Informaciono-komunikacione tehnologije;uprava;zlostavljanje;društvene mreze;zapošljavanje;ljudski resursi.;Information and communications technologies;administration;abuse;social media;employment;human resources;info:eu-repo/classification/udc/331.1

ZAJEDNIČKE MASTER AKADEMSKE / MAGISTARSKE STUDIJE
MENADŽMENT U UPRAVI
(Joint degree)

                                                ZAVRŠNI RAD
                    Tema: Zlostavljanje na radu u upravi
putem informaciono-komunikacionih tehnologija

Mentor:
Prof. dr. Djordje
Krivokapić

Student:
Jovana Vuksanov
Br. indeksa: 2018/4719

                                                      Beograd, 2020.

 SADRŽAJ

            UVOD ...............................................................................................................1
               Razvoj i uticaj IKT na savremeno društvo..................................................................................2
               Pojam i ekspanzija IKT...............................................................................................................3
               Socijalni uticaji IKT....................................................................................................................6
               Uticaji IKT na poslovanje, ekonomiju i poslovno okruženje......................................................8

1. PRIMENA IKT U UPRAVI ............................................................................10
1.1 reforma javog sektora i novi javni meadžment .....................................................................11
1.2 mogućnosti primene IKT u javnoj upravi ..............................................................................19
1.3 efekti primene IKT u javoj upravi ..........................................................................................23

2. ZLOSTAVLJANJE NA RADU U UPRAVI ....................................................25
2.1 Definisanje i pojavni oblici zlostavljanja ................................................................................25
2.2 Uzroci i procesi zlostavljnja na radu .......................................................................................30
2.3 Individualne, ogranizacione i društvene posledice zlostavljanja ............................................31
2.4 Zlostavljanje na radu ...............................................................................................................33

3. KORIŠĆENJE IKT ZA ZLOSTAVLJANJE U OKVIRU UPRAVE ...........34
3.1 Sajber zlostavljanje kao novi oblik zlostavljnja ......................................................................35
3.2 Sličnosti i razlike sajber i klasičnog zlostavljanja na radu ......................................................36

4. ISTRAŽIVANJE STAVOVA O MOGUĆNOSTIMA KORIŠĆENJA
 IKT NA POJEDINE OBLIKE ZLOSTAVLJANJA......................................37
4.1 Problem istraživanja ...............................................................................................................37
4.2 Predmet istraživanja................................................................................................................38
4.3 Ciljevi istraživanja ..................................................................................................................38
4.4 Istaživačka pitanja ..................................................................................................................39
4.5 Naučne metode........................................................................................................................39
4.6 Očekivani doprinos- značaj istraživanja..................................................................................39
4.7 Opis metodologije....................................................................................................................39

5. REZULTATI ISTRAŽIVANJA………………………………..……………..41
ZAKLJUČAK…………………………………………………………………..63
            Literatura……………………………………………………………………….65

Spisak slika I tabela

Slika 1: Dostignuti nivo planiranih ciljeva Digitalne Agende
http://ec.europa.eu/digital-agenda/en/scoreboard
Slika 2. Komunikacija u elektronskoj vladi
Slika 3:  Četiri faze razvoja e-vlade
Slika4:  Mobing
https://tse3.mm.bing.net/th?id=OIP.GIAc7GfJE3KdiOZU3mryIQEsCs&pid=15.1&P=0&w=302
&h=174
Slika 5: Posedovanje ličnog računara
Slika 6: Svrha korišćenja računara
Slika 7: Najučestalija komunikacija
Slika 8: Vidljivost profila
Slika 9: Podaci koji se dele preko društvenih mreza
Slika 10: Korišćenje računara kod kuće za obavljanje posla
Slika 11:Korišćenje računara na poslu u private svrhe
Slika 12: Komunikacija sa kolegama I rukovodiocima putem elektronske pošte
Slika 13: Mišljenje o zloupotebi računara
Slika 14: Mišljenje o promeni posla
Slika 15: Načini zloupotrebe računara
Slika 16: Da li poznajete nekoga ko zloupotrebljava računar

Slika 17: Dobijanje neprikladnih poruka
Slika 18: Dobijanje neprikladnih poruka od kolega
Slika 19: Da li ste bili zrtva mobinga
Slika 20: Da li ste prijavili zlostavljanje na poslu
Slika 21: kome ste se obratili u vezi mobonga
Slika 22: Odgovor na prituzbe o mobingu
Slika 23: Da li ste prevazišli zlostavljanje
Slika 24: Na koji način ste prevazišli zlostavljanje

Tabela1: Nacionalne strategije i politike zemalja Zapadnog Balkana
Tabela 2: (prema Dr. Drenka Vuković)
Tabela 3: Posedovanje ličnog računara
Tabela 4: Svrhe korišćenja računara
Tabela 5: Najučestalija komunikacija putem društvenih mreža
Tabela 6: Učestalost korišćenja računara na poslu
Tabela 7: Vidljivost profila na društvenim mrežama
Tabela 8: Podaci koji se dele preko društvenih mreža
Tabela 9: Korišćenje računara kod kuće za obavljanje posla
Tabela 10: Korišćenje računara na poslu u private svrhe
Tabela 11: Komunikacija sa kolegama I rukovodiocima putem elektronske pošte
Tabela 12: Mišljenje o zloupotrebi računara

Tabela 13: Mišljenje o promeni posla
Tabela 14: Načini zloupotrebe računara
Tabela 15: Da li poznajete nekoga ko zloupotrebljava računar
Tabela 16: Dobijanje neprikladnih poruka
Tabela 17: Dobijanje neprikladnih poruka od kolega
Tabela 18: Da li ste bili žrtva mobinga
Tabela 19: Prijava mobinga
Tabela 20: Kome ste se obratili
Tabela 21: Odgovor na prijavu mobinga
Tabela 22: Da li ste prevazišli mobing
Tabela 23: Na koji način ste prevazišli zlostavljanje

Skraćenice:
IKT- Informaciono komunikaciopne tehnologije
NJM- Novi javni menadžment

Apstrakt
Informaciono-komunikacione tehnologije koriste se u brojnim oblastima i sferama rada i života.
Uprava je područje u kome su ove tehnologije u velikoj upotrebi, što doprinosi poboljšanju njenog
rada, efikasnosti i boljoj komunikativnosti. Ne retko njihova upotreba ima i negativne posledice.
Ovaj rad će se baviti istraživanjem korišćenja informaciono-komunikacionih tehnologija za
zlostavljanje na radu. Pored uvodnog i zaključnog dela rad će obuhvatiti još 4 poglavlja: 1) primena
IKT u upravi; 2) zlostavljanje na radu (pravni, etički i psihološki aspekti) 3) korišćenje IKT za
zlostavljanje u okviru uprave i 4) istrazivanje stavova o mogućnostima korišćenja IKT na pojedine
oblike zlostavljanja.
Rad ima za cilj da identifikuje oblike I načine zlostavljanja na radu u upravi upotrebom IKT I da
kroz sprovedeno istrazivanje ukaze na stavove I reakcije zaposlenih u upravi o zlostavljanju na
radu upotrebom IKT, kao I da iznese procenu rizika od ovog oblika zlostavljanja.
Ključne reči: Informaciono-komunikacione tehnologije, uprava, zlostavljanje, društvene mreze,
zapošljavanje, ljudski resursi.

Abstract
Information and communications technologies are used in many areas and spheres of everyday life
and work. Administration is the field in which these technologies are in great use, and that leads
to the improvement of the quality of the administrations bussines, efficacy and its better
communication. Not rarely the usage of these technologies have negative consequences. This work
will research and investigate the usage of information and communications technologies as a tool
for labor abuse. Along with the introduction and conclusion this work will consist of four chapters:
1) The use of ICT in administrations; 2) Labor abuse (legal, ethical and psychological aspects); 3)
Usage of ICT as a tool for labor abuse inside an administration and 4) Investigation of the stances
for the possibilities of the usage of ICT on specific forms of abuse.
This work has the goal to identify the forms and ways of labor abuse made from the usage of ICT
and with its conducted investigation to indicate the stances and reactions of the emploees of the
administration about the usage of ICT for the purpose of labor abuse , as well as to point out the
possible risks from the usage of this form of abuse.

Key words: Information and communications technologies, administration, abuse,  social media,
employment, human resources
1

UVOD
Jedan od glavnih ciljeva informaciono-komunikacionih tehnologija je da olakša život učineći
komunikaciju bržom, dostupnom širom sveta, da poboljša efikasnost u poslovanju.
Srbija je zemlja u tranziciji, suočena sa intenzivnim reformama u svim delatnostima.
Modernizacija javne uprave je od velikog značaja za rad i razvoj uprave. Implementiranje
informaciono komunikacionih tehmologija je osnovni korak za provođenje reformi i pribižavanje
Evropskim standardima. Međutim sa pojavom  novih tehnologija dolaze i novi problemi, pa tako
tradicionalni oblik zlostavljanja na poslu poprima nove oblike i naziva se sajber zlostavljanje.
Kako bi pojasnili taj pojam  prvo cemo se osvrnuti na tradicionalni oblik zlostavljanja. Mobing
predstavlja glavni problem zaposlenih i ugrožava ljudska, pa i životna prava. Reč mobing nastala
je od engleskog glagola „ To mob“ ( nasrnuti u masi, bučno navaliti na nekog ) i imenice „mob“ u
prevodu rulja, gomila i izraza „mobbish“ što znači prostački, vulgaran, grub. Iz samog značenja
reči okvirno nam je jasno šta mobbing predstavlja, ali kako bi ga što bolje  pojasnili daćemo i
nekolikom definicija. Mobing se može definisati kao specifičan oblik ponašanja u kom pojedinac
ili grupa ljudi psihički zlostavlja drugu osobu, ugožavajući njen ugled, dostojanstvo i integritet.
Mobing se uglavnom vrši sistematično, jednom  nedeljno i traje oko 6 meseci, a prođe i do 15
meseci pre nego što žrtva reaguje. (Dr Vidoje Stefanović, idr 2014). Termin mobing naročito se
istražuje zadnjih godina, pa se tako u priodu od 2005 do 2010. Godine beleži porast nasilja na
radnim mestima u Srbiji od 48% do 64%, koji je prijavljen nevladinim i sindikalnim
organizacijama (Radaković, 2010). Studija sprovedena u saradnji Saveza samostalnih Sindikata
Srbije u 44 opštine koju su činili ispitanici iz javnog (61,3%) i privatnog (35%) sektora, pokazala
je da je 16% radnika redovno maltretirano na radnom mestu. Stariji radnici su bili potencijalno
rizična grupa, najviše su bili izloženi verbalnom nasilju i 1,5 puta češće su hteli da napuste posao
u odnosu na radnike koji nisu doživeli maltretiranje. Skoro jedna trećina zaposlenih koja je
doživela nasilje na radnom mestu nije sebe doživela kao zlostavljanu osobu (Petrović et al, 2014).
Kako vidimo iz priloženog postoje istraživanja na temu mobinga, međutim i pored aktuelnosti
teme sajber zlostavljanja, nema dovoljno podataka o tome. S obzirom na to da je relativno nova
pojava, postoji ograničen broj studija o sajber zlostavljanju na radnom
mestu.
Pokazalo se da je sajber zlostavljanje na radnom  mestu imalo krutih efekata na fizičko i psihološko
zdravlje zaposlenih. Jedinstvene karakteristike sajber zlostavljanja su i to da se, zbog svoje
2

dostupnosti  prožimaju  i kroz lični život zaposlenog, pošto nema bekstva od tehnologija. Termin
sajber zlostavljanje označava zlostavljanje upotrebom   novih tehnologija, termin je veoma
popularan  poslednjih godina ali ne dovoljno istražen na našem području. Upravo  iz potrebe da se
istraži ovaj fenomen na teritoriji Srbije i prikaže trenutno stanje u upravi, sprovedeno je
istraživanje u vidu ankete koju  je popunilo 50 zaposlenih u 5 opštine  grada Beograda, koje su
slučajno izabrane, sa ciljem da se odgovori na sledeća  pitanja o  zlostavljanju na radu u upravi
upotrebom  informacionih tehnologija: Šta je to zlostavljanje na radu  upotrebom IKT? Na koji
način se sprovodi zlostavljanje na radu  upotrebom IKT? Kakve su razlike između klasičnog i
zlostavljanja na radu  upotrebom IKT? Kakva su iskustva zapolsenih u upravi RS o zlostavljanju
na radu upotrebom IKT? Kako zaposleni u upravi RS percipiraju rizik od zlostavljanja na radu
upotrebom IKT? Kako procenjuju posledice?

Razvoj i uticaj IKT na savremeno društvo
Tehnološki napredak doveo je do rapidnog širenja informaciono-komunikacionih tehnologija,
kako u razvijenim tako i u manje razvijenim zemljama širom sveta. U nekim delovima sveta,
informacione i komunikacione tehnologije doprinose revolucionarnim promenama u
poslovanju i svakodnevnom životu. U drugim delovima sveta, te inovacije su jedva dodirnuli
život ljudi. Ako ljudi u zemljama u razvoju nisu u mogućnosti da steknu mogućnosti za
korištenje novih IKT, oni će sve više biti u nepovoljnom položaju ili isključeni iz učestvovanja
u globalnom informacionom društvu. Socijalni i ekonomski potencijal ovih novih tehnologija
za razvoj je ogroman, ali su i rizici prisutni..
 Razvoj informaciono-komunikacionih tehnologija je uneo promene u svakodnevni život
pojedica, uvodeći ga u informaciono društvo i time doprineo poboljšanju efikasnosti na
globalnom nivou, čime je napravljen veliki korak ka ekonomskom i društvenom razvoju.
Razvoj IKTa u velikoj meri je uticao na transformaciju industrijskog društva u tehnološko,
izmenivši način poslovanja gde se od tradicionalnog poslovanja prelazi na inernet poslovanje
koje utiče na produktivnost, ali i na konkurenciju. O informaciono-komunikacionim
tehnologijama podeljena su mišljenja, dok neki sugerišu da je samo pitanje vremena kada će
tržište da obezbedi da svi građani sveta koriste prednosti globalnog informacionog društva,
3

drugi navode da nove aplikacije IKT mogu da ukinu više radnih mesta nego što stvaraju kao I
da postoji mogućnost stvaranja jaza izmedju bogatih i siromašnih.
Korišćenje IKT utiče  na promenu kulturne, društvene i poslovne norme, brzina protoka i
dostupnost informacija donosi ogomne promene u načinu poslovanja i utiče na brzinu
donošenja odluka. Istovremeno se javljaju  negativni aspekti IKT u poslovanju, gde je
anonimnost povećana uz korišćenje elektronskih komunikacionih uređaja, jer se koriste mreže
koje ne ostavljaju nikakav zapis o poreklu ili sadržaju I to ima uticaja na kulturu poslovne
prakse. Kako su ovi sistemi sve više rasprostranjeni, javlja se rizik od  kompjuterizovanog
kriminala i neophodne su mere zaštite privatne privatnosti i komercijalnih interesa firmi.
Zemlje u razvoju su u većoj opasnosti od kompjuterizovanog kriminala nego razvijene zemlje.

