istraživačkog rada biće analizairani dosadašnji rezltati
akreditacionih ciklusa u Republici Srbiji sa paralelnim pristupom primene ovih standarda u
Republici Hrvatskoj.

1. SISTEM KVALITETA U VISOKOM OBRAZOVANJU

1Detaljnije: Academic Ranking of World Universities – ARWU, http://www.shanghairanking.com/, (preuzeto
10.08.2019)
2Council of Europe, Higher Education and Research,
https://www.coe.int/t/dg4/highereducation/EHEA2010/BolognaPedestrians_en.asp#P132_13851,
(preuzeto
10. 08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

4
1.1. Pojam kvaliteta u visokom obrazovanju

Ciljevi primene i realizovanja standarda u visokom obrazovanju prati i uvođenje i
poštovanje kvaliteta obrazovanja i ustanove, koje je orjentisano prema društvenom
okruženju i korisnicima usluge.
Tako možemo govoriti o kvalitetu kao primarnom cilju, čime se obezbeđuje jasna
misija obrazovanja, pri čemu se vodi računa o potrebama korisnika i potrebama društva kao
celine. Pojam „osiguravanje ili obezbeđenje kvaliteta sveobuhvatan je izraz koji obuhvata
sve mehanizme, procese i aktivnosti kojima visokoškolska ustanova uspostavlja, održava i
unapređuje kvalitet u svim oblastima rada“3 . Takođe, cilj standarda treba da bude usmeren
na same korisnike, gde se vodi računa o vrednosnim kvalitetima visokog obrazovanja koji
će zadovoljiti njihove potrebe za obrazovanjem.
Postavljanje temelja reforme obrazovanja jedan od glavnih ciljeva treba da bude i
sistemsko i analitičko praćenje promena koje se dešavaju u dinamičnom društveno i
tehnološkom okruženju. Time se odgovara na različite aktuelne promene koje imaju
ostvarenje dugoročnih ciljeva. Reforma obrazovanja, kao jedan od ciljeva ima i sam
menadžerski karakter, jer je potrebno stalno merenje sistema kvaliteta standardizovanih
obrazovnih procesa.
Takođe, pravilno ciljno usmerenje uvođenja standarda uključuje i usavršavanje i
evaulaciju nastavničkog kadra, jer je on jedan od garanta primene uvedenih standarda. Svaki
od ovako postavljenih ciljeva kvaliteta ima svoju polaznu osnovu u nekoj kategoriji i
društvenoj grupi koja je zastupnjena na nacionalnom ali i međunarodnom nivou.
Poštovanjem svakog u nizu društvenog lanca, uz primenu adekvatnih standarda za svaki
segment obrazovnog procesa, omogućava i plasiranje obrazovnog kadra koji će moći da
obezbedi društveo-tehnološki progres zajednice (Slika 1).

3Janovac, J, Vukajlović, Đ, Stojanović, K. : Primena koncepta integrisanog sistema menadžmenta u
visokoobrazovnoj ustanovi, у: Tehnika – kvalitet IMS, standardizacija i metrologija, 15 (2015) 5, стр. 893-
899, доступно: https://scindeks-clanci.ceon.rs/data/pdf/0040-2176/2015/0040-21761505893J.pdf, (преузето
03.06.2019)

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

5

Slika 1. Šema Zainteresovane strane za kvalitet visokog obrazovanja4

4 Preuzeta slika: Lazić, M. : Sistem kvaliteta - QMS u visokom obrazovanju, u: 34. Nacionalna konferencija
o kvalitetu, Festival kvaliteta 2007, Kragujevac, 08-11. maj 2007, dostupno na:
http://www.cqm.rs/2007/pdf/34/05.pdf, (preuzeto 23.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

6
Sama struktura visokog obrazovanja koncepcijski je zasnovana na sistemskoj proceni i
definisanju osnovnih načela i merenja unapređenja kvaliteta. Svaki pokazatelj unutar tog
procesa merenja zasnovan je na pojedinačnim vrednostima koji doprinose efikasnijem,
naučno-metodološki zasnovanom, racionalnom korišćenju svih raspoloživih resursa u lancu
obrazovanja. Kompleksnost postavke kvaleteta visokoškolskog obrazovanja zasnovan je
kroz sagledavanje i ocenjivanje kvaliteta pojedinih segemenata (Slika 2), kao što su nastavni
kadar, sadržina nastavnih predmeta i studijskih programa, ali i materijalna opremljenost uz
tehničku i informatičku podršku realizacije nastave.

Slika 2. Moguće komponente kvaliteta visokog obrazovanja5

Visokoškolske institucije su veoma kompleksne i složene ustanove, pre svega zbog
odgovornosti koje imaju prema društvenim tokovima, i samim tim zahtevaju i primenu
visokih standardnih kvaliteta. Zato postoji mišljenje kod nekih teoretičara da ranije korišćeni
menadžerski model u visokom obrazovanju model TQM (Total Quality Management)6
integrisan i sjedinjen u novi model standarda ISO 9000, sa ciljem da uspostavi kvalitetniji

5 Preuzeta slika: Lazić, M. : Sistem kvaliteta - QMS u visokom obrazovanju, u: 34. Nacionalna konferencija
o kvalitetu, Festival kvaliteta 2007, Kragujevac, 08-11. maj 2007, dostupno na:
http://www.cqm.rs/2007/pdf/34/05.pdf, (preuzeto 23.08.2019)
6Opširnije: Heleta,M.N., (2010), TQM Model iizvrsnosti integrisani menadžment sistemi,  Zavod za
udžbenike, Beograd
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

7
sistem visokoškolske ustanove, zbog ranije postavnjenih prioriteta sveopšteg razvoja. Ranije
standardizovani model TQM čini jedinstvo principa i pretpostavki za ostvarivanje uspeha i
postavnjanja vrednosnih sistema u visokom obrazovanju.7

1.2. Indikatori kvaliteta u visokom obrazovanju

Kako bi se na adekvatan način pratila i ocenjivala realna situacija u viskokom
obrazovanju uvedeni su indikatori kao instrumenti koji su primenljivi. Njihov cilj je da
objektivno i na pravi način prate i ocenjuju kvalitet kao merljivu kategoriju, Takvim
ocenjivanjem prave se izvesni dalji strateški planovi šta treba preduzeti kako bi nastavak
procesa bio još uspešniji.

Na osnovu tih indikatora svaka buduća smernica je usmerena na neki od posebnih
ciljeva koje treba uvrstiti u poboljšanje procesa. Tu se pre svega misli na studijske programe,
organizaciju poslovanja, menadžment ustanove, kompetensnost stečene diplome, proces
nastave, kao i sve ostale prateće tehničke resurse. U oviru ovih glavnih ciljeva, postoje
posebni podciljevi koje se pojedinačno grupišu i strateški opredeljuju posebnim planovima.

Visokoškolskim institucijama je određeno da same moguu pojedinačnom postupku
da definišu svoje potrebe, ali se pri tom moraju držati osnovnih standardnih kvaliteta. To je
zajedničko opredeljenje i kompatibilan rad svih zaposlenih u ustanovi.

U okviru indikatora, vodeće mesto ima akreditacija, koja svojim posebnim odnosom
prema ustanovu proverava sve ostvarene rezultate, koji su detaljno razrađeni i služe za opštu
i pojedinačnu proveru kvaliteta.

Osnovnakarakteristikaindikatorasesastojiupojedinačnimodređenjimakojisudeonasta
vnogprocesaigdeseistražujupojedinačnistrandardi. Svaki od indikatora je merljiva kategorija
i zavisi od samih ostvarenih rezultata koji su pojedinačno vrednovani i upoređujući sa opšte
određenim ciljem ustanove. U tu svrhu je neophodno praćenje i davanje redovnih izveštaja
svih koji su deo visokoškolske ustanove, kada se i prikazuju sami kvalitativni ciljevi i
ostvarenja.

7Janovac, J, Vukajlović, Đ, Stojanović, K. : Primena koncepta integrisanog sistema menadžmenta u
visokoobrazovnoj ustanovi, у: Tehnika – kvalitet IMS, standardizacija i metrologija, 15 (2015) 5, стр. 893-
899, доступно: https://scindeks-clanci.ceon.rs/data/pdf/0040-2176/2015/0040-21761505893J.pdf, (преузето
27.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

8

Kao integrisani sistem, indikatori koje primenjuje visokoškiolska ustanova moraju
pokazati svoju osnovnu svrhu sa izvorima podataka, koji mogu biti primenljivi kako bi se
pokazao relani objektivan napredak ustanove. Tu se pre svega misli na kvalitet studijskih
programa, razvoja fakulteta u tehničkom, materijalnom i naučno-istraživačkom smislu, kao
i sam kvalitet ostvarenih diploma studenata.

Na osnovu takvih karakteristika možemo izdvojiti kao osnovnu klasifikaciju
indikatora na:
• Kvalitativne indikatore – gde su uključene aktivnosti i rezultati koje ostvaruju
studenti na osnovu studijskih programa i aktivnostima koji su merljivi i ulaze u
nastavni proces;
• Istraživački kvalitet – kao veoma važan indikator napretka u naučno-istraživačkom
radu ustanove, koja na taj način ima ukupan društveni i naučni doprinos koji
ostvaruje u zajednici;
• Kvalitet menadžmenta – od njihove merljivosti ostvarenih ciljeva zavisi ukupna
tehnička i materijalna opremljenost ustanove, a to direktno utiče na ostvarenje
predhodno zacrtanih indikatora.
U samu kvalifikaciju indikatora ulazi i direktno organizovani nastavni proces, gde su
uključeni kaoširi kontest u ostvarenju duštvene uloge koja se reflektuje na ekonomiju,
privredu, kulturno-umetnički život i slične vrednosne kvalifikacije. Takođe je veoma bitno
ostvariti dobru saradnju sa drugim visokoškolskim institucijama koje su uključene u ovaj
proces, jer se time ostvaruje saradnja, razmena i napredak u sveukupnom razvoju nauke, a
stečene diplome su kvalitativno određenije.

Na osnovu standardnih analiza koje prate sistem visokog obrazovanja, a kojima se
uključuje i različiti procesi projektnih aktivnosti ustanove, određuju se posebni indikatori
koji prate sistem kvaliteta. Na osnovu ranije analize značajne projektne aktivnosti u okviru
TEMPUS projekta, posebno su izdvojeni indikatori koji prate razvojni i kvalitativni proces
viskoškolske institucije (slika 3).
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

9

Slika 3.Primena indikatora kvaliteta u okviru TEMPUS projekta8

Sama praktična primena indikatora kvaliteta ima dvostruku vrednost i usmerenje jer
su opredeljeni prema samim korisnicima ali i prema spoljašnih zahtevima koji se prikazuju
u okviru standarda i zahteva društva.

Podjednako se nameće potreba zadovoljenja, gde bi ključnu ulogu morala da uzme
menadžerska struktura koja razvija strategiju u okviru ustanove baziranu na stalnoj analizi
zahteva svih učesnika procesa (slika 4).

8Preuzeta slika, izvor: 12 strateških  indikatora kvaliteta,dostupnona:
https://slideplayer.com/slide/14797552/, (preuzeto 14.09.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

10

Slika 4. Šema strategije menadžerske strukture za obezbeđivanje zadovoljenja korisnika9

9Prema, izvor: Perušić, M., Jotanović, M. , Gligorić, M., Tadić, G., Marković, N. Osiguranje kvaliteta u
visokom obrazovanju-put ka prostoru evropskog visokog obrazovanja, dostupno na:
https://www.researchgate.net/profile/Nenad_Markovic3/publication/325871642_Osiguranje_kvaliteta_u_vis
okom_obrazovanju_-
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

11
2. USPOSTAVLJANJE SISTEMA KVALITETA I EVROPSKI
STANDARDI

2.1. Standard ISO 9000

U procesu sagledavanja i potrage za najboljim metodama obezbeđivanja kvaliteta
visokog obraazovanja, a samim tim obezbeđivanje i unapređenja kvaliteta bazirani su na
uvođenju sistema menadžment kvaliteta QMS (Quality Managment System)10  baziran na
konceptu Totalnog upravljanja kvalitetom TQM (Total Quality Managment)11 , ali na osnovu
zahteva koji su propisani međunarodnim standardima u okviru serije standarda i
kritetijumima ISO 9000, koji su prilagođeni i primenljivi na nacionalnom nivou.

Sama praktična primena standarda u procesu obezbeđenja menadžmenta kvaliteta,
mora biti rukovođena izvesnim pravilima i smernicama koje daje ovaj standard a koja su
bazirana na procesnim pristupima koji treba da sjedine: nauku, društvo i obrazovanje. Svaki
od ovih grupacija kvaliteta u sebi nosi druge činjenice koji moraju da se usklade i budu same
po sebi obezbeđene kvalitetom (Slika 5).

Samo obezbeđenje kvaliteta se realizuje na različite načine i kroz više nivoa, a svaki
nivo ima svoje propisane standarde koji se primenjuju. Međusobna njihova povezanost i
uslovljenost je na veoma visokom novou, kako bi se obezbedilo ukupno kvalitativno i
kvantitativno napredovanje.

Svaki nivo uspešnosti je merljiv, prikazima objektivnog dopirnosa ali i sa
predpostavkama daljeg razvoja i unapređenja.

