Analiza destinacije Mali Lošinj po ETIS in GSTC kazalnikih trajnostnega razvoja in vizija prihodnega poslovanja

održivi turizam;otočna destinacija;destinacija Mali Lošinj;pokazatelji održivog razvoja;menadžment destinacije;sustainable tourism;island destination;destination Mali Lošinj;indicators of sustainable development;destination management;info:eu-repo/classification/udc/338.48-44(210.7)(497.5):502.131.1(043.2)

<s>Študijski program: diplomsko delo univerzitetnega študija Naslov zaključnega dela: Analiza destinacije Mali Lošinj prema ETIS i GSTC pokazateljima održivog razvoja i vizija budućeg poslovanja Mentorica: doc. dr. Tanja Lešnik Štuhec</s>
<s>Podpisan-i/-a študent/-ka Hana Jutriša izjavljam, da je zaključno delo rezultat mojega samostojnega dela, ki sem ga izdelal/-a ob pomoči mentor-ja/-ice oz. somentor-ja/-ice; izjavljam, da sem pridobil/-a vsa potrebna soglasja za uporabo podatkov in avtorskih del v zaključnem delu in jih v zaključnem delu jasno in ustrezno označil/-a; na Univerzo v Mariboru neodplačno, neizključno, prostorsko in časovno neomejeno prenašam pravico shranitve avtorskega dela v elektronski obliki, pravico reproduciranja ter pravico ponuditi zaključno delo javnosti na svetovnem spletu preko DKUM; sem seznanjen/-a, da bodo dela deponirana/objavljena v DKUM dostopna široki javnosti pod pogoji licence Creative Commons BY-NC-ND, kar vključuje tudi avtomatizirano indeksiranje preko spleta in obdelavo besedil za potrebe tekstovnega in podatkovnega rudarjenja in ekstrakcije znanja iz vsebin; uporabnikom se dovoli reproduciranje brez predelave avtorskega dela, distribuiranje, dajanje v najem in priobčitev javnosti samega izvirnega avtorskega dela, in sicer pod pogojem, da navedejo avtorja in da ne gre za komercialno uporabo; dovoljujem objavo svojih osebnih podatkov, ki so navedeni v zaključnem delu in tej izjavi, skupaj z objavo zaključnega dela;</s>
<s>Zahvaljujem se mentorici doc. dr. Tanji Lešnik Štuhec na stručnoj pomoći pri pisanju završnog rada te na strpljenju i korisnim savjetima.</s><s>Zahvalu također upućujem i Turističkoj zajednici Malog Lošinja koja je pružila mnogo korisnih informacija za izradu ovog završnog rada.</s><s>Na kraju, zahvaljujem se svojoj obitelji i prijateljima na beskrajnoj potpori i strpljenju.</s>
<s>Međunarodni dolasci turista u svijetu svake godine rastu.</s><s>Obalne i otočne destinacije, gdje je loš razvoj, loše upravljanje otpadom i prekomjerni broj turista, posebno su osjetljive na pritisak masovnog turizma.</s><s>Masovni turizam donio je mnogo negativnih učinaka na prirodni razvoj destinacija, stoga se sve više destinacija počinje okretati k održivom razvoju turizma.</s><s>Iza svake dobre destinacije stoji dobro i kvalitetno razrađen destinacijski menadžment.</s><s>Dužnost destinacijskog menadžmenta je planiranje, organiziranje, vođenje i kontroliranje destinacije, uz vrlo visoku razinu brige o ljudskim resursima te oni također moraju brinuti i održivosti destinacije.</s><s>Kao jedni od najučinkovitijih alata za mjerenje i praćenje održivog turizma na destinaciji uzeti su ETIS i GSTC kriteriji održivosti.</s><s>Održivi turizam je danas trend koji najbrže raste, a Mali Lošinj je destinacija koja je posljednjih godina prikupila niz nagrada za svoju održivost.</s><s>Glavni cilj ovog rada jest pomoću ETIS i GSTC kriterija održivosti, intervjua s predstavnicima destinacije i ankete s turistima, utvrditi stvarno stanje održivosti na destinaciji.</s>
<s>Prihodi mednarodnih turistov na destinacije vsako leto naraščajo.</s><s>Obalne in otoške destinacije, kjer je slab razvoj, slabo ravnanje z odpadki in pretirana uporaba turistov, so še posebej občutljive na pritiske množičnega turizma.</s><s>Množični turizem je prinesel številne negativne učinke na naravni razvoj destinacij, zato se vedno več destinacij začenja obračati k trajnostnemu razvoju turizma.</s><s>United Nations World Tourism Organisation (UNWTO, 2007) pojem destinacije opisuje kot fizični prostor, v katerem turist preživi vsaj eno noč in na katerem je veliko število turističnih izdelkov.</s><s>Sumathi et al. (2018) opisujejo turizem kot potovanje ljudi v drug kraj ali državo, kjer začasno bivajo zaradi več namenov, kot so počitnice, delo ali drugi.</s><s>Destinacija ima fizične in upravne meje, ki segajo od celotne države, regije ali otoka do vasi, mesta ali neodvisne znamenitosti (UNWTO, 2007).</s><s>Za vsako dobro destinacijo stoji dobro in razvito upravljanje destinacij.</s><s>Rudančić (2018) destinacijski management opredeljuje kot »poslovno dejavnost, ki združuje in usklajuje delo različnih poslovnih in drugih subjektov pri ustvarjanju in izvajanju turističnega izdelka z namenom doseči njegovo optimalno kakovost, konkurenčnost in doseči optimalne ekonomske učinke na turističnem trgu«.</s><s>Dolžnost destinacijskega upravljanja je načrtovati, organizirati, voditi in nadzorovati destinacijo z zelo visoko skrbjo za človeške vire, poskrbeti pa mora tudi za trajnost destinacije.</s><s>Organizacije za upravljanje destinacij so večinoma javnega ali javno-zasebnega značaja.</s><s>Temeljijo na nacionalni (Hrvaška turistična skupnost), regionalni (Turistična skupnost Splitsko-dalmatinske županije) ali lokalni ravni (Turistična skupnost Mali Lošinj).</s><s>Lokalne organizacije za upravljanje destinacij (DMO) so odgovorne za upravljanje in trženje turizma na manjšem geografskem območju (mestih) in se najpogosteje ukvarjajo le z operativnimi dejavnostmi (Rudančić, 2018).</s><s>Načrtovanje destinacij je intelektualni proces, ki uporablja informacijsko presojo in nadzor za sprejemanje odločitev na ciljni makro ravni, da s trenutno uspešnostjo in spremembami ustvari vrsto destinacije, ki jo želijo turisti (Andrades i Dimanche, 2015).</s><s>Turistični načrti so običajno pripravljeni v 5–10 letih.</s><s>Če se turistični načrt pripravi v manj kot 5 letih, se mu reče akcijski načrt in se običajno pripravi za naslednja 2–3 leta.</s><s>Dolgoročno načrtovanje razvoja turizma je pomembno za vsako destinacijo, nekatere koristi le-tega pa so jasne prihodnje usmeritve, večja pozornost in poudarek na turizmu, vizija in cilji turizma, prepoznavanje priložnosti, skupno lastništvo načrta, smernice za izvedbo in vrednotenje ter izvajanje in merjenje učinkovitosti načrta Turizem globalno prispeva k skupnim svetovnim emisijam toplogrednih plinov s približno 5 %, od tega približno 40 % letalskemu prometu, 30 % avtomobilskemu prometu in 20 % turističnim nastanitvam.</s><s>Turizem je kot dejavnost velik porabnik omejenih virov (večinoma vode) in povzročitelj odpadkov in odpadnih voda (Institut za turizam, 2016).</s><s>Po mnenju UNWTO-ja (UNWTO, b. d. c) je trajnostni turizem tisti turizem, ki v celoti spoštuje sedanje in prihodnje gospodarske, socialne in okoljske oblike ter spoštuje in ustreza potrebam obiskovalcev, industrije, okolja in lokalne skupnosti.</s><s>Trajnostni turizem mora biti gospodarsko in družbeno koristen, ne sme pa škodovati okolju in lokalni kulturi.</s><s>Trajnostni turizem je pogosto zasnovan z uporabo treh stebrov trajnosti: okoljske, ekonomske in socialne trajnosti.</s><s>Ekološka trajnost vključuje ukrepe, kot so zmanjšanje onesnaževanja zraka, vode in odpadkov, vzdrževanje in izboljšanje kakovosti in značilnosti krajine, varovanje in ohranjanje naravnih območij in habitatov divjih rastlin in živali.</s><s>Gospodarska vzdržnost temelji na zagotavljanju konkurenčnosti in trajnosti turističnih destinacij in podjetij, da se lahko še naprej razvijajo in izkoristijo dolgoročne koristi.</s><s>Socialna trajnost se ukvarja z vzdrževanjem in izboljševanjem kakovosti življenja v lokalnih skupnostih, spoštovanjem in ohranjanjem kulturne in zgodovinske dediščine, tradicije in raznolikosti destinacije Merila trajnosti ETIS in GSTC veljajo za eno najučinkovitejših orodij za merjenje in spremljanje trajnostnega turizma na destinaciji.</s><s>Kazalniki trajnosti so določeni ukrepi, ki se izvajajo zaradi obstoja trenutnih težav, prihajajočih situacij ali težav, ukrepov tveganja in potencialnih potreb po ukrepih ter sredstev za prepoznavanje in merjenje rezultatov naših ukrepov.</s><s>Kazalniki najpogosteje temeljijo na oceni naravnih virov in okolja destinacije, gospodarske vzdržnosti, kulturnih dobrin in družbenih vrednot ter organizacijskih in upravljavskih vprašanjih.</s><s>ETIS je orodje za upravljanje, informiranje in spremljanje, posebej zasnovano za turistične destinacije.</s><s>Zamišljen je kot postopek zbiranja in analiziranja podatkov za oceno vpliva turizma na destinacijo.</s><s>Sestavljen je iz 43 osnovnih kazalnikov in številnih neobveznih kazalnikov (European Union, 2016).</s><s>Kriteriji za turistične destinacije GSTC, znani tudi kot GSTC-D, so minimum, ki ga mora izpolnjevati posamezna destinacija.</s><s>Kazalniki GSTC so razdeljeni na štiri glavne odseke: trajnostno upravljanje, socialno-ekonomska trajnost, kulturna trajnost in okoljska trajnost (The Global Sustainable Tourism Council, 2019).</s><s>Obalne in otoške destinacije, kjer so slabši razvoj, slabo ravnanje z odpadki iz naselij in križarjenj ter splošna prekomerna uporaba turistov, so še posebej občutljive na pritiske množičnega turizma.</s><s>Zaradi posebnega geografskega položaja in izolacije od celine se spopadajo s številnimi težavami, kot sta velika odvisnost od turizma in prekomerno onesnaženje.</s><s>Nekatere osnovne značilnosti otoka so nepremičnost, manjša velikost, izoliranost, počasnejši življenjski ritem, izrazita in drugačna kultura, eksotična divjina in nedotaknjena narava in prav te značilnosti privabljajo veliko število obiskovalcev na otoke (Kokkranikal, McLellan in Baum, 2003).</s><s>Ena glavnih značilnosti, na katerih temelji otoški turizem, so 3S: sonce, morje in pesek (angl. sun, sea and sand), vendar je promocija tega pojava na otoke prinesla množični turizem, zato se večina otoških destinacij zdaj želi odmakniti od tovrstnega turizma in preiti na organizacijo posebnih aktivnih počitnic in službenih potovanj, za katere je značilna večja potrošnja (Kelman, Okoljska odgovornost in trajnostni turizem postajata vse pomembnejši temi tako v svetu kot na Hrvaškem.</s><s>Obiskovalci imajo večjo željo po aktivnih in zdravih počitnicah, te destinacije pa se trudijo biti okoljsko odgovorne in prispevati k privlačnosti v očeh turistov.</s><s>Trajnostni turizem je ena novejših oblik turizma, ki jo je sprejela Hrvaška, saj je turizem na Hrvaškem večinoma temeljil na množičnem turizmu.</s><s>Trajnostni turizem je vključen v Strategijo razvoja turizma Republike Hrvaške, leta 2016 pa je bil pripravljen dokument z imenom Akcijski načrt za razvoj zelenega turizma.</s><s>Destinacija Mali Lošinj je ena najbolj trajnostnih destinacij na Hrvaškem in je za svoje trajnostno poslovanje prejela številne nagrade.</s>