Pojam  i ekspanzija IKT

Termin "informacione i komunikacione tehnologije" datira iz sredine osamdesetih godina.
Informaciono-komunikacione tehnologije se mogu posmatrati na različite načine zbog svoje
složene prirode i višestruke primene u svim sferama života. Kako bi pojasnili pojam IKT najpre
ćemo dati nekoliko definicija. Svetska banka definiše IKT kao "skup aktivnosti koje olakšavaju
elektronskim putem obradu, prenos i prikaz informacija "(Rodriguez and Vilson, 2000). IKT "
Tehnologije koje ljudi koriste za deljenje, distribuciju, prikupljanje informacija i komunikaciju
računara i računarske mreže "(ESCAP, 2001). "IKT su složeni i raznovrsni skupovi roba, aplikacija
i usluga koje se koriste za proizvodnju, distribuciju, preradu, transformaciju Informacije -
[uključujući] telekomunikacije, TV i radio emitovanje, hardver i softver, računarske usluge i
elektronske medije "(Marcelle, 2000). IKT predstavljaju klaster povezane tehnologije definisane
njihovim funkcionalnim korišćenjem u pristupu informacijama i komunikacija, od kojih je jedan
oblik ostvarenje interneta. (Hargittai 1999) definiše internet tehnički i funkcionalno: "Internet je
svetska mreža kompjutera, ali je sociološki važno i smatrati ga mrežom ljudi koji koriste računare
koji čine velike informacije dostupne. S obzirom na dve [osnovne] usluge sistema - komunikacija
i pronalaženje informacija - mnoštvo usluga dozvoljeno ... je bez presedana ". IKT, koje predstavlja
internet,  omogućuje "trenutno širom sveta mogućnost emitovanja, mehanizam za širenje
4

informacija, medij za interakciju između pojedinaca i tržišta za robu i usluge "(Kiiski i Pohjola,
2001).
IKT se već neko vreme koriste, na primer u tehnologiji govorne komunikacije. Međutim, nedavni
napredak kao što je Internet pokreću nove tačke (i uvode Nove podele) u postignuća i potencijal
koji oni nude. Cukier (1998a) je  to prikazao definicijom Interneta "veoma je relevantna za debate
o debati [o razmeni podataka saobraćaja i interkonektivnih ugovora], kao i da li regulatori imaju
ulogu neto pitanja ". On ističe da se "mreža za govorne telekomunikacije zasniva na principu
Univerzalne povezanosti ... Internetu, međutim, nedostaje specifična definicija i to jeste neizvesno
da li se telefonski model odnosi na njega ". Prema ovom pogledu, "Internet ima jedinstvene važne
karakteristike koje se razlikuju od starijih tehnologija, kao što je telefonija. Ovaj stav ima važne
implikacije za političke pristupe zemalja I na koji način žele da podstiču, nadgledaju i regulišu
usvajanje IKT, međusobno povezivanje i konačno, pristup. " . ( New York and Geneva, 2003)
Kada sagledamo definicije IKT vidna je njihova široka primena u tehnološkom društvu gde je brzo
dobijanje informacija važno i za pošiljaoca i za primaoca IKT su za to omogućile. Medjutim
postoje i stvari koje IKT ne mogu poboljšati, trenutni prenos ne mora nužno učiniti ništa brže. Ako
je rad vlade birokratski neprecizan i podložan kašnjenju, čineći ga on-line neće postati efikasan,
ako su kontrole završnih finansijskih sistema neadekvatne ili nedostaju, čineći ih elektronskim
sistemima neće postati efektivne i čak mogu otežati praćenje revizijskog staža. To ističe koliko je
važno imati pametne, dobro uspostavljene, jasne procese iz stvarnog sveta pre nego što se postave
na internet. Iz prethodnih navoda zakljucujemo da IKT mogu biti efikasne kao dodatak vise nego
kao zamena.
Informaciono-komunikacione tehnologije mogu preoblikovati, reorganizovati i fundamentalno
restrukturirati metode rada i na kraju sektore u kojima se koriste. Utiču na efikasnost, razmenu
informacija, čine komunikaciju bržom, informacije dostupnije i time utiču na akumulaciju znanja,
širenje i primenu, u cilju podrške specifičnim svrhama za koje se koriste.
Oni takođe dozvoljavaju nove, kolaborativne metode rada kroz svoj potencijal za umrežavanje.
komunikacija i interakcija između prethodno izolovanih agenata pojedinačno se grupišu u
izolovane resurse, znanje i iskustvo za izgradnju zajedničke baze znanja koje svi članovi mogu
koristiti. IKT mogu transformisati rad i istraživačke metode omogućavajući grupne interakcije
zasnovane na centralnim rezervama zajedničkog znanja. Dokazi sugerišu da smo i dalje na pragu
onoga što ICT može postići, i da će semetode umrežavanja dalje razvijati, s obzirom da ljudi uče
5

komunikaciju, interakciju i rad na nove načine. IKT pozitivno utiču na upravljanje I povećanje
efikasnosti, takođe su dobar asistent međunaradnoj ekonomskoj integraciji. IKT utiču I na
poboljšanje životnog standarda i olakšava učešće građana u državnoj upravi.
Digitalna podela koja se karakteriše izuzetno nejednakim pristupom u korišćenju IKT I
manifestuje se i na međunarodnom i na domaćem nivou treba da bude adresirana na nacionalne
kreatore politike I kroz primenu IKT u obrazovanju, industriji I poljoprivredi  može pomoći I u
smanjenju siromaštva.
Zemlje u razvoju i dalje zavise od sadržaja razvioja  i snalaženja u razvijenom sveta i kao rezultat
toga nastaju znatni troškovi prilikom pokušaja pristupu sadržaja. Jedan od uzroka koji
obeshrabruju pristup digitalnim informacijama je kultura i jezičke razlike. Potrebno je uložiti
napore da se naprave IKT dostupni na lokalnim jezicima kako bi ih ljudi mogli demistifikovati,
usvojiti i koristiti.
Postoji veliko interesovanje za istraživanje informaciono-komunikacionih tehnologija.
Prema Crede & Mansell (1998), IKT su od ključnog značaja za održivi razvoj u zemljama u
razvoju. Thioune (2003) napominje da su u poslednje dve decenije najviše razvijene zemlje bili
svedoci značajnih promena koje se mogu pratiti na IKT. Ove višedimenzionalne promene su bile
vidne u skoro svim aspektima života: ekonomiji, obrazovanju, komunikaciji i putovanju.
To će se nastaviti barem do kraja prve polovine veka, kada će druga velika tehnološka otkrića u
oblasti novih materijala, biotehnologije ili energije, pružiti potpuno nove načine života.
(Philosophy and Practice 2008)  Usvajanje IKT zahteva poslovno okruženje koje podstiče otvorenu
konkurenciju, poverenje i sigurnost,  standardizaciju i finansijska sredstva za IKT. To zahteva
implementaciju održivih mera za poboljšanje  pristupa Internetu i telekomunikacionoj
infrastrukturi i povećanje IKT pismenosti,  kao i razvoj lokalnog sadržaja na Internetu.
Uprkos nesumnjivim prednostima koje pružaju IKT, postoje značajne prepreke za njihovu
efikasnu upotrebu kako u razvijenim tako i u manje razvijenim zemljama. Ove barijere se moraju
prevazići kako bi se omogućilo ostvarivanje punog potencijala ICT-a. Neke barijere mogu biti
endemične (npr. Proizvodni jaz, procesa učenja i sticanje iskustva u IKT). Zemlje u razvoju
suočavaju se sa ovim ili sličnim barijerama u efikasnom korištenju IKT-a. U E-trgovini i Izveštaju
o razvoju iz 2001. godine UNCTAD napominje da "u zemljama u razvoju [agencije vlade] će
morati da se bave problemima telekomunikacione infrastrukture [uključujući i ograničeniju
dostupnost po većoj ceni], loša kompjuterska i opšta pismenost, nedostatak svesti o internetu i
6

regulatorne neadekvatnosti, što takođe ometa i druge aplikacije internet tamo ". Te prepreke nisu
neuobičajene ni u razvijenim zemljama. Tehnološke praznine i neravnomerna difuzija u
tehnologijama nisu nove - "starije" inovacije kao što su telefonija i struja su i dalje daleko od
ravnomerne difuzije - ali ono što može biti bez presedana je potencijalna veličina mogućih
troškova i koristi od propusta da učestvuju u novom "digitalnom društvu".
Rast upotrebe IKT je veoma neujednačen. Postoje značajne razlike u pristupu i korišćenju ICT-a
širom zemalja. Zemlje u razvoju rizikuju da budu dalje zaostale u smislu prihoda, ravnopravnosti,
razvoja, glasa i prisustva u sve digitalizovanijem svetu.  Zemlje u razvoju moraju prospektivno i
aktivno učestvovati u izgradnji tehnoloških mogućnosti u skladu sa njihovim potrebama.

Socijalni uticaji informaciono-komunikacionih tehnologija

Razvoj informaciono-komunikacionih tehnologija doprineo je globalnom razvoju kako
ekonomske tako i društvene sfere. Omogućena je razmena podataka I komuniciranje u svakom
trenutku sa bilo kog mesta. Razvoj tehnologija menja život pojedinca i on postaje deo
informacionog društva. Informacione tehnologije su u velikoj meri uticale na promene u
svakodnevnom životu ljudi. Korišćenje informaciono-komunikacionih tehnologija menja
društvene, kulturne i poslovne norme. Dok jedni smatraju da su informaciono-komunikacione
tehnologije unele pozitivne promene i podigle kvalitet života, drugi smatraju da one imaju
negativan uticaj na pojedince ali i na organizacije jer su svi podvrgnuti kontroli, čime se gubi svaka
privatnost. Neke od promena u poslovanju se ogledaju u tome što posao nije više striktno vezan
za kancelariju, već je omogućen i rad od kuće, koji iako ima puno benefita jedna od mana mu je
što se radno vreme uglavnom poveća na skoro ceo dan. Kako se komunikacija medju zaposlenima
sve vise obavlja putem e-mail-a ili putem mobilnih telefona, poslodavcima je omogućena potpuna
kontrola zaposlenih I oni time gube svaku privatnost. Jedna od karakteristike današnjiosti je brzina
napredovanja u poslu, dok je ranije trebalo nekoliko godina kako bi se steklo iskustvo I znanje
potrebno za promenu pozicije, sad se tozahvaljujući dostupnosti informacija odvija mnogo brže.
U novom tehnološkom svetu u  prednosti su pojedinci koji poseduju znanje iz informaciono
komunikscionih tehnologija, koje su postale krucijalne kad je zaposlenje u pitanju I omogućavaju
brzo napredovanje u karijeri. Razvoj informaciono-komunikacionih tehnologija stvorio je nove
7

poslove, ali je omogućio i unapredjenje postojećih. Uz primenu ovih tehnologija znatno se skraćuje
vreme trajanja rada, jer se komunikacija odvija istovremeno sa svim učesnicima, kojima su takođe
i informacije dostupnije nego ikad. Informaciono-komunikacione tehnologije omogućavaju
maksoimalno korišćenje podataka uz minimalno utrošenog vremena I time utiču na promenu
poslovanja, smanjenje troškova, širenje tržišta i povećanje konkurencije. Potrebno je stalno
usavršavanje iz ove oblasti jer se tehnologija razvija svakim danom i brzo se menja uz stalne
inovacije. Informaciono-komunikacione tehnologije utiču na produktivnost i ekonomičnost
poslovanja i utiču na razvoj obrazovanja i zdravstva. Razlika posovanja novog digitalnog doba u
odnosu na tradicionalno je i u tome što nema više poslova za ceo život, već se radnici angažuju po
projektima.
 Informaciono društvo ili informaciono doba je fenomen  koji je počeo posle 1950. godine, koji
nosi izazove u nastojanju da se integriše i proširi univerzum štampanih i multimedijalnih izvora.
Informaciono društvo je to koje na najbolji način iskorišćava informaciono komunikacione
tehnologije. Martin (1995) podržava ovaj stav opisujući ga kao društvo u kojem  kvalitet života,
kao i perspektive društvenih promena i ekonomski razvoj, sve više zavise od informacija i
eksploatacije. U takvom društvu, životni standardi, obrasci rada i slobodno vreme, obrazovni
sistem i tržište su pod uticajem napredovanja u informaciji i znanju. To potvrđuje sve veći broj
informacionih aktivnosti proizvoda i usluga (Martin, 1988). Informatizacija društva je najveća
prepreka sa kojom se mnoge zemlje a posebno one u razvoju suočavaju. (Philosophy and Practice
2008)
Informaciono komunikacione tehnologije su postale osnov za preživljavanje u tehnološkom svetu.
Zato se konatantno traže novi načini za poboljšanje obradu  prenošenje informacija u realnom
vremenu bez obzira na daljinu. Kako bi se opstalo u stalno promenljivom globalno okruženju
potrebno je rešavati neka od ključnih pitanja kao što su pouzdana infrastruktura, kvalifikovani
ljudski resursi i otvorena vlada .
Informaciono-komunikacione tehnologije mogu poboljšati kvalitet života i zajednice, treba
produbiti razmišljanja o dinamici zajednice i ograničenjima sa kojima se susreću prilikom
uvođenja i korišćenja ovih tehnologija za razvoj. Zdravo informaciono društvo obezbeđuje
puzdane i pravovremene informacije svojim članovima. Čineći ljude svesnim benefita koje donose
IKT pomaže u tome da društvo bude zdravo.
Savremeno društvo, u kojem centralnu poziciju imaju upravo IKT, definisano je kao novo društvo
8

sa novim imenom – informaciono društvo. To je društvo u kojem kreiranje, obrada i distribucija
informacija postaju najznačajnije ekonomske, ali i kulturne, odnosno društvene aktivnosti. To je
društvo karakteristično po veoma visokom intezitetu informacija u svakodnevnom životu najvećeg
broja građana, u najvećem broju organizacija odnosno poslovnih sistema; društvo karakteristično
po upotrebi opštih ili kompatibilnih tehnologija za laku i efikasnu realizaciju širokog spektra
ličnih, društvenih, edukativni i poslovnih aktivnosti; društvo karakteristično po izuzetnim
mogućnostima brzog primanja, slanja i razmene digitalnih podataka pri čemu geografske pozicije
i daljine uopšte nisu važne.( Djordjević G. 2012. str 192)

Uticaj IKT na poslovanje, ekonomiju i poslovno okruženje
Na početku trećeg milenijuma vidi se veliki uticaj informaciono komunikacionih tehnologija na
ekonomiju čime je znatno povećana produktivnost.
U 21 veku veći je naglasak na očuvanju životne sredine, za razliku od prošlog veka gde je naglasak
bio na investiranju u kapital i infrastrukturu, sada je u prvom planu intelektualni kapital. Znanje
postaje osnov ekonomskog i društvenog razvoja. Razvojem informaciono-komunikacionih
trehnologija dolazi do promena u ekonomskom okruženju ali i u poslovnom , menja se
tradicionalni poslovni sistem modernim koji se uglavnom obavlja na internetu. Ekonomski razvoj
oduvek je bio uslovljen znanjem, međutim sada kao osnov ekonomskog razvoja javlja se
tehnološki napredak. Kako bi iskoristile potencijal koji nudi razvoj digitalne tehnologije Evropska
komisija usvojila je Digitalnu Agendu za Evropu (Digital Agenda for Europe) među sedam
vodećih inicijativa razvojne strategije Evropa 2020. To je strategija usmerena na  ekonomski rast
Evrope do 2020. Godine.
Predviđeno je da rast ekonomije bude zasnovan na znanju I inovacijama, da bude pametan I
ambiciozan, održiv I inkluzivan. Istaknuto je sedam ključnih oblasti za sprovodjenje ove akcije:
1. stvaranje Digitalnog jedinstvenog tržišta,
2. poboljšanje okvirnih uslova za interoperabilnost između IKT proizvoda i usluga,
3. povećanje internet poverenja i sigurnosti,
4. garantovanje obezbeđivanja mnogo bržih internet pristupa,
5. podsticanje investicija u istraživanje i razvoj,
9

6. povećanje digitalne pismenosti, veština i inkluzije,
7. primena IKT za rešavanje društvenih izazova, kao što su klimatske promene, povećanje
zdravstvenih troškova I starenje stanovništva

Slika 1: Dostignuti nivo planiranih ciljeva digitalne agende

U Srbiji je 2007. Godine osnovano ministarstvo za telekomunikacije u informaciono društvo , koje
je kasnije preslo u Ministarstvo spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija u čijem je sklopu
Uprava za digitalnu agendu. Srbija teži razvoju stabilnog IKT sektora kao i implementaciji novih
tehnologija u sve sfere poslovanja. Vlada Srbije je istakla IKT kao glavne nosioce ekonomskog
razvoja. Sektor informacionih i komunikacionih tehnologija (IKT) je verovatno sektor koji je
najznačajniji za napredak i inovacije na nivou čitavog društva, kako tehnološki tako i ekonomski.
Poznati ekonomski teoretičari Samjuelson i Nordhaus napominju da bez obzira da li je neka zemlja
bogata ili je ona siromašna ˝lokomotiva˝ ekonomskog progresa u njoj se kreće na sledeća četiri
10

točka: 1) ljudski proizvodni faktori (ponuda radne snage, obrazovanje, disciplina, motivacija); 2)
prirodni proizvodni faktori (zemljište, rudna i energetska bogatstva, klima), 3) akumulacija
kapitala (mašine, fabrike, putevi) i 4) tehnologija (nauka, inženjering, upravljanje,
preduzetništvo),(Stojanović M., Regodić D. 2016.), rad u IKT-u je relativno visoko kvalifikovan,
sa dinamikom sektora i fokusom na brzinu, inovacije i vremenski period, pored tehničke veštine
(kao što su poznavanje programskih jezika i alata, servera, mrežnih i cloud tehnologija i struktura),
IKT radnicima su sve češće neophodne veštine i kompetencije kao što su engleski, projektni
menadžment i organizacione veštine, timski rad i veštine komunikacije, i pored kreativnosti i
sistematični načini rada. Takođe, 'procena tržišnog okruženja' i pažnje zahteva klijenata se
računaju pod opštim ne-tehničkim veštinama (EU Veštine Panorama, 2012, cf. Marks and
Scholarios, 2007). To znaci da se poslodavci mogu samo se osloniti na marketinške i prodajne
stručnjake ili menadžment kako bi ocenili tržište životne sredine, ali od 'stručnjaka IKT-a' zahteva
'fokus kupaca' ili 'profit misao' u celini, bez obzira na moć odlučivanja u ovim oblastima.
Rad u IKT sektoru se odvija u različitim okruženjima. Postoje fabrike, hijerarhijski
Multinacionalne kompanije, start-up sa manje ili više dalekosežnim ciljevima rasta i mali
stručnjaci, najsavremenije kompanije koje su intenzivne za istraživanje i razvoj sa univerziteta i
istraživačkih instituta, i freelanceri koji rade pojedinačno ili unutar grupe.