_put_ka_prostoru_evropskog_visokog_obrazovanja_Higher_education_quality_assurance_-
_towards_the_European_Higher_Education_Area/links/5b2a37dca6fdcc72db4c88f8/Osiguranje-kvaliteta-u-
visokom-obrazovanju-put-ka-prostoru-evropskog-visokog-obrazovanja-Higher-education-quality-assurance-
towards-the-European-Higher-Education-Area.pdf?origin=publication_detail, (preuzeto 13.09.2019)
10Quality Managment System, https://asq.org/quality-resources/quality-management-system, (преузето
24.08.2019)
11Total Quality Managment , https://managementhelp.org/quality/total-quality-management.htm, (преузето
24.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

12

Slika 5. Osnovni procesi i bitne karakteristike procesa u visokoškolskoj ustanovi12

Uz poštovanje svih datih karakteristika uvođenje kvaliteta i standarda mora biti
praćeno stalnim statističkim analizama i kontrolama, jer je to jedini garant pravilne primene
uvedenih sistema kvaliteta. Dobijeni statistički podacitreba da služe rešavanju problema koji
mogu da budu suštinski i tehnički. Tako dolazimo do četiri osnovna pravila primene
statističke analize:
• „nikako proces bez izdvajanja podataka,
• nikako izdvajanje podataka bez analize,
• nikako analiza bez odluke i
• nikako odluka bez korektivnih mera koje znače unapređenje procesa”.13
Svaka od ovih analiza u sporvođenju uvedenih standarda bazira se na evropskim
smernicama i standardima a to su Evropski standardi i smernice za interno osiguranje
kvaliteta(ENQA)14 . U osnovi ove evropske smernice su usmerene na da je:“Ključni cilj

12Preuzeta slika: Lazić, M. : Sistem kvaliteta - QMS u visokom obrazovanju, u: 34. Nacionalna konferencija
o kvalitetu, Festival kvaliteta 2007, Kragujevac, 08-11. maj 2007, dostupno na:
http://www.cqm.rs/2007/pdf/34/05.pdf, (preuzeto 23.08.2019)
13 Lazić, M. : Sistem kvaliteta - QMS u visokom obrazovanju, u: 34. Nacionalna konferencija o kvalitetu,
Festival kvaliteta 2007, Kragujevac, 08-11. maj 2007, dostupno na: http://www.cqm.rs/2007/pdf/34/05.pdf,
(preuzeto 23.08.2019)
14RevidiraniEvropskistandardiismjerniceodobreniodstraneMinistarskekonferencijeuJerevanu, dana 14. i 15.
maja 2015. godine, https://www.heaars.com/images/af/esg_jerevan.pdf, (преузето 23.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

13
standarda i smernica za osiguranje kvaliteta u Evropskom prostoru visokog obrazovanja
(ESG) jeste doprinos ujednačenom razumevanju osiguranja kvaliteta za učenje i
podučavanje među državama i među svim interesnim stranama”15.  Kako je kao osnovni cilj
ovih evropskih standarda uvođenje interne i eksterne kontrole kvaliteta visokog obrazovanja
i njihova usklađenost u svim evropskim zemljama, osnovni sadržaj ovih standarda jesu:
1.
Evropski standardi i smernice za interno osiguranje kvaliteta unutar
institucija za visoko obrazovanje.
2.
Evropski standardi i smernice za eksterno osiguranje kvaliteta visokog
obrazovanja.
3.
Evropski standardi za agencije eksternog osiguranja kvaliteta16
Uz poštovanje zadatih standarda i kriterijuma za ocenu kvaliteta visokog obrazovanja
na nacionalnom nivou je prihvaćen sistem visokog obrazovanja tkzv. Bolonjski proces,
sa osnovnim postavkama visokog obrazovanja:
•
Dva ciklusa studija u ukupnom trajanju od 5 godina.
•
Uvođenje ECTS-a kao mere obima studija i uvođenje "dopune diplome" (diploma
supplement) kao pratećeg dokumenta koji opisuje savladani program.Uvođenje"zajednicke
diplome" (joint degree) koje izdaju dve ili više institucija.
•
Definisanje postupka priznavanja stečenih kvalifikacija i diploma u skladu sa
Lisabonskom konvencijom.
•
Formiranje agencije za akreditaciju, uvođenje sistema kontrole kvaliteta.
•
Uključivanje studenata kao partenra u obrazovni proces.
•
Uspostavljanje mehanizama za učenje celog života17.
Primena za uključivanje Bolonjskog procesa počela je 2001. godine, postepenim
usaglašavanjem svih pratečih činilaca kvaliteta, koji podrazumevaju tehnički i stručni
potencijal visokoškolskih ustanova, a to su prostorni, organizacioni i tehnički kapaciteti

15Revidirani Evropski standardi i smjernice odobren i od strane Ministarske konferencije uJerevanu, dana
14. i 15. maja 2015. godine, https://www.heaars.com/images/af/esg_jerevan.pdf, (преузето 23.08.2019)
16Jeličić, M. Mogućnost primjene totalnog upravljanja kvalitetom (TQM-a) u visokom obrazovanju, str. 8,
доступнона:
https://www.academia.edu/10640967/Mogu%C4%87nost_primjene_totalnog_upravljanja_kvalitetom_TQM-
a_u_visokom_obrazovanju, (преузето 10.09.2019)
17 Turajlić, S. : Bolonjski proces u Srbiji, стр 8, у: IX Skup Trednovi razvoja : Bolonjski proces i tehnički
fakulteti, Kopaonik, 06.06.2003, доступнона: http://www.trend.uns.ac.rs/stskup/zbor_03/Radovi/u-1.pdf,
(преузето 28.08.2019)

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

14
ustanove. U skladu sa tim idu i stručni kapaciteti u smislu adekvatnog nastavnog i
nenastavnog kadra i usklađivanje studijskih programa sa novim načinom obračunavanja i
provera kvaliteta stečenog znanja studenata.
Kako je sistem Bolonjskog sistema visokog školstva danas uveden u svim
visokoškolskim ustanovama, radi se i svakodnevna analiza i procena adekvatne primene i
usklađenosti kvaliteta standarda. Usaglašenost novog zakona o visokom obrazovanju u
Srbiji koji prati bolonjski proces i sa druge strane međunarodni standardi iz područija
kvaliteta bazirani na seriji standarda u okviru ISO 9000, pokazuju veoma veliku sličnost i
može se reči i podudarnost u postavljenim zahtevima, a možda najbolju paralelnu sliku o
svim sličnostima i razlikama nalazimo kod grupe autora (Slika 6).

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

15
Bolonjski proces
Novi zakon o visokom
obrazovanju
Standardi ISO 9000
-
definisati položaj
institucija u evropskom
sistemu obrazovanja
-
definisati položaj
obrazovnih institucija u
društvu
-
definisati viziju i misiju
obrazovne institucije
-
definisati kompatibilne
nastavne planove, ulaze
i izlaze, međusobne i
veze na Evropu
-
definisati područja rada
organizacija u
obrazovnom sistemu -
procese rada
-
definisati sopstvene
procese – strukturu,
ulaze i izlaze,
međusobne i veze za
okolinu
-
utvrditi usaglašene
izlaze i standarde
međusobnog
priznavanja
-
utvrditi očekivane
izlaze i kontrolne
mehanizme ostvarenja
-
utvrditi ciljeve, planirati
i nadzirati njihovo
ostvarenje
-
obezbediti
odgovarajuće resurse za
realizaciju procesa
-
obezbediti
odgovarajuće resurse za
realizaciju procesa
-
obezbediti odgovarajuće
resurse za realizaciju
procesa
-
uspostaviti detaljna
pravila ponašanja svih
učesnika i njihove
obaveze putem
odgovarajućih
nastavnih planova i
ECTS sistema
vrednovanja
-
uspostaviti pravila rada
i upravljanja, ovlašćenja
i odgovornosti za
kvalitet obrazovnog
sistema društva u celini,
putem odgovarajuće
organizacije
-
uspostaviti pravila
ponašanja učesnika,
njihova ovlašćenja i
odgovornosti za kvalitet
procesa u kojima rade,
putem odgovarajuće
dokumentacije
-
obezbediti jednake
standarde, prohodnost i
razmenu radi ostvarenja
ujednačenog kvaliteta
obrazovnog sistema
-
obezbediti sinergiju na
relaciji osnivač –
institucija – korisnik
usluga radi ostvarenja
visokog kvaliteta
obrazovnog sistema
-
obezbediti povratne
informacije iz procesa i
od korisnika usluga radi
stalnog unapređenja
kvaliteta funkcionisanja
-
akreditovati nastavne
planove i programe
-
akreditovati institucije
i zaposlene
-
sertifikovati sistem
upravljanja

Slika 6. Uporedna analiza iz serije kavaliteta ISO 900018

Ono što svakako treba navesti kao činjenicu, jeste da se uvođenjem Bolonjskog
sistema obrazovanja mora se poštovati sistem usaglašenosti kvaliteta upravljanja sa

18Maksimović R, Ćosić I, Kovačević I., Katić V., Hodolič J.: IskustvauprimenistandardaISO 9000
uobrazovniminsitucijama, у: XIskupTrednovi razvoja : Šta donosi novi zakon o viskom obrazovanju,
Kopaonik, 07.-10.03.2005, доступнона: http://www.trend.uns.ac.rs/stskup/trend_2008/radovi/Tema1/T1-
4.pdf, (преузето 26.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

16
međunarodnim standardima u okviru serije ISO 9000, i da svaki uvedeni standrad mora biti
kompatibilan kako bi spoljašnja i eksterna provera kvaliteta bila zadovoljavajuća. Tako je u
okviru akreditivanih standarda predviđenih Bolonjskim procesom, kod nas usvojeno 13
osnovnih standarda:
Standard 1: Osnovni zadaci i ciljevi visokoškolske ustanove
Standard 2: Planiranje i kontrola
Standard 3: Organizacija i upravljanje
Standard 4: Studije
Standard 5: Naučnoistraživački i umetnički rad
Standard 6: Nastavno osoblje
Standard 7: Nenastavno osoblje
Standard 8: Studenti
Standard 9: Prostor i oprema
Standard 10: Biblioteka, udžbenici i informatička podrška
Standard 11: Unutrašnji mehanizmi za osiguranje kvaliteta
Standard 12: Izvori finansiranja
Standard 13: Javnost u radu19.

Svaki od ovih osnovni standarda ima svoje podstandarde, a svi su podrazumevaju
dokumentacionu podkrepljenost podataka koji su merljivi i proverljivi u redovnom
proveravanju sistema kvaliteta visokoškolske institucije.

U procesu provere kvaliteta visokoškolska ustanova je u obavezi da vrši stalnu
kontrolu na dvostrukom nivou, kao proveru horizontalnih i vertikalnik pokazatelja. Svaki taj
pokazatelj je orjentisan kao posebni proces u okviru koga su prisutni podsistemi koji se
pojedinačno vrednuju i ocenjuju. Međusobno su usko povezani, kako bi ustanova kao celina
ostvarila kvalitet. Svaki proces, uokviren na ovaj način ima posebnu funkciju i jasne
definisane ciljeve, ali i standarde koje se moraju ostvariti kao dugoročni ili kratkoročni
strateški ciljevi. Sistem upravljanja u okviru njih, je takođe jasno definisan i mora da ostvari
pun efekat u celom sistemu institucije, kako bi zadovljio krajnjeg korisnika.

19Правилникостандардимазаакредитацијувисокошколскихустанова, http://nsvo.gov.rs/wp-
content/uploads/2017/09/Pravilnik-o-standardima-za-akreditaciju-visokoskolskih-ustanova.pdf, (преузето
26.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

17

Sadržajne aktivnosti procesa su takođe standardno i procesno utvrđeni, što se može
ilustrativno videti u tabeli1.

Red.
Naziv procesa
br.

PROCESI MENADŽMENTA

1.
Strateško planiranje
ODGOVORNOST RUKOVODSTVA
2.
Interno komuniciranje
3.
Preispitivanje QMS

4.
Odlučivanje

OSNOVNI PROCESI

1.
Proces marketinga/upis studenata

2.
Projektovanje i razvoj programa
REALIZACIJA PROIZVODA/USLUGA
3.
Proces obrazovanja
4.
Proces naučno-istraživačkog rada

POMOĆNI PROCESI / PROCESI POBOLJŠANJA

1.
Upravljanje dokumentima QMS

2.
Benčmarking

3.
Interne provere QMS
MERENJA ANALIZE I
4.
Upravljanje neusaglašenostima

KONTINUALNA POBOLJŠANJA
5.
Samovrednovanje
6.
Sprovođenje korektivnih merai

preventivnih mera

7.
Merenje zadovoljstva korisnika

PROCESI UPRAVLJANJA

1.
Upravljanje resursima

2.
Upravljanje finansijama
MENADŽMENT RESURSIMA
3.
Upravljanje inovacijama
4.
Upravljanje rizicima

PROCESI PODRŠKE

1.
Studentski servis

2.
Tehnička podrška
PODRŠKA
3.
Bibliotečko-informaciona podršaka
4.
Izdavačka delatnost

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

18
Tabela 1. Procesi aktivnosti za proveru kvaliteta ustanove20
2.2. Primena standarda i perspektiva

Svaka visokošolska institucija treba da prepozna adekvatne sisteme menadžmenta
kvaliteta, a paralelno sa tim da teži uvođenju i stalno poboljšanje svojih organizacionih i
resursnih kapaciteta. Zato je neophodno da se jasno definišu osnovni ciljevi, merenja i naučni
metodi nastavno-obrazovnog procesa, kako bu se merenje kvaliteta realizovalo na adekvatan
način.
ISO 9000 stamdardi spadaju u grupu standarda koji su razvijen sa ciljem da pomognu
efikasnijem vođenju sistema menadžmenta kvalitetom. To je proces kojiem se pristupa zbog
obezbeđenja potreba korisnika. Serija standarda ISO sastoji se iz tri osnovna dela:
• Standard ISO 9000:2015 (SRPS ISO 9000:2015) Sistemi menadžmenta
kvalitetom - Osnove i rečnik
• Standard ISO 9001:2015 (SRPS ISO 9001:2015) Sistemi menadžmenta
kvalitetom - Zahtevi
• Stanadrd ISO 9004:2018 (SRPS ISO 9004:2019) Rukovođenje sa ciljem
ostvarivanja održivog uspeha organizacije. Pristup preko menadžmenta
kvalitetom21.
Svako uvođenje standarda u nekoj instituciji, pa tako i u visokom školstvu, zahteva
izradu i pripremu izvesne dokumentacije koja podkrepljuje i prikazuje sistem menadžmenta
kvaliteta, ali istovremeno je i obevezujuća u primeni i merenju kasnijih sistema kvaliteta. Pri
tome se svaki segment upravljačkog procesa, uz propisane standarde kvaliteta mere u svojoj
kvalitativnoj i kvanititativnoj formi, planski usmeravaju i teže usavršavanju. Poštovanje
standarda podrazumeva i međusobnu uslivljenost svih segmenta institucije uz utvrđeni
redosled. Standard ISO 9000 oslanja se na bazi modela procesa i upravljanja procesima, a
svi procesi su proizašli iz Demingovog cikličnog kruga (slika 7):

20Правилникостандардимазаакредитацијувисокошколскихустанова, http://nsvo.gov.rs/wp-
content/uploads/2017/09/Pravilnik-o-standardima-za-akreditaciju-visokoskolskih-ustanova.pdf, (преузето
26.08.2019)
21 Međunarodna organizacija za standardizaciju, http://iso.org.rs/iso-medunardna-organizacija-za-
standardizaciju/,(preuzeto 26.08.2019)

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

19
➢ P - (planirajte, eng.plan) – uspostavljanje odgovarajuće politike i ciljeva i
dokumentovanje procesa i sastava upravljanja kroz dokumentaciju sastava
upravljanja.
➢ D – (učini, eng.do)–uvođenje i operativno korišćenje politike, kontrola, procesa i
dokumenata sastava upravljanja.
➢ C – (proveri, eng.check) -  merenje funkcionisanja sastava u praksi i upoređenje sa
postavljenom politikom i ciljevima putem unutarnjih nezavisnih ocena i upravinih
ocena.
➢ A – (deluj,eng.act) –provera preventivnih radnji, ispravki i popravnih radnji za
pojedine poslovne procese kako bi se uspostavilo konstantno poboljšavanje
uspostavljenog sastava22.