<s>Skupina otokov, ki se razteza od severozahoda proti jugovzhodu Kvarnerskega zaliva v Primorsko-goranski županiji, se imenuje Lošinjski arhipelag in vključuje južni del otoka Cres in otok Lošinj ter skupino manjših otokov: Unije, Ilovik, Susak, Male Srakane, Vele Srakane in številne nenaseljene otoke.</s><s>Mesto Mali Lošinj je upravno središče in največje naselje na otoku z 8.244 prebivalci.</s><s>Najpomembnejše gospodarske panoge so turizem in gostinstvo, trgovina, ladjedelništvo ter ribištvo (Lošinjski otok vitalnosti, 2021a).</s><s>Prva oblika turizma na tem otoku je bil zdravstveni turizem.</s><s>Zaradi izjemnih podnebnih značilnosti je bil Lošinj leta 1892 razglašen za klimatsko zdravilišče (Grad Mali Lošinj, 2021b), otok pa poleg tega, da je znan po naravnih lepotah in prijetni klimi, krasijo tudi številne sakralne zgradbe in muzeji.</s><s>Glavne znamenitosti Malega Lošinja so vodni park Čikat, lošinjski muzej, zavod Modri svet in ogledi delfinov, Dišeči otoški vrt, Muzej Apoksiomena, Center za obnovo morskih želv in palača Fritzi.</s><s>Lošinj z velikim številom plaž in kopališč ponuja veliko izbiro za aktivne počitnice, od potapljanja, jadranja, deskanja in padalstva do vodenih izletov z ladjo, izletov s kajaki, kolesarskih ali pohodniških izletov.</s><s>Čeprav je na otoku veliko prireditev, je ena najbolj znanih Festival lošinjskih jader, ki je posvečen pomorski tradiciji mesta Mali Lošinj.</s><s>Veliko je tudi gastronomskih dogodkov, ki ponujajo otoške specialitete (Lošinj otok vitalnosti, 2021a).</s><s>Mali Lošinj je vključen v številne akcije za trajnostni turizem in je za to prejel številne nagrade: 6 let zapored uvrščen med 100 najboljših trajnostnih destinacij na svetu, nagrade WTM za odgovorni turizem, naziv evropski otok športa združenja ACES Europe, 2. mesto v kategoriji Best of Europe na ITB Berlin, nagrada Najuspešnejša destinacija zdravstvenega turizma, ki jo podeljuje Hrvaška turistična organizacija, 2. mesto v kategoriji Best of the Mediterranean na ITB Berlin.</s><s>Mali Lošinj sam izvaja projekte za izboljšanje turistične storitve na otoku.</s><s>Z namenom razvoja kolesarskega turizma in oblikovanja kolesarjem prijazne (angl. bike friendly) destinacije je bil realiziran in sprejet Generalni načrt kolesarskega turizma na otoku Lošinj.</s><s>Vpeljani so bili tudi standardi kakovosti storitev IQM (integrirano upravljanje kakovosti v destinacijah), katerih cilj je dvig kakovosti v vseh segmentih ponudbe, od nastanitve, gostinskih storitev do prevoznikov in trgovine (Lošinj, otok vitalnosti, 2021c).</s><s>Glavni cilj tega dela je bil ugotoviti, kako trajnostna je destinacija Mali Lošinj.</s><s>Opravljeni so bili razgovori z glavnimi predstavniki destinacije in ankete s turisti.</s><s>Intervju je bil namenjen vsem deležnikom, ki imajo pomembno vlogo pri razvoju turizma na destinaciji Mali Lošinj.</s><s>Predstavniki Zavoda za turizem Mali Lošinj, Jadranka turizma, d. o. o., in mestne uprave so bili kontaktirani po elektronski pošti in telefonu.</s><s>Vprašanja za intervjuje so bila izbrana tako, da zajemajo določena trajnostna merila ETIS in GSTC, katerih odgovori bodo uporabljeni za končno analizo trajnosti destinacije Mali Lošinj.</s><s>Vprašanja so se nanašala na mnenje intervjuvancev o trenutni situaciji na destinaciji in na ukrepe, ki jih nameravajo predstavniki sprejeti za nadaljnji napredek na področju trajnosti.</s><s>Nekatera vprašanja so bila povezana s sezonsko problematiko, trajnostnimi</s>
<s>invalide, vključenostjo lokalnega prebivalstva, onesnaževanjem okolja in cilji samih organizacij za spodbujanje trajnosti na destinaciji.</s><s>Vprašanja so bila odprta, tako da so intervjuvanci lahko dali čim bolj izčrpen odgovor, večina vprašanj pa je imela podvprašanje.</s><s>Za obdelavo podatkov je bila uporabljena opisna metoda.</s><s>Zbrani podatki so bili razvrščeni v tabelo in razdeljeni glede na podobnosti.</s><s>Iz intervjujev smo izvedeli, da je destinacija Mali Lošinj zelo dejavna pri promociji trajnostne oblike turizma in naredi vse za izboljšanje kakovosti destinacije.</s><s>Že nekaj let prejemajo nagrade (Top 100 zelenih destinacij) za svojo trajnost in so najboljši na področju recikliranja odpadkov, snovanja strateških načrtov, oblikovanja novih izdelkov za zmanjšanje sezonskosti in spodbujanja lokalnega prebivalstva k turističnemu delu.</s><s>Tudi velik odstotek prebivalstva je zadovoljen z razvojem turizma na otoku.</s><s>Največje težave destinacije, kot poudarjajo intervjuvanci, so preplet institucij državnih, okrožnih in mestnih oblasti ter dostopnost javnega prevoza in znamenitosti za ljudi s kakšno invalidnostjo.</s><s>Ciljna populacija anketnega vprašalnika so bili domači in tuji turisti oziroma obiskovalci, ki so destinacijo Mali Lošinj obiskali v zadnjih 5 letih.</s><s>Ciljna kvota je bila 100 pravilno izpolnjenih vprašalnikov z enako porazdelitvijo turistov po spolu, starosti, izobrazbi in državi prihoda.</s><s>Anketni vprašalnik je obsegal več skupin izjav o trajnosti destinacij, na katere so morali anketiranci odgovoriti, ali se strinjajo z njimi ali ne.</s><s>Skupine vprašanj so sestavljale navade anketirancev v bivališču, njihove potovalne navade, upravljanje destinacije na destinaciji, nastanitveni objekt, družbeno-kulturni dejavniki, okoljski dejavniki, morska voda in plaže ter končno mnenje o destinaciji.</s><s>Druga vprašanja so bila povezana s časom bivanja na destinaciji, izbrano nastanitveno zmogljivostjo, dnevno porabo, obiski destinacije in priporočili prijateljem in znancem.</s><s>Na koncu vprašalnika so bila zastavljena demografska vprašanja o spolu, starosti, izobrazbi in državi prihoda.</s><s>Zaradi pandemije bolezni covid-19 raziskave ni bilo mogoče izvesti v živo in je bila preusmerjena na splet.</s><s>Anketa je bila narejena v Google Obrazcih in jo je bilo mogoče izpolniti v obdobju od 1. aprila 2021 do 5. maja 2021.</s><s>Glede na raziskavo je večina vprašanih okoljsko ozaveščenih.</s><s>Večina jih kupuje lokalno pridelano hrano, reciklira odpadke in uporablja mehko obliko prevoza, velika večina pa vode ne reciklira.</s><s>Anketiranci izberejo destinacijo Mali Lošinj ravno zaradi njene trajnosti, velika večina pa je zadovoljna tudi s svojimi splošnimi izkušnjami na destinaciji.</s><s>Anketiranci verjamejo, da destinacijski management dobro upravlja z destinacijo in da ponuja dovolj promocijskih in informativnih vsebin za promocijo njihove kulture in dediščine, za zaščito lokalne biotske raznovrstnosti in za turiste ponuja veliko izkušenj.</s><s>Turisti so večinoma zadovoljni z mirom in varnostjo na otoku, vendar so nevtralni, ko gre za razpoložljivost nekaterih zmogljivosti za invalide.</s><s>Anketiranci so zelo zadovoljni z odnosom z lokalnim prebivalstvom.</s><s>Glede vplivov na okolje je večina anketirancev zadovoljna s čistočo otoka in poudarja, da je na otoku dovolj zabojnikov za razvrščanje odpadkov in da je tudi pitna voda.</s><s>Anketiranci so izredno zadovoljni s čistočo morja in razpoložljivostjo plaž.</s><s>Anketiranci imajo daljše obdobje bivanja (5–10 in več nočitev), več kot polovica anketirancev biva v zasebnih stanovanjih in dnevno porabi povprečno 30–50 EUR.</s><s>Skoraj vsi anketiranci bi destinacijo priporočili prijateljem in znancem, velika večina pa bi se vrnila.</s><s>Med glavnimi prednostmi destinacije anketiranci poudarjajo urejenost destinacije, čudovito ohranjeno naravo ter tišino in varnost destinacije.</s><s>Največja težava se je pojavila pri zbiranju podatkov o državi, iz katere anketiranci prihajajo.</s><s>Večina anketirancev v tej raziskavi prihaja s Hrvaške (kar 59,1 %), vendar po statističnih podatkih o destinacijah vidimo, da je največ prihodov tujih turistov (približno 80 %), zato je glede na te rezultate težko dobiti reprezentativno mnenje turistov.</s>
<s>Glavni cilj tega zaključnega dela je bil določiti trajnost TD Mali Lošinj.</s><s>S prebrano literaturo, intervjuji in raziskavami ter testiranjem trajnosti po trajnostnih merilih ETIS in GSTC lahko ugotovimo, da je TD Mali Lošinj trajnostna destinacija.</s><s>Ta otoška destinacija ima trajnostno strategijo in načrte za prihodnje poslovanje, nadzorovano ravnanje z odpadki, smernice za zmanjšanje porabe električne energije, spodbuja trajnostne oblike turizma in prometa ter si prizadeva za zmanjšanje sezonskosti.</s><s>Za prihodnost predlagam še večje vključevanje v razvoj trajnostnega turizma in vključitev čim večjega števila domačinov v turistično ponudbo destinacije, preoblikovanje turistične skupnosti v kakovostno organizacijo upravljanja destinacij (DMO), ustvarjanje blagovne znamke za vse originalne izdelke na destinaciji ter izboljšanje dostopnosti objektov (lokalni prevoz, nastanitvene zmogljivosti, plaže, naravne in kulturne znamenitosti) ljudem s kakšno vrsto invalidnosti.</s><s>V tem delu je podanih nekaj predlogov za izboljšanje TD Mali Lošinj za še bolj trajnostno delovanje, služi pa lahko kot podlaga za nadaljnje raziskave trajnosti destinacije in oblikovanje novega strateškega dokumenta.</s><s>Ključne besede: trajnostni turizem, otoška destinacija, destinacija Mali Lošinj, kazalniki trajnostnega razvoja, upravljanje destinacije Lektorirala: Laura Kobe, www.diplomska.si KAZALO</s>
<s>Ovaj završni rad bavi se mjerenjem održivog turizma na destinaciji Mali Lošinj.</s><s>Za kvalitetno napravljen rad važno je imati definiran opis problema, točno opredijeljenu svrhu i ciljeve, hipoteze i istraživačka pitanja, znati odrediti ograničenja koja se mogu pojaviti prilikom pisanja rada te imati definirane metode.</s><s>Svaka od navedenih stavki pobliže je opisana u potpoglavljima ispod.</s><s>1.1 Opis problema</s>
<s>Turizam je u Hrvatskoj, kao i u svijetu, jedna od najbrže rastućih grana.</s><s>Međunarodni dolasci turista (noćenja) u svijetu svake godine rastu.</s><s>Turizam se definira kao društveni, kulturni i ekonomski fenomen koji podrazumijeva kretanje ljudi u zemlje ili mjesta izvan njihovog uobičajenog okruženja u osobne ili poslovne/profesionalne svrhe Hrvatska također ima mnogo prihoda od turizma koji se iz godine u godinu povećavaju.</s><s>U prvih devet mjeseci 2019. godine prihodi od stranih turista iznosili su 9,447 milijardi eura, što je 9 % više u odnosu na isto razdoblje lani.</s><s>U Hrvatskoj je također u 2019. godini ostvareno 20,7 milijuna dolazaka (+5 % više u odnosu na 2018.) i 108,6 milijuna noćenja (+2 % više u odnosu na 2018) (Hrvatska turistička zajednica, 2020).</s><s>No, uz konstantno dizanje brojki (4-5 % godišnje), koje su u ekonomskom smislu pozitivne, u pitanje se počelo dovoditi i očuvanje okoliša.</s><s>Sve više destinacija počinje bježati od fenomena masovnog turizma te se počinje okretati k održivom razvoju turizma.</s><s>Masovni turizam donio je mnogo negativnih učinaka na prirodni razvoj destinacija poput prekomjernog zagađenja zraka i vode, prevelike količine otpada i uništavanja prirodne i kulturne baštine te je velik broj destinacija uveo pokazatelje mjerenja održivosti na lokalnoj, regionalnoj, a i državnoj razini.</s><s>Jedni od najzastupljenijih pokazatelja održivosti su ETIS i GSTC pokazatelji održivosti Iza svake dobre destinacije stoji dobro i kvalitetno razrađen destinacijski menadžment.</s><s>Dužnost destinacijskog menadžmenta je planiranje, organiziranje, vođenje i kontroliranje destinacije, uz vrlo visoku razinu brige o ljudskim resursima.</s><s>To su najčešće organizacije javnog ili javno-privatnog sektora, a osnivaju se na nacionalnoj, regionalnoj i lokalnoj razini.</s><s>Destinacijski menadžment vode destinacijske menadžment kompanije DMK (engl.</s><s>Destination Management Company) koje brinu o osmišljavanju i provedbi raznih događaja na destinaciji (Hrvatska turistička zajednica, 2014).</s><s>Pokazatelji trajnosti su određene mjere koje se provode radi postojanja trenutnih problema, nadolazećih situacija ili problema, mjere rizika i potencijalne potrebe za djelovanjem, te sredstva za prepoznavanje i mjerenje rezultata naših akcija.</s><s>Pokazateljima se mogu izmjeriti: promjene u vlastitim strukturama i unutarnjim faktorima, promjene vanjskih čimbenika koji utječu na turizam te utjecaji uzrokovani turizmom.</s><s>Pokazatelji se najčešće baziraju na evaluaciji prirodnih resursa i okoliša destinacije, ekonomskoj održivosti, kulturnim dobrima i društvenim vrijednostima te organizacijskim i upravljačkim pitanjima.</s><s>Svjetska turistička organizacija (UNWTO) razvija i provodi pokazatelje koji pomažu u održivom razvoju turizma na različitim destinacijama od 1992. godine (UNWTO, 2004).</s><s>Prema UNWTO-u (2004), neke od koristi dobrih pokazatelja uključuju:  bolje odlučivanje: smanjenje rizika i troškova  identifikaciju i prevenciju problema</s>
<s> identifikaciju utjecaja: omogućavanje korektivnih mjera  mjerenje uspješnosti provedbe planova i aktivnosti upravljanja: ocjenjivanje napretka u održivom razvoju turizma</s>
<s> smanjenje rizika pogreška u planiranju  veća odgovornost: vjerodostojne informacije  stalan nadzor destinacije.</s>
<s>Obalne i otočne destinacije, gdje je loš razvoj, loše upravljanje otpadom iz naselja i krstarenja i općenito prekomjeran broj turista, posebno su osjetljive na pritisak masovnog turizma.</s><s>Otoci su vrlo popularni za mnogo turista svake godine.</s><s>Zbog svoje posebne zemljopisne situacije i izolacije od kopna, suočavaju se s mnogo problema poput velike ovisnosti o turizmu i prekomjernog zagađenja.</s><s>Prema UNWTO-u (b. d. b.) svi otoci imaju tri ključne karakteristike:  mala veličina, s posljedicama pritiska na resurse i ograničenom ekonomskom raznolikošću</s>