1. PRIMENA INFORMACIONO-KOMUNIKACIONIH TEHNOLOGIJA
U UPRAVI

Javna uprava je jedno od glavnih alata za odnos između države, civilnog društva I privatnog
sektora zato su kao podrška javnoj upravi inovacije omogućile postizanje većeg razvoja ciljeva
posebno ekonomskih, smanjenje siromaštva, harmonija i institucionalna stabilnost.
Nove IKT tehnologije su implementirane u sve sfere života pa tako i u javnoj upravi gde imaju za
cilj da ubrzaju procese, omoguće bolju komunikaciju sa građanima i da obezbede potrebne
11

informacije. Javna uprava ima direktan uticaj na kvalitet gradjana i zato je njen rad od velike
važnosti za razvoj društva u eri globalizacije i novom digitalnom svetu. Integrisanjem IKT
tehnologija u javnu upravu povećava se efikasnost, efektivnost, utiče se na reorganizaciju sistema,
unapređenje poslovnih procesa i odnosa sa građanima. Lokalna uprava je nivo uprave koji je
najbliži gradjanima, kako bi se zadovoljili njihovi zahtevi i potrebe potrebno ih je identifikovati,
obraditi i omogućiti dobijanje povratne informacije što je omogućeno korišćenjem informaciono-
komunikacionih tehnologija.
Na osnovu podataka Republičkog Zavoda za statistiku( Upotreba informacioni-komunikacionih
tehnologija u Republici Srbiji, 3013, str 29.), u javnoj upravi u Srbiji internet se dominantno koristi
kod podnošenja zahteva za izdavanje ličnih dokumenata, a kao dominantni razlog nekorišćenja
interneta u javnom sektoru navedeno je da nije bilo potrebe da se elektronski šalju popunjeni
obrasci.
 Početkom 21 veka definisana je „Strategija razvoja elektronske uprave u Republici Srbiji za
period od 2009 do 20013. Godine“. Srbija je na 87 mestu od 144 zemlje u svetu sa oceno 3.7 po
indexu spremnosti za umrežavanje, nalazi se na 124 mestu po značaju ICT za viziju javnog sektora,
48 mestu po indeksu on-line usluga un javnom sektoru i 125 mestu po uspehu države u promociji
ICT. Ovi rezultati ističu da smo u zaostatku sa zemljama EU kao i zemljama koje pretenduju da
budu njene članice. (Arsovski Z. Idr 2012).

1.1 Reforma javnog sektora i novi javni menadžment
Dolazak novih IKT uneo je dosta novih  radikalnih promena u naše društvo, koje administracija
treba da implementira na različitim nivoima. Te promene bi trebale da utiču na sledeće: Da Građani
sve vise postaju učesnici u vladavini ili prelazak na e demokratiju, menja se priroda javnih službi,
organizacione promene, od hijerarhijskih do horizontalne structure, mrežne ili čak virtualne
organizacije, cela vlada se menja iz klasične birokratije u digitalno upravljanje. Jedna od vizija za
javnu upravu u 2020. godini (Botterman i sar., 2008, str. 9) je na osnovu sledeće izjave: "Danas, u
21. veku, čini se da je poboljšanje sledeća velika društvena vrednost, kao odgovor na društvo sa
masovnim povećanjem informacija i komunikacija ".
12

zemlja
strategije i politika
Implementacija
Srbija
Strategija razvoja
informacionog
društva u Republici
Srbiji do 2020
Implementacija
Strategije
praćena je nizom specifičnih
strategija: Strategija
razvoja
širokopojasnog
pristupa do 2012., Strategija
razvoja elektronske uprave
2009. do 2013., Strategija
naučnog i tehnološkog razvoja
2010. do 2015., Uredba
o programu rada, razvoja i
organizacije
integrisanog
zdravstvenog informacionog
sistema e-Zdravlje
BiH
Strategija razvoja
informacionog
društva BiH od 2004.
do 2010.
Strategija
konceptualno
uređuje potrebe i opredeljenja
koja su izražena u Politici
razvoja
informacionog
društva BiH i definiše načine
njihove realizacije; daje
pregled postojećeg stanja i
viziju
odnosno
projekciju
novog (željenog) stanja
Hrvatska
Programa e-Hrvatska
od 2009. do 2011.
Implementiran
veliki
broj
projekata:
e-zdravstvo
-
Informacioni sistem primarne
zdravstvene zaštite i projekat
Portal Hrvatskog zavoda za
zdravstveno osiguranje
13

koji
obezbeđuje
sigurnu
elektronsku razmenu podataka
sa subjektima
zdravstvenog
sistema
Republike
Hrvatske5
i
mogućnost podnošenja prijava
na
zdravstveno
osiguranje
za
poslodavce; e-pravosuđe -
Jedinstveni informacioni
sistem za upravljanje sudskim
spisima – eSPIS, e-Katastr6,
Digitalne zemljišne
knjige,
Sudska
praksa
Vrhovnog suda7, e-Oglasna
ploča
sudova8,
Sudski
registar9, ePortal Ministarstva
pravosuđa10
i
Sudijska
mreža11;
e-poreska
kao
online
realizacija usluga pravnim i
fizičkim licima kojima se
obezbeđuje jednostavna i
brza dostava podataka iz
poreskih prijava i obrazaca
putem Interneta; e-carina -
projekat
»Međusobna
povezanost
sistema
informacionih tehnologija s
carinskim
14

sistemima Evropske unije«
(PHARE 2005) i »Integracija
hrvatskog carinskog
informacionog
sistema
sa
carinskim
informacionim
sistemom Evropske unije«
(PHARE 2006); e-kultura -
Geografski
informacioni
sistem koji sadrži tačne i
ažurne podatke o zaštićenim
oblastima
nacionalnih
parkova i parkova prirode;
Portal Ministarstva kulture
putem kojeg se realizuju
brojne online usluge;
digitalizacija
arhivske,
bibliotekarske
i
muzejske
građe
Crna Gora
Strategiju razvoja
informacionog
društva 2009-2013.
Strategijom su obuhvaćene
oblasti
e-obrazovanja,
e-
registara12,
e-uprave,
eposlovanja
i e-bankarstva, e-zdravstva i
oblast razvoja ICT sektora
BiH/
Republika
Srpska
Strategija razoja
informacionog
društva RS od 2008.
do 2013.
Implementacija
Strategije
praćena je eHelth strategijom
RS, eGavernment
strategijom
RS 2008. do
2010., Politikom bezbednosti
informacionog sistema
15

Vlade RS, kao i aktivnostima
na
uvođenju
e-servisa
u
oblasti uprave, javnog
sektora,
školstva
i
zdravstva13,
na
razvoju
domaće IT industrije
Makedonija
Strategija za razvoj
informacionog
društva
Implementacija
Strategije
praćena je Strategijom za
razvoj elektronskih
komunikacija, Strategijom za
e-Vladu
2010.
–
2012.,
Strategijom
za
razvoj
esadržaja
2010. – 2015., Strategijom za
reformu javne administracije
Republike
Makedonije 2010. – 2015. i
Strategijom za e-uključivanje
2011. – 2014.; pokrenut
je niz značajnih projekata: E-
katastar, Digitalni sertifikati,
Zdravstveni
informacioni
sistem,
Integrisani e-vladin sistem za
upravljanje dokumentima,
Sistem za elektronsko vođenje
sednica vlade, E-sudstvo i dr.
                  Tabela1: Nacionalne strategije i politike zemalja Zapadnog Balkana

16

IKT su od velikog znacaja za transformaciju i unapređenje vlade. Kako bi se ostvarila njena
efikasnost i efektivnost potrebna je potpuna uključenost i umreženost vlade.
Ključni pokretač za transformaciju vlade IKT se smatraju glavnim razlogom za reforme javne
uprave uglavnom za one koje predviđaju tehnološke promene u čitavom društvu.
Međutim, (Sandor S. i Tripon C. 2008.) Naveli su nekoliko različitih razloga za sadašnji talas
reformi javne uprave među kojima se ne nealaze informaciono-komunikacione tehnologije:
nedostatak poverenja građana u sistem javne uprave; Ideologija - obično konzervativna ideologija,
u poslednje vreme desničarski populizam; Demokratizacija
- naročito u bivšim komunističkim zemljama; Integracija Evropske unije; razvoj
- naročito u manje razvijenim zemljama; I ekonomske krize (kao na kraju sedamdesetih).

Pokret reforme javne uprave, posebno u formi novog javnog menadžmenta pokušava da poboljša
efikasnost vlade implementirajući ideje iz privatnog sektora kao što su privatizacija,
decentralizacija i naglasak na liderstvu i menadžmentu.
U analizi članaka objavljenih između 1993-1995. Godine u oblasti javne uprave (Lan i Anders,
2000)  posebnu oblast za korišćenje i upravljanje tehnologijom predstavlja  2,3% od ukupne
naučne proizvodnje. Tehnološke promene su smatrane uspešnim samo u pratnji reforme
upravljanja i nove tehnologije su se smatrali ključnom podrškom za reformu upravljanja.
Čini se da je odnos usvajanja IKT-a i organizacionih performansi diskutabilniji nego što se
očekivalo. (Gripenberg 2004, str. 106) navodi nekoliko studija koja nije našla nikakve veze ili čak
i negativnu. U poslednje četiri decenije odnos između investicija u IKT i rasta produktivnosti je
negativan. Zatim postoje i autori kao što su (Melville, Kraemer i Gurbakani 2004, str. 284) koji je
u literaturi utvrdio značajnu podršku tvrdnji da IKT poboljšava organizacione performanse. Od
njihovog pregleda na ovom naučnom telu znanja možemo da razumeo neke od uključenih pitanja:
- Kako merimo vrednost IKT poslovanja? Možemo odabrati teorijsku pozadinu iz
mikroekonomske teorije, teorije organizacije, sociološkog i društveno-političke perspektive (nisu
sve relevantne za javnu administraciju), od kojih svaka nudi nekoliko različitih alternativa.
Rezultati se mogu vema razlikovati za svaki slučaj, u zavisnosti od opcije koju smo odabrali.
- Uticaj IKT-a posreduju poslovni procesi i praksa na radnom mestu.
- Spoljno okruženje (zemlja i industrija - u našem slučaju filijala vlade
- karakteristike) igra važnu ulogu i ne bi trebalo eliminisati iz analiza;
17

- IKT je višedimenzionalni konstrukt - računati broj sistema ili IT potrošnja nije dovoljna. Može
se koristiti različite dimenzije, poput tehnologije (Hardver i softver), ljudskih resursa i IT
organizacijskih resursa (od Strategija prema korisničkoj orijentaciji). Zbunjujuće varijable.
Takođe, malo je zabrinutosti za ispravljanje vremenske sekvence
- šta prvo dolazi, IT upotreba ili uspeh?
Iako podržavaju ovu vezu Beckers i Homburg (2005), navedeni su dve moguće
Argumenti protiv braka između e-uprave i Novog javnog menadžmenta: (1) efikasnost na naglasak
novog javnog menadžmenta može biti u sukobu sa zahtevima investiranja e-uprave (2) brige o
javnoj odgovornosti nisu u skladu sa mogućim efektima ugovaranje usluga e-uprave.
Novija mišljenja (Lips and Schuppan, 2009) o povezanosti novog javnog menadžmenta i
elektronske uprave, pokušava da pokaže da su razlozi zbog kojih nemamo puno primera njihove
povezanosti sledeći:
- Potreban je veći vremenski period kako biste naučili kako da koristite nove tehnologije - tvrdnja
zasnovana na prethodnim i mnogo sporijim tehnološkim promenama što je u suprotnosti sa brzim
tehnološkim inovacijama i ostavlja otvoreno pitanje - koliko dodatnih godina je potrebno ?;
- Ne gledamo kroz prava sočiva - umesto da vidimo IKT kao alat za specifični ishodi, trebamo se
fokusirati na transformacije koje se javljaju u vladi uz korišćenje holističkog okvira analiza. Ova
tvrdrnja ima svoje zasluge, ali nema naznaka zašto ćemo promenom objektiva videti promene u
javnom upravljanju koje nismo videli ranije.
Tehnološke promene se ne mogu ocijeniti van društvenog, ekonomskog i političkog okvira. Velike
promene u našem društvu ne mogu se objasniti samo tehnološkim faktorima (Posebno IKT).
Isključivanje drugih faktora može nam pomoći da predvidimo lakše (ali ne tačnije) buduću
evoluciju, ali kao naučni napor, to je loša praksa. Većina pretpostavki o tehnološkim promenama
dolazila su iz brzih generalizacija.
Promena prirode nekih kolektivnih akcija, radnih mesta u pojedinim područjima ekonomije,
organizacije su smatrane kao optimalne (i neophodne) puteve za celo društvo (Od individualnog
do nacionalnog nivoa). Posle više od trideset godina informativne revolucije možemo videti više
transakcionih nego transformacionih promena. Reforma javnog upravljanja, posebno NJM,
izgubio je svoj podsticaj. Neki od razloga mogu biti povezani sa pojednostavljivanjem faktora u
akciji na društvenom nivou, drugi generalizujući uspeh nekih slučajeva kao pravilo. Definitivno
nedostatak značajnih uspeha doprinosi njenom gubitku popularnosti.
18

Reforme javne uprave su daleko od toga da su posledica novih tehnologija. Štaviše, reforme javne
uprave ne uključuju IKT i nemaju dobar odnos sa e-vladom. Dobra implementacija novih
tehnologija je jedna od uslova za uspešne reforme. Buduća istraživanja odnosa između Javne
administracije i IKT bi trebalo da pokušaju da izbegnu brzu generalizaciju I pojednostavljenja u
korist strožijeg pristupa. Takav teoretski doprinos može obogatiti polje i mora biti praćen
empirijskim dokazima. (Sandor, S.D.).
Vlada investira u informacione sistene u javnom sektoru kako bi se povećala efikasnost i
efektivnost. NJM je pokrenuo te investicije širom sveta predlažući skup ideja i praksi koje
propisuju korišćenje poskovnog pristupa privatnog sektora u javnom sektoru (Hood 1991). Krajnji
cilj je da se sistem javne administracije učini efikasnijim i doslednijim. Reforme javnog sektora
su kombinacija organizacionih promena i političkih reformi osmišljene kako bi transformisale
organizaciju javnog sektora. Još od kraja 90ih godina, usvajanja IKT u javnom sektoru podstaknuta
su praćenjem iskustva privatnog sektora. Uspešno usvajanje privatnog sektora u cilju
racionalizacije organizacionih procedura i podrške elektronske trgovine je uticalo kao stimulans
javnom sektoru da poveća angažovanje IKT u okviru reformi NJM (Novog javnog menadžmenta).
Široko usvajanje IKT u organizaciji javnog sektora prati tehnička i strateška rešenja  I iskustva iz
privatnog sektora, kako bi se poboljšala i racionalizovala administrativna i upravljačka praksa, uz
usklađenost sa receptima NJM koji preporučuju iste ciljeve da modernizuju administraciju u
javnom sektoru. NJM nudi novu logiku koja bi vodila organizaciju i upravljanje javnim sektorom
i povezana je sa fundamentalnom promjenom faktora koji se koriste za procjenu delovanja javne
uprave, a ne samo promjena od efikasnosti do efikasnosti (Pollit & Bouchaert, 2004 ). U praksi,
program NJM-a potiskuje se kao idealan proces za stvaranje "mršave države" sa "mršavom
vladom" kroz "tanko upravljanje". Nivo politika i smernica koje pruža NJM zasnovana je na vrlo
jasnoj ideji o prirodi problema sa kojima se suočava javna uprava i neophodna rešenja (Cordella,
2007). Ograničeni fokus na efekte IKT na reformu javnog sektora dobro su rezimirali (Danziger i
Andersen 2002). NJM predlaže projekat reformi kako bi redefinisao menadžerske i upravljačke
prakse u javnom sektoru u skladu sa ciljevima karakterističnim za tržišnu ekonomiju . Pozicije
naučnika se razlikuju u identifikaciji novog javnog mendzmenta kao nove paradigme u javnoj
upravi ili kao specifična strategija upravljanja. Ipak, uprkos otvorenoj raspravi o glavnim
atributima NJM-a, pojavljivanje NM-a kao glavnog pokretača reformi u javnom sektoru dovelo je
do nekoliko ambicioznih ciljeva, kako bi vlade postale odgovornije, transparentnije i rezultirale
19

rezultatima, kao i decentralizovane , efikasan i orijentisan na kupce . Pored toga, vlade moraju da
postignu ove ciljeve sa mnogo tanjijom strukturom, s obzirom da je pritisak za smanjenje države
bio još jedna nesporna karakteristika NJM-a (Gruening, 2001). Ovi novi ciljevi uključuju ideje
koje su u suprotnosti sa tradicionalnim administrativnim praksama, koje su istorijski vodile
pretpostavke o birokratskoj efikasnosti, kao i o demokratiji: pružanje javnih usluga prema
principima bezličnosti, jednakosti i pravičnosti.