Slika 7.PDCA cikuls23

Primena standarda ISO 9000 je proces koji koristi menadžment u transformaciji
ustanove da bi se postigli željeni i postavnjeni ciljevi koji obezbeđuju kvalitet koji je
proverljiv na unutrašnjem i eksternom nivou. Primena ISO 9000 standarda u visokom
obrazovanju nije obavezna ali je preporučljiva jer na taj način se omogućava razvoj kvaliteta
u okviru modela TQM i EFQM primena modela u samovredniovanju ustniove. “Da bi se
ostvarilo uspešno vođenje organizacije i njen uspešan rad, potrebno je da se ona vodi i da se
njome upravlja na sistematičan i transparentan način. Uspeh može da rezultira iz primene i

22PDCA krug (Demingov krug)
http://www.svijet-kvalitete.com/index.php/upravljanje-kvalitetom/948-pdca-krug, (преузето 25.08.2019)
23Principi upravljanja kvalitetom prema ISO 9001 standardu, dostupno na:
https://www.tehnologijahrane.com/enciklopedija/principi-upravljanja-kvalitetom-prema-iso-9001-standardu,
(preuzeto 14.09.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

20
održavanja sistema menadžmenta, koji je projektovan da stalno poboljšava performanse,
obuhvatajući potrebe svih zainteresovanih strana. Menadžment organizacijom sadrži
menadžment kvalitetom, zajedno sa ostalim disciplinama menadžmenta”24.Ovako
predstavljen proces standardizacije i primene ISO 9000 za visoko obrazovanje znači da se
on uvodi kao mrežni standard koji uključuje osnovni sistem standardizacije u okviru
tehničkih kapaciteta i funkcionalni sistem koji obezbeđuje opšte društveni napredak. Tako
sagledan sistem upravljanja kvalitetom fakultetske institucije nastoje ostvariti upravljanje
poslovnim aktivnostima ustanove koje se tiču administrativnog dela, zatim nastavnim,
naučnim i obrazovnim procesima koji su fundamentalni za visokoškolsku ustanovu, sledeća
aktivnost se odnosi na upravljačku funkciju resursima koji kao bazna materijalna osnova
pružaju podršku instituciji i na kraju objedinjujući sve predhodne aktivnosti upravljanje
celokupnim kvalitetom realizacije i primene standarda.

Kako bi se na što adekvatiniji način primenili navedeni standardi neophodno je pre
početka uvođenja standard kvaliteta utvrditi potrebe, želje i očekivanja visokoškolske
institucije. A u skladu sa tim obezbediti i adekvatan system u vođenju menadžmenta
kvaliteta koji će pratiti po svim osnovama definisane početne smernice institucije. Zato se u
procesu uvođenja i primene standarda ISO 9000, pristupa po utvrđenim fazama:
• “Identifikacija zahteva i potreba korisnika i ostalih zainteresovanih strana.
• Utvrđivanje politike i ciljeva organizacije.
• Definisanje procesa odgovornosti neophodnih za postizanje ciljeva kvaliteta.
• Utvrđivanje metoda za merenje efektivnosti i efikasnosti.
• Utvrđivanje metoda za sprečavanje neusaglašenosti i eliminaciju njegovih
uzroka.
• Iznalaženje mogućnosti za stalna poboljšanja efektivnosti i efikasnosti procesa i
sistema”25.

24Sistemi menadžmenta kvalitetom : Osnove i rečnik, dostupno na:
https://www.nb.rs/view_file.php?file_id=301, (preuzeto 25.08.2019)
25Dželetović S. (2011), Uspostavljanje i provera sistema menadžmenta kvalitetom, VŠSS – Beogradska
politehnika, Beograd, стр. 29

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

21
Prilikom usklađivanja i primene sistema standardizovanih menadžerskih kvaliteta
upravljanja u visokoškolskim ustanovama potrebno je utvrditi i izvesnu strategiju u procesu
standardizacije i to:
• “svaki standard primeniti nezavisno;
• prvo implementirati standard ISO 9001, a potom
• graditi sistem, tako da zadovolji zahteve ostalih standarda;
• graditi jedinstven, celovit sistem menadžmenta koji istovremeno zadovoljava sve
gore pomenute grupe zahteva”26.
Kako bi visokoškolska institucija ostvarila svoje ciljeve i postigla visoke rezultate u proveri
kvaliteta potrebno je da stalno ulaže dodatne napore u očuvanju postojećeg kvaliteta ali i u
inovativnim segmentima za uvođenjem novih organizacionih i naučno-obrazovnih
kapaciteta. Tu se prevashodno misli na inovacije u pogledu studijskih programa, metodskih
pristupa prezentovanja edukativnih sadržaja korisnicima, kao i novim softverskim rešenjima
primenljivih u naučne i opšte društvene svrhe.

Postavkom i primenom standarda koji obezbeđuju kvalitet, visokoškolska institucija
postavlja dugoročne ciljeve koji treba da budu održivi, gde sama menadžmentska struktura
nije dovoljna, već je neophodna i opšta angažovanost svih koji će kontinuirano raditi na
inovativnostima. Tu se pre svega misli na pravilno upravljanje materijalnim i tehničkim
resursima, finansijama, patentiranjem inovativnih dostignuća i opštom uravnoteženošću
nastvanog procesa kao glavnog nosioca obrazovnog procesa. Time će se postići dugoročno
zadovoljenje obrazovnog procesa a institucija će moći da svojim kvalitetom zadovolji i
akademsku zajednicu.

Kako smo posebno ranijenaglasili, za proveru kvaliteta ustanove veoma važnu ulogu
ima sama upravljačka odnosno menadžerska stuktura. Ona mora da funkcioniše kao
integrisan sistem na svim nivoima i da se organizaciono i stukturno usmerava na poboljšanje
celokupnog unapređenja. Takav sistem mora da prati kontinuitet gde se svakodnevno radi
na sledećim procesima ostvarenja ciljeva:

26 Janovac, J, Vukajlović, Đ, Stojanović, K. : Primena koncepta integrisanog sistema menadžmenta u
visokoobrazovnoj ustanovi, у: Tehnika – kvalitetIMS, standardizacija i metrologija, 15 (2015) 5, стр. 893-
899, доступно: https://scindeks-clanci.ceon.rs/data/pdf/0040-2176/2015/0040-21761505893J.pdf, (преузето
27.08.2019)

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

22
• kroz visok razvoj svesti o potrebama korisnika radi na kreiranju i pripremi održivih
sistema poslovanja,
• transparentnim pristupom menadžerska stuktura sistematski pristupa upravljanju,
gde su sami rezultati i ishodi poslovanja vidljive za korisnike,
• u prepoznavanju osnovnih potreba korisnika razvija strategiju koja se zasniva na
viziji operativne funkcionalnosti, što mora da bude usklađeno i sa politikom same
ustanove i njenih ciljeva,
• svakodnevni analitički rad pri čemu bi se težilo ostvarenju i održivosti QMS
standarda poslovanja, koja treba da utvrde efikasnost u radu, ostvarene ciljeve i mere
i predloge poboljšanja procesa rada,
• pored unutrašnje analize poslovanje, neophodno je usmeriti analize i prema
spoljašnom okruženju, kako bi se pratile sve društvene, naučne i socijalne promene,
koje treba da se usklađuju sa propisanim ciljevima i merama ustanove,
• pored planiranih uspeha i unapređenja poslovanja, neophodno je da se prate i rizici
kao deo strateškog plana,
• pored obavljanja svoje osnovne obrazovne delatnosti, menadžerska struktura treba
da obezbedi i nesmetanu organizacionu strukuru ustanove koja može da prati sve
ciljne poslove,
• sagledavajući opštu poslovnu sliku, koja uključuje unutrašnju i spoljašnu analizu
celokupnog  prcesa, menadžerska struktura mora da pokaže i dodatnu sposobnost da
na svaku promenu adekvatno deluje, menjajući poslovanje i uskalđujući se sa
trenutnim zahtevima
Ako jednu visokoškolsku instituciju shvatimo kao dinamičku strukturu, gde se
primenjuju i sprovode savremeni sistemi obrazovanja i menadžmenta, možemo da
predpostavimo da mora efikasno u svim segmentima da funkcioniše. Taj sistem je u nekim
segmentima veoma povezan, kao model je ponekad veoma zahtevan kako bi obezbedio
kvalitet, jer treba da ispuni obrazovnu i poslovnu stranu funkcionisanja.
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

23
Veoma često se u praksi visokoobrazovnih institucija primenjuje model 7S27. Ovaj
model podrazumeva uređenost institucije na veoma visokom nivou odgovornosti, gde se
posebni elementi međusobno integrišu i pokazuju visok balans snaga i realizacije, a kao
povezana i zajednička struktura, utiču na svaki seegment promena koji se dešava u sistemu28.
Pri ovakvom modelu, može se desiti da neki segment bude napredniji i dominantniji, pa će
on na svojevrstan način da diktira i nameće celokupnu stratešku orjenatciju. Primenjen
model na oblast visokog obrazovanja prikazuje sveobuhvatni napredak u nastavnom,
naučnom, obrazovnom i kadrovskom unapređenju (slika 8).

Slika 8. Primenljivost modela 7S u visokom obrazovanju29

Kako bi visokoškolska institucija realizovala svoje ciljeve i početnu namensku
funkcionalnost, potrebno je da pored definisanih strateških planova koji obezbeđuju bazičnu
strukturu obrazovnog procesa, obezbedi i strategiju primenljivig kvaliteta koji se baziraju na

27Model 7S je razvio RobertWaterman, 1980. Godine u okviru posebnog pristupa za upravljanje promenama
u preduzeću, da bi ga nakon toga prvi put objavili i primenili u okviruMcKinsey, kao konsultantske firme za
upravljanje kvalitetom
28MrkaljR, MrkaljB, Mrkalj, M.:(2012). “Menadžentobrazovanja“ , u: Međunarodna naučna konferencija
menadžment 2012, Mladenovac.
29Preuzetaslika, Ibid.
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

24
ispunjenosti propisanih zahteva u domenu korisnika ali i međunarodnih i nacionalnih
usmerenja. U okviru ovih strategija najčešće se primenjuju standardi propisani u okviru ISO
standardizacije, koje je i sam Bololjski proces implementirao u svoje standardne procese.

3. STANDARDI I SMERNICE AKREDITACIONOG
POSTUPKA

3.1 Bolonjski proces i provera kvaliteta

Bolonjski proces spada u koherentan sistem visokog obrazovanja koji se
primenjuješirom Evrope. Ovim procesom uspostavljen je Evropski prostor visokog
obrazovanja kako bi se olakšala mobilnost studenata i osoblja, učinilo visoko obrazovanje
inkluzivnijim i dostupnijim, a visoko obrazovanje u Evropi učinilo atraktivnijim i
konkurentnijim širom sveta.
Bolonjski proces je međuvladin proces reforme visokog obrazovanja koji obuhvata
48 evropskih zemalja i veliki broj evropskih organizacija, uključujući EUA30.
Njegova glavna svrha je poboljšanje kvaliteta i prepoznatljivosti evropskih sistema
visokog obrazovanja i poboljšanje uslova za razmenu i saradnju u Evropi, ali i na
međunarodnom nivou.
Pokrenut 1998-1999. godine, on je uspostavio ciljeve za reforme u zemljama
učesnicama, poput strukture od tri ciklusa (prvostepeni, magistarski, doktorat) i usvojenih
zajedničkih instrumenata, kao što je Evropski sistem prenosa i akumulacije kredita (ECTS)
i Evropski standardi i smernice za osiguranje kvaliteta u evropskom prostoru visokog
obrazovanja (ESG) (slika 9 ) .
Evropski prostor visokog obrazovanja (EPVO) obnovljen je u 2010. godini, a sve
strane učesnice su se složili da nastave proces, kao mnogi od postavljenih ciljeva bili su i
nisu u potpunosti sprovodi u svim zemljama.

30Vukasović, p. (2012). Bolonja i evropsko visoko obrazovanje – izjava, prostor, proces, u: Strani pravni život,
br. 1/2012, str.239-264

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

25
U okviru Bolonjskog procesa, evropske vlade učestvuju u raspravama o reformama
politike visokog obrazovanja i nastoje prevazići prepreke za stvaranje evropskog prostora
visokog obrazovanja.

Slika 9.Trociklični sistem obrazovanja31

Bolonjska reforma je ključna za izgradnju potrebnog poverenja za uspešnu mobilnost
učenja, prekograničnu akademsku saradnju i međusobno priznavanje perioda studija i
kvalifikacija stečenih u inostranstvu.Unapređenje kvaliteta i relevantnosti učenja i nastave
takođe je osnovna misija Bolonjskog procesa.Sprovođenje ovih reformi je, međutim,
neujednačeno i u 48 zemalja učesnica.
 Bolonjski proces takođe pruža forum za dijalog sa susednim državama u vezi sa
reformama visokog obrazovanja i pitanjima koja se odnose na zajedničke akademske
principe, poput nezavisnosti univerziteta i učešća studenata u aktivnostima civilnog
društva. Postao je važan prostor za meku diplomatiju sa susednim zemljama na Zapadnom
Balkanu, zemljama Istočnog partnerstva, Turskom i Rusijom, kao i mnogim drugim
zemljama.

31Preuzeta šema, izvor:Topisirović, Lj.,Trociklični system studija prema Bolonjskom proces ,dostupno na:
http://bolonjska.50webs.com/Trociklicni_sistem.html, (preuzeto 29.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

26
Od pokretanja programa Erasmus pre nekih trideset godina, Komisija je zajedno sa
nacionalnim vlastima, visokoškolskim ustanovama, studentima i drugim zainteresovanim
stranama pokrenula intenzivniju i strukturiranu saradnju između evropskih visokoškolskih
ustanova.
Kako je potražnja za mobilnošću studenata naglo rasla, postalo je jasno koliko je
jedinstvenim institucijama teško prepoznati periode studiranja u različitim nacionalnim
sistemima visokog obrazovanja sa različitim strukturama diplome i različitim akademskim
tradicijama.
Bolonjski proces, počevši od Sorbonske i Bolonjske deklaracije , bio je odgovor
nacionalnih vlada na izazove koji proizlaze iz mobilnosti evropskih studenata i diplomanata.
Komisija je punopravni član Bolonjske prateće grupe i njenog odbora koji podržava
sprovođenje odluka Bolonjskih ministarskih konferencija32.
Veliki napredak postignut je u reformi sistema visokog obrazovanja u državama
članicama EU i šire, na što ukazuju redovni izvještaji o sprovođenju .
Ministri obrazovanja takođe su usvojili parisko saopštenje u kome su istaknute
prioritetne aktivnosti u ovoj oblasti za naredne godine. U saopštenju se navodi zajednička
vizija ministara obrazovanja iz evropskih zemalja za ambiciozniji evropski prostor visokog
obrazovanja do 2020. godine.
Osnovni pozivni procesi Bolonjskog procesa uključuju:
•
inkluzivan i inovativan pristup učenju i podučavanju,
•
integrisanu transnacionalnu saradnju u visokom obrazovanju, istraživanju i inovacijama
•
obezbeđivanje održive budućnosti kroz visoko obrazovanje33
Pored toga, on uključuje potrebu za boljom podrškom kako bi se ugroženim i
nedovoljno zastupljenim grupama omogućio pristup i vrhunsko obrazovanje u visokom
obrazovanju. Te ambicije su u skladu sa ciljem EU da stvori evropski obrazovni prostor do
2025. godine, da promoviše mobilnost i akademsko priznavanje kvalifikacija za sve građane
EU.