<s> udaljenost i izoliranost, što dovodi do izazova za trgovanje, ali i do jedinstvene biološke raznolikosti i kulturnog bogatstva  pomorsko okruženje, što dovodi do snažnih turističkih resursa, ali i ranjivosti na klimatske promjene.</s>
<s>Iz ovih podataka možemo zaključiti kako su ekološka odgovornost i održivi turizam sve važnije teme, kako u svijetu pa tako i u Hrvatskoj.</s><s>Posjetitelji imaju veću želju za aktivnim i zdravim odmorom te destinacije pokušavaju biti ekološki odgovorne i doprinijeti privlačnosti u očima turista.</s><s>Održivi turizam danas je trend koji najbrže raste, a Mali Lošinj je destinacija koja je posljednjih godina prikupila niz nagrada za održivost, poput „Sustainable 100 destinations“, hrvatska „Najuspješnija destinacija turizma zdravlja“ 2019. godine, „Nagrada za održivi turizam organizacije Skal“ te velik broj drugih nagrada (Održivi turizam Hrvatska, b. d.).</s><s>Također, Turistička zajednica (TZ) Mali Lošinj pokrenula je projekt integriranog upravljanja kvalitetom u destinaciji pod nazivom „IQM Destination Lošinj“ kojim se naglašava važnost kvalitete usluga i proizvoda u destinaciji (Lošinj otok vitalnosti, 2020).</s><s>Glavni „problem“ ovog završnog rada jest to da nigdje nema ocjene destinacije prema pokazateljima održivosti, kojim se može utvrditi je li doista u praksi ista situacija kao i u teoriji.</s><s>1.2 Svrha i ciljevi završnog rada</s>
<s>Kao što je već spomenuto, Lošinj je jedna od najbolje održivih destinacija Hrvatske, stoga je svrha ovog završnog rada proučiti i evaluirati stvarnu održivu ponudu turističkih objekata i usluga na području Malog Lošinja kroz European Tourism Indicators System (ETIS) i Global Sustainable Tourism Council (GSTC) pokazatelje održivosti te navesti prijedloge za njihovo usavršavanje.</s><s>Na temelju već postojećih podataka bit će sastavljen intervju za ključne predstavnike turizma u Malom Lošinju (voditelja turističke zajednice te glavnih ponuditelja smještaja) te anketa za posjetitelje destinacije.</s><s>Intervju s ključnim predstavnicima turističke destinacije Malog Lošinja dat će nam dodatne informacije vezane za održivost destinacije i njen daljnji razvoj, a anketa s posjetiteljima potvrdit će ili opovrgnuti vjerodostojnost dotadašnjih prikupljenih informacija od strane turističkih ponuditelja vezane za održivost destinacije.</s><s>Ovaj završni rad može poslužiti kao podloga za daljnje istraživanje održivosti destinacije Mali Lošinj te dati korisne smjernice za unaprjeđenje istog.</s><s>Ciljevi u teorijskom dijelu završnog rada su:  predstaviti definiciju održivog turizma te održivi razvoj primorskih destinacija  predstaviti i opisati definiciju menadžmenta turističke destinacije  predstaviti glavne pokazatelje održivog turizma za otočne destinacije  predstaviti primjere dobre prakse otočnih destinacija  proučiti dosadašnje održivo poslovanje turističke destinacije (TD) Mali Lošinj.</s><s>Ciljevi u empirijskom dijelu završnog rada su:  ocijeniti održivi turizam TD Mali Lošinj kroz odabrane ETIS i GSTC pokazatelje trajnosti</s>
<s> pomoću intervjua s predstavnicima destinacije i ponuditeljima turističkih usluga prikupiti dodatne informacije i proučiti ciljeve za daljnji razvoj  pomoću anketiranja turista utvrditi ispravnost i vjerodostojnost prikupljenih podataka održivosti destinacije</s>
<s> sastaviti smjernice za daljnji razvoj održivog turizma u TD Mali Lošinj.</s><s>1.3 Hipoteze i istraživačka pitanja završnog rada Iz razloga što se u ovom radu prepliću kvalitativna i kvantitativna metoda, pri odabiru ključnih pitanja za istraživanje koristit će se miješana metoda, točnije i hipoteze i istraživačka pitanja.</s>
<s>OČEKIVANJE 1: TD Mali Lošinj potiče i promovira održivi razvoj turizma kroz sve komponente održivog razvoja.</s><s>Odgovor na ovo istraživačko pitanje pomoći će doprinijeti postizanju svrhe završnog rada jer će nam dati uvid u trenutno stanje na destinaciji te ćemo moći pronaći prednosti i slabosti.</s><s>ISTRAŽIVAČKO PITANJE 2: Koliki broj ETIS i GSTC kriterija održivosti zadovoljava TD Mali Lošinj?</s>
<s>OČEKIVANJE 2: TD Mali Lošinj zadovoljava više od 80 % odabranih ETIS i GSTC kriterija održivosti.</s><s>Odgovor na ovo istraživačko pitanje pomoći će doprinijeti postizanju svrhe završnog rada jer ćemo kroz ocjenjivanje destinacije kroz pokazatelje održivosti dobiti stvarnu sliku održivog poslovanja na destinaciji.</s><s>ISTRAŽIVAČKO PITANJE 3: Ima li TD Mali Lošinj točno određenu viziju održivog razvoja i poslovanja koju implementira?</s>
<s>OČEKIVANJE 3: TD Mali Lošinj ima točno određenu viziju održivog razvoja i poslovanja za razdoblje 2020. – 2025. koju implementira.</s><s>Odgovorom na ovo istraživačko pitanje dobit ćemo bolji uvid u planiranje održivih smjernica na destinaciji za budućnost te ćemo moći dati bolje prijedloge za usavršavanje.</s><s>ISTRAŽIVAČKO PITANJE 4: Koje smjernice će TD Mali Lošinj koristiti u budućnosti kako bi postala bolje održiva?</s>
<s>Odgovori na ove hipoteze uvelike će pridonijeti cilju ovog završnog rada jer će nam dati uvid u mišljenje turista o održivosti na destinaciji te će pridonijeti stvaranju stvarne slike na destinaciji, a ne samo brojeva na papiru.</s><s>1.4 Pretpostavke i ograničenja završnog rada Za pripremu završnog rada na raspolaganju je bio dovoljan broj literature i izvora te smo vlastitim istraživanjem prikupili podatke koji su ključni u postizanju ciljeva i svrhe završnog rada.</s><s>Odgovori ispitanika bili su točni, izravni, sveobuhvatni i podržani prikupljenim i točnim podacima.</s>
<s>Ograničenje koje se pojavilo prilikom pisanja završnog rada jest ograničenje u načinu prikupljanja podataka (intervju i anketa) i ograničenje datuma istraživanja koji su uvjetovani trenutnim stanjem u svijetu (SARS-CoV-2).</s><s>Alternativa za prikupljanje podataka i provedbe samog istraživanja bila je provedba internetskim putem (video sastanak), umjesto planiranog osobnog sastanka.</s><s>1.5 Metode završnog rada</s>
<s>U teorijskom dijelu završnog rada koristili smo razne metode.</s><s>Kroz prikupljanje raznih sekundarnih izvora podataka o održivom turizmu, menadžmentu destinacije i pokazateljima trajnosti destinacije koristili smo induktivno-deduktivnu metodu, metodu deskripcije, metodu kompilacije i komparativnu metodu gdje smo uspoređivali TD Mali Lošinj s dobrim primjerima prakse na području Mediterana.</s><s>U drugom dijelu bilo je provedeno kvalitativno i kvantitativno istraživanje.</s><s>Kod kvalitativnog istraživanja bio je proveden detaljni intervju s predstavnicima TD Mali Lošinj i najvažnijim ponuditeljima smještaja i usluga:  predsjednica Turističke zajednice Grada Malog Lošinja i gradonačelnica Grada Malog Lošinja</s>
<s> direktor Turističke zajednice Grada Malog Lošinja  voditeljica projekata Turističke zajednice Grada Malog Lošinja  direktor Jadranka turizam d.o.o.</s><s>Lošinj Hotels&Villas.</s><s>Kod kvantitativnog istraživanja provedena je internetska anketa, podijeljena na raznim društvenim mrežama i na stranici Turističke zajednice, koja je ciljala na domaće i strane posjetitelje TD Malog Lošinja te je ispitivala njihova mišljenja o održivim aspektima turizma na destinaciji.</s><s>Anketa je bila podijeljena na engleskom jeziku, kako bi ju razumjela većina domaćih i stranih turista.</s><s>U ovom dijelu koristili smo statističku metodu, točnije metodu prikupljanja podataka, obrade podataka, uređivanja podataka, procjene podataka i interpretacije rezultata.</s><s>Na kraju završnog rada predložene su smjernice za nadogradnju održivog turizma na TD Mali Lošinj te je u tom dijelu korištena metoda deskripcije koja je bazirana na prethodnoj statističkoj metodi prikupljanja potrebnih podataka.</s><s>2 TEORIJSKA POLAZIŠTA</s>
<s>Teorijska polazišta ključna su za početak svakog dobrog istraživanja.</s><s>U ovom zaključnom radu fokusirat ćemo se na teoriju i elemente destinacijskog menadžmenta, održivog razvoja primorskih destinacija, ETIS i GSTC pokazatelje te predstaviti neke od primjera dobre prakse koji će nam poslužiti za daljnju analizu i usporedbu s destinacijom Mali Lošinj.</s>
<s>Za detaljno razumijevanje pojma destinacijskog menadžmenta prvo moramo proučiti definiciju same turističke destinacije.</s><s>United Nations World Tourism Organisation (UNWTO, 2007) opisuje pojam destinacije kao fizički prostor u kojem turist provodi najmanje jednu noć te na njoj postoji velik broj turističkih proizvoda.</s><s>Sumathi et al. (2018) opisuje turizam kao putovanje ljudi u drugo mjesto ili državu i zadržavanje tamo na privremeni period u nekoliko svrha, poput odmora, posla ili drugih.</s><s>Postoji nekoliko razloga zbog kojih ljudi odlaze na putovanja, a najčešći od njih su provođenje godišnjeg odmora uz mnoštvo popratnih zabavnih aktivnosti izvan destinacije stalnog boravka, posjet rođacima ili prijateljima, putovanje iz poslovnih razloga, tretmani, vjerske aktivnosti ili individualno putovanje i otkrivanje novih kultura i običaja.</s><s>Putovanje i provođenje slobodnih dana na drugoj destinaciji u današnje vrijeme pokazalo se kao neophodni ritual kako bi se ljudi odmakli iz svoje svakodnevnice i uredskog rasporeda za razliku od starih vremena kada su putovanja smatrali luksuzom (Sumathi et al., Destinacija ima fizičke i administrativne granice, koje mogu biti u rasponu od čitave države, regije ili otoka do sela, grada ili samostalne atrakcije.</s><s>Rudančić (2018) također nalaže kako je turistička destinacija uvjetovana željama, sklonostima, interesima i potrebama turista.</s><s>Destinacije sadrže niz osnovnih elemenata koji privlače posjetitelja na odredište i zadovoljavaju njihove potrebe po dolasku, kao što su atrakcije, javni i privatni sadržaji, pristupačnost, ljudski resursi, imidž i karakter te cijena.</s><s>Kvaliteta ovih elemenata imat će mnogo utjecaja na odluku posjetitelja o putovanju baš na tu destinaciju (UNWTO, 2007).</s>
<s>Ključne karakteristike koje destinacija mora posjedovati prema Morrisonu (2019) su:  Geografsko područje mora imati administrativne granice: može se rangirati od najvećih država na svijetu do najmanjih, regija, teritorija, provincija ili gradova.  Na destinaciji posjetitelj može naći smještajne objekte: najčešći su hoteli, no na destinaciji mogu postojati i druge vrste smještajnih objekata.  Posjetiteljima je dostupan destinacijski produkt: na destinaciji postoje i druge usluge za turiste osim smještajnih objekata, poput restorana i zabavnih sadržaja, infrastrukture, transporta, kvalitete usluga i gostoprimstva.  Na destinaciji se provodi turistički marketing: destinacija se promovira kako bi privukla potencijalne turiste.</s>
<s> Kreirana je organizacijska struktura: na destinaciji postoji destinacijska menadžment organizacija (DMO) koja vodi i koordinira sve turističke aktivnosti na destinaciji.</s>
<s> Postoji imidž destinacije: posjetitelji već imaju neku percepciju o tome što im destinacija može ponuditi.</s><s>Ta percepcija može biti točna ili netočna.  Vladine agencije provele su zakone i odredbe: posebni zakoni i odredbe kontroliraju različite aspekte turizma.</s>
<s> Postoji mješavina turističkih sudionika: sastoji se od privatnog sektora, vladinih agencija, neprofitnih organizacija, individualaca i ostalih sudionika koji imaju interes za razvoj turizma na destinaciji.</s><s>Rudančić (2018) definira destinacijski menadžment kao „poslovnu aktivnost koja spaja i koordinira rad različitih poslovnih i drugih subjekata u kreiranju i realizaciji turističkog proizvoda u cilju ostvarenja njegove optimalne kvalitete, konkurentnosti i postizanja optimalnih ekonomskih učinaka na turističkom tržištu“.</s><s>Destinacijski menadžment zahtijeva suradnju mnogih organizacija koje rade na zajedničkom cilju.</s><s>To podrazumijeva dugoročan proces radnji koje će osigurati dosezanje visoke kvalitete života stanovništva i očuvanje kulturnog identiteta destinacije.</s><s>Taj dugoročni proces mora pridonijeti gospodarskom razvoju destinacije, visokoj razini životnog standarda stanovništva, očuvanju prirodne i kulturno-povijesne baštine te njezinom stavljanju u funkciju gospodarskog i općeg razvitka.</s><s>Cilj je svake turističke destinacije osiguravanje dugoročnog preživljavanja na tržištu i ostvarenje zadovoljstva gostiju (Rudančić, 2018).</s><s>Uloga organizacije za menadžment destinacije trebala bi biti vođenje i koordinacija aktivnosti u skladu s postavljenom strategijom.</s><s>Destinacijski menadžment uključuje i koordinirano i integrirano upravljanje destinacijskim miksom (atrakcije i događaji, smještajni i ugostiteljski objekti, prijevoz i infrastruktura).</s><s>Upravljanje odredištem provodi se kroz specijalizirane organizacije, poznate kao destinacijske menadžment organizacije (DMO) (Morrison, 2019).</s><s>Rudančić (2018) dijeli temeljne funkcije destinacijskog menadžmenta na 3 dijela:  Poduzetničku funkciju: obuhvaća nositelje ponude čija je osnovna svrha dobit (ponuđači smještajnih objekata i dodatnih turističkih usluga)  Javno samoupravnu funkciju: javno administrativni poslovi kojima se bave jedinice</s>