1.2. Mogućnosti primene IKT u javnoj upravi - e-uprava i elektronski servisi
Jedna od definicija Informaciono-komunikacionih tehnologija je:
"IKT je generički termin koji se odnosi na tehnologije koje se koriste za prikupljanje, čuvanje,
uređivanje i prenošenje (komuniciranje) informacija u različitim oblicima.”
Što se tiče definisanja e- uprave ne postoji univerzalno prihvaćena definicija koncepta e-uprave ,
e-uprava  je, u stvari, generički korištena da definiše bilo koje usvajanje IKT kako bi se olakšala
dnevna administracija vlade i / ili proizvodnja i pružanje državnih usluga građanima putem IKTa.
Informaciono komunikacione tehnologije utiču na pobiljšanje životnog standard, mogu efikasno
pomoći u smanenju digitalne podele i međunarodnim ekonomskim integracijama, ali pre svega
pozitivno utiču na upravljanje i druge sektore privrede.
Implementacija IKT u javnom sektoru može se zamišljati kao sredstvo za izgradnju poverenja
javnosti, povećanje poverenja i promovisanje odnosa građana i vlasti u većoj meri, kao i sredstvo
za pravične ICT politike (Avgerou, Ciborra, Cordella, Kallinikos , & Smith, 2005).
Razvijene zemlje su u vidnoj prednosti kad su korišćenje i implementacija informacionih
tehnologija u pitanju, jedan od problema pristupa informacijama u nerazvijenim zemljama je i
kultura jezičke pismenosti, zato je potrebno uložiti napore da se naprave informaciono
komunikacinone tehnologije dostupne na lokalnim jezicima, kako bi se usvojile i koristile.
Dominantni pristupi proceni uticaja informaciono-komunikacionih tehnologija na javnu upravu
uglavnom se zasnivaju na  razvijenim okvirima  za procenu uticaja IKT u privatnom sektoru.
 Većina ovih pristupa razmatra mere efikasnosti usmerene na efikasnost, kao što su smanjenje
troškova i povraćaj investicija, kao i postignuća rukovodećeg cilja, kao što su transparentnost i
odgovornost, koji su još jednom usko povezani sa ekonomskim standardima privatnog sektora
(Moore, 1995). Ovi pristupi, međutim, zanemaruju činjenicu da se strategije javnog sektora
20

razlikuju od strategija privatnog sektora, pošto su prvi podstaknuti prevladavajućim ciljem
stvaranja javne vriednosti, a drugi su usmereni ka
stvaranju privatne vrednosti (Moore, 1995).
IKT su  implementirane kako bi se povećalo učešće i demokratija, otvaranjem novih i inovativnih
kanala učešća , kao što su slanje e-pošte, javno razmatranje na Internetu i sisteme elektronskog
glasanja.
E-uprava predstavlja upotrebu Informaciono-komnunikacionih tehnologija i to kako bi olakšala
procese, omogućila pristup građanima u procesu donošenja odluka, utiče na to da vlada bude
efikasnija i transparentnija, ojačava upravljanje i pravni okvir, promoviše princip univerzionalnog
pristupa, pomaže u održanju javnog reda i mira i u razvoju on-line projekata koji pružaju
informacije o upravljanju na svim nivoima. Može se definisatii kao kontinuirano optimizujuće
pružanje državnih usluga, izborne jedinice učešća I upravlja transformaciom unutrašnjeg I
eksternog odnosa,korz internet i nove tehnologije.

Slika 2. Komunikacija u elektronskoj vladi

21

Razvoj e-uprave je usmeren ka sledećim ciljevima:
1) visoko zadovoljstvo korisnika javnim uslugama;
2) svi građani imaju koristi od e-uprave;
3) smanjenje tereta administracije za privredne subjekte i za građane;
4) povećanje efikasnosti organa uprave i imaoca javnih ovlašćenja upotrebom IKT;
5) prekogranična interoperabilnost, posebno sa zemljama EU;
6) pozitivan uticaj na slobodu kretanja ljudi, roba, kapitala i usluga;
7) uvećanje transparentnosti i odgovornosti kroz inovativnu upotrebu IKT;
8) jačanje participacije građana u demokratskom odlučivanju;
9) zaštita privatnosti i bezbednost.

                    Slika 3-Četiri faze razvoja e-vlade
22

Vlada širom sveta uvodi e-upravu kako bi se uklopila u informaciono doba, efekte i posledice
globalizacije i revoluciju informaciono-komunikacionih tehnologija i internet.
E-uprava je evolucija vlade, čija upešnost zavisi od većeg programa reforme vlade. Ona služi
građanima i preduzećima upravljajući informacijama i unutrašnjim funkcijama. E-vlada služi i za
preispitivanje vlade, takođe je
 neophodna i za dalji razvoj i dobro upravljanje. Dok drugi smatraju da e-vlada ne menja prirodu
vlasti,  nije prečica za ekonomski razvoj kroz pružanje javnih usluga, budžetske uštede i efikasne
vlade.
E-uprava čini proces korišćenja informaciono-komunikacionih tehnologija u službi državne
uprave kako bi približila njene usluge građanima.
Da bi se na pravi način u poslovanje neke uprave uvelo elektronsko poslovanje potrebna je
adekvatna mrežna infrastruktura neophodan je preduslov za normalan rad aplikacija u samoj
upravi, da bi se omogućio servis građana neophodno je postojanje intraneta, adekvatan softver i
ljudski resursi (Trajković D., Mikarić B.2013.)
E-uprava se može definisati i kao korišćenje Interneta i drugih elektronskih sistema da bi se
pojednostavilo i olakšalo komuniciranje sa vladinim servisima (Vasković V., 2005).
Razvoj e-uprave nije zaseban cilj, već je u skolpu političkih, ekonomslih i socioloških ciljeva koji
zajedno streme ka uređenju državne uprave, globalizaciji i modernizaciji postojećih sistema
uprave, radi povećanja efikasnosti a sve to u cilju poboljšanja kvaliteta života građana. Razvoj e-
uprave nije ni malo jednostavan proces, veoma je kompleksan I podeljen je u vise faza. Kao prva
faza javlja se ona u kojoj građani ne mogu ostvariti komunikaciju sa državom, već samo koriste
dostupne informacije, dok se u drugoj fazi omogućava unakrsna razmena poruka između građana
i uprave, koristeći  komunikaciono interaktivne servise. U trećoj fazi su realizovane složene i
specijalizovane višestepene transakcije između različitih državnih organa sa ciljem zadovoljenja
pojedinačnih korisničkih zahteva primenom transakciono-integracionih servisa.
Administracija mora biti efikasna i maksimalno približena građanima, kako bi se ubrzali procesi,
smanjili troškovi i obezbedile jasne i tačne informacije. E uprava ima glavnu ulogu u tim
reformama.

23

1.3. Efekti primene IKT u javnoj upravi
Modernizacija državne uprave, uvođenjem  informaciono komunikacionih tehnologija ima za cilj
da poboljša komunikaciju između građana i države i da ih uključi u proces odlučivanja, takođe da
poboljša uticaj građana na rad javne uprave i da im omogući da iskažu svoje mišljenje, kao i da
ubrza administrativne postupke. Uvođenjem elektronske javne uprave podiže se kvalitet života
građana, a smanjuju troškovi.
Reforme javnog sektora sadrže 5 glavnih komponenti:
1. Poboljšanje pružanja usluga koristeći decentralizaciju i institucionalnu rekionstrukciju
2. Jačanje procesa formulacije i praćenja politike
3. Unapređenje profesionalizma u javnom sektoru
4. Poboljšanje finansijskog upravljanja i borba protiv korupcije
Informaciono-komunikacione tehnologije imaju šest prioritetnih oblasti, obrazovanje, razvoj
ljudskih resursa, zdravlje, univerzalni pristup infrastrukturai i upravljanju.
Kako smo ranije već naveli IKT imaju uticaja na poboljšanje efikasnosti i efektivnosti rada uprave
čime omogućuju i bolji kvalitet građana, takođe utiču na brži prezak na srvisno orijentisanu upravu
i podstiču ekonomski rast i razvoj.
Prema podacima Republičkog zavoda za informatiku i Internet za 2009. godinu, stepen
sofisticiranosti servisa e-uprave u Republici Srbiji je 46%, što čini rast od osam procentnih poena
u odnosu na 2007. godinu.
Nivo navedenih pokazatelja znatno je niži od proseka zemalja EU. Prema podacima Eurostata6 za
2009. godinu u zemljama EU ukupno 65% domaćinstava poseduje Internet priključak, što čini rast
od pet procentnih poena u odnosu na 2008. godinu, a 56% domaćinstava ima širokopojasni pristup
Internetu, što čini rast od sedam procentnih poena u odnosu na 2008. godinu. Stepen
sofisticiranosti servisa e-uprave za 2009. godinu u zemljama EU je ukupno 83%, što čini rast od
sedam procentnih poena u odnosu na 2007. godinu.
Posebno je zabrinjavajući nedovoljan napredak u razvoju interneta i e-uprave u Republici Srbiji u
odnosu na zemlje EU.
Cilj je da Republika Srbija do 2020. godine po pokazateljima razvijenosti informacionog društva
dostigne prosek EU.
24

http://www.paragraf.rs/propisi/strategija_razvoja_informacionog_drustva_u_republici_srbiji.htm
l
Kako bi javni sektor uspešno funkcionisao elektronska komunikacija je veoma bitna i od suštinske
je važnosti za dalji  razvoj i reformu.
Komunikaciona infrastruktura se ističe kao prioritet kada je reč o realizaciji strategija razvoja
informacionog društva u Srbiji. U okviru strategije Vlada je usvojila Akcioni plan za  efikasno
korišćenje telekomunikacione infrastrukture za potrebe javnih telekomunikacionih operatora i
državnih organa, dok je u Strategiji razvoja elektronske uprave za period od 2009. do 2013. godine
("Službeni glasnik RS", br. 83/09 i 5/10) istaknuta potreba uspostavljanja državne komunikacione
mreže.
U okviru strategije plana je da do kraja 2020.godine građani svaki kontakt sa upravom, sudovima
i zdrastvom obavljaju elektronskim putem, izuzev slučaja kad je neophodno fizičko prisustvo. To
će u velikoj meri uticati na ubrzavanje postupaka, ono za šta se sad čeka i po par sati u redovima
će se završavati jednim klikom iz udobnosti fotelje.
Zakon o elektronskom potpisu i Zakon o elektronskom dokumentu su neophodni za utvrđivanje
identiteta prilikom korišćenja e-usluga javnog sektora, kako u okviru Srbije, zako i van njenih
granica posebno u zemljama EU.
Strategijom razvoja elektronske uprave za period od 2009. do 2013. godine ("Službeni glasnik RS", br.
83/09 i *+/+5/10) određena su načela, prioriteti, mere i aktivnosti za razvoj e-uprave.
U Srbiji je stanje upotrebe IKTa u upravi kao i u drugim zemljama u razvoju i dalje na niskom
nivou, ali se teži približavanju evropskim standardima kroz niz reformi. Jedan od glavnih problema
može biti i to što građani u velikoj meri nisi kompjuterski pismeni niti poseduju računar. Kako bi
se poboljšalo stanje i kompjuterski opismenili građani jedan od načina je i usvajanje standarda
obuke o kompjuterskoj pismenosti. Evropska Komisija je aktom od 17.02.2003.god. br. COM 796
donela Jedinstveni okvir transparentnosti kvalifikacija i kompetentnosti - Europass, tačka 1.2.5.,
kojim definiše ECDL kao standard koji nam omogućava široko prepoznatljivu obuku i
kvalifikaciju za informatičko društvo. ECDL - European Computer Driving Licence је opšti
sertifikat poznavanja informaciono komunikacionih tehnologija - IКТ, nezavistan od platforme ,
zahtevan i široko primenjen u državnoj upravi evropskoh država. U okviru istraživačkog rada
„Reforma uprave u Srbiji“ (Vuksanov J. 2016)  došlo je do zaključka da ukoliko želimo moderno
uređenu državnu upravu, efikasnu i ekonomičnu, koja nije nazadna u odnosu na ostale države u
25

regionu, jedan od koraka bi bio obučiti i sertifikovati sve zaposlene u državnoj upravi Srbije,
odnosno uvesti evropske standarde digitalne pismenosti. Može se zaključiti da iako se vidi pomak
u približavanju EU standardima što se tiče rada uprave, Srbija je još uvek daleko od uređene
države.

2.  ZLOSTAVLJANJE
NA
RADU(PRAVNI,
ETIČKI,
I
PSIHOLOŠKI ASPEKTI)

Zlostavljanje na radu nije pojava koja je karakteristična za savremeno doba u kome živimo. Ljudi
od uvek ispoljavaju neprijateljsko pvnašanje jedni prema drugima, pa je otuda logično da se
nepvželjni oblici ponašanja javljaju i među pojedincima u organizacionom kontekstu.
Zlostavljanje na radu javlja se u različitim oblicima i uvek je vezano za zlostavljanje žrtve od
strane kolega u vrganizaciji u kojoj radi. U narednom delu rada biće data shvatanja pojma i oblika
zlostavljanja na radu, sam proces zlostavljanja i njegovi uzroci, a zatim i posledice do kojih dovodi
ova pojava. Posebna pažnja u ovom delu rada biće posvećena analizi učestalosti i prevalencije
zlostavljanja na radu u javnoj upravi.
2.1. Definisanje i pojavni oblici zlostavljanja na radu

U teoriji ne postoji opšta saglasnost oko definisanja pojma zlostavljanja na radu, pa čak ni oko
toga koji će se termin upotrebljavati. Literatura obiluje različitim izrazima koji se koriste za
zlostavljanje na radu. Tako se vrlo često susreće pojam mobinga (eng. mobbing), koji se na naš
jezik prevodi kao psihičko maltretiranje, ali i zastrašivanje (eng. bullying), uznemiravanje (eng.
harassment), neprijateljsko ili neprikladno ponašanje (engl. unacceptable behaviours) i td. Kako
26

navode pojedini autori, upotrebljava se čak 35 različitih termina da se opiše zlostavljanje na radu
i pojedini njegovi oblici, usled čega je pristuna tendencija da se napravi kategorizacija u kojoj bi
jedan pojam kao što je npr. zlostavljanje na radu, obuhvatao sve oblike ponašanja koji su štetni za
zaposlene, a da se unutar ovog pojma izvrši klasifikacija na različite pojavne oblike zlostavljanja
na radu,  koje bi činili uži pojmovi, kao npr. mobing, uznemiravanje, zastrašivanje, fizičko nasilje
i td. (Kordić, B., & Babić, L. 2014).  S obzirom na centralnu problematiku u ovom radu koja se odnosi
na zlostavljanje na radu upotrebom IKT-a, koja isključuje fizičko nasilje i podrazumeva one oblike
zlostavljanja koji su manje primetni i mvgu proći neopaženo, opredelićemo se za izlaganje o
mobingu, tj. psihičkom zlostavljanju zaposlenih, jer se upravo mobing u punoj meri može
sprovoditi upotrebom IKT-a.
Prvi naučnik koji se bavio izučavanjem pojave zlostavljanja i koji je reč mobing uveo u naučni
rečnik je švedski psiholog nemačkog porekla dr Heinz Leymann. Prema Leymannu mobing je: (
Leymann, H. 1996)
 „Neprijateljski ili neetički vid komunikacije koji potiče od jedne ili više osoba, sistematski
je usmeren protiv pojedinca koji se zbog toga nalazi u bespomoćnoj i nezaštićenoj poziciji,
koje se ne može osloboditi zbog postupaka mobinga koji se neprestano ponavljaju. Ovi
postupci se ponavljaju učestalo (statistička definicija: jednom nedeljno) i tokom dužeg
vremenskog perioda (statistička definicija: najmanje 6 meseci). Zbog učestalog ponavljanja
i dugog trajanja postupaka mobinga,  dolazi do  posledica psihološke, psihosomatske i
socijalne prirode.“