32Lazetić, P.Istorijat i struktura bolonjskog procesa,  dostupno na:http://bolonjska.50webs.com/Istorijat.html,
(preuzeto 13.09.2019)
33Vukasović, p. (2012). Bolonjaievropskovisokoobrazovanje – izjava, prostor, proces, u: Stranipravni život,
br. 1/2012, str. 239-264

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

27
Osim posebno predviđenih standardnih zahteva, Bolonjski proces promoviše način
organizacije samog univerzitetskog i fakultetskog sistema, koji se međusobno dopunjuje I
predstavlja integrisanu celinu.
Taj strukturni sistem treba shvatiti kao celinu gde su definisani posebni podsistemi
koji su organizaciono i sistemski povezani (sliak 10). Kako Bolonja uglavnom prepoznaje
univerzitet kao celinu, a fakultet kao akademske podsisteme, ovaj strukturni sistem treba
shvatiti i primeniti na postojeće stanje u okviru propisane nacionalžne strategije svake države
pojedinačno.

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

28
Slika 10. Bolonjski sistem univerzitetskog strukturnog sistema34

Poseban segment u okviru Bolonjskog procesa visokoškolske institucije doživljavaju kao
veliku oromenu kada su u pitanju zahtevi koje imaju korisnici. To sada više nisu samo
studenti, kao glavn akategorija, spejtar odgovornosti prem aširoj zajednici je mnogo šire
obuhvaće.
Bolonjski proces zahteva u okviru svojij standarda primenljivost u segmentima
društva koja takođe imaju transforemacione strukture. Kao bi postigla visokk nivo
zadovoljenja svih zainteresovanih korisnika, akademska zajednica ima obavezu da održi
nivo kvaliteta, koji će biti održiv, primenljiv i uspešan u razvoju. Time, poebnim sistemom
obrazovanja, Bololjski proces prepoznaje mnoge korisnike, na nacinalnom ali i
međunaorodnom novou, jer sistemom razmene i istog obrazovnog procesa, zahtevi korisnika
na globalnom planu moraju da se zadovolje (slika 11).

34Bolonjski process i visoko obrazovanje u Nemačkoj. Preuzeto sa:
http://www.trend.uns.ac.rs/stskup/zbor_03/Radovi/t1-5.pdf
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

29
Slika 11. Potencijalni korisnici visokog obrazovanja35

3.2. Kvalitet studijskih programa

S obzirom na proširenje sistema visokog obrazovanja širom sveta i veći pritisak na
visokoškolskim ustanovama da stimuliše ekonomski i društveni razvoj, osiguranje kvaliteta
se brzo razvilo i suočava se sa bezbroj očekivanja. U principu, eksterno osiguranje kvaliteta
je regulisano na nacionalnom ili regionalnom nivou u sistemu, gde je formulisana politika
visokog obrazovanja.
Uprkos značajnim nacionalnim razlikama, postoje i osnovni zajednički pokazatelji
koje se nalaze između osiguranja kvaliteta ustanove i poboljšanja kvaliteta nastavnog
procesa. Sistemi osiguranja kvaliteta pokazali svoju sposobnost na polju promene i razvoja,
u visokom rasponu fleksibilnosti i usklađiavanja koja zavise od mnogih eksternih faktora. U
jednom takvom obezbeđenju kvaliteta značajno mesto zauzimaju studijski programi koji
sadržajno moraju da potvrde i sam kvalitet ustanove.
Sam razvoj studijskih programa jedan je od polaznih tačaka struktuisanja visokoškolske
institucije, koja na osnovu svog profilisanog usmerenja, traži, predlaže i sprovodi nastavni
sadržaj kao adekvatan i perspektivan za kvalitet studiranja. Studijske programe, zato treba
shvatiti kao proces, koji mora da bude prilagodljiv i promenljiv kako bi zadovoljio
očekivanja i potrebe ukupnog društvenog razvoja.
Studijski programi, obezbeđuju najpre osnovni kvalitet ustanove jer je na osnovu njih
moguća provera merljivih pokazatelja ostvarenog cilja i misije. Stidijski program prati
nastavi sadržaj, strukturu obrazovnog sistema, opterećenost studenata, brojčano vrednovanje
kroz bodove svakog dela nastavnog predmeta, ali i praćenje relevantnosti i aktuelnosti
odabranih sadržaja nastave.
U okviru studijskih programa, koji se pojedinačno propisuju za svaki nivo studija, u
trocikličnom sistemu, sadržajno mora da bude uključen i naučno-istraživački rad kao

35Preuzeta šema, izvor: Kirin. S, Janovac. T. (2012) „Prednost primene standarda ISO 9004 u sektoru visokog
obrazovanja“, u: Zbornik radova, Evropska nedelja kvaliteta, JUSK, Fakultet tehničkih nauka, Novi Sad.

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

30
stvaralačke aktivnosti koje treba da podstaknu razmišljanje i savladavanje osnovnih veština
prema profilisanom fakultetu.
Studijski programi u okviru visokog obrazovanja moraju da ostvare osnovnu misiju koja
je usmerena prema ličnim ali i spoljašnim očekivanjima. Studijski programi su veoma često
spori za predviđanje i prilagođavanje promenljivim potrebama na tržištu rada.  Zato oni
moraju da budu usmereni na relevantne inidkatore koji će  omogućiti merljivost kroz sistem
zapošljavanja, lični razvoj i potrebe društva u celini.
Bolonjski proces prepoznaje učenje i predavanje kao ključnu oblast reforme visokog
obrazovanja.Efikasno pružanje podrške studentima u sticanju znanja, veština i kompetencija
je ključ za uspešno zadovoljavaje njihovih ciljeva, što se stavlja kao fokusni momenat u
razvoju  studijskih programa.
Razvoj, usavršavanje i kontinuirano strukturna reforma, koja koristi neke alate, kao što
su stepen strukture, okviri kvalifikacija, kreditni sistemi ili osiguranje kvaliteta omogućiće
kroz studijske programe bolji doživljaj učenja studenata, promovisanje mobilnosti i
poboljšanja kvalitet visokogobrazovanja.
Sistematska upotreba European Credit sistema prenosa i akumulacije (ESPB)
i njegovih stvarnih principa u visokoškolskim ustanovama širom Evrope, može pružiti važan
doprinos,kod studenta kojima je cilj nastava i učenje.
Koristeći kombinaciju ishode učenja,pristupa i studentskog opterećenja u dizajnu i
primeni studijskih programa, stavlja studenta  u centarnastavnog procesa i učenja. Takav
pristup, sa jedne strane, čini se jasnijim kako akademskom osoblju i studentima, sa ciljem
šta treba postići, i, sa druge strane, takođe pomaže  u praćenjui prilagođavanju programa,
nastavnog materijala i metoda kojima će se taj studijski program realizovati.
Pored toga, ESPB kao transfer kredita i akumulacije mehanizam ima potencijal da
ponudi značajnu fleksibilnost studentima da planiraju svoje sisteme učenja. Omogućava
kombinovanjeiskustava, stečenih mobilnošću između institucija visokog obrazovanja,
vrednovanje prethodnog učenja, prilagođavnje  sa specifičnim tempom studija, ili
popunjavanje dopunu nekih znanja koja se nude na nekom drugom studijskom programu.
Svaki studijski program mora da obezbedi, prema standardima Bolonjskog procesa
praćenje ECTS kao ključnih u okviru studijskog programa. To se smatra posebno značajnim
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

31
za
sistemsku
implementaciju
ECTS
kao
kreditni
sistem
za
akumulaciju i prenos kredita.
U tom pogledu studijski programi se prate u svom kvalitetu po sledećim
karakterisitkama:
• ECTS kredit se dodeljuju na osnovu ishoda učenja i studentskog opterećenja;
• ECTS kredit raspodela se redovno prati i praćena odgovarajućom revizije ako je
potrebno;
• ECTS se koristi kao kreditni sistem za akumulaciju kredita dobijenih u okviru
visokoškolske institucije;
• ECTS se koristi kao kreditni sistem za prenos kredita ishoda učenja studenata
stečenih u drugim institucijama.
Sam efekat studijskog programa je na ovaj način merljiva kategorija sa čijom se
primenom u praksi očekuju pozitivni ishodi samog procesa učenja. Sistemom studijskih
programa, kao dinamične kategorije, neophodno je da se stalno teži uvođenju novih modula
ili kurikuluma.
Procena kvaliteta studijskih programa uključuje procenu usaglašenosti studijskih
programa i studija i razvojnih aktivnosti koje se na njihovoj osnovi odvijaju sa
zakonodavstvom, nacionalnim i međunarodnim standardima i razvojnim smerovima sa
ciljem davanja preporuka za poboljšanje kvaliteta studija .
Cilj procene kvaliteta grupe studijskih programa je podrška internoj evaluaciji i samo-
razvoju visokoškolske ustanove. Procenu kvaliteta grupa studijskih programa prate sankcije
kao što su stručne ocene treba uzeti u obzir kao preporuke.
Studijski programsu zasnovani na nivoima kojisu uspostavljeni u aneksima standarda
visokog obrazovanja i koja sadrže karakteristike oblasti studijskih i nastavnih grupa.
Procena kvaliteta studijskih programa započinje nakon što visokoškolske ustanove
steknu pravo da sprovode studije u grupi studijskih programa kao rezultat prelazne
evaluacije ili u slučaju prijave za sprovođenje studija u novoj studijskoj grupi procenu
kvaliteta studije. Procena kvaliteta grupe studijskih programa vrši se najmanje jednom u
sedam godina.
Postoje neki relevantni dokumenti koje se mogu naći za procenu kvaliteta studijskih
programa, kao što su propisi  procene na razčičitim novoima:
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

32
• Procena kvaliteta grupa studijskih programa u prvom i drugom ciklusu visokog
obrazovanja,
• Procena kvaliteta grupa studijskih programa na nivou doktorskih studija,
• Izveštaj o samoevaluaciji grupe studijskih programa na prvom i drugom nivou
visokog obrazovanja,
• Izveštaj o samoevaluaciji grupe studijskih programa na doktorskim studijama.

3.3. Analiza rizika u visokom obrazovanju

Koncept upravljanja rizikom privlači dosta pažnje iu akademskoj literaturi koje nosi
sistem upravljanja u poslednjih nekoliko godina. Ideja, u osnovi, jeste da se potencijalne
opasnosti, sistematski sređene, osmisle strategije ublažavanja svih potencijalnih rizika koji
mogu da ometaju proces razvoja visokog obrazovanja.
Upravljanje rizicima se sprovodi kako bi se smanjio uticaj potencijalnih opasnosti po
instituciju na prihvatljiv nivo. Sada vidimo prijave upravljanja rizicima u mnogim aspektima
savremenog života, iz osiguranja, bankarstva, zdravstvene probleme, poslovne poduhvate,
upravljanja projektima i više. To je, međutim, sada sve primenljivije u upravljanju institucija
visokog obrazovanja. Na taj način možemo izdvojiti neke osnovne rzike sa kojima se sreće
visoko obrazovanje36:
-
obrazovni rizik
-
istraživaćki rizik
-
nastavni rizik
-
rizika kvaliteta
-
etički rizici
-
politički rizik
-
studentski rizici
-
institucionalni rizici

36 Raanan, Yossi , Risk Management in Higher Education - Do We Need it?, dostupno na:
https://www.researchgate.net/publication/260386067_Risk_Management_in_Higher_Education_-
_Do_We_Need_it, (preuzeto 13.09.2019)

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

33
-
finansijski rizici
Ovako postavljen sistem rizika, povlači za sobom mogućnost da se na neke društvene
zahteve koji su ivek prisutni ne odgovori u potpunosti, pri čemu će i same zainteresovane
stane ostati uskraćene za svoje usluge. Na osnovu tabele 2. možemo videti šta zainteresovane
strane očekuju od visokog obrazovanja i šta na taj način podleže i rizuku.
Zainteresovana
Potrebe i očekivanja
strana

Korisnici
Znanje

Kompetencije
Vlasnici ustanove
Održiva profitabilnost
Rukovodstvo
Imidž ustanove
Kadar
Izbornost

Permannetno obrazovanje

Dobra radna sredina
Društvo
Naučno tehnološki napredak

Ekonomski napredak

Tabela 2. Očekivanja i rizici zainteresovanih korisnika37

Ako na najbolji način želimo da odgovorimo na sva moguće rizike koji su mogući u
procesu viskog obrazovanja, moramo najpre postaviti i primeniti paraleleno dva važća
standarda. Prvi se odnosi na standard SRPS ISO 9001: 2015, a drugi je standard SRPS
ISO 31000:2018, koji upravlja rizikom.

Iz tabele 3, se vide osnovni zahtevi standarda SRPS ISO 9001: 2015, koji se u
kasnijoj analizi postavljaju sa drugim standardom koji prikazuje rizike.

37 Preuzeta tabela, izvor: Kirin. S, Janovac. T. (2012) „Prednost primene standarda ISO 9004 u sektoru visokog
obrazovanja“, u: Zbornik radova, Evropska nedelja kvaliteta, JUSK, Fakultet tehničkih nauka, Novi Sad.