<s> Funkciju u koju ne pripadaju prethodno navedene funkcije: funkcije koje omogućuju stvaranje sinergijskih efekata među mnogobrojnim nositeljima ponude, a nazivaju se javno koordinacijske funkcije (strategija, oblikovanje ponude, marketing).</s>
<s>UNWTO (2007) u svojem priručniku opisuje glavne zadaće DMO-a.</s><s>U sredini dijagrama na slici 1. možemo vidjeti kako su glavni zadaci DMO-a vođenje i koordinacija te su pozicionirani u samoj sredini.</s><s>Uz brigu i održavanje elementa destinacije (atrakcije, smještajni objekti, cijena i tako dalje), UNWTO navodi i stvaranje pogodnog okruženja, marketing te dostavu na terenu kao ključne zadaće DMO-a.</s><s>Stvaranje pogodnog okruženja je temelj upravljanja destinacijom o kojem ovise marketing odredišta i pružanje iskustva.</s><s>Prije nego što posjetitelja privuče marketing ili dođe na odredište, mora postojati pravo socijalno, ekonomsko i fizičko okruženje u kojem se može razvijati turizam.</s><s>Stvaranje pogodnog okruženja uključuje: planiranje i infrastrukturu, razvoj ljudskih resursa, razvoj proizvoda, razvoj tehnologije i sustava, srodne industrije i nabava.</s><s>Marketing je vrlo bitan radi promoviranja i stvaranje imidža destinacije na tržištu.</s><s>Ključne funkcije marketinga su: promocija destinacije (branding i image), kampanje za poticanje poslovanja (za mala i srednja poduzeća), usluge informiranja i upravljanje odnosima s kupcima (CRM-Customer Relations Management).</s><s>Za destinaciju je primjereno voditi eksterni marketing, tj. fokus marketinga je usmjeren prema van kako bi privukao turiste na destinaciju.</s><s>Dostava na terenu osigurava kvalitetu svih aspekata doživljaja posjetitelja nakon što stignu na odredište.</s><s>To uključuje: koordinaciju i upravljanje destinacijom za "kvalitetu iskustva" posjetitelja, razvoj i upravljanje događajima, razvoj i upravljanje atrakcijama, obuku i obrazovanje zaposlenika, poslovne savjete, strategiju, istraživanje i razvoj destinacije (UNWTO, Slika 1: Glavne zadaće DMO-a</s>
<s>Izvor: interpretacija autora prema UNWTO, 2007 Nadalje, Morrison (2019) proširuje zadaće DMO-a na vođenje i koordinaciju, planiranje i istraživanje, razvoj proizvoda, upravljanje posjetama, marketing i promociju, partnerstvo i team-building te odnose u zajednici i uključivanje sudionika.</s><s>Vođenje i koordinacija: Morrison navodi kako bi DMO trebao preuzeti ulogu vođe turističkog sektora na svojoj destinaciji i nadzirati i koordinirati napore svih turističkih sudionika.</s><s>DMO bi trebao biti glavni izvor marketinških ideja i programa te mora pratiti nove turističke trendove.</s><s>Jedna od glavnih uloga mu je informiranje posjetitelja na destinaciji.</s><s>Uz to, DMO bi trebao promovirati program održivog razvoja turizma na destinaciji.</s>
<s>Planiranje i istraživanje: DMO bi trebao planirati svoje poslovanje za tri vremenska razdoblja: dugoročni (10 ili više godina), srednjoročni (5 godina); i kratkoročni (1 godina) akcijski planovi.</s><s>Također, trebali bi uključiti sve sudionike turizma u proces planiranja, uključujući lokalne stanovnike te objavljivati dokumente financijskog turističkog plana i osigurati da svi sudionici imaju pristup do njih.</s><s>Razvoj proizvoda: uloga DMO-a u razvoju proizvoda odnosi se na sve aspekte destinacijskog proizvoda.</s><s>Destinacijski proizvod sastoji se od fizičkih proizvoda (atrakcije, smještajni i ugostiteljski sadržaji, prijevoz i infrastruktura), ljudi (garantirana kvaliteta, odnosi između osoblja i gosta, usavršavanje kvalitete usluge), paketa (online ponude, partnerstva) i programa (festivali i aktivnosti).</s><s>Upravljanje posjetama: upravljanje posjetima odnosi se na zaštitu resursa prirodne i kulturne baštine, posebno u zaštićenim područjima.</s><s>Praćenje broja posjetitelja također je ključno za njihovu sigurnost kao i za očuvanje prirodnih i kulturnih ljepota destinacije.</s>
<s>Marketing i promocija: marketing destinacije je kontinuirani proces kojim DMO planira, istražuje, provodi, analizira i ocjenjuje programe poslovanja kako bi zadovoljila potrebe putnika te svoju viziju i ciljeve.</s><s>Marketing i promocija su jedni od najvažnijih zadataka DMO-a jer imaju najveći utjecaj na odluke turista.</s><s>Glavne komponente destinacijskog marketinga su marketinško planiranje (izrada strategija i planova), istraživanje tržišta, segmentacija tržišta (podjela tržišta na grupe koje imaju zajedničke karakteristike i interese), marketinška strategija (pozicioniranje na tržištu, image i branding), marketinški plan (kratkoročni akcijski planovi), promocija i komuniciranje te marketinška kontrola i evaluacija (mjerenje učinkovitosti).</s><s>Partnerstvo i team-building: destinacijska menadžment organizacija može stupiti u partnerstvo s pet vrsta sudionika, a to mogu biti: turisti, drugi DMO-i, organizacije u povezanim tvrtkama (hoteli, aviokompanije, putničke agencije i tako dalje), organizacije u nepovezanim tvrtkama (automobilska industrija, banke, prehrambena industrija i tako dalje) i digitalni savezi (online poduzeća, web-stranice društvenih medija i tako dalje).</s><s>Glavne koristi partnerstva su veći proračun, povećana privlačnost na tržištu, više strukovnog znanja te zajednički sadržaji i informacije.</s><s>Odnosi u zajednici i sudionici: pozitivni odnosi u zajednici i komunikacija između DMOa i lokalnog stanovništva vrlo je bitna za razvoj turizma na destinaciji.</s><s>Podrška zajednice ovisna je o stavovima lokalnih stanovnika prema turizmu, doprinosu turizma gospodarskim, socijalnim i kulturnim ciljevima zajednice i minimiziranju negativnih utjecaja turizma na zajednicu (Morrison, 2019).</s><s>Za zaključak svih gore navedenih elemenata najbolje je citirati definiciju destinacijskog menadžmenta koju je dao Morrison (2013): „Destinacijski menadžment profesionalan je pristup usmjeravanju svih napora na destinaciju koja je odlučila baviti se turizmom kao ekonomskom djelatnošću.</s><s>Destinacijski menadžment uključuje koordinirano i integrirano upravljanje destinacijskim miksom (atrakcijama i događajima, objektima, prijevozom, infrastrukturom i ugostiteljskim resursima).</s><s>Destinacijske menadžment organizacije (DMO) su timovi turističkih stručnjaka koji vode i koordiniraju sve turističke sudionike.</s><s>Uloge DMO-a uključuju vođenje i koordinaciju, planiranje i istraživanje, razvoj proizvoda, marketing i promociju, partnerstvo i team-building te odnose u zajednici.</s><s>Učinkovito upravljanje destinacijom uključuje dugoročno planiranje, kontinuirano praćenje i procjenu rezultata iz turističkih napora.“ Destinacijske menadžment organizacije većinom su javnog ili javno-zasebnog karaktera.</s><s>Osnivaju se na nacionalnoj (Hrvatska turistička zajednica), regionalnoj (Turistička zajednica Splitsko-dalmatinske županije) ili lokalnoj razini (Turistička zajednica Malog Lošinja).</s><s>Nacionalne turističke organizacije (NTO) odgovorne su za razvijanje turističke ponude i marketing na nacionalnoj razini.</s><s>Glavna zadaća im je utvrđivanje glavnih strateških smjerova i ciljeva nacionalnog turizma te djeluju odvojeno od ostatka turističkih organizacija.</s><s>Regionalne menadžment organizacije (RMO) odgovorne su za menadžment i turistički marketing u određenoj geografskoj regiji (pokrajina, županija).</s><s>RMO su okrenute operativnim aktivnostima uz određene strateške elemente (vlastite strategije razvoja koje moraju biti u skladu s nacionalnom strategijom).</s><s>Lokalne destinacijske menadžment organizacije (DMO) odgovorne su za menadžment i marketing turizma na manjem geografskom području (gradovi) i najčešće se bave samo operativnim aktivnostima.</s><s>Turistički informacijski centri (TIC) djeluju u sklopu lokalnih DMO-a i njihove zadaće su pružanje usluga i informacija posjetiteljima (Rudančić, 2018).</s><s>U slučaju Hrvatske najbliži tom pojmu je sustav turističkih zajednica.</s><s>Hrvatska turistička zajednica (2014) ističe tri glavna cilja rada turističkih zajednica (DMO-a), a to su:</s>
<s> promocija turističkih proizvoda područja  razvijanje svijesti o važnosti gospodarskih, ekonomskih i okolišnih učinaka turizma, a osobito zaštite okoliša te prirodne i kulturne baštine.</s><s>Prema Zakonu o turističkim zajednicama i promicanju hrvatskog turizma definirane su 3 glavne zadaće lokalne turističke zajednice, a to su (Turistička zajednica Malog Lošinja,  Razvoj proizvoda: planiranje i provedba investicijskih projekata, koordinacija i komunikacija sa sudionicima u destinaciji, razvoj aktivnosti i događaja u destinaciji, razvoj cjelogodišnje ponude na destinaciji, praćenje natječaja za financiranje razvoja destinacije, upravljanje kvalitete ponude, izrada strateških planova i provođenje strateških i marketinških projekata, upravljanje javnom turističkom infrastrukturom;</s>
<s> Informacije i istraživanje: izrada i distribucija promotivnih materijala, redovito kreiranje sadržaja na internetskim stranicama, suradnja sa subjektima javnog i privatnog sektora, sudjelovanje u provedbi aktivnosti sustava eVisitor;  Distribucija: koordinacija s regionalnom turističkom zajednicom, priprema destinacijskih marketinških materijala, pružanje podrške u organizaciji studijskih putovanja, priprema, sortiranje i slanje podataka o turističkoj ponudi.</s><s>Lokalne turističke zajednice koje ostvaruju više od milijun komercijalnih noćenja godišnje mogu izvršavati i sljedeće zadaće vezane uz marketing: odnosi s javnošću, stvaranje, održavanje i redovito kreiranje sadržaja na mrežnoj stranici i profilima društvenih mreža, definiranje smjernica i standarda za oblikovanje turističkih promotivnih materijala, uspostavljanje marketinške infrastrukture, provođenje aktivnosti strateškog i operativnog marketinga, koordinacija i provedba udruženog oglašavanja na lokalnoj razini te obavljanje i drugih poslova propisanih ovim Zakonom ili drugim propisom (Turistička zajednica Malog Lošinja, b. d, str. 8-9).</s><s>World Tourism Organization (UNWTO, 2019) u svom novom dokumentu pod nazivom "Smjernice za institucionalno jačanje organizacija za upravljanje destinacijama (DMO)Priprema DMO-a za nove izazove" predstavlja koncept pametne destinacije čiji je cilj potaknuti održivu potrošnju i proizvodnju te olakšati interakciju posjetitelja s destinacijom i njenim stanovnicima.</s><s>Koncept pametne destinacije temelji se na pet stupova, a to su upravljanje, inovacija, tehnologija, pristupačnost i održivost.</s><s>Ravnomjerno usavršavanje ovih pet stupova ključni su za transformaciju destinacije u pametnu destinaciju, a DMO je zadužen za provedbu istog.</s><s>Također, Andrades i Dimanche (2015) tvrde kako su destinacije i DMO organizacije zadužene za umanjenje negativnih utjecaja na društvo i okoliš koji proizlaze iz turističkih aktivnosti.</s><s>Moraju se baviti održivim upravljanjem koje se bavi osiguravanjem održivosti i konkurentnosti turističkih destinacija i organizacija, istovremeno osiguravajući očuvanje prirodnih resursa, kulture i baštine.</s><s>Također, održivo upravljanje podrazumijeva povećanje kvalitete života zajednica domaćina, optimiziranje doprinosa turizma njihovim gospodarstvima, potporu lokalnom zapošljavanju i lokalnim proizvodima i uslugama.