Lubarda mobing definiše kao način ponašanja na radnom mestu , kojim jedno ili više lica: drugih
zaposlenih, nadređenih (ređe podređenih) sistematski psihički zlostavlja ili zastrašuje drugo lice,
u relativno dužem periodu (gotovo svakodnevno ili periodično više meseci), sa namerom
osporavanja profesionalnog ugleda i moralnog integriteta zaposlenog – profesionalnog i ljudskog
dostojanstva (svojevrsna stigmatizacija, “agresivna manipulacija”), i sa ciljem stvaranja
nedpodnošljivih uslova rada (neprijateljskog i neetičkog okruženja, komunikacije), pri čemu se
žrtva mobinga nalazi u gotovo bespomoćnom položaju.( Lubarda, B. 2008).  Krajnji cilj mobinga je
prisiliti zaposlenog da napusti radno mesto, a u međuvremenu ga poniziti, psihološki razoriti i
ekonomski više degradirati. (Ćučić, R., idr. 2013).  Einarsen sa saradnicima pod mobingom
podruzmevaju uznemiravanje, vređanje ili socijalno isključivanje neke osobe ili negativan uticaj
27

na nečiji rad. (Einarsen, S., idr. 2010) U poptunosti se slažu sa Leymannovim odrednicama takvog
postupanja u pogledu učestalosti i dužine trajanja, ali dodaju da je mobing proces koji se vremenom
intenzivira i dovodi osobu nad kojom se sprovodi u inferiornu poziciju u kojoj ona postaje meta
sistematskih negativnih društvenih radnji. Pored toga, ovi autori napominju da se mobingom ne
mogu smatrati pojedinačni konflikti, kao ni oni konflikti u koje su uključene strane približno
jednake snage i moći.
Mobing predstavlja glavni problem zaposlenih i ugrožava ljudska, pa i životna prava.
Reč mobing nastala je od engleskog glagola „ To mob“ ( nasrnuti u masi, bučno navaliti na nekog
) i imenice „mob“ u prevodu rulja, gomila i izraza „mobbish“ što znači prostački, vulgaran, grub.
Iz samog značenja reči okvirno nam je jasno šta mobbing predstavlja, ali kako bi ga što vise
pojasnili daćemo i nekolikom definicija.
Mobing se može definisati kao specifičan oblik ponašanja u kom pojedinac ili grupa ljudi psihički
zlostavlja drugu osobu, ugožavajući njen ugled, dostojanstvo i integritet. Mobing se uglavnom vrši
sistematično, jednom nedeljno i traje oko 6 meseci, a prođe i do 15 meseci pre nego što žrtva
reaguje. ( dr Vidoje Stefanović, dr Boško Vojinović i Marija Stefanović)
   Osećanja
 Stresne reakcije
Oboljenja
  Nepovetrenje
Problemi sa krvnim pritiskom Srčani infarct
  Nemoć
Osetljiv želudac
Tinitus
  Strah
Problemi sa varenjem
Oboljenje organa za varenje
  Krivica
Problemi sa koncetracijom
Depresije
 Nesigurnost
Glavobolje
Oboljenja disajnih puteva
 Uvrede
Migrene
Oboljenja zavisnosti
 Osećanje niže
 vrednosti
Iscrpljenost,
nervoza,
nesanica,
Preznojavanje, bezvoljnost
Oboljenja
imunološkog
sistema,
posttraumatski
stresni sindrom

 Tabela 2. (prema Dr. Drenka Vuković)

28

Mobing trajno remeti odnose među ljudima na radnom mestu, i ostavlja dugoročne posledice.
Zlostavljanja ima u svakoj sferi; počevši od javnog sektora, državnih i privatnih firmi, na
fakultetima, u školama, pozorištima, koncertnim halama i svim profesijama. Time je jasno da
nasilje i šikaniranje trpe svi: nekvalifikovani radnici isto koliko i nepismeni, visoko obrazovani,
umetnici, doktori, profesori, i tako dalje . (Ćučić, R., idr. 2013). Mobing gotovo uvek počinje
bezazlenim aktivnostima koje se vremenom intenziviraju. Leymann sve aktivnosti mobinga deli u
pet kategorija u zavisnosti od posledica koje te aktivonosti izazivaju kod žrtve: ( Leymann, H. 1996).
-
Dejstvo/napad na mogućnost adekvatnog komuniciranja – ukidanje mogućnosti
komunikacije žrtvi, verbalne aktivnosti sa ciljem prekidanja žrtve kada govori, verbalni
napadi na žrtvu u pogledu radnih zadataka.
-
Dejstvo/napad na mogućnost održavanja socijalnih kontakata – kolege ne razgovaraju sa
žrtvom, žrtva se premešta u kancelariju udaljenu od ostalih i sl.
-
Dejstvo/napad na mogućnost održavanja lične reputacije – ogovaranje žrtve, ismevanje
žrtve, zbijanje šala na račun hendikepa žrtve, etničkog porekla ili nčina na koji hoda, govori
i sl.
-
Dejstvo/napad na posao i kvalitet rada žrtve – žrtvi se dodeljuju besmisleni radni zadaci ili
joj se uopšte ne dodeljuju radni zadaci.
-
Dejstvo/napad na psihičko zdravlje žrtve – žrtvi se dodeljuju opasni zadaci, fizički napadi
na žrtvu, seksualno zlostavljanje i sl.
Mobing na radnom mestu je specifičan fenomen koji se identifikuje putem specifičnih
karakteristika. Lutgen–Sandvik je sa saradnicima identifikovao  osnovne karakteristike mobinga,
i to: (Lutgen–Sandvik, P., idr. 2009)
-
Ponavljanje – Maltretiranje se ponavlja i učestalo je, predstavlja uznemiravanje koje se
javlja gotovo svakodnevno, u jednom ili različitim oblicima. Karakteristika ponavljanja
jeste ono što mbing razlikuje od pojedinačnih negativnih interakcija.
-
Trajanje – Dugoročna priroda mobinga je njegova izražena karakteristika koja mu daje
„nagrizajući“ karakter. Većina autora usvojila je period od  minimum šest meseci,
međutim, žrtve mobinga obično prijavljuju da je mobing trajao duže.
-
Eskalacija – Maltretiranje se intenzivira tokom vremena ako se ne kontroliše. Tokom ranih
faza mobinga, žrtve mogu da imaju poteškoća da definišu svoje iskustvo i da opišu osećaj
nelagodnosti ili pojačane nelagodnosti. U kasnijim fazama mobinga žrtve ne znaju pravi
29

izraz za svoje iskustvo ali su nepogrešivo svesne da je na njih usmeren napad od strane
mobera (osoba koja vrši mobing).
-
Povređivanje – Mobing je izuzetno destruktivan i povezan je sa pogoršanjem i
poremećajima fizičkog, mentalnog, i profesionalnog zdravlja žrtve; pogoršanjem ličnih
odnosa izvan radnog mesta; i ekonomskim štetom i ugrožavanjem. Svedoci mobinga
prijavljuju povećan stres i nameru davanja otkaza.
-
Postojanje namere – Žrtve mobinga kao i svedoci u istraživanjima prijavljuju postojanje
namere od strane mobera, da tačno znaju šta rade i da na tome rade planski.
-
Nejednakost snaga – Mobing se karakteriše nejednakošću snaga između mobera i žrtve,
koja postoji pre otpočinjanja mobinga, ili se javlja kao rezultat tekućeg uznemiravanja.
Veliko istraživanje prevalencije mobinga u članicama Evropske unije sprovedeno je tokom 2000.
godine. Evropska fondacija za poboljšanje uslova života i rada (eng. European Foundation for the
Improvement of Living and Working Conditions) na uzorku od 21,500 zaposlenih u zemljama
članicama Evropske unije, dobila je sledeće rezultate: 2% (3 miliona) radnika bilo je meta fizičkog
nasilja od osoba na radnom mestu; 4% (6 miliona) radnika bilo je meta fizičkog nasilja od ljudi
izvan radnog mesta; 2% (3 miliona) radnika bilo je meta seksualnog nasilja, a 9% (13 miliona)
radnika bilo je meta mobinga. (Ćučić, R., idr. 2013).  Tokom 2011. godine sprovedeno je globalno
istraživanje, anketiranjem radnika širom sveta. (Cobb, E. P. 2012).  Istraživanjem je obuhvaćeno 16,
517 koji su dali odgovor na pitanje „Da li ste ikada bili zlostavljani na poslu?“. Od ukupnog broja
ispitanika njih 64% je odgovorilo da je doživelo neki oblik mobinga, a 36% ispitanika da nije. U
kros-kulturnoj studiji spovedenoj od strane Komisije za ljuska prava Ujedninjenih Nacija, u kojoj
je učestvovalo 7 zemalja (Brazil, Australija, Bugarska, Južna Afrika, Liban, Portugalija i Tajland),
nalazi su pokazali sledeću prevalenciju mobinga: 30.9% u Bugarskoj, 20.6% U Južnoj Africi,
10.7% na Tajlandu, 22.1% u Libanu, 10.5% u Australiji, i 15.2% Brazilu. (Di Martino, V. 2003) U
susednoj Hrvatskoj je sprovedeno terensko istraživanje u Zagrebu, na uzorku od 700 zaposlenih,
koje je pokazalo poražavajuće podatke, oko 53,4% ispitanika iskusilo je neki oblik mobinga.
(Laklija, idr. 2010).  Istraživanje sprovedeno na jednom od sajtova za zapošljavanje, pokazalo je da
je od 2.810 ispitanika, 12% biložrtve mobinga, dok je 60% posetilaca tog sajta smatralo da je
mobing veoma prisutan.1

1 Naveden prema: http://www.dlums.rs/MOBING%20-%20stvarnost%20ili%20iluzija.pdf, pristupljeno 05.09.2017.
30

Iz navedenih istraživanja uočava se da je prevalencija mobinga visoka, te stoga ne čudi što je
poslednjih godina fenomen mobnga na radnom mestu dospeo u centar interesovanja stručnjaka i
istraživača koji nastoje pronaći odgovore na pitanja uzroka mobinga, njihovih odnosa i mogućnosti
prevencije ovog fenomena. Značajna karakteristika fenomena mobinga je što on pogađa kako
razvijene tako i zemlje u razvoju.
2.2. Uzroci i procesi zlostavljanja na radu

U pogledu najčešćih uzroka zlostavljanja na radu u organzacijama, uglavnom postoji saglasnost
među autorima, te se u tom smislu navode promene u organizaciji, disfunkcionalna organizaciona
struktura i/ili kultura, nedostatak komunikacije, nedostatak adekvatnog treninga zaposlenih
(komunikacijske veštine, rešavanje konflikata), loš protok informacija, autoritarni pristup kad je u
pitanju razlika u mišljenjima, traženje „žrtvenog jarca“, nedostatak timskog rada, nedefinisani
ciljevi i zadaci, te kontradiktorne radne uloge, iščekivanja i odgovornosti – što su najčešći aspekti
lošeg rukovođenja koje navode žrtve i posmatrači mobinga u radnom kontekstu. (Stanar, S.Z. 2011).
Ukoliko se uzrocima zlostavljanja na radu pristupi sa nacionalnog stanovišta, onda se svakako
moraju uzeti u obzir i društvena, ekonomska i politička kriza u kojoj se nalazi Republika Srbija
duži niz godina, te tranzicioni procesi kroz koje prolazi na putu pridruživanja Evropskoj Uniji.
U pogledu načina na koji se odvijaju aktivnosti mobinga i onoga ko vrši mobing/zlostavljanje,
postoje različite vrste, tj. oblici mobinga, koji opredeljuju na proces njegovog sprovođenja. Tako
se može govoriti o vertikalnom i horizontalnom mobingu.
( Pražetina, R. 2013).  Vertikalni mobing nastaje kada pretpostavljeni/nadređeni zlostavlja, tačnije
vrši mobing nad jednim radnikom, ili zlostavlja jednog po jednog radnika dok ne uništi čitavu
grupu zaposlenih. Ovaj oblik mobinga postoji (iako u ređem broju slučajeva) i kada jedna grupa
radnika zlostavlja pretpostavljenog. Uništavanje čitave grupe zaposlenih, po sistemu jedan po
jedan, naziva se strateški mobing. Horizontalni mobing karakteriše pojava aktivnosti mobinga
između radnika koji su u hijerarhijskoj strukturi na jednakom položaju. Motivi za horizontalni
mobing mogu da budu ljubomora ili zavist; a u cilju sopstvenog napredovanja u karijeri ili želja
da se kolega eliminiše kako bi se sačuvalo radno mesto. Ovaj oblik mobinga dešava se u
31

situacijama kada se grupa zaposlenih udruži protiv jednog zaposlenog koji se „žrtvuje“ i služi kao
ventil za frustracije ili osvetu.

            Slika 4. Mobing

Prema načinu vršenja odnosno izvršenja aktivnosti mobinga, Janković daje sledeću podelu
mobinga: (Janković, M. 2010).
-
Otvoreni mobing  -koji je vidljiv i prepoznatljiv. Kod njega se može prepoznati i mober i
žrtva i mehanizmi vršenja mobinga.
-
Prikriveni mobing - mobing „u rukavicama”. Modaliteti ovog mobinga mogu biti
raznovrsni, ali je u suštini  ponašanje mobera prikriveno tako da okruženje ne uočava
namere mobera, a nekada ni sama žrtva mobinga ne može prepoznati ko nad njom vrši
mobing, sa kojim namerama, pa ni činjenicu da je onasama žrtva mobinga.

2.3. Individualne, organizacione i društvene posledice zlostavljanja na radu

Zbog nakupljanja negativnih emocija i trpljenja aktivnosti zlostavljanja, kod žrtava zlostavljanja
na radu se javljaju brojne negativne posledice koje se ogledaju u pojavi različitih psihičkih i
psihosomatskih smetnji. Reakcije na teškoće i konflikte na poslu su veoma različite, jer svaki
čovek drugačije reaguje na probleme. Psihičke i psihosomatske smetnje koje se javljaju kod žrtve
32

zlostavljanja, nastaju  kao rezultat jakog stresa kome je žrtva svakodnevno izložena, usled čega se
mogu nastati: (Bešlić, I., Bešlić, D. 2008).
− Fiziološki problemi -  najčeće se javljaju visok krvni pritisak, promene u metobolizmu,
poremećaji u radu srca, glavobolje, migrene, oboljenja imunog sistema, oboljenja
disajnih puteva i sl.
− Psihološki problemi -  najčšeće se ispoljavaju u vidu pojave nervoza, razdražljivost,
depresija, strah, nezadovoljstvo i anksioznost, depresija, i sl.
− Problemi u ponašanju -  ogledaju se u smanjenju produktivnosti zaposlenog, čestim
odsustvovanjima sa posla/bolovanjima, konzumiranju alkohola i droga, poremećaju
sna i sl.