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

34

Tabela 3. Zahtevi standarda SRPS ISO 9001: 2015

 Zahtev iz standarda ISO 9001
Praktična primena u visokom

obrazovanju

 1. Sistem upravljanja kvalitetom

 1.1. Opšti zahtevi
Praćenje pokazatelja uspešnosti svih

procesa u visokoškolskoj ustanovi

 1.2. Upravljanje dokumentima
− Dokumentovanje strateških i operativnih

odluka

−Definisanje odnosa  sa  korisnicima  i

interesnim   grupama   i
evidentiranje

njihovih zahteva

−Funkcionalnost i prilagođenost korisniku

−Dostupnost   dokumenata   internim   i

eksternim korisnicima

− Upravljanje studentskom evidencijom

−Upravljanje javnim ispravama u skladu sa

zakonskom regulativom

−Permanentno i ažurno eksterno i interno

informisanje

 2. Odgovornost rukovodstva

 2.2. Orijentisanost na korisnike
-Identifikovanje korisnika usluge visokog

obrazovanja, njihovih potreba zahteva i

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

35

očekivanja

 2.3. Politika kvaliteta
- Definisanje vizije, misije i ciljeva

visokoškolske ustanove

 2.4. Planiranje
- Godišnji plan rada ustanove,

- Plan i program obrazovanja I stručnog

osposobljavanja i usavršavanja

- Finasijski plan

-Kadrovski plan

-Nastavni kalendar

 2.5. Odgovornosti, ovlašćenja i
- Statut ustanove

 Komuniciranje
- Pravilnici ustanove

- Sednice Nastavno-naučnog veća, radni

sastanci

- Komisija za kvalitet

- Web stranice, e-mail, oglasne table

 2.6. Preispitivanje od strane rukovodstva
- Godišnji izveštaj rada visokoškolske

ustanove

- Samovrednovanje

 3. Upravljanje resursima

 3.1. Opšte odredbe
U standardima za akreditaciju i

samovrednovanje definisani su zahtevi u

pogledu nastavnog i nenastavnog osoblja,

infrastrukture, finansiranja

 3.2. Kompetentnost
- Planiranje nastavnika

- Izbornost nastavnika, kompetencije

- Praćenje i vrednovanje nastavnika

- Usavršavanje

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

36

-Nagrađivanje i stimulisanje

 3.3. Infrastruktura
U standardima za akreditaciju i

samovrednovanje definisani su zahtevi po

pitanju prostorno tehničkih mogućnosti

 3.4. Radna sredina
- Potreban prostor za realizaciju nastavno

obrazovnog procesa

 4. Planiranje usluga

 4.1. Planiranje realizacije usluga
- Izrada godišnjeg plana rada

- Planiranje konferencija, sajamskih

manifestacija

- Marketinške aktivnosti

 4.2. Procesi usmereni na korisnika
- Planiranje upisne kampanje

- Planiranje stručnih seminara, obuka

- Planiranje učešć a na projektima

 4.3.Projektovanje i razvoj
- Razvoj studijskih programa, usavršavanje

postojećih i uvođenje novih

- Osvajanje novih tržišta

 4.4. Nabavka
- Nabavka opreme koja se koristi u

nastavno-obrazovnom procesu

- Povećanje broja bibliotečkih jedinica

 4.5. Realizacija usluga
- Izvođenje predavanja, vežbi, radionica,

- Realizacija stručne prakse

- Realizacija obuke,stručnih seminara,

naučnih konferencija, okruglih stolova,

izrade projekata

 4.6. Upravljanje opremom
- Zahtevi koji se primenjuju u

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

37

visokoškolskim ustanovama koje poseduju

labaratorije

 5. Merenje analize i poboljšanja

 5.1. Opšte odredbe

 5.2. Nadzor i merenje
- Merenje zadovoljstva studenata i drugih

zainteresovanih strana

- Samoocenjivanje

- Samovrednovanje

 5.3. Upravljanje neusaglašenom uslugom

 5.4. Analiza podataka
- Analiza realizovanog plana rada

- Analiza uspeha studenata

 5.5. Poboljšavanje

Kada je u pitanju standard SRPS ISO 31000:2018 on funkcioniše na osnovu analize i
procene, a prema sedam utvrđenih faza:
• Komunikacija i konsultovanje
• Utvrđivanje konteksta
• Identifikovanje rizika
• Analiza rizika:
• Vrednovanje rizika
• Tretman rizika
• Monitoring i izveštavanje.
Svaka od tih faza ima posebne aktivnosti koje pojedinačno postavljaju sve zadate zahteve,
vrednuju ih i postavljaju posbno formulisane rizike. Te osnoven aktivnosti su:
• U odnosu na svaki zahtev se pristupa prikupljanju podataka koji se
pojedinačnoobrađuju,
• Svaki zahtev naosnovu obrade ima predloženu procenu koja prati rizik,
• Rizik uglavnom nosi i svoje posledice koje se moraju predvideti kao objektivna
okolnost,
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

38
• Svaki rizik sa svojim posledeica dobija posebnu karakteristiku u odnosu na
postavljene ciljeve i zahteve,
• Rizike treba shvatiti kao mogućnost da se njima upravlja, a svaka posledica
sanira u okviru strategije (slika 12).

Slika 12. Primena standarda SRPSISO 31000:201838

Ako postavimo kao glavnu koncepciju razvoja visokoškolske ustanove onda
dolazimo do zakljućka da je to spoj posebnih standarda i propisa koji su implementirani u
jedan zajednički cilj, koji čini sistem obezbeđivanja kvaliteta ali i postavvljanja rizika.

Svaka visokoškolska institucija je postvaljena i merljiva je kao i svaka tržišna
struktura, koja na globanom planu ima vrednost koja je merljiva prema utvrđenim
standardima.

Sistem menadžmeta je u tom pogledu postavljen na visokom nivou I prati
poboljšanje ukupnog procesa.

Svaki postavljeni standard ima svoje propisane zahteve gde su uključeni mnogi
standardi i provere kaliteta (slika13).

38 Proces menadžmenta rizikom u ISO 31000: 2018. Preuzeto sa: http://www.cimlss.rs/lean-i-razmisljanje-
bazirano-na-riziku-u-standardu-iso-90012015/
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

39

Slika 13.  Standardni zahtevi za proveru kvaliteta i rizika39

          Kako bi se obezbedio pravi sistem kvaliteta i primenio sistem održivosti visokog
obrazovanja neophodno je poštovanje određene standarde koji određuju kvalitet i rizike koje
donosi sistem visokog obrazovanja. Kao promenljiv i dinamičan sistem menadžerska
struktura mora da ispoštuje izvesne potrebe globalnog sistema kako bi bio društveno održiv.
Neki od osnovnih zahteva odrćivosti su:
• Dugoročno planiranje celokupnog sistema,
• Analiza i obrada kvaliteta rada same ustanove i okruženja,
• Ciljna pretraga za potencijalnim korisnicma ovog tipa obrazovanja a na osnovu
podataka o njihovim potrebama kojima se teži uravnoteženje sistema,
• Planiranje i pretpostavne za uspešan dalji razvoj,
• Pronalaženje određenih slabih tačaka u sistemu na osnovu identifikovanih rizika,
• Obezbeđivanje potrebnih materijalnih i tehničkih resursa,

39Standardi za menadžment kvalitetom. Preuzeto sa: https://www.slideshare.net/prcommunication/pregled-
standarda-kvaliteta
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

40
• Odgovornost prema svim nepredvidivim okolnostima,
• Ocenjivanje i korekcija neusaglašenosti kao mera koja će delovati preventivno,
• Invativnost kao stalni imperativ poslovanja (slika 14).

Slika 14. Poštovani principi standarda za održivost visokog obrazovanja40

40Standardi za menadžment kvalitetom. Preuzeto sa: https://www.slideshare.net/prcommunication/pregled-
standarda-kvaliteta
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

41

4. EMPIRIJSKA ANALIZA AKREDITACIONOG PROCESA

4.1. Cilj i metodologija istraživačkog rada

Istraživački rad karakteriše postavljanje osnovne, radne hipoteze, ali i postavku cilja
i metodologije empirijskog istraživanja. Kako bi se na što adekvatniji način postavile
osnovne smernice rada, najpre je potrebno definisati osnovnu hipotezu, koja se bazira na
tvrdnji da je primena standarda u akreditacionoj praksi Srbije i Hrvatske, u okviru visokog
obazovanja, dovela do ostvarenja kvalitativnog razvoja obrazovanja i da je time poštovanje
standarda uslovilo visoki stepen kvalfikacionih struktura.

Postavkom hipoteze nameće se i osnovni cilj istarživanja, a to je da je svako
poštovanje standardnih smernica uslov da se ostvari visok stepen obrazovnog nivoa, a da je
najbolji način ostvarenja tog cilja akreditacioni ciklus koji ima zadatak da periodično prati
razvoj visokoškolskih ustanova.

Analizom dosadašnjih akreditacionih ciklusa, koji u sebi imaju posebne standardne
zahteve i smernice, možemo da utvrdimo sam način razvoja visokoškolskog obrazovanja i
poštovanje utvrđenih standarda. Metodologija istraživačkog rada bazirana je na osnovu
prikaza i analize zakonskih i standardnih regulacionih propisa koji su obavezujući za sve
visokoškolske ustanove.
U okviru istraživanja glavni izvor informacija su zvanični podaci akreditacionih tela
u okviru države, koja su zadužena za praćenje i kontrolu propisanih standarda. Dostupni
podaci sistemom analize od opštih informacija, preko dedukcije, do pojedinačnih podataka,
mogu da pruže posebne analitičke i statističke podatke o primeni i poštovanju akreditacionih
standarda.
Analitička obrada dostupnih podataka može da pruži izvesne odgovore na pitanja
koja se tiču glavnih tokova  razvoja visokog obrazovanja. Naravno, svaki segment razvoja
obrazovanja i toka akreditacionog procesa je podjednako važan za sveokupno kvalitativno
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

42
vrednovanje obrazovnog ciklusa, jer svaka pojedinačna  standardna pravila vrednuju
posebne segmente u okviru visokoškolske institucije.
Dobijeni analitički podaci, mogu biti smernice za dalje obezbeđenje kvaliteta
visokog obrazovanja, a statistička analiza ima za cilj primenu osnovnih pravila u procesu
izdavajanja suštinskih podataka za buduće odluke i mere unapređenja obrazovnog procesa.
Analiza u sporvođenju predviđenih standarda bazira se na evropskim smernicama i
standardima a to su Evropski standardi i smernice za interno osiguranje kvaliteta(ENQA)41,
a  u osnovi tih smernica je da je Ključni cilj Standarda i smernica za osiguranje kvaliteta u
Evropskom prostoru visokog obrazovanja (ESG) jeste doprinos ujednačenom razumevanju
osiguranja kvaliteta za učenje i podučavanje među državama i među svim interesnim
stranama, kao i na osnovu zakonskih regulative države u okviru koga postoje posebni
pravilnici koji regulišu proveru kvaliteta rada visokoškolske institucije.42.
U okviru dostupnih podataka o akreditacionim procesima navedenih država,
tehnikom analize i sinteze uz konkretizaciju posebnih standardnih zahteva, metodom analize
i statističkih povezivanja biće omogućeno izvođenje izvesnih zaključaka koji će pokazati
stepen primene standardnih propisa akreditacione procedure, ali i stepen kvalitativnog
visokoškolskog obrazovnog procesa.
Na osnovu ranijih podataka o postojanji 13 osnovnih Standara koja mora da prođu sistem
kvaliteta, podaci su analizirani prema dostupnim podacima o redovnim kontrolaama koje su
zakonski propisane za visokoškolske instirucije.

Osnovni cilj usvojenih standarda jeste usklađenost sa zakonskim odredbama o
visokom obrzovanju sa evropskim standardima za proveru spoljašnih i unutrašnjih
kvalitativnih vrednovanjima, kao usvajanja budućih smernica obrazonog procesa.

Bololjski proces je opšte usvojena standardna koncepcija, koja ima u svim državama
podjednake konotacije vrednovanja diploma, stvaranje dvostepenog sistema diplome
(Bečelor i Master), jedinstveni sistem ocenjivanja (ESTB), povećanje mobilnosti studenata
i nastavmog kadra, doživotno učenje, kao i ujednačavanje visokoškolskog evropskog

41Revidirani Evropski standardi i smjernice odobren i od straneMinistarske konferencije u Jerevanu, dana
14. i 15. maja 2015. godine, https://www.heaars.com/images/af/esg_jerevan.pdf, (preuzeto 29.07.2019)
42Ibid
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

43
sistema obrazovanja sa naučnim i istraživačkim dostignućima a posebno u okviru doktorskih
studija 43.
Prema navodima Bolonjske Deklaracije iz 2005. godine, određen je između ostalog i
Evropski sistem prenosa i akumulacije bodova sa početnim prvim ciklusom od 180 do 240
ESTB bodava, drugim ciklusom od 60 do 120 bodova, i doktorskim studijama kojima nije
dodeljen opseg bodova već je to regulisano u okviru fakulteta.
Svaki akreditacioni ciklus u okviru univerziteta i fakulteta je prošao kroz izvesne
proceduralne i dokumentovane faze, čime se obezbeđuje proces kontrole i provere samog
kvaliteta i poštovanja predviđenih standarda.
Kako i u kom vremenskom periodu je moguće završiti predviđeni ciklus visokog
obrazovanja, možemo videti iz slike 15, gde je ceo sistem obrazovanja prikazan kroz
obrazovne cikluse  i godine života.

43 Council of Europe, Higher Education and Research,
https://www.coe.int/t/dg4/highereducation/EHEA2010/BolognaPedestrians_en.asp#P132_13851, (preuzeto
29. 08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

44

Slika 15. Bolonjski ciklus visokog obrazovanja44

4.2. Akreditacioni proces u Republici Srbiji

Bolonjski sistem visokog obrazovanja Republika Srbija je usvojila i počela sa
svojom primenom 2006. godine, kada su na osnovu međunarodnih standarda, Zakona o
visokom obrazovanju donešeni i prvi pravilnici i smernici za primenu akreditacionih
standrarda univerziteta i fakulteta u Republici Srbiji.
Osnovu akreditacionog postupka čini provera spoljašnjeg i unutrašnjeg kvalitata
obrazovnog procesa  koji se svake pete godine ponavlja sa novim akreditcionim ciklusom,

44Preuzeti grafikon, Nacionalni okvir kvallifikacije,
http://nsvo.etf.rs/Nacionalni%20okvir%20kvalifikacija%20Srbije.pdf, (preuzeto 23.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

45
kao i novim smernicama koje prate standradne međunarodne zahteve, a zahteve svake
visokoškolske ustanove rešava Nacionalni savet za visoko obrazovanje i akreditaciona tela
i komisije u okviru Ministarstva nauke, prosvete i tehnološkog razvoja.
Sam sistem obrazovnog ciklusa i akreditacionog postupka je svakao isti kao i u Republici
Hrvatskoj i kod nas je prikazan kao na slici 16.