</s><s>Održivo upravljanje mora raditi za dobrobit zajednice i ne biti štetno za njezinu okolinu.</s><s>Uz to, promicanje socijalne ravnopravnosti trebao bi biti još jedan cilj koje trebaju postići destinacije ako žele biti održive.</s><s>Da bi se ti ciljevi postigli, neophodno je da DMO-i traže uključivanje lokalnog stanovništva prilikom planiranja budućnosti destinacije i osnaže ih u procesu donošenja odluka prema željenoj i dogovorenoj budućnosti.</s><s>Iz turističke perspektive, održive destinacije moraju ispuniti očekivanja turista pružajući sigurno i ugodno okruženje u kojem turisti mogu uživati u aktivnostima koje destinacija nudi.</s><s>Destinacija mora prihvatiti i poštovati sve turiste i zaštititi ih od diskriminacije na temelju spola, etničkog podrijetla, seksualne orijentacije, invaliditeta ili nacionalnosti (Andrades i Dimanche, 2015).</s><s>Koristi učinkovitog destinacijskog menadžmenta na destinaciji su veća razina učinkovitosti u planiranju i odlučivanju, uspostavljanje konkurentne prednosti (uspostavljanje snažnog i jedinstvenog pozicioniranja te pružanje izvrsnih iskustava i vrhunske vrijednosti za novac), osiguravanje održivosti, jačanje institucionalnog upravljanja, identifikacija nedostataka, širenje prednosti od turizma (ekonomske koristi), izgradnja turističke kulture na destinaciji i izgradnja snažnog identiteta destinacije (World Tourism Organization, 2019).</s><s>Od prvog trenutka kada posjetitelj dođe na odredište, pa sve do odlaska, na vrijednost posjetitelja utječu mnoge usluge i iskustva, uključujući niz javnih usluga, privatnih proizvoda i gostoprimstvo.</s><s>Važno je da se raznim komponentama boravka posjetitelja upravlja i koordinira kako bi se maksimalizirala korisnička vrijednost tijekom posjete.</s><s>Učinkovito upravljanje destinacijom omogućava destinaciji maksimiziranje turističke vrijednosti za posjetitelje, istovremeno osiguravajući lokalne dobrobiti i održivost (UNWTO, 2007).</s><s>Za kvalitetan destinacijski menadžment bitno je imati jasno definiranje planove i ciljeve, stoga je bitno uspostaviti i strategiju po kojoj će destinacija djelovati.</s>
<s>Riječ strategija označava količinu odluka kojima je svrha optimalno odvijanje aktivnosti u određenom razdoblju.</s><s>Ako poduzeća naprave dobru strategiju, mogu se postići svi utvrđeni ciljevi.</s><s>Svaka strategija podrazumijeva objektivne i subjektivne odluke.</s><s>Objektivne odluke odnose se na prethodnu ocjenu međunarodne i unutarnje ekonomske situacije, pomoću koje se može odrediti položaj i stupanj razvoja vlastitih aktivnosti, u svrhu održavanja već postignutog položaja i privlačenja novih segmenata kupaca.</s><s>Subjektivne odluke obuhvaćaju neke odluke u vezi s korištenjem vlastitih kapitala (prirodnih, ljudskih, ekonomskih, financijskih) koji održavaju trajne aktivnosti bilo koje udruge (Candea, Bogan i Varvaruc, 2014).</s><s>Strateški plan ne bi smio polaziti od "nule", već ga treba smatrati nadogradnjom iz prethodnih napora.</s><s>Stoga je važno i potrebno iskoristiti ključne lekcije naučene u prethodnim ciklusima planiranja (Victoria, 2019).</s><s>Strateški plan turističkog marketinga mora sadržavati viziju, misiju i nekoliko ciljeva, koji bi trebali biti rezultat racionalne opcije i slobodne volje subjekta (poduzeća, tvrtke, agencije, udruge).</s><s>Sastavni dio vizije sastoji se od utvrđivanja potrebnih intervencija i akcija za budućnost, uzimajući u obzir konkurenciju na tržištu.</s><s>To znači predviđanje potrebnih radnji za postizanje ciljeva konkurentnosti i postizanje bolje pozicije na unutarnjem i vanjskom tržištu.</s><s>Turizam može imati odlučujuću ulogu u održavanju lokalnog i regionalnog razvoja jer dobro osmišljenom vizijom može potaknuti razvoj turističkih objekata.</s><s>Sastavni dio misije uključuju razni zadatci koje treba izvršiti u određenom razdoblju.</s><s>Misija mora uočiti poteškoće s kojima se suočava tvrtka ili cijela destinacija, otkriti razinu konkurencije na istom ili na sličnim tržištima, naznačiti kako treba odgovoriti na nove tržišne izazove i prijetnje.</s><s>Komponenta misije podrazumijeva i pronalaženje instrumenata i marketinških metoda koje su najučinkovitije u određenom trenutku.</s><s>Misija se temelji na potrebama potrošača, načinima njegovog zadovoljavanja, traženim uslugama, najprikladnijoj promociji za svaku ciljnu skupinu, geografskom prostoru u kojem se provodi u praksi (Candea, Bogan i Varvaruc, 2014).</s><s>Također je važno naglasiti da je organizacijska misija temeljna pretpostavka prve faze procesa strateškog planiranja.</s>
<s>svim organizacijskim učincima.</s><s>Organizacijska misija mora u sebi imati i ključne organizacijske vrijednosti.</s><s>Organizacije moraju jasno i objektivno navesti bitne vrijednosti koje nadahnjuju ponašanje ljudi koji u njima rade.</s><s>Vrijednosti se ne stvaraju već identificiraju jer one već postoje u organizaciji (Victoria, 2019).</s><s>Odabir ciljeva ključan je za strateški plan jer utječe na stabilnost i uspjeh bilo kojeg turističkog posla.</s><s>Ciljevi obuhvaćaju skup akcija/mjera osmišljenih za poboljšanje ekonomske aktivnosti destinacije ili poduzeća.</s><s>Ciljevi moraju biti lako mjerljivi, povezani s određenim razdobljem, relevantni za određeno turističko tržište i primjenjivi za što veći broj segmenata turista (Candea, Bogan i Varvaruc, 2014).</s><s>Andrades i Dimanche (2015) definiraju destinacijsko planiranje kao intelektualni proces koji koristi prosudbu informacija i nadzor za donošenje odluka na makrorazini destinacije kako bi s trenutnim performansama i promjenama stvorili vrstu destinacije kakvu turisti žele.</s><s>Nekoliko je zadataka koje treba provesti prilikom planiranja:  definirati zajedničku dugoročnu viziju odredišta i sastavljanje kratkoročnih, srednjoročnih i dugoročnih ciljeva</s>
<s> analiziranje vanjskog (ekonomska, socijalna i okolišna procjena, analiza tržišta, scenariji) i unutarnjeg (analiza dionika, procjena infrastrukture i resursa, analiza izvodljivosti) odredišta kako bi se procijenilo jesu li dogovoreni ciljevi izvedivi i primjereni</s>
<s> provedba strateškog plana i procjena ishoda.</s><s>Turistički planovi obično se pripremaju za 5 – 10 godina.</s><s>Ako se turistički planovi pripremaju za manje od 5 godina, nazivaju se akcijski planovi i obično se pripremaju za naredne 2 – 3 godine.</s><s>Akcijski planovi uključeni su u dugoročne planove ili su pokrenuti zbog prethodno nepredviđenih izazova i poteškoća na destinaciji.</s><s>Neki planovi nemaju određen period izvedbe, no to se ne smatra vrlo dobrom profesionalnom praksom.</s><s>Za svaku destinaciju bitno je dugoročno planiranje razvoja turizma, a neke od koristi koje donosi su (Morrison, 2019):</s>
<s> Jasni budući smjerovi: nudi jasne opće upute svim sudionicima o tome kako će se turizam razvijati i napredovati u narednim godinama.  Veća pažnja i naglasak na turizam: pokretanje i provođenje dugoročnog planiranja privlači veću pažnju i fokus na turizam u destinaciji.  Vizija i ciljevi turizma: postavljeni su ciljevi za razvoj destinacije koji se moraju postići u određenom periodu.</s>
<s> Identificiranje mogućnosti: utvrđene su posebne strategije i mogućnosti razvoja koje će poboljšati turizam na destinaciji.  Zajedničko vlasništvo nad planom: ako se proces planiranja odvija otvoreno uz sudjelovanje i doprinos svih sudionika, osjećat će se zajedničko vlasništvo nad planom.</s>
<s>Turistički strateški plan trebao bi odgovoriti na četiri glavna pitanja poslovnog planiranja: Gdje smo sada?, Gdje želimo biti?, Kako ćemo stići do tamo? i Kako ćemo znati kad smo stigli?</s><s>Pitanje „Gdje smo sada?“ ocjenjuje trenutnu situaciju destinacije i to uključuje političke, ekonomske, socijalne i tehnološke mogućnosti i prijetnje, analizu i procjenu tržišta, procjenu turističkih resursa i usluga i procjenu potporne infrastrukture i usluga.</s><s>Najbolji odgovor na ovo pitanje je postavljanje SWOT (snage, slabosti, mogućnosti, prijetnje) analize destinacije.</s><s>Pitanje „Gdje želimo biti?“ temeljeno je na osmišljenoj turističkoj viziji i ciljevima, strategiji za postizanje tih ciljeva i procjeni uspjeha.</s><s>Pitanje „Kako ćemo stići do tamo?“ obuhvaća integrirani višegodišnji plan provedbe koji uključuje posebne programe i projekte kao na primjer razvoj novih proizvoda i pakiranja, razvoj i svijest o ljudskim resursima, potporna infrastruktura i usluge i tako dalje.</s><s>Na zadnjem pitanju „Kako ćemo znati kada smo stigli?“ odgovor tražimo evaluacijom učinaka strategije.</s><s>Oni se mjere prema različitim čimbenicima iz kojih možemo vidjeti promjenu stanja na destinaciji kao što su porast ekonomskih koristi, širenje sezonalnosti ili izravnavanje potražnje, povećanje kvalitete i broja posjetitelja i tako dalje (UNWTO, 2007).</s><s>DMO i njegovi sudionici moraju definirati ključne ciljeve za dovršavanje akcijskog plana i navesti željene ishode planiranja.</s><s>Turističko planiranje mora imati barem pet ishoda, a  Identifikacija alternativnih pristupa: kreiranje različitih opcija ili scenarija za bitne aspekte turizma na destinaciji.</s>
<s> Kreiranje poželjnog: praćenje koraka koji povećavaju koristi od turizma.  Izbjegavanje nepoželjnog: predviđanje potencijalnih negativnih učinaka turizma i poduzimanje koraka za njihovo izbjegavanje.  Zadržavanje jedinstvenosti: identifikacija jedinstvene imovine destinacije i kreiranje koraka za njeno očuvanje i poboljšanje.  Prilagođavanje neočekivanom: kreiranje planova kriznog menadžmenta za nošenje s neočekivanim situacijama.</s>
<s>Procesi dugoročnog planiranja turizma na destinaciji najbolje se ostvaruju postupno, step-by-step metodom, pri čemu se svaki uzastopni korak temelji na prethodnim.</s><s>Prema Morrisonu (2013) koraci koje bi DMO trebao poduzeti u dugoročnom planiranju na destinaciji su sljedeći:</s>
<s> vođenje i koordinacija procesa pripreme dugoročnog plana za turizam  suradnja sa sudionicima u pripremi dugoročnog plana  jednakost strateškog plana destinacije s višim nivoima turističkog planiranja u zemlji</s>
<s> motivacija lokalnog stanovništva za sudjelovanjem u pripremi plana  inzistiranje na istraživanju i analiziranju čimbenika pri stvaranju strateškog plana</s>
<s> praćenje provedbe plana i po potrebi izvršenje korektivnih promjena  evaluacija plana prema postavljenoj viziji i ciljevima  pokretanje sljedećeg ciklusa planiranja turizma na destinaciji.</s><s>Za strateško planiranje bitno je provesti i marketinški plan.</s><s>Marketinški plan je dokument koji odražava zajedničku viziju destinacije.</s><s>Ovaj plan prvo uključuje analizu konkurentnog okruženja (Tko nam je konkurencija?</s><s>Što rade?</s><s>Koliko su uspješni?) i vanjsko okruženje (analiza vanjskih čimbenika koji utječu na turizam, destinaciju i njeno poslovanje: politički, ekonomski, socijalni, tehnološki, pravni i okolišni čimbenici).</s><s>Takva vanjska analiza omogućuje menadžerima prepoznavanje prilika i prijetnji.</s><s>Uz to, treba provesti internu analizu kako bi se utvrdile snage i slabosti destinacije.</s><s>Čimbenici koje treba razmotriti u toj analizu mogu se odnositi na financijske i investicijske sposobnosti, razinu obuke i obrazovanja turističkih radnika, ukupnu kvalitetu turističkih proizvoda, dostupnost destinacije, profitabilnost ciljnih tržišta, imidž destinacije ili razne komponente marketinškog miksa: proizvod, cijena, distribucija i komunikacija (Andrades i Dimanche, 2015).</s><s>U strateškom planiranju SWOT analiza vrlo je učinkovit način prepoznavanja snaga i slabosti organizacije, kao i ispitivanje prilika i prijetnji s kojima se mogu suočiti u njihovom operativnom okruženju.</s><s>SWOT analiza je alat koji se koristi za izradu analiza scenarija, a koristi se kao osnova za upravljanje i strateško planiranje organizacije, ali se zbog svoje jednostavnosti može koristiti za bilo koju vrstu analize scenarija (Victoria, 2019).</s><s>Takva SWOT analiza (snage, slabosti, prilike i prijetnje) može se koristiti za usklađivanje snaga i prilika kako bi se pronašle konkurentske prednosti.</s><s>Drugi je način pretvoriti slabosti ili prijetnje u snage ili mogućnosti.</s><s>U svim bi slučajevima rezultati SWOT analize trebali pomoći u procjeni ciljeva odredišta ili poduzeća (Andrades i Dimanche, 2015).</s><s>Svaka destinacija trebala bi težiti k održivom i odgovornom poslovanju te sukladno s time formulirati svoju viziju i planove.</s><s>2.2 Održivi turizam</s>