Usled problema koji nastaju kao posledica zlostavljanja, žrtva često odsustvuje sa posla usled
bolovanja. Određena istraživanja pokazuju da u pojedinim zemljama uzroci bolovanja u oko 10-
15% slučajeva jesu posledica mobinga na radu, što ima značajne posledice ne samo po zdravlje
zaposlenih već i po fondove zadravstvenog osiguranja, ali i organizaciju u kojoj žrtva zlostavljanja
radi. (Lubarda, B. 2008).  Odsustvovanje žrtava zlostavljanja sa posla usled bolovanja proizvodi
direktne finansijske troškove u organizaciji, zbog čega se posledice stresa moraju posmatrati i sa
finansijske i ekonomske tačke gledišta. Pored toga, žrtva mobinga neće se osećati prijatno u
radnom okruženju što je može dovesti do odluke da napusti svoje radno mesto kako bi izbegla
stresne situacije. Dugotrajna izloženost aktivnostima zlostavljanja vodi smanjenju predanosti
poslu, padu koncetracije i motivacije, manjkavostima u izvršavanju radnih zadataka, probijanju
rokova, - zaposleni ne radi na optimalnom nivou. Ovo dovodi do opadanja kvaliteta i kvaniteta
posla koji zaposleni obavlja a samim tim direktno utiče na pad produktivnosti organizacije. Ne
treba izgubiti iz vida da zlostavljanje na radu trajno remeti odnose među ljudima na radnom mestu,
i ostavlja dugoročne posledice i na druge pojedince u organizaciji , usled čega se stvaraju konliktne
situacije i narušava se organizaciona kultura i klima. Šira perspektiva posledica mobinga ogleda
se kroz gubitak socijalnog statusa žrtve zlostavljanja, promene u ponašanju i promene socijalno-
emotivne ravnoteže , što se direktno odražava na kvalitet života žrtve, njegove porodične i privatne
odnose.( Vuksanović, M. 2013).
33

2.4. Zlostavljanje na radu u javnoj upravi - specifične karakteristike i
prevalencija

Zlostavljanje na radu u javnoj upravi je u fokusu interesovanja istraživača i teoretičara širom sveta,
upravo zbog činjenice da je zaposlenima u javnoj upravi znatno teže da nađu novo zaposlenje ili
radno mesto nego zaposlenima u privatnom sektoru, usled čega izloženost aktivnostima
zlostavljanja duže traje i proizvodi ozbiljnije posledice. (Hirigoyen, M.F. 2002). Pored toga, pojedini
autori ukazuju na činjenicu da su organizacije u javnoj upravi pod uticajem šireg konteksta
upravljanja i vlade u čijem sastavu posluju, te da birokratija i kultura koje uglavnom vladaju u
javnoj upravi olakšavaju zlostavljačima da zloupotrebljavaju legitimne organizacione procese za
zlostavljanje žrtve. (Shallcross, L., idr. 2008).
Istraživanje sprovedeno u agencijama javne uprave u Australiji pokazuje da je 24% ispitanika u
trenutku sproveđanja istraživanja bilo žrtva nekog oblika zlostavljanja na radu i trpelo aktivnosti
mobinga. (Hutchinson, M., Jackson, D. 2015).  Mnogo viša prevalencija zlostavljanja na radu u javnoj
upravi utvrđena je u Turskoj, gde je čak 50% ispitanika izjavilo da je doživelo neki oblik
zlostavljanja na radu u svojoj karijeri. (Bilgel, N., idr. 2006) Slični nalazi dolaze i iz studije
sprovedene u organizacijama javnog sektora u Maleziji, gde je 21,8% zaposlenih kategorisano da
doživljava redovno zlostavljanje na radu, a čak 34,5% zapvslenih trpi ozbiljno zlostavljanje na
radu. (Omar, Z., idr. 2015).  Sa druge strane, Japan je jedna od zemalja sa niskom prevalencijom
zlostavljanja na radu u javnoj upravi. Naime, prema rezultatima studija sprovedenim u Japanu,
prevalencija zlostavljanja na radu u javnom sektoru se kreće između 4% i 9%, u zavisnosti od
upotrebljene metodologije za merenje prevalnecije zlostavljanja na radu. (Tsuno, K., idr. 2010)
Kada su u pitanju zemlje Evrope, postoje značajne razlike između pojedinih zemalja, iako nedavni
izveštaj Eurofund-a o nasilju i zlostavljanju na radu pokazuje opšti trend rasta zlostavljanja na
radnom mestu u zemljama EU u 1990.-im i 2000.-im godinama. (Eurofound 2015). Carter je sa
saradnicima sproveo istraživanje u Nacionalnom zdravstvenom centru Velike Britanije, a nalazi
istraživanja pokazuju trend rasta prevalencije zlostavljanja na radu sa 15% na 24% u toku jedne
decenije. (Carter, M., idr. 2013). U Italiji i Španiji se stope zlostavljanja na radu kreću na sličnom
nivou, oko 14,9% (Italija) i 15% (Španija). (Arenas, A., idr. 2015.) Russoovo istraživanje iz 2008.
godine u Hrvatskoj pokazuje da je 22,4% učitelja i nastavnika iz javnog školskog sistema trpelo
neki oblik zlostavljanja na radu u periodu od 12 meseci koji su predhvdihili istraživanju. (Russo,
A., idr.  2008) Istraživanja prevalencije zlostavljanja na radu u javnoj upravi u našoj zemlji su retka,
34

usled čega se nameće jasna potreba za temeljnim istraživanjem ovog negativnog fenomena u
javnoj upravi u Republici Srbiji.
Prikaz rezultata navedenih studija ukazuje na alarmantnost problema u po gledu postojećih stopa
zlostavljanja na radu u organizacijama u javnoj upravi u različitim zemljama, a polazeći od
specifičnih karakteristika zlostavljanja na radu u javnoj upravi, o kojima je bilo reči na početku
ovog poglavlja, problem dobija još veće dimenzije. Stoga su pažljivo formulisane politike i mere
prevencije zlostavljanja na radu u javnoj upravi od ključnog značaja.

3. KORIŠĆENE IKT ZA ZLOSTAVLJANJE U OKVIRU
UPRAVE
Živimo u modenom društvu koje je zasnovano na informacino komunikacionim tehnologijama,
kako su postale deo svih sfera našeg života tako su deo i poslovanja. Dok je mobing nažalost, u
raznim oblicima bio oduvek prisutan u radu, sada je aktuelan i novi vid zlostavljanja, putem
informacionih tehnologija. Iako je zlostavljanje na poslu  prisutno oduvek, zadnjih 20 godina se
pojavljuje sam termin mobing, a tek poslednjih nekoliko godina se aktuelno bavi ovim problemom
i pokušava se iskoreniti. Pretpostavlja se da je nastao iz želje da se strahom nateraju zaposleni na
veću produktivnist, međutim vremenom se širio i dostigao zabrinjavajuće razmere i zato je sad
jedna od bitnijih tema proučavanja i smišljanja načina suzbijanja. U prošlom poglavlju smo
pojasnili pojam mobinga, a u ovom će biti više reči o korišćenju novih tehnologija za vršenje
mobinga. Upravljanje komunikacijom je osnov uspešnog poslovanja, međutim komunikacione
veštine se koriste i za manipulisanje drugima i granica između ova dva načina korišćenja
komunikacija je često veoma mala. Iako je prvobitno mobing nastao sa zeljom povećanja
uspešnosti poslovanja, činjenica je da je efekat upravo suprotan, jer u takvom okruženju vlada
nezadovoljstvo, strah i gubitak volje za rad, čime se produktivnost drastično smanjuje, a troškovi
poslovanja povećavaju. (Čurčić r. I dr. 2013) Mobing se javlja u svim sferama poslovanja, i u
javnom i u privatnom sektoru, državnim i privatnim kompanijama, školama, zdrastvu itd…U ovom
radu akcenat je na izučavanju mobinga u javnoj upravi. Iako ima puno članaka o novim
tehnologijama kao što je i mobing vrlo zastupljena i obrađivana tema, ali korišćenje IKTa za
zlostavljanje nije dovoljno obrađena s obzirom na to koliko je česta pojava.
35

Kako se komunikacija pojavom novih tehnologija potpuno promenila, tako su i zaposleni
promenili način komuniciranja između sebe, čime su omogućeni i novi načini zlostavljanja na
poslu. Svaki zaposleni na svom stolu ima kompjuter i obavezan je da ga koristi, što omogućava
zlostavljaču direktan I konstantan pristup žrtvama. Žrtva nije više bezbedna ni kad završi sa
poslom, jre zbog obaveze korišćenja elektronske pošte, zlostavljač lako dolazi do nje I dok nije u
poslovnom okruženju.

3.1. Sajber zlostavljanje kao novi oblik zlostavljanja na radu
Kako je u prethodnom poglavlju bilo reči o zlostavljanju na radnom mestu upotrebom IKT ovde
ćemo bliže pojasniti novi oblik zlostavljanja koje se naziva sajber zlostavljanje. U modernom
poslovnom okruženju, javljaju se i novi oblici zlostavljanja i sve je češći slučaj sajber zlostavljanja.
Iako je osnova rada i uznemiravanje ostala ista, tehnologija menja način vršenja oba. (Borstorff,
Graham i Marker, 2007) konkretno, nedavni nalazi sugerišu povećanje sajbera žrtava nasilja na
radnom mestu i predstavljaju ozbiljan problem koji je direktno povezan sa povećanom upotrebom
IKT-a. Sajber zlostavljanje na radnom mestu može se definisati kao izloženost negativnom
tretmanu od strane kolega, u elektronskom obliku koje se ponavlja tokom dužeg vremenskog
perioda. ( Halit Keskin 2016) Sajber kriminal je takođe nastao pojavom kompjutera,” Krivičnim
zakonikom Republike Srbije 2005 godine, u naš pravni sistem uvedena su kompjuterska krivična
dela. U Glavi XXVII pomenutog Zakonika predviđena su krivična dela protiv bezbednosti
računarskih podataka. Time se ujedno i naša zemlja pridružila nizu zemalja koje se odgovarajućim
preventivnim i represivnim merama pokušavaju suprotstaviti različitim oblicima i vidovima
zloupotrebe kompjutera. Nije isključeno da se stres javlja veoma često u radnom okruženju, kao
rezultat pritiska, izazova i svakodnevnih poslovnih obaveza, a prekomerna količina stresa utiče
nepovoljno na zdravlje, a samim tim i na produktivnost zaposlenih. (Zhang i Leidner 2014)
definisali su radno mesto ciberbulliing kao "prilike u kojima je zaposleni sistematski izložen
ponovljenom negativnom tretmanu supervizorima, kolegama ili podređenima putem elektronskih
oblika kontakta tokom dužeg vremenskog perioda, u situaciji u koji počinilac ima više moći od
cilja. Organizacije ne tretiraju sajber zlostavljanje kao korporativni kriminal iako one izazivaju
neprijateljsku klimu u random okruženju i mogu prekršiti oragnizacionu politiku i norme. Pošto
nema dogovora o definiciji i komponentama sajber-zlostavljanja, istraživanja do sada nisu išla
36

dalje od napora da sastave komade ove slagalice. Sa druge strane, studija koje uključuju sajber
zlostavljanje na radnom mestu je vrlo malo i uglavnom su konceptualne, zato postoji potreba da
se sprovedu empirijska istraživanja kako bi osvetlila ovaj pojam. (Halit Keskin, 2016).

3.2. Sličnosti i razlike sajber i klasičnog zlostavljanja na radu
Iako postoji velika sličnost izmedju tradicionalnog i modernog tj sajber zlostavljanja na poslu, u
oba slučaja reč je o zlostavljanju, profil zlotavljača a ni žrtve se ne menja, kao ni posledice koje
ono ostavlja na žrtvu, jedino što se u startu menja je način izvođenja kao I ne ograničenost mestom
I vremenom.  Sajber zlostavljanje može desiti u bilo koje doba dana i na
bilo kom mesto. Žrtvama sajber zlostavljanja je veoma teško ili gotovo nemoguće da izbegnu teror,
jer moraju da čitaju e-mail ili tekstualne poruke koje su vezane za posao.
 Žrtvama je teško izbeći počinioce bez napuštanja IKT. Kao rezultat, sajber zlostavljanje traje čak
i kada su žrtve daleko od svog rada (Zhang i Leidner, 2014).
Brzina razmena informacija je mnogo brža nego kod tradicionalnog oblika zlostavljanja i samim
tim više šteti žrtvama. Primer za to bi bilo postavljanje fotografije ne primerenog karaktara na
društvenim mrežama koja postaje dostupna velikom broju čljudi i širi se velikom brzinom.
Većina istraživača koristi definicije sajber zlostavljanja koje su slične klasičnom, licem u lice
nasilju, odnosno akt  agresije koji je namerno, ponavljajući prema pojedincu koji je slabiji, ali ga
proširuju na elektronske oblike kontakta, konkretno mobilne telefone ili internet . Veoma je bitno
da oslodavci vode računa o zaposlenima I da se oni osećaju bezbedno I zastićeno.. U svakoj
kompaniji postoje menadžeri, supervizori I zaposleni koji su veoma dobri u svom poslu, međutim
ne znaju kakon da se nose sa konfliktima među ljudima.  1996. Godine osnovan je ABC Centar
(Anti-Bullying Research and
Resource Centre) osnovao ga je profesor  Mona O Moore. 2014. Godine ABC je ponovo aktiviran
kao the National Anti-Bullying Research and Resource Centre i lociran je u školi edukativnih
studija, DCU. Od svog osnivanja bavi se istraživanjem nasilja u školama I na poslu u Irskoj, ali je
prihvaćen I kao  internacionalni centar istraživanja zlostavljanja.  Ovaj centar obezbeđujuje
istraživanja I treninge onima koji hoće da prijave zlostavljanje u školama I na poslu.  Muraina
navodi u svom radu jedan primer shvatanja incidenta kao dužnosti rukovodioca da brine za svoje
zaposlene. U primeru se navodi da je poslodavac primio žalbu o sajber zlostavljanju od zaposlenog
i veoma su ozbiljno tome pristuili, iako se desilo preko fejsbuka i van radnog vremena. Sigurno
37

ima dosta primera gde su poslodavci ispravno postupili, međutim nažalost ima pujno i onih gde se
tome ne pridaje veliki značaj. U zemljama u tranziciji veliki je problem strah od gubitka polsla,
jer su zbog straha zaposleni spremni da trpe sve, pa čak i zlostavljanje kako bi zadržali posao.

4. ISTRAŽIVANJE
STAVOVA
O
MOGUĆNOSTIMA
KORIŠĆENJA
IKT
NA
POJEDINE
OBLIKE
ZLOSTAVLJANJA

4.1 Problem istraživanja
Pojam informaciono doba se javlja 1950. godine i označava globalno širenje multimedijalnih
izvora. U okviru informacionog doba razvijaju se informaciono-komunikacione tehnologije koje
se rapidno šire donoseći promene u svim sferama života, kako u privatnim, tako i u poslovnim.
Možemo reći da pored svih tehnoloških promena, razvoj informaciono komunikacionih
trehnologija je uneo najviše promena u život i rad ljudi. Nove tehnologije ubrzale su i poboljšale
protok i dostupnost  informacija. One podstiču
efikasnost, efektivnost, razmenu informacija, čine komunikaciju bržom, informacije dostupnije i
time utiču na akumulaciju znanja. Informacione tehnologije su osnov za dalji razvoj i opstanak ,
zato je potrebno stalno ih unapredjivati kako bi se obezbedila komunikacija u realnom vremenu,
koja nije uslovljena prostorom. IKT služe za poboljšanje svih sfera poslovanja, kako državnih tako
i privatnih. Javna uprava je direktna veza između građana i države, zato je njena efikasnost i
efktivnost, kao i dostupnost od krucijalne važnosti za kvalitet života ljudi, a samim tim i za razvoj
države. Informaciono-komunikacione tehnologije imaju veliki doprinos kad je razvoj rada javne
uprave u pitanju. Upravo iz tog razloga je početkom 21. Veka, usvojena „Strategija razvoja
elektronske uprave u Republici Srbiji za period od 2009 do 2013. Godine“ Implementacija IKT
rešenja u javnoj upravi olakšava pristup građanima i zaposlenima svim potrebnim informacijama,
čime se stiče poverenje građana i povoljno utiče na njihov odnos sa državom. IKT neminovno
doprinose poboljšanju i razvoju društva na globalnom nivou, međutim imaju i svoje loše strane.
38

Gubitak privatnosti, ugrožavanje bezbednosti i zloupotreba ličnih podataka su takođe olakšane
upotrebom novih tehnologija. Sa promenama koje su nastale na radu upotrebom IKTa dolazi i do
novih oblika zlostavljanja, pa se klasičan mobing sad javlja i u vidu sajber zlostavljanja. Novi oblik
zlostavljanja izučava se tek poslednjih godina iako je sve zastupljeniji u primeni o njemu se još
uvek ne zna dovoljno, zato je sa željom da se istraži ova problematika zlostavljanja na radu
upotrebom IK tehnologija i nastao ovaj rad.
Rad ima za cilj da istraži zloupotrebe na radu u upravi i da kroz istraživanje koje će se sprovesti
ukaže na načine na koje se informaciono komunikacione tehnologije koriste za zloupotrebe, čiji je
jedan oblik i zlostavljanje. IKT su popularna i obrađivana tema, takođe se može reći i da je
zlostavljanje na radu-mobing veoma popularna tematika, pogotovo zadnjih godina, ali iako se sve
češće javlja upravo ovaj oblik zlostavljanja, putem informaciono.komunikacionih tehnologija ne
postoji dovoljno istraživanja koja bi prikazala realno stanje u Republici Srbiji na tu temu.

4.2 Predmet istraživanja

Pojavni oblici i načini zlostavljanja na radu upotrebom IKT i idenifikovanje stavova zaposlenih u
javno upravi Republike Srbije.

4.3 Ciljevi istraživanja

Pregled i sistematizacija dosadašnjih saznanja o zlostavljanju na radu upotrebom IKT;
identifikacija pojavnih oblika i načina zlostavljanja na radu upotrebom IKT; identifikacija stavova
zaposlenih u javnoj upravi RS  o zlostavljanju na radu upotrebom IKT, kako bi se stekao uvid u
percepciju i dosadašnja iskustva zaposlenih u upravi sa zlostavljanjem na radu upotrebom IKT, te
procenu rizika od ovog oblika zlostavljanja na radu.