Slika 16.Ciklus visokog obrazovanja u Srbiji sa međunarodnim nazivima45

Akreditacionim postupkom se potvrđuje poštovanje standarda visokoškolskih
institucija kojima podležu sve ustanove u Republici Srbiji. Postupak akreditacije sprovodi
se na zahtev visokoškolske ustanove odnosno ministarstva nadležnog za poslove visokog
obrazovanja. Zahtev za akreditaciju se podnosi Nacionalnom telu za akreditaciju i proveru
kvaliteta u visokom obrazovanju na obrascu čiju sadržinu utvrđuje Komisija za akreditaciju
i proveru kvaliteta. Uz zahtev za akreditaciju dostavlja se dokumentacija koja je sačinjena
prema uputstvu za pripremu dokumentacije za akreditaciju visokoškolske ustanove. Na
osnovu zahteva komisija donosi: uputstvo za pripremu dokumentacije za akreditaciju

45Preuzeta slika, Konferencija bolonjski proces u Srbiji: prva godinaprimene
zakona,https://www.slideserve.com/umed/konferencija-bolonjski-proces-u-srbiji-prva-godina-primene-
zakona-o-visokom-obrazovanju, (preuzeto 28.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

46
visokoškolskih ustanova i uputstvo recenzentskoj komisiji za procenu ispunjenosti standarda
za akreditaciju visokoškolskih ustanova.
Visokoškolska institucija u skladu sa Zakonom garantuje da su svi opšti akti u skladu sa
Zakonom ali i da je dokumentacija za akreditaciju visokoškolske ustanove urađena u skladu
sa  standardima i uputstvom za pripremu dokumentacije za akreditaciju visokoškolske
ustanove čime se garantuje tačnost podataka u dokumentaciji za akreditaciju visokoškolske
ustanove.
Zahtev za akreditaciju sa potrebnom dokumentacijom se podnosi Nacionalnom
akreditacionom telu, gde se proverava urednost zahteva i na osnovu urednosti i potpunosti
podataka Nacionalno akreditaciono telo izdaje potvrdu visokoškolskoj ustanovi da je podnet
uredan zahtev. U slučaju da zahtev nije uredan, Nacionalno akreditaciono telo donosi
zaključak kojim upućuje visokoškolsku ustanovu da dopuni zahtev potrebnom
dokumentacijom u roku od 30 dana od dana dostavljanja zaključka visokoškolskoj ustanovi.
Ukoliko visokoškolska ustanova ne dopuni zahtev u roku, Nacionalno akreditaciono telo
donosi rešenje o odbacivanju zahteva.
Na osnovu toga do 2017. godine ukupan broj akreditovanih visokoškolskih institucija, a
prema podacma Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja prikazan je u tabele 4.
Tabela 4. Broj akreditovanih visokopkolskih institucija

 UNIVERZITETI
FAKULTETI
VISOKE ŠKOLE
UKUPNO

 DRŽAVNI PRIVATNI DRŽAVNI PRIVATNI DRŽAVNI PRIVATNI
UKUPNO
 8
11
97
62
50
25
234
sertifikovanih
 0
2
3
13
2
2
20
Broj

Radi utvrđivanja činjenica od značaja za vrednovanje visokoškolskih ustanova i
donošenje odluke o zahtevu za akreditaciju, Komisija za akreditaciju obrazuje potkomisiju
u čijem sastavu su najmanje dva člana iz odgovarajućeg obrazovno-naučnog, odnosno
obrazovno-umetničkog polja.
Potkomisija utvrđuje predlog za sastav recenzentske komisije za akreditaciju
visokoškolske ustanove, koju sačinjavaju:
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

47
1. tri nastavnika iz visokoškolskih ustanova sa liste koju je utvrdio Nacionalni  savet, a
jednog od tih nastavnika predlaže za predsednika recenzentske komisije,
2. jedan student sa liste studenata koju utvrđuje Studentska konferencija univerziteta
Srbije, odnosno Studentska konferencija akademija strukovnih studija Srbije i
3. jedan stručnjak za pojedine oblasti iz reda poslodavaca, profesionalnih ili strukovnih
udruženja, tržišta rada, komora, koga predlažu odgovarajuće organizacije.46
Recenzentska komisija za akreditaciju visokoškolske ustanove, utvrđuje činjenice od
značaja za donošenje odluke o zahtevu za akreditaciju neposrednim uvidom u rad
visokoškolske ustanove. Recenzentska komisija u preliminarnom recenzentskom izveštaju
na recenzentskom obrascu  priprema preliminarni izveštaj, analizira dokumentaciju za
akreditaciju visokoškolske ustanove i ocenjuje:
-
da li je samovrednovanje izvedeno na osnovu standarda za samovrednovanje i
ocenjivanje kvaliteta visokoškolske ustanove;
-
koji su standardi pri samovrednovanju i ocenjivanju kvaliteta ispunjeni u celini, koji
delimično, a koji nisu ispunjeni;
-
koje su oblasti delovanja visokoškolske ustanove u kvalitativnom smislu
zadovoljavajuće, koje su delimično zadovoljavajuće i koje su nezadovoljavajuće.
-
koji su standardi pri akreditaciji ustanove ispunjeni u celini, koji delimično, a koji
nisu ispunjeni.
Na osnovu Izveštaja recenzentske komisije za akreditaciju visokoškolske ustanove,
potkomisija utvrđuje predlog Odluke o akreditaciji visokoškolske ustanove i dostavlja ga
Komisiji za akreditaciju. U postupku akreditacije Nacionalno akreditaciono telo:
1) izdaje uverenje o akreditaciji visokoškolske ustanove;
2) donosi rešenje kojim se odbija zahtev za akreditaciju.
Na osnovu utvrđenih standrada, kao prvi se utrvđuje cilj visokoškolske institucije što
znači i društvenu opravdanost postojanja visokoškolske ustanove, određuju opšti pravac
njene delatnosti i osnov su za prepoznavanje prioriteta visokoškolske ustanove u budućem
radu.

46Правилник о стандардима и поступку за акредитацију високошколских установа,Правилник је
објављен у "Службеном гласнику РС", бр. 13/2019 од 28.02.2019. године, доступно на :
https://www.nat.rs/, (preuzeto 30.07.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

48
1.2. Ciljeve visokoškolske ustanove, sažeto izražene, utvrđuje organ upravljanja
visokoškolske ustanove i objavljuju se u odgovarajućoj publikaciji ustanove.
1.3. Ciljevi su konkretni, ostvarivi i merljivi u skladu sa raspoložim mogućnostima i
bliže određuju delatnost visokoškolske ustanove.
1.4. Sve aktivnosti visokoškolske ustanove, a posebno razvoj studijskih programa, su u
skladu sa utvrđenim osnovnim zadacima i ciljevima visokoškolske ustanove.
Treba svakako napomenuti da u sistem akreditacije ulaze i sve naučno-istraživačke
institucije koje potiču iz različitih sektora, delatnosti, a u okviru koga se akredituju u fakulteti
kao naučno istraživačke organizacije. To ima izuzetnz vrednost za sane fakutete, jer time u
svom punom obimu ispunjavaju jedan od uslova kvaliteta, a to je sveupupan doprinos
razvoju društva i nauke u celini (tabela 5).
Tabela 5.Akreditovane naučnoistraživačke organizacije do 201847.

Ukupno

Poslovni sektor

Sektor države

Visoko Neprofitni

obrazovanje
sektor

Region

2018
259
94

58

102
5
SRBIJA – SEVER

2018
199
64

55

76
4
Beogradski region

2018
164
56

52

52
4
Region Vojvodine

2018
35
8

3

24
-
SRBIJA – JUG

2018
60
30

3

26
1
Region Šumadije i Zapadne Srbije

2018
34
19

1

13
1
Region Južne i Istočne Srbije

2018
26
11

2

13
-
4.3. Paralela sa akreditacionim processeom u Republici Hrvatskoj

Bolonjska deklaracija je zajednička obrazovna plaforma potpisana u Bolonji 1999.
godine i podrazumeva reformu visokog obrazovanja, koja se prožima kroz obrazovni profil

47Izvor: RepubličkizavodzastatistikuRepublikeSrbije,dostupnona:  http://www.stat.gov.rs/, (pristupljeno
10.09.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

49
Evrope kao zajednice. Republika Hrvatska je 2001. godine potpisala Bolonjsku deklaraciju
prihvativši osnovne ciljeve deklaracije i zejadničlog obrazovnog procesa.
Osnovni prihvaćeni ciljevi su bazirani na prihvatanju i uspostavljanju zajedničkih
diploma, stepenovanih po utvrđenim propisima, alii uvođenje dodatnih diploma, kako bi se
sistem zapošljavanja bazirao na jedinstvenim konkurentskim profilima uz poštovanje ideje
evropskog građanina.
Hrvatski akreditacioni ciklus se odvija u dva osnovna pravca, preddiplomski i
diplomski. Prvi ciklus podrazumeva najmanje tri godine studijskog školovanja i adekvatan
je po stučnosti mnogim evropskim profesijama i potrebnim kvalifikacijama. Nakon
završetka prvog ciklusa moguže j nastaviti sa drugim ciklusom koji je u rangu magisterijuma
ili doktorata, što je i praksa evropskih zemelja.
Bodovni ciklus obrazovanja omogućava mobilnost studenata, koji svoje bodovne
rezultate ostvaruju u okviru fakulteta ali i van njega u okviru doživotnog sistema obrazovanja
koji je kao sistem obrazovanja ravnopravno priznat, ali i veoma rado prihvaćen od strane
studenata.
Mobilnost je jedna od ključnih faktora ovog procesa i veoma je rado prihvaćen od
strane studenata, jer su njihovo rezultati obrazovanja i napredovanja jasno vidljivi mnogim
evropskim istraživačima i naučnim isnstitucijama.
Kako bi se ostvarila što bolja efikasnost realizacije Bolonjskog procesa, neophodno
je stalno praćenje kvaliteta obrazovnih institucija koja je i u Republici Hrvatskoj obavljaju
preko akreditacionog procesa koji se periodično obavlja. Svaki segment obrazovnog procesa
prolazi kroz posebne provere standardnih kvaliteta kako bi instituciju održao u kvalitativnoj
i kvantitativnoj evropskoj sceni.
Kvalitet se proverava u domenu kvaliteta upravljačke strukture organizacije, naučno-
istraživačkom radu, kvalitetu nastanog procesa, stručnog rada i saradnje sa privredom
društva. Praćenje akreditacione prakse u Hrvatskoj se odvija u okviru normi HRN EN ISO
9001:2015, sistema upravljanja kvalitetom i standardima HRN EN ISO 19011:2011 ISO
9001, smernicama za sprovođenje sistama kvaliteta standarda  HRN EN ISO 9000:2015, kao
i osnovnim načelima Bolonjskog procesa kao Evropskog prostora visokog obrazovanja.
Osnovno polazište i počena podloga razvoja akreditacionog postupka jesu Standardi
i smernice za osiguranje kvaliteta na Evropskom prostoru visokog obrazovanja (ESG),
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

50
Zakon o osiguranju kvaliteta u nauci i visokom obrazovanju (NN 45/09), Strategija
obrazovanja, nauke i tehnologije (NN 124/14), Akreditacijske preporuke Agencije za nauku
i visoko obrazovanje u postupku akreditacije i reakreditacije, strateški plan fakulteta, kao i
priručnik o upravljanju kvalitetom koji propisuju univerziteti.
Visokoobrazovanje u Republici Hrvatskoj koje u svom sastavu, prema podacima
Ministarstva znanosti i obrazovanja48 ima fakultete i umetničke akademijesu,a studije
organizuje i izvoditi u okviru akreditacionih standarda, u toku 2018. godine bezelži 119
visokoškolskih ustanova: 8 državnih univerziteta, 2 privatna univerziteta, 68 fakulteta i
umetničkih akademija, 1jedna univerzitetski cenatar, 4 privatna veleučilišta49, 11 javnih
veleučilišta, 22 privatne visoke škole i 3 javne visoke škole.
Sama šema visokog obrazovanja u Hrvatskoj data je na slici 17.

48Ministarstvoznanostiiobrazovanja, RepublikaHrvatska, https://mzo.gov.hr/, (preuzeto 28.08.2019)
49Veleučilište je u okviru Zakonaoznanstvenojdjelatnostiivisokogobrazovanja RepublikeHrvatske, visoka
školazaobavljanjestručnihstudija, odnosnostrukovnihstudija
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

51
Slika 17. Šema Bolonjskog procesa i sistema visokog obrazovanja u Hrvatskoj50

Agencija za nauku i visoko obrazovanje zajedno saPovjerenstvom Akreditacijskog
savjeta51, izradila unapređeni model reakreditacije za drugi ciklus reakreditacije visokog
obrazovanja koji je započeo 2017. godine.
Novi model je usklađen sa izmenjenim i dopunjenim ESG-em, ti uključuje dorađene
standarde za ocenu kvaliteta univerziteta i fakulteta, kao i veleučilišta i visokih
škola.Izrađeni su i usvojeni sledeći dokumenti:
• Standardi za vrednovanje kvalitete univerziteta i fakulteta u postupku
reakreditacije,
• Standardi za vrednovanje kvalitete veleučilišta i visokih škola u postupku
reakreditacije ,
• Postupak reakreditacije,
• Analitički prilog Samoanalizi iz Mozvag-a
• Obrazac za akcijski plan i (ili) izveštaj o realizaciji u II ciklusu reakreditacije
U skladu s novim modelom, sledeći bi se ciklus reakreditacije trebao potpuno posvetiti
posaticanju poboljšanja, prema preporukama za unapređenje kvalitete, proizašlim iz prvog
ciklusa reakreditacije. U tom se kontekstu se visoko pbrazovanje posmatra kao celina, a
njegov kvalitet vrednuje u celini svih njegovih aktivnosti. Novi model reakreditacije
omogućava proveru ključnih i opšteprihvaćenih standarda i ocenu kvalitete, na temelju
izveštaja stručnog akreditacionog tela. Dosadašnji minimalni kvantitativni podaci postaju
ulazni podatak za izveštaj stručnihtela. Na temelju izveštajaAkreditacijski savet donosi
stručno mišljenje o rezultatu provere u postupku reakreditacije. Takvim se pristupom
ključni standardi, koji obuhvataju, dosadašnje minimalne uslove, sa potrebnim proširenjima
iz ESG-a, uključuju u ocenu kvalitete. Rezultat provere, i konačni ishod postupka
reakreditacije zavisi o ispunjenosti ključnih standarda, ali i o ukupnoj oceni kvaliteta.
Standardi su usklađeni sa ESG-om, a ocenu ispunjenosti svakog standarda, kao i
ukupnu ocenu kvalitete kao i preporuke za unapređenje kvaliteta, donosi nezavisno stručno

50 Ministarstvo znanosti i obrazovanja, Republika Hrvatska, https://mzo.gov.hr/, (preuzeto 28.08.2019)
51 Agencija za znanost i visoko obrazovanje, https://www.azvo.hr/hr/vrednovanja/vrednovanja-u-
znanosti/reakreditacija-znanstvenih-organizacija/65-akreditacija-znanost, (preuzeto 28.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

52
relo. Novi model, koristeći se kvalitativnim i kvantitativnim standardima, omogućava
članovima stručnog tela i Akreditacijskom savetu kvalitetno odlučivanje o svakome
pojedinačnom slučaju, pomoću procene u kojoj meri nižo kvalitet pojedinog dela delatnosti
fakulteta narušava njegov ukupni kvalitet.