<s>Iako je turizam jedna od najrazvijenijih industrija na svijetu te stvara mnogo pozitivnih koristi (veći BDP, nova radna mjesta, razvoj novih područja, zaštita prirodne i kulturne baštine), ujedno je i jedan od najvećih zagađivača prirode.</s><s>Turizam na globalnoj razini doprinosi ukupnim svjetskim emisijama stakleničkih plinova s oko 5 %, od čega oko 40 % pripada avionskom prometu, 30 % automobilskom prometu i 20 % turističkom smještaju.</s><s>Turizam kao djelatnost veliki je potrošač ograničenih izvora (najviše vode) i generator otpada i otpadnih voda (Institut za turizam, 2016).</s><s>No unatoč negativnim posljedicama turizma, on ima veliki utjecaj na pozitivne promjene na okoliš.</s><s>Održivi turizam pruža velike mogućnosti za minimiziranje rastućeg utjecaja razvoja turizma na okoliš, za povećanje zaposlenosti te kao sredstvo za postizanje većih ciljeva u vezi s ostvarivanjem prihoda koji bi se mogli usmjeriti na upravljanje osjetljivim područjima prirodne baštine.</s><s>Ako se njime pravilno upravlja, turizam može postati jedan od najodrživijih oblika gospodarskih djelatnosti (McCool i Bosak, 2015).</s><s>Prema UNWTO-u održivi turizam je turizam koji u potpunosti poštuje svoj sadašnji i budući gospodarski, socijalni i okolišni oblik te koji poštuje i zadovoljava potrebe posjetitelja, industrije, okoliša i zajednice lokalnog stanovništva.</s><s>Održivi turizam mora biti koristan u ekonomskom i u socijalnom smislu, ali ne smije štetiti okolišu i lokalnoj McCool i Bosak (2015) opisuju definiciju održivog turizma na tri različita načina.</s><s>Prvo značenje opisuje održivi turizam kao malo, osjetljivo razvijeno i upravljano poduzeće koje udovoljava potrebama (hrana, smještaj, usluge vođenja) turista zainteresiranih za prirodu i kulturna iskustva.</s><s>Drugo značenje opisuje održivi turizam kao alat za održavanje malih poduzeća ili lokalne turističke industrije.</s><s>Odnosno, održivi turizam preuzima niz politika kako bi osigurao malim poduzećima dulji opstanak, da nastave služiti turistima i postaje stup za postizanje stabilne ekonomske osnove za zajednicu.</s><s>Treće značenje proizlazi iz pitanja "Što bi turizam trebao održavati?".</s><s>Razmišljanje o održivom turizmu na ovaj način zahtijeva dublje razmišljanje o tome što organizacija želi postići.</s>
<s>Održivi turizam često se konceptualizira pomoću tri stupa održivosti: ekološke, ekonomske i socijalne održivosti.</s><s>Ekološka održivost obuhvaća akcije poput minimiziranja zagađenja zraka, vode i količine otpada, održavanja i poboljšanja kvalitete i karakteristike krajolika, zaštite i očuvanja prirodnih područja i staništa divljih biljaka i životinja.</s><s>Ekonomska održivost temelji se na osiguravanju konkurentnosti i održivosti turističkih destinacija i poduzeća kako bi mogli nastaviti razvijati i iskoristiti dugoročne koristi.</s><s>Socijalna održivost bavi se održavanjem i poboljšanjem kvalitete života u lokalnim zajednicama, poštivanjem i očuvanjem kulturne i povijesne baštine, tradicije i raznolikosti destinacije.</s><s>Ova načela, poznata i kao tri stupa, omogućuju da turističke organizacije dugoročno ostanu konkurentne.</s><s>Održivi turizam javlja se na destinaciji tek kada se postignu sva tri stupa održivosti.</s><s>Svaki se stup može postići kroz smanjenje negativnih utjecaja od turizma i povećanje pozitivnih utjecaja.</s><s>Učinci se prate kroz niz pokazatelja.</s><s>Ako pokazatelji pokazuju malo ili nimalo negativnih utjecaja, onda se može reći da je postignut održivi turizam (McCool i Bosak, 2015; Mihalić, Prema UNWTO-u (b. d. c) održivi turizam na destinaciji trebao bi:  Optimalno iskoristiti prirodne resurse te pri tome održavati ključne ekološke procese i pomoći u očuvanju prirodnih resursa i biološke raznolikosti.  Poštovati sociokulturnu autentičnost zajednice domaćina, čuvati njihovu materijalnu i nematerijalnu kulturnu baštinu i tradicionalne vrijednosti te doprinositi međukulturalnom razumijevanju i toleranciji.  Osigurati održive, dugoročne gospodarske operacije, osiguravajući jednake društveno-ekonomske koristi za sve sudionike, uključujući stabilnu zaposlenost i mogućnosti stjecanja prihoda koji pridonose smanjenju siromaštva.</s><s>Hajra i Gosh (2014) navode četiri osnovna načela koja se mogu smatrati ključnima za koncept održivosti, a to su ideja holističkog planiranja i donošenja strategija, važnost očuvanja bitnih ekoloških procesa, potreba za zaštitom i ljudske baštine i biološke raznolikosti i razvijanje na takav način da se produktivnost može dugoročno održati za buduće generacije.</s><s>Postoje čimbenici koji predstavljaju potencijalnu prijetnju okolišu, lokalnoj zajednici i u konačnici turističkoj ponudi destinacije.</s><s>Važno je identificirati ih i pronaći optimalno rješenje za pomicanje održivog razvoja u pravom smjeru (Krajnović et. al., 2020).</s><s>Jedan od ključnih koncepata u planiranju održivog turizma je poštovanje nosivog kapaciteta destinacije koji se definira kao maksimalni broj turističkih korisnika koji istodobno posjećuju turističko mjesto bez neprihvatljivih poremećaja prostornofizičkog, biološkog, ekonomskog, društveno-socijalnog i kulturnog okoliša, kao i bez neprihvatljivog smanjenja kvalitete zadovoljstva posjetitelja (Institut za turizam, 2016).</s><s>Povećavanjem broja turističkih dolazaka destinacija počinje gubiti kvalitetu i atraktivnost, a zatim i konkurentnost, pa turisti traže nove destinacije (Krajnović et. al., Za razvoj održivog turizma na destinaciji vrlo je bitno sudjelovanje svih sudionika na tom području.</s><s>U to ulaze (Institut za turizam, 2016):  svi sudionici vezani za turizam: ministarstva, lokalne i područne (regionalne) samouprave, javne ustanove, turističke zajednice, pružatelji ugostiteljskoturističkih usluga, akademske institucije koje istražuju turizam, organizacije civilnog društva (zelene udruge) i potrošači/turisti  organizacije za zaštitu okoliša i prirode: Ministarstvo zaštite okoliša i prirode, Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost, Hrvatska agencija za okoliš i prirodu, Ministarstvo, županije, gradovi i općine  institucije zadužene za malo i srednje poduzetništvo, ruralni razvoj (Ministarstvo poljoprivrede) i drugo.</s>
<s>Za održivi razvoj turizma potrebno je sudjelovanje svih sudionika na destinaciji, kao i snažno političko vodstvo.</s><s>Postizanje održivog turizma trajan je proces i zahtijeva stalno praćenje utjecaja i uvođenje potrebnih preventivnih i korektivnih mjera.</s><s>Njegov prodor u strategije i politike može rezultirati poboljšanjima poput uštede energije, recikliranja, smanjenja otpada i emisija i pokušaja poboljšanja sredstava za život lokalnog stanovništva.</s><s>Održivi turizam također treba održavati visoku razinu turističkog zadovoljstva i turistima osigurati korisno iskustvo, podižući njihovu svijest o pitanjima održivosti i promičući prakse održivog turizma među njima (UNEP/UNWTO, 2005; Mihalić, 2016).</s><s>Održivi turizam najbolje se može mjeriti pokazateljima održivosti kojima kroz evaluaciju na destinaciji možemo vidjeti trenutno stanje i osmisliti ciljeve za održivo poboljšanje.</s>
<s>Pokazatelji ili indikatori su mjere kojima se izražava postojanje ili ozbiljnost trenutnih problema, signalizacija nadolazećih situacija ili problema, mjere rizika i potencijalne potrebe za djelovanjem, te sredstva za prepoznavanje i mjerenje rezultata naših akcija Oni mogu mjeriti (UNWTO, 2004):</s>
<s> promjene u turističkim strukturama i unutarnje faktore  promjene vanjskih čimbenika koji utječu na turizam i  utjecaje na destinaciji uzrokovane turizmom.</s><s>Za računanje pokazatelja održivosti mogu se koristiti i kvantitativni i kvalitativni podaci.</s><s>Pokazatelji se obično biraju iz niza mogućih vrsta pokazatelja te moraju biti u skladu s veličinom i vrstom destinacije (ne možemo mjeriti zagađenost plaža ako destinacija nije priobalnog ili otočnog tipa) te moraju odgovoriti na ključna pitanja problema na destinaciji.</s><s>Upotreba pravog pokazatelja može dovesti do brzog djelovanja i sprječavanja nepoželjne situacije.</s><s>U bilo kojoj destinaciji najbolji su pokazatelji oni koji odgovaraju na ključne rizike i zabrinutosti u pogledu održivosti turizma, a također pružaju informacije koje mogu pomoći razjasniti pitanja i izmjeriti odgovore.</s><s>Pokazatelji su usredotočeni na prirodne resurse i okoliš destinacije, ekonomsku održivost, kulturna dobra i društvene vrijednosti te na organizaciju i upravljanje destinacije (UNWTO, 2004).</s>
<s>Pokazatelji održivosti su temeljni dio cjelokupnog planiranja i upravljanja destinacijama i sastavni elementi u promicanju i implementiranju održivog razvoja.</s><s>Koristi od implementacije pokazatelja održivosti na destinaciji su mnogobrojne, a neke od njih su bolje odlučivanje, utvrđivanje nastalih pitanja, prepoznavanje utjecaja, mjerenje uspješnosti provedbe planova i aktivnosti upravljanja, smanjeni rizik pogrešaka u planiranju, veća odgovornost i stalan nadzor (UNWTO, 2004).</s><s>Pokazatelji se mogu koristiti na svim razinama planiranja i upravljanja turizmom  nacionalna razina: otkrivanje promjena u turizmu na nacionalnoj razini, uspoređivanje s drugim državama, pružanje osnove za održivost na lokalnim razinama i strateško planiranje na širokoj razini  regionalna razina: služi kao osnova za usporedbu između regija i pružanje informacija za procese planiranja na nacionalnoj razini  specifična odredišta (na primjer obalne zone, lokalne općine i zajednice) radi prepoznavanja ključnih elemenata imovine, stanja u turističkom sektoru, rizika i uspješnosti</s>
<s> ključna turistička mjesta unutar destinacije (na primjer zaštićena područja, plaže, povijesne četvrti, područja od posebnog interesa) gdje posebni pokazatelji mogu biti ključni za odluke o kontroli mjesta, upravljanju i budućem razvoju turističkih atrakcija</s>
<s> turističke tvrtke (na primjer turoperatori, hotelske, prometne i ugostiteljske kompanije) koje mogu pristupiti pokazateljima kako bi pomogle u procesu strateškog planiranja za cijelu destinaciju  pojedinačne turističke ustanove (na primjer hoteli, restorani, marine) za praćenje utjecaja i uspješnosti njihovog rada.</s><s>Također, UNWTO (2004) navodi kako postoje različite vrste pokazatelja, svaki s različitim koristima.</s><s>Iako su izravno najkorisniji oni koji pomažu u predviđanju problema, postoji nekoliko drugih vrsta:  rani pokazatelji upozorenja (na primjer pad broja turista koji se namjeravaju vratiti)</s>
<s> pokazatelji naprezanja u sustavu (na primjer nedostatak vode)  pokazatelji trenutnog stanja u industriji (na primjer stopa popunjenosti, zadovoljstvo turista)</s>
<s> pokazatelji utjecaja turističkog razvoja na biološko i socio-ekonomsko okruženje (na primjer promjene načina potrošnje i razine prihoda u lokalnim zajednicama)  pokazatelji u naporu upravljanja (na primjer trošak čišćenja obalne kontaminacije)</s>
<s>primjer promijenjene razine zagađenja, veći broj turista koji se vraćaju).</s><s>Iako sve kategorije pokazatelja mogu biti korisne u razvoju održivog turizma, rani pokazatelji upozorenja često su najkorisniji za turističke menadžere i mogu pružiti mogućnost predviđanja ozbiljnijih negativnih utjecaja na destinaciju.</s><s>U idealnom slučaju pokazatelji mogu omogućiti poduzimanje mjera i prije nego što se pojave ozbiljne prijetnje održivosti (UNWTO, 2004).</s><s>Za pravilan odabir odgovarajućih pokazatelja za destinaciju mora se proći kroz 5 koraka.</s><s>Prvo, provodi se pregled literature kako bi se analizirali potencijalno prikladni sustavi pokazatelja koje su razvile međunarodne organizacije.</s><s>Drugo, nakon istraživanja odabire se specifičan sustav pokazatelja.</s><s>Treće, odabiru se pojedinačni pokazatelji i osnivaju se radne skupine koje će o tim pokazateljima razgovarati s turističkim dionicima.</s><s>Četvrto, postupak provedbe razvijen je na općinskoj razini.</s><s>Na kraju, rezultati su predstavljeni i raspravljeni u turističkoj destinaciji sa zainteresiranim dionicima u turizmu i srodnim sektorima (Modica, Capocchi, Foroni i Zenga, 2018).</s><s>Implementacija pokazatelja održivosti na destinaciji sastoji se od dvanaest koraka 1. Definicija/crta odredišta: treba voditi računa o zemljopisnim granicama i političkim zakonima koji okružuju područje na koje se program primjenjuje.</s><s>2. Korištenje participativnih procesa: vrlo je bitno rano uključivanje drugih vladinih organizacija, industrije, njenih ključnih saveznika, lokalnih sudionika i organizacija u zajednici.</s>