39

4.4 Istraživačka pitanja
Šta je to zlostavljanje na radu upotrebom IKT? Na koji način se sproodi zlostavljanje na radu
upotrebom IKT? Kakve su razlike između klasičnog i zlostavljanja na radu upotrebom IKT? Kakva
su iskustva zapolsenih u upravi RS o zlostavljanju na radu upotrebom IKT? Kako zaposleni u
upravi RS percipiraju rizik od zlostavljanja na radu upotrebom IKT? Kako procenjuju posledice?

4.5 Naučne metode
Za terorijsko istraživanje pregled literature i predhodnih istraživanja ispitivane problematike, na
temelju čega će biti razvijen i konstuisan uputnik za empirijsko istraživanje. Istraživanje će biti
sprovedeno upotrebom metode ispitivanja, tehnikom ankete na uzorku od 50 zaposlenih u javnoj
upravi RS. Statističke metode će biti primenjene za obradu, analizu i interpretaciju rezultata
dobijenih istraživanjem.

4.6 Očekivani doprinos istraživanja/značaj istraživanja:
Rezultati istraživanja će doprineti sagledavanju trenutne situacije u upravi RS u pogledu
zlostavljanja na radu upotrebom IKT kao i percepcije zapolsenih u upravi o rizicima od ovog
oblika zlostavljanja na radu. Nalazi istraživanja će omogućiti formulisanje preporuka za
preduzimanje mera prevencije i izgradnju politika za postupanje u slučaju zlostavljanja na radu
upotrebom IKT.
4.7 Opis metodologije
Objašnjenje  statističkog postupaka:

Svaka varijabla koja je korišćena je pročićena, tako da su izbačene sve vrednosti bez odgovora.
Skale su napravljene metodom sabiranja varijabli:  Skala zadovoljstva organizacijom posla je
napravljena tako što su sabrani odgovori pitanja od 46.1 do 46.8, s tim da je isključeno pitanje
46.4. Rezultat je skala sa visokim stepenom puzdanosti od 0,790 merena Kronbah alfom (mera
pouzdanosti skale; da bi skala bila uzeta kao pouzdana, ova mera mora da pređe 0,700)

Skala zdravlja je napravljena tako što su sabrani svi odgovori na pitanja 50.1 do 50.9, s tim da je
isključeno pitanje 50.6. Skala je rekodovana sa sedmostepene na petostepepnu. To znači da su
vrednosti malo se slažem, odnosno malo se ne slažem spojene sa kategorijama slažem se i ne
40

slažem se. Rezultat je skala sa visokim stepenom puzdanosti od 0,916 merena Kronbah alfom
(mera pouzdanosti skale; da bi skala bila uzeta kao pouzdana, ova mera mora da pređe 0,700)
Prilikom prilagođavanja varijabli  pitanje 11, pitanje 18 i pitanje 23 za korelacionu analizu, od
ovih varijabli su pravljene dihotomne varijable. To znači da je u slučaju varijable pitanje_18 (koja
meri obavljanje posla od kuće) vrednost 1 (da često) i 2 (da ponekad) sklopljene u jednu varijablu
(da). U slučaju varijabli pitanje_11 (pokazuje ko zna password elektronske pošte) i pitanje_23 (ko
ima privatan broj telefona) kategorije odgovora su slične i uključuju rukovodioce, kolege i
slučajeve kada niko nema password elektronske pošte, odnosno privatan broj. U prvom slučaju
obe varijable su rekodovane tako da isključene isključene kolege, te je dihotomna varijabla
pokazivala samo slučajeve kada rukovodioci ili niko nema password elektronske pošte, odnosno
privatan broj, a u drugom slučaju su isključeni rukovodioci, pa su dihotomne varijable pokazivale
slučajeve kada samo kolege ili niko nema password, odnosno privatan broj telefona.

41

Rezultati istraživanja

Posedovanje ličnog računara
Desktop
26

Laptop
32

Notebook
1

Tablet
9

Tabela 3: Posedovanje ličnog računara

                           Slika 5: Posedovanje ličnog računara

0
5
10
15
20
25
30
35
Desktop
Laptop
Notebook
Tablet
Posedovanje ličnog računara
42

Tabela 4: Svrhe korišćenja računara

                                                      Slika 6: Svrha korišćenja računara

Svrhe korišćenja računara
Posao
33
Učenje
19
Informisanje
40
Komunikacija
29
Zabava
23
Igranje igrica
1
Kockanje
1
0
5
10
15
20
25
30
35
40
45
Svrhe korišćenja računara
43

Tabela 5: Najučestalija komunikacija putem društvenih mreža

                                                           Slika 7: Najučestalija komunikacija

Tabela 6: Učestalost korišćenja računara na poslu

Sa kim najviše komunicirate putem elektronske pošte i socijalnih medija?
Porodica
30
Stari prijatelji
27
Kolege
29
Rukovodioci
12
Nepoznati ljudi
9
Najučestalija komunikacija putem društvenih
medija i elektronske pošte
Porodica
Stari prijatelji
Kolege
Rukovodioci
Nepoznati ljudi
Učestalost korišćenja računara na poslu:
Svakodnveno
50
Često
Ponekad
Retko
Nikad
44

Tabela 7: Vidljivost profila na društvenim medijima

                                               Slika 8: Vidljivost profila

Vidljivost profila da društvenim medijima:
Svi mogu da vide
13
Prijatelji prijatelja
2
Prijatelji
17
Lažno se predstavljam na društvenim medijima
0
Niko, profil je sakriven
3
Bez odgovora

0
2
4
6
8
10
12
14
16
18
Svi mogu da
vide
Prijatelji
prijatelja
Prijatelji
Lažno se
predstavljam
na društvenim
medijima
Niko, profil je
sakriven
Bez odgovora
Vidljivost profila na društvenim medijima
45

Tabela 8: Podaci koji se dele preko društvenih mreža

                                    Slika 9: Podaci koji se dele preko društvenih mreza

Podaci koji se dele preko društvenih mreža:
Ime, prezime i datum rođenja
26
Interesovanja
14
Fotografije
21
Adresa
0
Kontakt telefon
0
e-pošta
2
Status veze
4
Izmišljam podatke
2
0
5
10
15
20
25
30
Podaci koji se dele preko društvenih mreža
46

Tabela 9: Korišćenje računara kod kuće za obavljanje posla

                                   Slika 10: Korišćenje računara kod kuće za obavljanje posla

Da li kod kuće koristite računar za obavljanje posla?
Često
6
Ponekad
21
Nikad
22
0
5
10
15
20
25
Često
Ponekad
Nikad
Korišćenje računra kod kuće za obavljanje posla
47

Tabela 10: Korišćenje računara na poslu u privatne svrhe

Slika 11: Korišćenje računara na poslu u private svrhe

Korišćenje računara na poslu u privatne svrhe:
Uvek
0
Često
5
Ponekad
19
Kad mi se ukaže prilika
2
Retko
16
Nikad
8
0
2
4
6
8
10
12
14
16
18
20
Uvek
Često
Ponekad
Kad mi se
ukaže prilika
Retko
Nikad
Korišćenje računra na poslu u privatne svrhe
48

Tabela 11: Komunikacija sa kolegama  rukovodiocem putem elektronske pošte

           Slika 12: Komunikacija sa kolegama i rukovodiocem putem elektronske pošte

Komunikacija sa kolegama i rukovodiocima putem elektronske pošte:
Stalno
23
Ponekad
17
Retko
6
Nikad
3
0
5
10
15
20
25
Stalno
Ponekad
Retko
Nikad
Komunikacija sa kolegama i rukovodiocem putem
elektronske pošte
49

Mišljenje o zloupotrebi računara?

Pitanje
Skraćeno za grafikon
Vrednosti Suma Procenti
To je super i ja bih se time bavio/la
Odobravam
0
50

To je OK, ali ja to nikad ne bih radio/radila
Prihvatam
0
50

To je njegova/njena stvar
Indiferentan/na sam
10
50
20%
Znam da je zabranjeno i nikad to ne bih
radio/radila
Ne prihvatam
24
50
48%
Prijavio/la bih ga nekom da znam kome
Prijavljujem
takvo
ponašanje
5
50
10%
Bez odgovora
Bez odgovora
11
50
22%

Tabela 12: Mišljenje o zloupotrebi računara

                     Slika 13: Mišljenje o zloupotrebi računara

Mišljenje o zloupotrebi računara
Odobravam
Prihvatam
Indiferentan/na sam
Ne prihvatam
Prijavljujem takvo ponašanje
Bez odgovora
50

Koja od sledećih konstatacija govori najbolje o tome kako mislite na promenu svog posla:
Odmah bih napustio/la ovaj posao, ako bih mogao/mogla;
4

Prešao/la bih na bilo koji drugi posao na kom bih mogao zaraditi koliko i sada;
7

Žele/la bih da promenim i svoj posao i zanimanje;
6

Želeo/la bih da zamenim svoj posao za bilo koji drugi;
3

Ne želim da promenim svoj posao, ali bih to učinio/la, kada bih mogao/la da
dobijem bolji;
2
3

Ne mogu da zamislim bilo koji drugi posao;
0

Ne bih razmenio/la svoj posao za bilo koji drugi;
0

Bez odgovora
7

Tabela 13: MIšljenje o promeni posla

Slika 14: Mišljenje o promeni posla

Chart Title
Odmah bih napustio/la ovaj posao, ako bih mogao/mogla;
Prešao/la bih na bilo koji drugi posao na kom bih mogao zaraditi koliko i sada;
Žele/la bih da promenim i svoj posao i zanimanje;
Želeo/la bih da zamenim svoj posao za bilo koji drugi;
Ne želim da promenim svoj posao, ali bih to učinio/la, kada bih mogao/la da dobijem bolji;
Ne mogu da zamislim bilo koji drugi posao;
Ne bih razmenio/la svoj posao za bilo koji drugi;
Bez odgovora
51

Načini zloupotrebe računara

Krađa identiteta na socijalnim medijima
30 191 16%
Skidanje muzike i filmova
17 191 9%
Poslovna špijunaža
19 191 10%
Preuzimanje podataka o ličnosti
27 191 14%
Zloupotreba platnih kartica
18 191 9%
Neovlašćeni
pristup
kompjuterskim
sistemima
21 191 11%
Govor mržnje
14 191 7%
Pretnje
11 191 6%
Ucene
8
191 4%
Slanje seksualno uznemirujućeg sadržaja
15 191 8%
Nasilje
11 191 6%
Tabela 14: Načini zloupotrebe računara

Slika 15: Načini zloupotrebe računara

0
5
10
15
20
25
30
35
Načini zloupotrebe računara
52

Poznajete li nekog ko koristi računar u te svrhe?
Nekoliko ljudi
3

Jednu osobu
0

Ne poznajem nikog
46

Tabela 15: Da li poznajete nekoga ko zloupotrebljava računar

Slika 16: Da li poznajete nekoga ko zloupotrebljava računar

Poznanstvo sa nekim ko zloupotrebljava računar
Nekoliko ljudi
Jednu osobu
Ne poznajem nikog
53

Tabela 16. Dobijanje neprikladnih poruka

Slika 17: Dobijanje neprikladnih poruka

Dobijanje neprikladnih poruka:
Da
11
Ne
33
Dobijanje neprikladnih poruka putem interneta:
Da
Ne
54

Dobijanje neprikladnih poruka od kolega:
Da
0

Ne
45

Bez odgovora
5

Tabela 17: Dobijanje neprikladnih poruka od kolega

Slika 18: Dobijanje neprijatnih poruka od kolega

Dobijanje nepristojnih poruka od kolega
Da
Ne
Bez odgovora
55

Da li ste nekada bili žrtva mobinga?
Da, grupnog
2

Da, pojedinačnog
7

Ne
50

Tabela 18. Da li ste nekada bili žrtva mobinga

Slika 19: Da li ste nekada bili zrtva mobinga

56

Da li ste prijavili zlostavljanje na poslu?
Da
5

Ne
0

Bez odgovora
45

Tabela 19: Prijava mobinga

Slika 20: Da li ste prijavili zlostavljanje na poslu

Da li ste prijavili zlostavljanje na poslu?
Da
Ne
Bez odgovora
57

Kome ste se obratili?
Nadležnoj službi
4

Pretpostavljenima
2

Policiji
0

Bez odogovora
44

Tabela 20: Kome ste se obratili

Slika 21: Kome ste se obratili u vezi mobinga

0
5
10
15
20
25
30
35
40
45
50
Nadležnoj službi
Pretpostavljenima
Policiji
Bez odogovora
Kome ste se obratili u vezi sa mobingom na
radnom mestu?
58

Kakav ste odgovor dobili?
Mober je prestao sa zlostavljanjem
2

Mober je napustio posao
5

Mober je premešten na drugo odeljenje 0

Ja sam premešten
0

Ja sam napustio posao
0

Ništa se nije promenilo
0

Ispitanik se nije izjasnio
43

Tabela 21: Odgovor na prijavu mobinga

Slika 22: Odgovor na prituzbe za mobing

0
5
10
15
20
25
30
35
40
45
50
Odgovor na pritužbe za mobing
59

Da li ste prevazišli zlostavljanje?
Da
1

Ne
7

Bez odogovora
42

Tabela 22: Da li ste prevazišli zlostavljanje

Slika 23: Da li ste prevazišli zlostavljanje

Da li ste prevazišli zlostavljanje?
Da
Ne
Bez odogovora
60

Ako  jeste, na koji način?
Uz pomoć psihijatra
2

Podrškom
prijatelja
i
porodice
0

Promenim posla
0

Drugo
0

Bez odgovora
48

Tabela 23: Na koji način ste prevazišli zlostavljanje

 Slika 24: Na koji način ste prevazišli zlostavljanje

0
10
20
30
40
50
60
Uz pomoć
psihijatra
Podrškom
prijatelja i
porodice
Promenim posla
Drugo
Bez odgovora
Kako ste prevazišli mobing?
61

Modus je statistička mera koja pokazuje najčešću vrednost u nekom nizu. To znači da je najviše ispitanika
dalo ove odgovore koji su modalna vrednosti.
Za pitanje 46 vidimo da ispitanici najčešće misle da je njihov posao dobro definisan i da imaju jasne
zadatke. Naravno svi uviđaju da imaju mnogo nepotrebnog posla.  Za pitanje 47 vidimo da većina ispitanika
smatra da se zapravo nije nalazila u situacijama mobinga. Jer je najčesća ocena datih iskaza negativna. Za
pitanje 50 vidimo da se iz modalne vrednosti odgovora vidi da većina ispitanika smatra da im posao ne
utiče na zdravlje.

KORELACIJE
Korelacija je metod kojim se utvrđuje da li između nekih pojava postoji statistički značajna veza,  ona ne
govori ništa o uzročnosti.
Korelacija 1

Korelacija skale zadovoljstva organizacijom rada i obavljanje posla kod kuće Pirsonov stepen: -0,380' slaba
veza i to inverzna sig. (stepen značajnosti) 0,014 statistički značjana jer je sig. > 0,05

Ovakav rezultat nam govori da sto je veći stepen rada od kuće, ljudi će misliti da je posao lošije
organizovan.

Korelacija 2

Korelacija skale zdravlja i toga da li rukovodioci imaju password od službenog emaila.
Pretpostavka je da bi oni koji su mobingovani sigurno prikazali to kroz viđenje posla kao stresova i ovim
pokušavamo da ispitamo da li ima neke veze između posedovanja šifre službenog emaila od strane
rukovodioca i stresa na poslu kroz skalu zdravlja .
Pirsonov koeficijent 0,341 sig. 0,454 veza nema statističu značajnost

Dakle, između posedovanja službene šifre od strane rukovodioca i stresa na poslu ne postoji statistički
značajna veza.

Korelacija 3

Korelacija skale zdravlja i toga da li kolege imaju password od službenog emaila, ista pretpostavka kao i u
prethodnom slučaju.

Pirsonov koeficijent 0,082 sig. 0,704  veza nema statističku značajnost

Isti zaključak kao i kod prethodnog.

62

Korelacija 4

Korelacija skale zdravlja i toga da li rukovodioci imaju privatan broj telefona.

Pretpostavka je da će se mobing ovim putem iskazati tako što će postojati statistički značajna veza između
toga da rukovodioci imaju privatan broj i stava da posao ugrožava zdravlje.

Pirsonov koeficijent korelacije 0,411 srednje jaka veza (po kriterijumima za društvene nauke)

*ovu korelaciju smo izveli i tako što smo kontrolisali rod, ali nikakvog
efekta nije bilo. sig. 0,041  statistički značajna veza.