4.4 Analitički osvrt na akreditacionu praksu

Na samom početku analitičkog i uporednog posmatranja akreditacionog postupka
visokoškolskih institucija u Srbiji i Hrvatkoj, možemo kao početno zapažanje utvrditi da se
obe republike u svom obrazovnom usavršavanju jasno vode utvrđenim standardima i a da ih
sa svakim novim postupkom reakreditacije usavršavaju i dopunjuju. Prihvatanje Bolonjskog
procesa, zahtevao je niz korenitih promena u okviru zakonskih okvira, postupka provere
kvaliteta ali i promene svesti svih zaposlenih u okviru institucija.

Kao prvu stvar koju su svi morali da prihvate jeste povećanje stepena provere naučne
delatnosti nastavnog kadra, osim uobičajene provere u okviru redovnog napredovanja. U
tom cilju bilo je potrebno razviti sopstvene naučne i stručne časopise, koji će biti
transparentniji za sve u okviru Boljnjskog procesa ali i šire. Tako se na osnovu analize, iz
javno dostupnih kataloga, nailazi na podatak o broju pokrenutih naučnih časopisa, svezaka i
naučnih monografija od međunarodnog znaćaja, od početka primene akreditacionog
postupka, koji su preko linkova javo dostupni za sve korisnike (slika 18).

Slika 18.Broj pokretanja i javno dostupnih naučnih radova

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

53
Dalja analiza akreditacionog postupka može se pojedinačno sagledati kroz pojedine
standarde kako bi se prikazao akreditacioni razvojni put obe države. Najpre možemo
posmatrati standard u okviru osnovnih zadataka i ciljeva visokoškolske ustanove. U tok
kontekstu bitno je naglasiti da je rad ovih institucij u obe države u potpunost usklađen sa
zakonima o visokom obrazovanju, da je postavljena misija obrazovanja usklađena sa
postavljenim prioritetima, a sve to možemo sagledati kroz neke ostvarene osnovne zadatke:
• Prenošenje naučnih i stručnih znanja iz svih nazčnih i umetničkih oblasti;
• Razvijanje i unapređenje nauke, kroz interdisciplinaran rad naučnika različitih
profila;
• Obezbeđivanje naučnog i stručnog podmlatka;
• Pružanje mogućnosti pojedincima da pod jednakim uslovima steknu visoko
obrazovanje i da se obrazuju tokom čitavog života;
• Pružanje doprinosa stvaranju pretpostavki za izgradnju društvenog znanja;
• Zadovoljenje potreba korisnika.
Osvarivanje ovih ciljeva i zadataka, dobra je osnova za analizu drugog standarda a
to je planiranje i kontrola. Ovaj standard se postepeno realizovao jer je primećeno da su obe
države, u samom postupku akreditacije, stalno tragale za novim oblicima kontrole kroz
formiranje akreditacionih tela, komisija na svim nivoima do najviših nacionalnih tela za
proveru kvaliteta obrazovanja. Svaki stepen kontrole, od početnih fakultetskih komisija do
nacionalnih tela, imaju istu misiju, proveru i unapređenje rada visokoškolskih institucija.
Kolika je uloga svih pojedinačnih tela za proveru, govori i podatak da su pojedine
visokoškolske institucije proverom gubile akreditaciono pravo, odnosno da neke nisu ni
dobijale samim tim dozvolu za rad. Tako je u Republici Hrvatskoj u toku trajanja Bolonjskog
procesa ukupno šest univerziteta ostalo bez akreditacije, koja im zahvaljujući blokadi rada
Agencije,dozvola još nije produžena52. Kada je reč o pdacima iz Republike Srbije, postoji
podatak da akreditaciju, a time i dozvolu za rad nemaju gotovo 100 fakulteta, a da
akreditaciju imaju svi univerziteti i 119 fakulteta i visokih strukovnih škola53.

52 Ministarstvo znanosti i obrazovanja, Republika Hrvatska, https://mzo.gov.hr/, (preuzeto 28.08.2019)
53 Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Republike Srbije, http://www.mpn.gov.rs/wp-
content/uploads/2017/12/Akreditovani-fakulteti-i-univerziteti.pdf, (preuzeto 28.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

54
Kao treći standard koji podrazumeva organizaciju i upravljanje, uočena je bitan
napredatk jer se sadašnji sistem organizacije bazira na jasnim podelama dušnosti, ali i
slobodnog formiranja posebnih organizacinih jedinica, centara i upravljačkih struktura koja
mogu biti podeljene po segmentima naučne i stručne delatnosti. Tako je sada moguće
poslovanje pojedinačno većeg broja prodekana, pojedinačnih centara koji su usmereni na
posebno stručno usvaršavanje i doživotno učenje, kao  organizacionih jedinica koje imaju
svoje posebne delatnosti poslovanja. Svaki pojedinačni segment je organizaciono povezan i
ostvaruje zajednički cilj a to je edukacija korisnika u okviru i van ustanove.
Posebno važan standard u akreditacionom postupku jesu studije i razvoj studijskih
programa. Univerziteti i fakulteti su sada slobodni u formiranju svojih studijskih programa,
za koje je neophodno obezbediti pre svega stručni kadar i materijalne uslove. Ono čega se
svi moraju pridržavati jeste bodovni sistem predmeta koji će biti ekvivalentan istim ili
sličnim studijskim programima na drugim fakultetima uključenih u Bolonjski proces. To je
sada i prava susština samog procesa, mobilnost studenata sa sistemom prenosa bodova sa
različitih fakulteta. Zato je prilikom formiranja svakog studijskog programa neohodno
uskladiti predmete, nastavne programe i sadržaje sa već postojećom istim ili sličnim
studijskim programima. Kako to izgleda u praksi najbolje možemo prikazati na slici 19, gde
su izloženi podaci o samoj mobilnosti studenata u okviru studijskih programa. Podaci su
zajednički za obe države.

6%

21%

73%

Slika 19. Mobilnost studenata u okviru studijskih programa

Na osnovu prikazane slike možemo videti da je 73% studenata Hrvatske i Srbije bilo
uključeno u neki vid mobilnosti studija, da je 21% studenata zainteresovano za mobilnost a
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

55
da svega 6% nije bilo uključeno ali nije ni zainteresovano za pokretanje u okviru studija. To
možemo objasniti i nedovoljnom edukacijom samih studenta u to šta je mobinost i šta ona
za njih znači, Pre svega, bitno je naglasiti da svaka studentska aktivnost na svom ili nekom
drugom fakultet može da im omogući bodovno napredovanje, svaka radionica, seminar ili
master klas, takođe prikazuje njihovu mobilnost. Osim toga postoje i veliki broj
međunarodnih i evropskim projekata koji se stalno ponavljaju i koji su upravo namenjeni
studijama i mobilnost studenata. Jedan od najpoznatijih i najadekvatnijih jeste projekat
ERASMUS54.
Standard koji propisuje naučnoistraćivački i umetnički rad je svrstan u onu vrstu
standarda kojim se obezbeđuje stalni društveni i naučni doprinos zajednici i opštoj naučnoj
sceni. Tu se između ostalog svrstava i ranije navedeni podatak o naučnim i stručnim
časopisima, zatim je usmeren je na osnovna, razvojna i primenjena istraživanja u oblasti
humanističkih, društvenih nauka, tehničkih i tehnolođkih nauka, u okviru naučnih oblasti
teorije umetnosti i medija, digitalnih umetnosti i novih tehnologija. Svaki segment ovih
oblasti u skladu je sa studijskim programima fakulteta i kroz akreditacioni postupak
neophodno je da pokažu u kojim su oblastima i koliko ispunili poštovanje ovog standarda.
To je jedan od zahtevnijih segmenata ali je svakako uz kontinuaran rad veoma ostvarljiv jer
daje značajno veliki doprinos za svako segment društvenog razvoja. Kroz ovaj standard se
pokazuje koliko je sam fakultet spreman da svojim napredovanjem utiče na različite naučne
i društvene tokove na nacionalnom i globalnom nivou. Takođe je veoma poželjno da se kroz
ovaj rad, a  u okviru nastavnog i edukativnog programa uključuju i sami studenti jer je to i
svrha samog procesa visokog obrazovanja.
O tome koliki značaj i udeo ima sam naučno istraživački rad možemo ilustrovati i
primerom (slika 20) koji je pokazao koliko je sama primena novog načina studiranja, već u
prvoj godini studija pokazala kod nas, a takav porast beleži u Republika Hrvatska u samom
začetku primene novog sistema studija i provere kvaliteta.

54ERASMUS, https://erasmusplus.rs/category/obrazovanje/, (preuzeto 29.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

56

Slika 20. Naučnoistraživačke aktivnosti u procesu akrediacije55

Standardizacija akreditacionog postupka podrazumeva i veoma jasna pravila kada su
u pitanju zaposleni i to u okviru nastavnog i nenastavnog osoblja. Naime, jasno je precizirano
koliko je svaki fakultet u obavezi da obezbedi dovoljan i minimalni broj zaposlenih u okvriru
nastave ali i vannastave za obavljanje posebnih poslova. To se pre svega određuje na osnovu
broja studenata na svim godinama studijskih programa. Sama stručnost zaposlenih mora
takođe odgovarati standardima jer je to jedini garant obezbeđenja kvaliteta visokog
obrazovanja.
Tu se samim tim nameće i novi standard koji zauzima posebno mesto a o su studenti. U
okviru akreditacionog programa mora biti upisano dovoljni broj studenata na svakom
studijskom programu. Zatim visokoškolska ustanova neprekidno i sistematski prati uspeh
studenata i njihovo napredovanje na svakom od studijskih programa koje izvodi i preduzima
mere podrške u slučaju nezadovoljavajućeg uspeha studenata. Uspešnost studenta u
savladavanju pojedinog predmeta neprekidno se prati i vrednuje tokom izvođenja nastave.
Ukupna ocenastudenta na jednom predmetu se sastoji od ocene koju je student dobio za

55 Preuzeta slika, Konferencija bolonjski proces u Srbiji: prva godinaprimene
zakona,https://www.slideserve.com/umed/konferencija-bolonjski-proces-u-srbiji-prva-godina-primene-
zakona-o-visokom-obrazovanju, (preuzeto 28.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

57
predispitne obaveze i za pokazano znanje na ispitu. Minimalno učešće ocene koju student
dobija tokom nastave u ukupnoj oceni je 30%, a maksimalno 70%.  Na osnov ovih
pokazatelja i analize standarda u Hrvatskoj i Srbiji, primećeno je da je sve veće angažovanje
nastavnog kadra za postizanje što boljih rezultata studenata. Kada uradimo uporednu analizu
podataka prema izveštajima oba ministarstva, dobijamo rezultate koji pokazuju visok udeo
aktivnog učešća studenata u sam proces realizacije nastavnog progama, koji se sprovodi kroz
praktičan i stimulativni rad. Tako je sada u 78% nastave uključen praktičan rad, dok se 21%
nastave odvija na klasični teorijski rad sa studentima. Ostaje kao posebno, nedovoljno
razrađen  segment nastave, učenje na daljinu, gde se u Republici Hrvatskoj odvija u 25%  a
u Srbiji tek je u razvoju sa 9%.
Kako bi se sam proces nastave odvija nesmetano, neophodno je da standard koji se bavi
proverom kvliteta opreme i prostora bude ispunjen u potpunosti. U okvori ovog standarda
propisano je koja je sve nephodna oprema za svaki od fakulteta i koliki prosotor mora da
ima svaka od ovih institucija, gde se takođe prema broju studenata određuje i sama površina.
Tu je malo drugačija situacija u navedenim državama, jer i ako su fakulteti uspeli da
obezbede izvesne prostorne strukture u Republiic Srbiji je malo namenski graženih fakulteta,
dok se u Republici Hrvatskoj dosta ulagalo u ovaj standard.

Za nesmetan rad studenata i realizaciju nastavnog plana,  okviru akreditacije
potrebno je obezbediti adekvatnu fakultetsku biblioteku, sa adekvatnom udžbeničkom
literaturom i informatičkom opremom kao podrškom nastavnog procesa. Standard prorpisuje
tačan broj bibliotečkih jedinica za svaki studijski program, kao i broj udžbeničke literature.
Tu uglavnom nema velikih odstupanja u okviru standarda, jer je izdavačka produkcija samih
fakulteta dovro razvijena, ali i opšta nacionalna koja može da pokrije svaki studijski
program. Takođe, dostupnost strane literature je sada veoma liberalna, pa je i nabavka takve
literature veoma olakšana.

Ono što se posebno kod akreditacije pokazuje kao značajnim standardom jesu
unutrašnji mehanizmi osiguranja kvaliteta. Fakultet sprovodi u praksi utvrđenu strategiju
obezbeđenja kvaliteta a u tom cilju preduzima potrebne aktivnosti za realizaciju strategije i
preduzima mere za otklanjanje uočenih nepravilnosti. Fakultet posebno prati kvalitet
izvođenja nastave (23%), obavljanja ispita (27%), uspešnost studenata u studiranju u celini
i na pojedinačnim predmetima (21%), kvalitet udžbenika (17%),  i preduzima potrebne mere
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

58
za otklanjanje uočenih nedostataka (14%), što pokazuje  uporedna analiza Srbije i Hrvatske
gde dolazimo do značajnih podataka o udelu svake provere kvaliteta u okviru akreditacionog
procesa (slika 21).
Takođe, studenti imaju aktivnu ulogu u donošenju i sprovođenju strategije obezbeđenja
kvaliteta. Posebno je značajna ocena kvaliteta nastavnog procesa koja se utvrđuje
anketiranjem studenata, a samovrednovanje je sastavni deo strategije obezbeđenja kvaliteta.

Slika 21. Provera kvaliteta uporednom analizom Republike Hravtske i Republike Srbije56

Poslednja dva standarda izvori finansiranja i javnost u radu na svoj poseban način
imaju značajno mesto u procesu akreditacije. Iszvori finansiranja su svakako značajan
momenat u funkcionisanju fakulteta, ali njihova finansijska struktura upravo zavisi od broja
studenata. To se posebno uočava kod državnih fakulteta gde se na osnovu odobrnih
budžetskih mesta obezbeđuju i materijalna sredstva za rad. Fakultetima je data velika
mogućnost da sopstvenim radom, kroz naučne i umetničke projekte obezbede značajna
sredstva za rad. U velikoj meri su fakulteti u obe države uspele da prepoznaju ovu svoju
šansu pa su na osnovu toga 86%finansijskih sredstava u Republici Hrabtskoj fakulteti uspeli
sami da obezbede ova sredstva, a nešto manji procenat 69% to su učinili fakulteti u Republici
Srbiji.
Javnost u radu je novina za sve fakultee i zakonima je jasno preciziran ovaj standard
koji mora da prati transparentnost rada. To u praksi zapravo znači da svi zakonski i pravni
akti institucije, kao i posebni pravilnici koji su neophodni za rad mora da budu javno
dostupni svakom zainteresovanom korisniku. Tu se pre svega misli na Statute, Pravilnike o
upisu i načinu studiranja, bodovanja, ocenjivanja ali i drugi zakonom propisani pravilnici.