<s>3. Identifikacija turističke imovine i rizika: imati jasno razumijevanje koja je ključna imovina destinacije i koje elemente procjenjuju kao najznačajnije turisti i lokalno stanovništvo (SWOT analiza).</s>
<s>4. Dugoročna vizija destinacije: ključno za utvrđivanje pitanja koja se smatraju najkritičnijima i stoga mogu zahtijevati pokazatelje.</s><s>5. Odabir prioritetnih pitanja: utvrđivanje najvažnijih pitanja iz perspektive svih sudionika.</s>
<s>6. Identifikacija željenih pokazatelja: definiranje popisa mogućih pokazatelja koji bi mogli biti korisni u razumijevanju problema/rizika i pomoći u upravljanju ili utjecaju na njih.</s>
<s>7. Popis izvora podataka: za odabir točnih pokazatelja potrebne su informacije o trenutnim i potencijalnim izvorima podataka.</s><s>8. Postupci odabira: odabir pokazatelja mora zadovoljiti pet kriterija: relevantnost pokazatelja za odabrano pitanje, izvedivost pribavljanja i analiziranja potrebnih informacija, vjerodostojnost informacija i pouzdanost za korisnike podataka, jasnoća i razumljivost za korisnike te usporedivost tijekom vremena i po svim regijama.</s>
<s>10.</s><s>Prikupljanje i analiza podataka: za svaki je pokazatelj važno jasno dokumentirati konkretna sredstva koja će se koristiti za dobivanje informacija (oblik u kojem će se pokazatelj koristiti i kako će se izračunati).</s><s>11.</s><s>Odgovornost, komunikacija i izvještavanje: bitno je redovito i točno izvještavanje sudionika i javnosti na koje će pokazatelji utjecati.</s><s>12.</s><s>Nadgledanje i procjena primjene pokazatelja: potrebna je redovna provjera kako bi se utvrdilo jesu li pokazatelji korisni i pomažu li u rješavanju ključnih problema, kao i jesu li se problemi promijenili.</s><s>Pokazatelji održivosti bitni su za održivu evaluaciju destinacije.</s><s>Od velikog broja pokazatelja u ovom radu koristit će se ETIS i GSTC pokazatelji koji će biti opisani u sljedećem poglavlju.</s>
<s>2.3.1 ETIS i GSTC pokazatelji održivosti ETIS pokazatelje (European Tourism Indicator System) osmislila je Europska komisija 2013. godine s ciljem da destinacijama pomogne u nadzoru i mjerenju njihovih održivih turističkih učinaka, koristeći zajednički usporedivi pristup.</s><s>Prva verzija ETIS pokazatelja temeljila se na 27 osnovnih pokazatelja i 40 neobaveznih pokazatelja, podijeljenih u četiri kategorije (destinacijski menadžment, socijalni i kulturni utjecaj, ekonomska vrijednost i utjecaj na okoliš).</s><s>Prva verzija testirana je u dvije pilot-faze tijekom dvogodišnjeg razdoblja u preko sto europskih destinacija.</s><s>Aktualno izdanje ETIS-ovog priručnika je iz 2016. godine i omogućuje destinacijama potpuno testiran sustav i realne osnovne pokazatelje (European Union, 2016).</s><s>ETIS je alat za upravljanje, informiranje i praćenje posebno namijenjen turističkim destinacijama.</s><s>Zamišljen je kao proces kojim se prikupljaju i analiziraju podatci s ciljem da se procijeni utjecaj turizma na destinaciji.</s><s>Cilj ETIS pokazatelja je pridonijeti poboljšanju održivog upravljanja destinacijama i omogućiti svim sudionicima praćenje performansi i napretka s vremenom.</s><s>Skup osnovnih pokazatelja koji pokrivaju glavne dimenzije održivosti doprinosi prikupljanju podataka o različitim aspektima i aktivnostima turističke destinacije iz različitih izvora informacija na lokalnoj razini.</s><s>Budući da je konkurentnost turizma usko povezana s njegovom održivošću, ETIS omogućuje DMO-ima da prate glavne elemente koji određuju atraktivnost destinacije i konkurentnost na tržištu kako bi poboljšali iskustvo posjetitelja i osigurali zadovoljstvo kupaca.</s><s>Ključne prednosti implementacije ETIS pokazatelja na destinaciji uključuju poboljšane informacije za donošenje odluka, učinkovito upravljanje rizikom, postavljanje prioriteta akcijskih projekata, uspješnost benchmarkinga, poboljšano iskustvo posjetitelja, povećanu uštedu troškova te povećanu vrijednost po posjetitelju (European Union, 2016).</s>
<s>ETIS sadrži 43 osnovna pokazatelja i niz dodatnih pokazatelja (obalni, pomorski, pristupačnost...) koje možemo vidjeti u tablici 1. Oni se mogu koristiti prema potrebi i prema vrsti destinacije, također se može koristiti u cjelini ili integrirati u postojeće pokazatelje koje destinacija implementira.</s><s>Pokazatelji nisu povezani u cjelinu, stoga destinacija može sama birati najrelevantnije pokazatelje koje želi usvojiti i pratiti s ciljem ispunjavanja potreba destinacije, interesa lokalnih sudionika i specifičnih pitanja održivosti s kojima se destinacija suočava.</s><s>Proces implementacije ETIS pokazatelja na destinaciji sastoji se od 7 koraka (European Union, 2016): 1. Podizanje svijesti: važno je odluku priopćiti što većem broju sudionika.</s><s>To će pomoći povećanju sudjelovanja, podizanju svijesti o održivom turizmu i povećanju podrške za radnje koje bi mogle biti poduzete na temelju rezultata pokazatelja.</s><s>Naglašena je važnost dobivanja lokalne političke potpore za provedbu pokazatelja.</s>
<s>2. Stvaranje destinacijskog profila: definiranje granica destinacije i pružanje općih informacija (na primjer zemljopis, turistički sadržaji, prometne veze i statistički turistički podatci) drugim sudionicima ključni su koraci u prikupljanju podataka.</s><s>3. Formiranje radne skupine sudionika: označava skup organizacija i pojedinaca na destinaciji koji su uključeni i zainteresirani za razvoj turističke industrije.</s><s>Predstavnici privatnog sektora i DMO-i ili turistička uprava moraju imati glavnu ulogu u radnoj skupini.</s><s>Ostali sektori koje je važno uključiti su društvene grupe, komunalni davatelji, odjeli lokalnih vlasti odgovorni za zapošljavanje, ekonomski rast, planiranje, zaštićena područja i okoliš.</s><s>Prosječnu radnu skupinu sudionika obično čini 15 – 20 ljudi (manje na maloj destinaciji).</s><s>4. Utvrđivanje uloga i odgovornosti: uloga je lokalnog koordinatora da usmjeri sudionike prema sporazumu o postavljanju ciljeva, poduzima akcije i planira kako postići te ciljeve.</s><s>Važno je jasno definirati koji je član radne skupine odgovoran za koji cilj.</s>
<s>5. Prikupljanje i bilježenje podataka: prikupljanje podataka jednostavno treba biti proces spajanja različitih izvora podataka na jedno mjesto kako bi se stvorila detaljna slika turističke industrije destinacije.</s><s>6. Analiza rezultata: lokalni destinacijski koordinator mora zajedno s radnom skupinom odlučiti koji je od analiziranih pokazatelja prioritet na destinaciji te početi s akcijom.</s><s>Kad su odabrani ključni rezultati, oni kojima je potrebna najhitnija pažnja mogu se sastaviti u akcijski plan.</s><s>7. Omogućiti stalni razvoj i kontinuirano poboljšavanje: zadnji korak uključuje definiranje</s>
<s>pokazatelja komuniciranje rezultata.</s><s>Važno je da se pokazatelji i podaci redovito pregledavaju i da se vremenom uključe dodatni pokazatelji.</s><s>Glavni ETIS pokazatelji dijele se u četiri sekcije (European Union, 2016):  Destinacijski menadžment</s>
<s>Prva sekcija, prikazana u tabeli 1, odnosi se na upravljanje destinacije, točnije destinacijski menadžment.</s><s>U ovoj sekciji mjeri se održivi turizam te zadovoljstvo turista na destinaciji.</s><s>Putem ovih ETIS pokazatelja možemo izračunati postotak turističkih poduzeća koja koriste razne certifikate održivosti, postotak turista koji su zadovoljni iskustvom na destinaciji te postotak turista koji su se vratili na destinaciju unutar 5 godina (European Union, 2016).</s>
<s>A.1.1 Postotak turističkih poduzeća/ustanova na destinaciji koji koriste certificiranje/označavanje za okoliš /kvalitetu/održivost i/ili korporacijsku društvenu odgovornost</s>
<s>A.2.1.</s><s>Postotak turista i jednodnevnih posjetitelja koji su zadovoljni svojim cjelokupnim iskustvom u destinaciji A.2.2.</s><s>Postotak ponovljenih/povratnih posjetitelja (unutar 5 godina) Izvor: European Union, 2016</s>
<s>Druga sekcija, vidljiva u tabeli 2, odnosi se na ekonomsku vrijednost, tj. koliku ekonomsku dobit ima destinacija od turizma.</s><s>U ovu sekciju ulazi prosječno trajanje boravka turista, stopa zaposlenosti u turističkom sektoru, postotak sezonskih poslova, te postotak lokalno proizvedenih roba i usluga (European Union, 2016).</s>
<s>B.2.1 Prosječno trajanje boravka turista (noćenja) B.2.2 Stopa zauzetosti u komercijalnom smještaju mjesečno i prosjek za godinu</s>
<s>B.4.1.</s><s>Postotak hrane, pića, robe i usluga lokalno proizvedene od strane turističkih poduzeća destinacije Izvor: European Union, 2016</s>
<s>Treća sekcija, vidljiva u tabeli 3, odnosi se na društveni i kulturni utjecaj turizma na destinaciju.</s><s>U to ulazi zdravlje i sigurnost turista na destinaciji, jednakost spolova, dostupnost i pristupačnost sadržaja (smještaj, prijevoz, atrakcije) ljudima s posebnim potrebama te očuvanje prirodne i kulturne baštine (European Union, 2016).</s>
<s>C.3.1.</s><s>Postotak muškaraca i žena zaposlenih u turističkom sektoru C.3.2.</s><s>Postotak turističkih poduzeća u kojima glavnu ulogu obavlja žena</s>
<s>C.4.2.</s><s>Postotak komercijalnog smještaja koji sudjeluje u priznatim informacijskim programima o pristupačnosti C.4.3.</s><s>Postotak javnog prijevoza koji je dostupan osobama s invaliditetom</s>
<s>C.4.4.</s><s>Postotak turističkih atrakcija koje su dostupne osobama s invaliditetom i/ili koji sudjeluju u priznatim informacijskim programima o pristupačnosti</s>
<s>Zadnja sekcija, vidljiva u tabeli 4, odnosi se na utjecaj turizma na okoliš destinacije.</s><s>U ovu sekciju ulazi velik broj pokazatelja poput uključivanja u sheme za ublažavanja klimatskih promjena, postotak poduzeća koja odvajaju otpad i količina otpada proizvedenog od strane turista, potrošnja vode i recikliranje vode, potrošnja energije i korištenje obnovljivih izvora energije te zaštita lokalne bioraznolikosti (European Tabela 4: ETIS pokazatelji: sekcija D</s>
<s>D.2.1.</s><s>Postotak turističkih poduzeća koja su uključena u sheme ublažavanja klimatskih promjena poput smanjenja emisije CO2, niskoenergetskih sustava i reakcija i radnji „prilagođavanja“.</s><s>D.2.2.</s><s>Postotak turističkog smještaja i atraktivne infrastrukture smještenih u „ranjivim zonama“</s>
<s>D.3.3.</s><s>Postotak ukupnog recikliranog otpada po turistu u odnosu na ukupno reciklirani otpad po stanovniku godišnje Pročišćavanje</s>
<s>D.4.1.</s><s>Postotak kanalizacijskih voda u destinaciji koje se obrađuju na najmanje sekundarnu razinu prije ispuštanja Upravljanje</s>
<s>D.6.1 Potrošnja energije po noći turista u odnosu na ukupnu potrošnju energije po noćenju stanovnika D.6.2.</s><s>Postotak turističkih poduzeća koja poduzimaju mjere za smanjenje potrošnje energije</s>
<s>D.6.3.</s><s>Postotak godišnje potrošnje energije iz obnovljivih izvora (Mwh) u odnosu na ukupnu potrošnju energije na razini destinacije godišnje</s>
<s>D.7.1.</s><s>Postotak lokalnih poduzeća u turističkom sektoru koji aktivno podržavaju zaštitu, očuvanje i menadžment lokalne biološke raznolikosti i krajolika</s>
<s>ETIS također ima i dodatnu listu pokazatelja koju odgovarajuće destinacije mogu dodatno primijeniti.</s><s>Lista dodatnih pokazatelja, karakterističnih za pomorski i obalni turizam, jest sljedeća (European Union, 2016):  broj dolaznih i odlaznih putnika po luci mjesečno  broj vezova i privezišta za rekreacijsko brodarstvo  razina onečišćenja morske vode u 100 ml (fekalni koliformi, kampilobakter)  postotak plaža nagrađenih Plavom zastavom  površina i volumen njege pijeska</s>