Dakle, zaključak je da postoji statistički značajna veza između toga da ispitanici smatraju da im je zbog
posla ugroženo zdravlje i toga da rukovodioci imaju privatan broj telefona.
Korelacija 5

Korelacija skale zdravlja i toga da li kolege imaju privatan broj telefona.

Isti racio kao i u prethodnom slučaju.

Pirsonov koeficijent korelacije 0,401 srednje jaka veza sig. 0,005 statistički značajna veza

Isti zaključak kao i u prethodnom slučaju, samo što su u pitanju kolege.

Opšti zaključak korelacije 4 i 5 jeste da među radnicima javne uprave u Srbiji mobing predstavlja više
mešanje u privatnost nego nadzor rukovodilaca ili međusobni nadzor kolega na poslu.
Korelacija 6

Korelacija skale zdravlja i obavljanja posla od kuće.
Pretpostavljamo da je onima koji su mobingovani posao izvor stresa, a da zbog mobinga moraju da rade
više od kuće jer dobijaju mnogo više posla usled mobinga ili ne mogu da se skoncentrišu da rade svoj posao
na poslu.

Pirsonov koeficijent korelacije -0,430' srednje jaka veza, ali inverzna

*i kod ove smo kontrolisali pol i isto nema nekog efekta, što bi reklo da nema nekih rodnih razlika
u slučaju ove veze, a to jeste značajno jer su većina ispitanika ispitanice.

sig.
0,006 statistički značajna

U ovom slučaju, s obzirom na to kako su postavljene varijable (veće vrednosti na skali zdravlja znače da
posao ugrožava zdravlje, a veća vrednost kod obavljanja posla od kuće znači da se posao ne obavlja od
kuće) inverzija veze podrazumeva da postoji statistički značajna veza između rada od kuće i posmatranja
posla kao izvora stresa koji ugrožava zdravlje.

63

Zaključak

Razvojem novih tehnologija omogućen je brz protok informacija , čime je promenjena I
komunikacija među zaposlenima, što je omogućilo i novi načini zlostavljanja na poslu. Kakos u I
rezultati ankete pokazali svi zapolseni u upravi koriste računar za obavljanje posla kako na poslu
tako i kod kuće, što omogućava zlostavljaču direktan i konstantan pristup žrtvama. Žrtva nije više
bezbedna ni kad završi sa poslom, jer zbog obaveze korišćenja elektronske pošte, zlostavljač lako
dolazi do nje i dok nije u poslovnom okruženju
Ovim istaživanjem i pregledom dosadašnjih podataka o mobingu u javnoj upravi putem IKT
pokušano je da se odgovori na pitanja o tome koliko često se zaposleni u upravi sa tim susreću, da
li imaju kome da se obrate i kakvi su mehanizmi odbrane i zaštite od ovog oblika zlostavljanja.
korišćenje IKTa za zlostavljanje nije dovoljno obrađena s obzirom na to koliko je česta pojava.
Analizom rezultata ukazano je na na čestu pojavu mobinga u upravi, kako je anketa pokazala od
50 ispitanka 9 se susrelo sa nekim oblikom mobinga. Polovina ispitanika koji su se susreli sa
mobingom su prijavili mobera i time je zlostavljanje zaustavljeno promenom posla mobera ali bez
većih sankcija, dok druga polovina nije prijavila mobera već je sama napustila posao zbog velikog
pritiska. Prema dobijenim rezultatima možemo zaključiti da mehanizmi kontrole mobinga nemaju
dovoljno efekta što ima za posledicu da žrtve mobinga nemaju poverenja da prijave mobing.
Zaključak istraživanja uticaja posla na zdravlje je da postoji statistički značajna korelacija između
toga da ispitanici smatraju da im je zbog posla ugroženo zdravlje i toga da rukovodioci imaju
privatan broj telefona. Ovaj nalaz ukazuje na to da među radnicima javne uprave u Srbiji mobing
predstavlja više mešanje u privatnost nego nadzor rukovodilaca ili međusobni nadzor kolega na
poslu.
Istraživanje je takođe pokazalo da postoji statistički značajna korelacija između rada od kuće i
posmatranja posla kao izvora stresa koji ugrožava zdravlje. Kako nam je istaživanje pokazalo svi
ispitanici koriste kompjutere za obavljanje posla i u svakodnevnoj su komunikaciji sa kolegama i
rukovodiocima. Nove tehnologije su omogućile stalni pristup rukovodioca zaposlenima, čak i van
radnog vremena i time se pospešio razvoj novog oblika mobinga kroz konstantnu dostupnost
zaposlenih. U poslednjih nekoliko godina razvijen je i softver za nadzor zaposlenih koji
omogućava rukovodiocima potpun uvid u to šta rade zaposleni na svojim računarima, time je
ukinuta privatnost i omogućena potpuna kontrola zaposlenih.
64

Mobing utiče na zrdavlje i kvalitet života zato je zabrinjavajuć podatak to da je 8 ispitanika reklo
da nije prevazišlo zlostavljanje dok je samo jedan rekao da jeste uz pomoć psihijatra. Što ukazuje
na to da se na mehanizmima zaštite i podrške zaposlenima mora poraditi kako bi se našlo rešenje
za prevazilaženje ovog problema.
Nove tehnologije su omogućile efikasno poslovanje i brz protok informacija ali su poslovno
okruženje učinile stresnijim i pospešile su razvoj sajber zlostavljanje.
Ovo istraživanje je ukazalo na postojanje problema mobinga u javnoj upravi kao i na neefikasne
sisteme odbrane i zaštite zaposlenih. Pitanje razrešenja IKT induced mobinga je sledeći korak ovih
studija, odnosno smišljanje rešenja za prevazilaženje ovih formi zlostavljanja.

65

LITERATURA

1. Arenas, A., Giorgi, G., Montani, F., Mancuso, S., Perez, J. F., Mucci, N., & Arcangeli, G.
(2015). Workplace bullying in a sample of Italian and Spanish employees and its
relationship with job satisfaction, and psychological well-being. Frontiers in psychology,
6, 12-19.
2. Avgerou, Chrisanti & Ciborra, Claudio & Cordella, Antonio & Kallinikos, Jannis &
Smith, Matthew. (2005). The Role of Information and Communication Technology in
Building Trust in Governance: Toward Effectiveness and Results.
3. Arsovski, Z., Rejman Petrović, D., Arsovski, S. & Pavlovic, A. (2012). Information
Systems for Supply Chain Management in Automotive Industry. Journal of TTEM -
Technics Technologies Education Management
4. BN Mikarić, D Trajković (2013) Uticaj elektronskog poslovanja na poboljsanje usluga u
bankarstvu - Trendovi u poslovanju.
5. Borstorff, Patricia & Graham, G. & Marker, Michael B. (2007). Eharassment: Employee
perceptions of E-Technology as a source of harassment. Journal of Applied Management
and Entrepreneurship. 12. 44-60.
6.  Bešlić, I., Bešlić, D. (2008). Stres na radu. Škola biznisa, 2:168-173.

7. Bilgel, N., Aytac, S., Bayram, N. (2006). Bullying in Turkish white-collar workers.
Occupational medicine, 56(4), 226-231.

8.  Botterman, M., Millard, J., Horlings, E., Van Oranje, C., Van Deelen, M. and Pedersen,
 K., Value for Citizens: A Vision of Public Governance in 2020, Report for the European
Commission, Rotterdam: Information Society and Media Directorate, December 2008.
9. Bekkers, V. and Homburg, V., (eds.), The Information Ecology of E-Government: E-
government as Institutional and Technological Innovation in the Public Sector,
Amsterdam: IOS Press, 2005

66

10. Cordella, A. (2007). E-government: towards the e-bureaucratic form? Journal of
Information Technology, 22(3), 265-274
11. Cobb, E. P. (2012). Workplace bullying: A global health and safety issue. In Proceedings
of the 16th ILERA World Congress. Retrieved from http://ilera2012. wharton. upenn. edu,
accessed 25.04.2015. Boston, MA: Ellen Pinkos Cobb.
12. Carter, M., Thompson, N., Crampton, P., Morrow, G., Burford, B., Gray, C., & Illing, J.
(2013). Workplace bullying in the UK NHS: a questionnaire and interview study on
prevalence, impact and barriers to reporting. BMJ open, 3(6), 1-13.
13. Cukier, K. N. (1998a). "The Global Internet: A Primer", Washington, DC, Telegeography
1999, pp. 112–145.
14. Crede, A., & Mansell, R. (1998). Knowledge societies… in a nutshell: Information
technologies for sustainable development. Ottawa, Canada: IDRC.
15. Danziger J. and Andersen N. (2002) The Impact of Information Tehnology on Public
Administration
16. Dhanavandan S., Dr. Mohammed Esmail S., Dr. Mani V. (2008) Library Philosophy and
Practice,
17. Di Martino, V. (2003). Workplace violence in the health sector. Country case studies
Brazil, Bulgaria, Lebanon, Portugal, South Africa, Thailand and an additional Australian
study. Geneva, Switzerland: International Labor Organization.
18. Djordjević G. (2012.) Ulaganja u ICT u uslovima finansijske krize str 19
19. Vuksanović, M. (2013). The consequences of mobbing and possibilities of their
measurement. Temida, 16(3-4), 135-148.
20. Einarsen, S., Hoel, H., Zapf, D., & Cooper, C. (2010). Bullying and harassment in the
workplace: Developments in theory, research, and practice. Boca Raton, Florida: Crc Press.

21. Eurofound (European Foundation for the Improvement of Living and Working
Conditions). (2015). Violence and harassment in European workplaces: Causes, impacts and
policies.

Available
at:
https://www.eurofound.europa.eu/observatories/eurwork/comparative-
information/violence-and-harassment-in-european-workplaces-extent-impacts-and-policies
(12.09.2017.)
67

22. EU Veštine Panorama, 2012, cf. Marks and Scholarios, 2007.
23. Gripenberg, P., ‘Virtualizing the Office Micro-level Impacts and Driving Forces of
Increased ICT Use’, in Heiskanen, T. and Hearns, J., (eds.), Information Society and the
Workplace Spaces, Boundaries and Agency, New York: Routledge, 2004,
24. Gruening, Gernod. (2001). Origin and Theoretical Basis of the New Public Management
(NPM). International Public Management Journal - INT PUBLIC MANAG J. 4. 1-25.
10.1016/S1096-7494(01)00041-1.
25. Hirigoyen, M.F. (2002).Psychological harassment in the workplace (1st ed.).
Athens:Patakis.

26. Hutchinson, M.,  Jackson, D. (2015). The construction and legitimation of workplace
bullying in the public sector: insight into power dynamics and organisational failures in
health and social care. Nursing inquiry, 22(1), 13-26.

27. Halit Keskin ( 2016 )  Procedia - Social and Behavioral Sciences
28. Hargittai E. (1999) Teleommunications Policy, vol 23, 10-11, published Jan 1 1999
29. Hood C. (1991). A Public management for all seasons, The rise of New Public
Management (NPM)

30. Janković, M. (2010). Mobing na radu. U: 6. Naučni skup sa međunarodnim učešćem
Sinergija 2010,  456-463.
31. Kiiski S. and  Pohjola M., (2001).Cross-country Diffusion of the Internet

32. Kordić, B., & Babić, L. (2014). Mobbing and career counselling. Engrami, 36(3-4), 5-14.

33. Laklija, M., & Janković, J. (2010). Mobbing-osobni, obiteljski i radni problem i njegova
prevencija. Kriminologija i socijalna integracija, 18(1), 65-77.

34. Leymann, H. (1996). The content and development of mobbing at work.“ European journal
of work and organizational psychology, 5(2), 165-184.
68

35. Lubarda, B. (2008). Mobing/buling na radu-zlostavljanje/zastrašivanje na radupravni
aspekti, uz osvrt na medicinske, psiho-socijalne i ekonomske aspekte.  ABC-časopis
urgentne medicine, 8, 133-142.

36. Lutgen–Sandvik, P., Namie, G., & Namie, R. (2009). Workplace bullying: Causes,
consequences, and corrections.“ In: Destructive organizational communication: Processes,
consequences, and constructive ways of organizing, P. Lutgen–Sandvik & B. D. Sypher
(Eds.), 27-52. New York: Routledge/Taylor & Francis.

37. Lips, M.B. and Schuppan, T., ‘Transforming E-Government Knowledge through Public
Management Research’, 2009, Public Management Review
38. Lan, Z. and Anders, K.K., ‘A Paradigmatic View of Contemporary Public Administration
            Research: An Empirical Test’, 2000, Administration & Society, vol. 32, no. 2, pp. 138-165.
39. Marcelle, G.M. 2000. Getting gender into African ICT policy: A strategic view.
40. Martin, J.W. (1988). The information society. London: Aslib, P.179.
41. Martin, J.W. (1995). The global information society. England : Aslib, P.3.
42. Melville, N., Kraemer, K. and Gurbaxani, V., (2004)‘Review: Information Technology
and Organizational Performance: An Integrative Model of IT Business Value’,
43. Mark Harrison Moore(1995.) Creating Public Value: Strategic Management in
Government
44. Omar, Z., Mokhtar, M., Hamzah, S. R. A. (2015). Prevalence of Workplace Bully in
Selected Public Service Agency in Malaysia: Do Destructive Leadership Behaviour
Matters?. International Journal of Education and Training, 1(1), 1-9.

45.  Pražetina, R. (2013). Oblici mobinga i sudska zaštita žrtava mobinga. Policija i sigurnost,
21(4), 823-836.

46. Pollitt  C. and Bouckaert G. (2004) Public Management Reform, Oxford University

69

47. Petrović IB, Čizmić S, Vukelić M (2014). Workplace bullying in Serbia: The relation of
self-labeling and behavioral experience with job-related behaviors. Psihologija 47(2):185-
199.
48. Rodriguez, F., & Wilson, E., III. (2000). Are Poor Countries Losing the Information
Revolution? (InfoDev Working Paper). Washington, DC: World Bank Group

49. Radaković D (2010). Žrtve kriminaliteta, sa posebnim osvrtom na žrtve nasilja na radnom
mestu i u porodici – analiza rada Službe VDS info i podrška žrtvama u 2009. godini
50. Republički Zavod za statistiku, Upotreba informacioni-komunikacionih tehnologija u
Republici Srbiji, 3013, str 29.

51.  Russo, A., Milić, R., Knežević, B., Mulić, R., & Mustajbegović, J. (2008). Harassment in
workplace among school teachers: Development of a survey. Croatian medical journal,
49(4), 545-552.
52. Sandor, S.D. and Tripon, C., ‘Citizens’ Perception about Public Administration Reforms
in Romania’, 2008, Transylvanian Review of Administrative Sciences, vol. 24E, pp. 111-
122.

53. Stanar, S.Z. (2011). Psihološki izvori percepcije mobinga. Radovi Filozofskog
fakulteta,Pale, 13(2), 225-245.
54. Stefanović, Vidoje ; Vojnović, Boško ; Stefanović, Marija (2014)
Ekonomika : međunarodni časopis za ekonomsku teoriju i praksu i društvena pitanja. -
Niš, ISSN 0350-137X, ZDB-ID 430656-9. - Vol. 60.2014, 2, p. 61-67
55. Stojanović M., Regodić D. (2016). Uticaj informaciono-komunikacionih tehnologija na
ekonomski rast (The Influence of Information and Communication Technologies on
Economic Growth)
56. Strategija razvoja informacionog društva u Republici Srbiji do 2020. Godine, "Službeni
glasnik RS", br. 83/09 i 5/10

57. Shallcross, L., Sheehan, M., & Ramsay, S. (2008). Workplace mobbing: Experiences in
the public sector. Workplace Mobbing: Experiences in the public sector, 13(2), 56-70.
70

58. Thioune, R.M.C. (2003). Information and communication technologies for development
in Africa: Opportunities and challenges for community development. Volume 1.

59. Tsuno, K., Kawakami, N., Inoue, A., Abe, K. (2010). Measuring workplace bullying:
reliability and validity of the Japanese version of the negative acts questionnaire. Journal
of occupational health, 52(4), 216-226.

60. Vasković, V., (2005). Elektronsko poslovanje u javnoj upravi, FON, Beograd
61. Vuksanov J. ( 2016)  „Reforma uprave u Srbiji“
62.   Ćučić, R., Prebiračević, V., Vasić, N.  (2013). Manipulacija savremenim komunikacijama
u svrhu mobinga. FBIM Transactions, 1(1), 74-84.

63. Zhang, S. and Leidner, D. (2014). Workplace cyberbullying: The antecedents and
consequences, 20th Americas Conference on Information Systems. Savannah