56Obrazovanje. Preuzeto sa: https://slideplayer.com/slide/14750941/
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

59
Takođe, kao posebno važan javni dokument mora biti javno istaknuto rešenje o akreditaciju
ustanove i svih studijskih programa, kako bi budući i sadašnji studenti mogli da imaju jasno
saznanje o sprovedenoj proceduri provere kvaliteta rada visokoškolske institucije.
Na kraju treba naglasiti da se nakon sprovođenja akreditacije visokoškolskih
ustanova u Republiici Hravatskoj i Republici Srbiji, vidi jasna razlika u starim i novim
zakonksim odredbama i u samoj strukturi studiranja, a gde obe države, u svakom pogledu
prave veliki iskorak u poštovanju i sprovođenju standarda (slika 22).

Slika 22. Struktura starog i novog zakona studiranja57

57Konferencija bolonjski proces u Srbiji: prva godina primene
zakona,https://www.slideserve.com/umed/konferencija-bolonjski-proces-u-srbiji-prva-godina-primene-
zakona-o-visokom-obrazovanju

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

60

ZAKLJUČAK
Proces globalizacije je zahvatio svaki segment društenog razvoja, a obrazovanje kao
jedan od glavnih nosioca i pratećih činioca tog procesa, neophodno je da stalno prati nove
zahteve i usaglašava svoje upraavljačke kvalitete. Svaki kvalitet je moguće ostvariti ako se
poštuju i uvode standardi koji su propisani u okvur svetske, evropske i nacionalne strategije
razvoja.
Visoko obrazovanje u tom pogledu treba da prati svoje obrazovne tokove i standarde
koje će mu omogućiti da na tržištu, gde postoje veliki broj visokoškolskih institcija, pronađe
najadekvatnije organizacione i nastavne aktivnosti koje usklađene sa standardima kvaliteta
daju prednost i obrazuju kadarove za budućnost.
Tu se otkriva i prava vrednost visokoškolske institucije, koja na taj način ima
persepektivu a u okviru međunarodnog akademskog prostora, uz proveru kvaliteta, dobija
priznanja u obliku sertifikata, prestižno objavnjenih listi najkvalitetnijih institucija, što
svakako znači i mogućnost dugoročnog opstanka.
Kako je sam proces uvođenja, primene i praćenja uvedenih standarda fazno određen,
sa unapred jasno određenim smernicama, svaka institucija treba da u okvur svog
menadžmenta unapred planira sprovođenje ovih standarda, a zatim da kroz stalno praćenje i
merenje provere kvaliteta teži unapređenju i otklanjanju otkrivenih nedostataka. To je jedan
čitav proces i mehanizam koji uključuje timski rad svih zaposlenih, ali i jasno definisan
menadžerski kadar koji će sveki segment pratiti i nadgledati.
Praaćenjem kroz praktičnu primenu u našem okruženju, primećujemo da se
visokoškolske institucije uglavnom oslaljaju na sopstveni kadar unutar institucije, a da se
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

61
profesionalni menadžerski kadar u ovom segmentu malo angažuje. Možda je u budućnosti
potrebno razlišljati o angažovanju profesionalnog menadžerskog kadra koji će ceo ovaj
proces standardizacije i provere kvaliteta visokog obrazovanja sprovesti na stučni način.
Evidentiranjem rezultata istraživanja koji su dobijeni neposrednim praćenjem
izveštaja akreditacionih tela, mogu se izdvojiti pojedini pokazatelji koji ukazuju na
postepenu uspešnu usklađenost sa propisanim standardima. To se posebno primećuje sa
primenom drugog akreditacionog ciklusa u obe države, kada su i sami zakonski propisi i
pravilnici usklađeniji sa Bolonjskim procesom.
Samo uvođenje akreditacione provere kvaliteta je od višestruke važnosti kako za sam
sistem obrazovanja tako i za celokupni društveni razvoj. Dobijeni rezultati pokazuju na neke
osnovne elemente visokog obrazovanja, posebno u sferi razvoja i praćenja savremenih
društvenih i naučnih dostignuća, ali i socioekonomskih fakotra koji mogu biti od posebne
važnosti za razvoj visokog obrazovanja.
Budući da akreditaciona tela imaju prava i obavezu neprekidnog profesionalnog
praćenja unapređenja i usavršavanja svojih visokoškolskih ustanova u okviru stručnih
sposobnosti, kroz odgovarajuće aktivnosti, donosilac odluke o akreditaciji na osnovu
rezultata identifikuje potrebe za daljim usavršavanjem zaposlenih i angažovanih, ali i donosi
odluku o planu i programu utvrđujući sve potrebne smernice za njegovo realizovanje.
Planom se predviđaju odgovarajuće kategorije zaposlenih za obuku, oblici i metode
obuke, ciljevi, način organizovanja i sprovođenja pojedinih vidova obuke, vreme trajanja,
način evaluacije realizovanih obuka. Naravno, pri tom planiranju ideja vodilja bi bila
činjenica da je ključna aktivnost provera kvaliteta postupka donošenja konaćne odluke i
ocene o akreditaciji ustanove.

Svaka zadata smernica je dobar pokazatelj na kakvom je putu sama institucija
obrazovanja i da li i u kolikoj meri sprovodi zadate standarde. Opšta ocena na osnovu datih
paralelnih istraživanja pokazuje da su u obe države u velikoj meri ispoštovani svi postavljeni
standardi a sam rezultst je veliki broj dobijenih akreditacionih dozvola za rad.

Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

62

LITARATURA:

1. 12 strateških indikatora kvaliteta, dostupno na:
https://slideplayer.com/slide/14797552/, (preuzeto 14.09.2019)
2. Academic
Ranking
of
World
Universities
–
ARWU,http://www.shanghairanking.com/, (preuzeto 10.08.2019)
3. Agencija za znanost i visoko obrazovanje,
https://www.azvo.hr/hr/vrednovanja/vrednovanja-u-znanosti/reakreditacija-
znanstvenih-organizacija/65-akreditacija-znanost, (preuzeto 28.08.2019)
4. Bolonjski process i visoko obrazovanje u Nemačkoj. Preuzeto sa:
http://www.trend.uns.ac.rs/stskup/zbor_03/Radovi/t1-5.pdf (30.07.2020)
5. Council of Europe, Higher Education and Research,
6. https://www.coe.int/t/dg4/highereducation/EHEA2010/BolognaPedestrians_en.asp
#P132_13851, (preuzeto 10. 08.2019)
7. ERASMUS, https://erasmusplus.rs/category/obrazovanje/, (preuzeto 29.08.2019)
8. Janovac, J, Vukajlović, Đ, Stojanović, K. : Primena koncepta integrisanog sistema
menadžmenta u visokoobrazovnoj ustanovi, у: Tehnika – kvalitet IMS,
standardizacija i metrologija, 15 (2015) 5, стр. 893-899, доступно: https://scindeks-
clanci.ceon.rs/data/pdf/0040-2176/2015/0040-21761505893J.pdf,
(преузето
27.08.2019)
9. Heleta, M. N., (2010), TQM Model iizvrsnosti i integrisani menadžment sistemi,
Zavod za udžbenike, Beograd.
10. Jeličić, M. Mogućnost primjene totalnog upravljanja kvalitetom (TQM-a) u
visokom obrazovanju, str. 8, доступнона:
https://www.academia.edu/10640967/Mogu%C4%87nost_primjene_totalnog_upra
vljanja_kvalitetom_TQM-a_u_visokom_obrazovanju, (преузето 10.09.2019)
11. Kirin. S, Janovac. T. (2012) „Prednost primene standarda ISO 9004
usektoruvisokogobrazovanja“, u: Zbornikradova, Evropskanedeljakvaliteta, JUSK,
Fakultet tehničkih nauka, NoviSad.
12. Konferencija bolonjski proces u Srbiji: prva godina primene
zakona,https://www.slideserve.com/umed/konferencija-bolonjski-proces-u-srbiji-
prva-godina-primene-zakona-o-visokom-obrazovanju, (preuzeto 28.08.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

63
13. Lazić, M. : Sistem kvaliteta - QMS u visokom obrazovanju, u: 34. Nacionalna
konferencija o kvalitetu, Festival kvaliteta 2007, Kragujevac, 08-11. maj 2007,
dostupno na: http://www.cqm.rs/2007/pdf/34/05.pdf,(preuzeto 23.08.2019)
14. Lazetić, P.Istorijat i struktura bolonjskog procesa,  dostupno
na:http://bolonjska.50webs.com/Istorijat.html, (preuzeto 13.09.2019)
15. Maksimović R, Ćosić I, Kovačević I., Katić V., Hodolič J.: Iskustva u primeni
standarda ISO 9000 u obrazovnim insitucijama, у: XIskupTrednovi razvoja : Šta
donosi novi zakon o viskom obrazovanju, Kopaonik, 07.-10.03.2005, доступно на:
http://www.trend.uns.ac.rs/stskup/trend_2008/radovi/Tema1/T1-4.pdf, (преузето
26.07.2019)
16. Međunarodna organizacija za standardizaciju, http://iso.org.rs/iso-medunardna-
organizacija-za-standardizaciju/,(preuzeto 26.08.2019)
17. Ministarstvo znanosti i obrazovanja, Republika Hrvatska, https://mzo.gov.hr/,
(preuzeto 28.08.2019)
18. Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Republike Srbije,
http://www.mpn.gov.rs/wp-content/uploads/2017/12/Akreditovani-fakulteti-i-
univerziteti.pdf, (preuzeto 28.08.2019)
19. Međunarodna organizacija za standardizaciju, http://iso.org.rs/iso-medunardna-
organizacija-za-standardizaciju/,(preuzeto 26.08.2019)
20. Mrkalj R, Mrkalj B, Mrkalj M.:(2012). “Menadžment obrazovanja“, u:
Međunarodna naučna konferencija menadžment 2012, Mladenovac.
21. Nacionalni okvir kvallifikacije.
http://nsvo.etf.rs/Nacionalni%20okvir%20kvalifikacija%20Srbije.pdf, (preuzeto
23.08.2019)
22. Obrazovanje. Preuzeto sa: https://slideplayer.com/slide/14750941/ (30.07.2020)
23. PDCA krug (Demingov krug)
24. http://www.svijet-kvalitete.com/index.php/upravljanje-kvalitetom/948-pdca-krug,
(преузето 25.08.2019)
25. Perušić, M., Jotanović, M. , Gligorić, M., Tadić, G., Marković, N. Osiguranje
kvaliteta u visokom obrazovanju-put ka prostoru evropskog visokog obrazovanja,
dostupno na:
https://www.researchgate.net/profile/Nenad_Markovic3/publication/325871642_Os
iguranje_kvaliteta_u_visokom_obrazovanju_-
_put_ka_prostoru_evropskog_visokog_obrazovanja_Higher_education_quality_ass
urance_-
_towards_the_European_Higher_Education_Area/links/5b2a37dca6fdcc72db4c88f
8/Osiguranje-kvaliteta-u-visokom-obrazovanju-put-ka-prostoru-evropskog-
visokog-obrazovanja-Higher-education-quality-assurance-towards-the-European-
Higher-Education-Area.pdf?origin=publication_detail, (preuzeto 13.09.2019)
26. Proces menadžmenta rizikom u ISO 31000: 2018. Preuzeto sa:
http://www.cimlss.rs/lean-i-razmisljanje-bazirano-na-riziku-u-standardu-iso-
90012015/ (30.07.2020)
27. Principi upravljanja kvalitetom prema ISO 9001 standardu, dostupno na:
https://www.tehnologijahrane.com/enciklopedija/principi-upravljanja-kvalitetom-
prema-iso-9001-standardu, (preuzeto 14.09.2019)
Akreditacija visokoškolskih ustanova i studijskih programa u Republici Srbiji

64
28. Quality Managment System, https://asq.org/quality-resources/quality-management-
system, (преузето 24.08.2019)
29. RevidiraniEvropskistandardiismjerniceodobreniodstraneMinistarskekonferencijeuJ
erevanu, dana 14. i 15. maja 2015. godine,
https://www.heaars.com/images/af/esg_jerevan.pdf, (преузето 23.08.2019)
30. Republički zavod za statistiku Republike Srbije,dostupno na:
http://www.stat.gov.rs/, (pristupljeno 10.09.2019)
31. Raanan, Yossi , Risk Management in Higher Education - Do We Need it?, dostupno
na:https://www.researchgate.net/publication/260386067_Risk_Management_in_Hi
gher_Education_-_Do_We_Need_it, (preuzeto 13.09.2019)
32. Standardi za menadžment kvalitetom. Preuzeto sa:
https://www.slideshare.net/prcommunication/pregled-standarda-kvaliteta
(30.07.2020)
33. Sistemi menadžmenta kvalitetom : Osnove i rečnik,доступно на:
https://www.nb.rs/view_file.php?file_id=301, (преузето 25.08.2019)
34. Total Quality Managment , https://managementhelp.org/quality/total-quality-
management.htm, (преузето 24.08.2019)
35. Turajlić, S. : Bolonjski proces u Srbiji, стр 8, у: IX Skup Trednovi razvoja :
Bolonjski proces i tehnički fakulteti, Kopaonik, 06.06.2003, доступно на:
http://www.trend.uns.ac.rs/stskup/zbor_03/Radovi/u-1.pdf, (преузето 28.08.2019)
36. Topisirović, Lj.,TrocikličnisistemstudijasremaBolonjskomprocesu,dostupnona:
http://bolonjska.50webs.com/Trociklicni_sistem.html, (preuzeto 29.08.2019)
37. Dželetović S. (2011), Uspostavljanjeiproverasistemamenadžmentakvalitetom, VŠSS
– Beogradskapolitehnika, Beograd.
38. Vukasović, p. (2012). Bolonja i evropsko visoko obrazovanje – izjava,
prostor,proces, u: Strani pravni život, br. 1/2012, str.239-264.
39. Правилник о стандардима за акредитацију високошколских установа,
http://nsvo.gov.rs/wp-content/uploads/2017/09/Pravilnik-o-standardima-za-
akreditaciju-visokoskolskih-ustanova.pdf, (преузето 26.08.2019)