<s> broj dana u godini kada je plaža/obala je zatvorena zbog zagađenja.</s><s>GSTC (Global Sustainable Tourism Council) je međunarodna organizacija potvrđena od strane Ujedinjenih Nacija (UN), Svjetske turističke organizacije Ujedinjenih naroda (UNWTO) i Programa za okoliš Ujedinjenih naroda (UNEP) (Modica, Capocchi, Foroni i Zenga, 2018).</s><s>GSTC pokazatelji stvoreni su kako bi pružili zajedničko razumijevanje održivog turizma.</s><s>Kriteriji za turističke destinacije GSTC-a poznati i kao „GSTC-D“ su minimum koje treba zadovoljiti svaka destinacija.</s><s>Detaljni pregled svakog pokazatelja nalazi se u tabeli 2. Oni se mogu primijeniti na cijeli turistički sektor.</s><s>Najnovija revizija GSTC-D dogodila se 2019. godine i temeljila se na dva kruga savjetovanja sa sudionicima.</s><s>GSTC destinacijski kriteriji mogu služiti kao osnova za certificiranje održivosti ili kao osnovne smjernice za destinacije koje žele postati održivije, mogu pomoći potrošačima da prepoznaju zdrave turističke destinacije, služe kao sredstvo informiranja o održivosti, mogu ponuditi vladinim, nevladinim i privatnim organizacijama polazište za razvoj potreba održivog turizma te služe kao osnovne smjernice za tijela za obrazovanje i osposobljavanje, kao što su turističke škole i sveučilišta.</s><s>GSTC pokazatelji mogu se primijeniti na različitim destinacijama, od različitih vrsta (urbana, ruralna, planinska, obalna ili mješovita) destinacija do njihove veličine (gradovi ili regije, nacionalni parkovi, lokalne zajednice) (The Global Sustainable Tourism Council, 2019).</s>
<s>GSTC pokazatelji podijeljeni su u četiri sekcije te svaka od njih ima svoje podsekcije (The Global Sustainable Tourism Council, 2019):  Održivi menadžment: upravljačka struktura i okvir, angažiranost sudionika, upravljanje pritiskom i promjenama</s>
<s>Prva sekcija GSTC kriterija, opisana u tabeli 5, bavi se menadžmentom na destinaciji, a kriteriji uključuju destinacijsku strategiju i akcijski plan upravljanja, nadgledanje i evaluaciju, angažman lokalnog stanovništva i posjetitelja, promocija i informacije, upravljanje pritiskom, promjenama, rizicima i krizama, prilagođavanju klimatskim promjenama, upravljanje količinom i aktivnostima posjetitelja i tako dalje (The Global Sustainable Tourism Council, 2019).</s>
<s>menadžmenta a) Dokumentarni dokazi koji pokazuju sastav i odgovornosti grupe b) Financijski plan i proračun koji prikazuje trenutne i buduće izvore financiranja</s>
<s>menadžmenta c) Dokaz o povezanosti i suradnji s drugim tijelima d) Evidencija stalnog osoblja i ugovorenog osoblja e) Smjernice i procesi upravljanja koji pokazuju svijest i pridržavanje načela održivosti i transparentnosti u radu Tabela 5: GSTC pokazatelji: sekcija A</s>
<s>b) Strategija i plan su dostupni online c) Dokaz savjetovanja sa sudionicima (sastanci) u razvoju plana d) Pozivanje na načela održivosti i procjena imovine, pitanja i rizika nalaze se u strategiji i akcijskom planu e) Specifične reference u strategiji/akcijskom planu za širu politiku održivog razvoja</s>
<s>okolišni pokazatelji i ciljevi b) Bilježenje i objavljivanje rezultata najmanje jednom godišnje c) Pismeni dokaz o praćenju i izvještavanju o radnjama i ishodima d) Prethodni pregledi sustava praćenja i raspored budućih pregleda A (b) Angažiranost sudionika</s>
<s>destinacijom b) Informacije o vrsti i stupnju takvog sudjelovanja c) Ankete stanovnika koje pokrivaju turistička pitanja d) Dokaz o poduzetoj radnji kao odgovor na povratne informacije stanovnika</s>
<s>destinacije i informacija c) Dokaz o savjetovanju s lokalnim zajednicama i ekološkim i kulturnim tijelima o sadržaju i isporuci komunikacija Tabela 6: GSTC pokazatelji: sekcija A</s>
<s>brojem posjeta b) Prati se varijacija u količini posjetitelja tijekom cijele godine c) Učinci obujma i aktivnosti posjetitelja identificiraju se promatranjem i povratnim informacijama</s>
<s>posjetitelja e) Marketinška strategija i odabir ciljnog tržišta uzima u obzir obrasce posjeta, utjecaj aktivnosti i potrebe odredišta A9 Propisi</s>
<s>razvoja a) Posebne politike/propisi/smjernice koji kontroliraju razvoj dokumentiraju se i identificiraju prema naslovu i datumu b) Utvrđeni su zahtjevi za procjenu utjecaja, koji pokrivaju utjecaje na okoliš, gospodarstvo i sociokulturu</s>
<s>razvoja c) Posebni propisi o iznajmljivanju nekretnina i poslovanju za turizam, s dokazima o njihovoj primjeni i provođenju d) Dokaz sudjelovanja javnosti u razvoju politika/propisa/smjernica e) Dokaz o savjetovanju i pristanku starosjedilaca ili manjinskih etničkih grupa za razvoj turizma na njihovom teritoriju f) Dokaz komunikacije i provođenja politika/propisa/smjernica, u fazi planiranja, razvoja i primjene</s>
<s>se u posljedice klimatskih promjena c) Procjena klimatskog rizika uključuje trenutne i buduće rizike d) Dokaz razmatranja utjecaja i doprinosa lokalnih ekosustava klimatskim promjenama</s>
<s>krizama a) Dokumentirano smanjenje rizika, upravljanje krizama i plan za reagiranje u kriznim situacijama u destinaciji b) Akcijski plan sadržava širok raspon rizika (prirodne katastrofe, terorizam, zdravlje)</s>
<s>Izvor: The Global Sustainable Tourism Council, 2019 Sekcija socioekonomske održivosti, opisana u tabeli 6, sastoji se od kriterija koji se bave utjecajem turizma na ekonomsku korist destinacije i dobrobit lokalnog stanovništva.</s><s>Neki od kriterija uključuju mjerenje ekonomskog doprinosa turizma, podršku lokalnim poduzetnicima i lokalnoj zajednici, sprječavanje iskorištavanja i diskriminacije, sigurnost i zaštitu i pristup za sve (The Global Sustainable Tourism Council, 2019).</s>
<s>turizma a) Program prikupljanja ekonomskih podataka b) Godišnja izvješća o izravnom i neizravnom gospodarskom doprinosu turizma</s>
<s>turizma c) Podaci koji pokrivaju niz mjera gospodarskog učinka (na primjer obujam, izdaci, zaposlenost, ulaganja i širenje ekonomske koristi) B2 Dostojan</s>
<s>karijere a) Pružanje relevantnih programa/ tečaja za obuku vještina b) Izjave o posvećenosti turističkih poduzeća pružanju dostojnih mogućnosti za posao i karijeru</s>
<s>karijere c) Mogućnosti za obuku i zapošljavanje koje promoviraju i prihvaćaju lokalno stanovništvo, uključujući žene, mlade, manjine i osobe s invaliditetom</s>
<s>trgovina a) Savjeti, financiranje ili druga podrška – dostupni u destinaciji za mala i srednja poduzeća koja se bave turizmom b) Pomoć u pristupu na tržište za mala i srednja poduzeća povezana s turizmom</s>
<s>zajednici a) Potiče se i olakšava potpora inicijativama lokalne zajednice i inicijativama održivosti od strane lokalnih turističkih poduzeća b) Postojeće sheme promoviraju se posjetiteljima za podršku inicijative održivosti lokalne zajednice c) Volontiranje i suradnja sa zajednicom ne uključuje eksploataciju Sprječavanje</s>
<s>diskriminacije a) Upućivanje na posebne zakone koji se odnose na ljudska prava, iskorištavanje, diskriminaciju i uznemiravanje b) Dokaz o komuniciranju i provođenju gore navedenih zakona i dobre prakse</s>
<s>diskriminacije c) Redovito se provode analize rizika i utjecaja ljudskih prava, uključujući trgovinu ljudima, suvremeno ropstvo i dječji rad d) Destinacija i ključni turistički sudionici potpisnici su Kodeksa ponašanja za zaštitu djece od seksualnog iskorištavanja u putovanjima i turizmu</s>
<s>korisnika a) Upućivanje na posebne zakone koji se odnose na vlasnička prava, prava korisnika i prava na pristup izvorima b) Pozivanje u gornjim zakonima na komunalna i starosjedilačka prava, javno savjetovanje i doseljenje</s>
<s>sve a) Postojanje bilo kakvih propisa i standarda koji se odnose na dostupnost mjesta, objekata i usluga za posjetitelje b) Dosljedna primjena standarda pristupačnosti u javnim objektima c) Podaci o opsegu/udjelu mjesta i objekata koji su dostupni posjetiteljima</s>
<s>različitim ograničenjima pristupačnosti e. Podaci o pristupačnosti uključeni u komunikaciju o destinaciji f. Pojedinosti o dostupnosti uključene su u podatcima za posjetitelje o ključnim mjestima</s>
<s>Izvor: The Global Sustainable Tourism Council, 2019 Sekcija kulturne održivosti, opisana u tabeli 7, bavi se zaštitom kulturne materijalne i nematerijalne baštine i dobara, upravljanjem posjetiteljima na kulturnim mjestima i interpretaciji lokacije (The Global Sustainable Tourism Council, 2019) Tabela 7: GSTC pokazatelji: sekcija C</s>
<s>baština a) Identifikacija i popis nematerijalne kulturne baštine b) Primjeri proslave i iskustva posjetitelja nematerijalne kulturne baštine (događaji, prepoznatljivi proizvodi...) c) Dokaz o umiješanosti lokalnih i starosjedilačkih zajednica u razvoj i pružanje iskustava posjetiteljima temeljenim na nematerijalnoj kulturnoj baštini</s>
<s>vlasništvo a) Upućivanje na zakone o intelektualnom vlasništvu b) Komuniciranje prava intelektualnog vlasništva sa sudionicima u turizmu</s>
<s>mjestima a) Praćenje protoka posjetitelja i utjecaja na kulturna nalazišta b) Dokaz o akcijskom planu za upravljanje turističkim utjecajima na ili oko kulturnih znamenitosti</s>
<s>mjestima c) Postojanje i distribucija objavljenih smjernica o ponašanju posjetitelja na osjetljivim mjestima i kulturnim događajima d) Kodeks prakse za turoperatore i turističke vodiče za upravljanje posjetiteljima na kulturnim mjestima</s>
<s>koji su dostupni prije dolaska b) Dokaz da je informativni materijal dobro istražen i točan c) Informativni materijal koji identificira značaj i osjetljivost/ krhkost mjesta</s>
<s>Tabela 8: GSTC pokazatelji: sekcija D d) Dokaz suradnje u zajednici u pripremi relevantnog materijala e) Interpretativni materijal dostupan na relevantnim jezicima.</s><s>Izvor: The Global Sustainable Tourism Council, 2019 Zadnja sekcija, opisana u tabeli 8, bavi se održivošću okoliša, gdje se ubraja zaštita osjetljivih područja i prirodne baštine, očuvanje flore i faune, očuvanje energije, upravljanje vodama, gospodarenje otpadom te ostale vrste zagađenja poput transporta, svjetla i buke (The Global Sustainable Tourism Council, 2019).</s>
<s>stanja očuvanja i ranjivosti b) Programi za očuvanje biološke raznolikosti i prirodne baštine c) Programi za iskorjenjivanje i kontrolu invazivnih vrsta d) Akcije za utvrđivanje, praćenje i ublažavanje turističkih utjecaja na biološku raznolikost i prirodnu baštinu e) Mehanizmi za korištenje prihoda od turizma za podršku očuvanju prirodnih dobara</s>
<s>lokacijama a) Praćenje protoka posjetitelja i utjecaja na prirodne lokacije b) Dokaz o akcijskom planu za upravljanje i ublažavanje utjecaja u turizmu u prirodnim nalazištima ili oko njih c) Postojanje i distribucija objavljenih smjernica o ponašanju posjetitelja na osjetljivim mjestima i povremeno nadgledanje d) Kodeks prakse za turoperatore i turističke vodiče na prirodnim nalazištima</s>
<s>lokacijama e) Suradnja s lokalnim zaštitnim tijelima radi identificiranja okolišnih rizika povezanih s turizmom i mjera za njihovo smanjivanje</s>
<s>s divljinom a) Upućivanje na međunarodne, nacionalne i lokalne zakone koji se primjenjuju u odredištu u vezi s interakcijom s divljinom b) Podrška međunarodnim standardima za gledanje divljih životinja za morske i kopnene vrste</s>
<s>turističke aktivnosti e) Akcije za praćenje dobrobiti divljih životinja i smanjenje uznemiravanja na mjestima gdje se odvijaju interakcije f) Pružanje informacija posjetiteljima o štetnim interakcijama s divljim životinjama, poput dodira i hranjenja Tabela 8: GSTC pokazatelji: sekcija D</s>
<s>životinja a) Upućivanje na posebne međunarodne, nacionalne i lokalne zakone, standarde i smjernice koji se koriste za dobrobit životinja i očuvanje vrsta</s>
<s>životinje u zatočeništvu. e) Akcija za promicanje Konvencije o međunarodnoj trgovini ugroženim vrstama (CITES) u turističkom sektoru i osiguranje poštivanja iste</s>
<s>ugroženim vrstama g) Provedba zakona kako bi se osiguralo da je svaka lovna aktivnost dio znanstveno utemeljenog, pravilno upravljanog i strogo provedenog pristupa očuvanja</s>
<s>energije a) Ciljevi potrošnje energije se objavljuju i promoviraju b) Program za povećanje energetske učinkovitosti – na primjer promicanje i podržavanje izolacije</s>
<s>upotrebe vode od strane poduzeća b) Program za redovito ocjenjivanje rizika nestašice vode c) Postavljanje, objavljivanje i provođenje ciljeva upravljanja vodama</s>
<s>upotrebe vode od strane poduzeća d) Praćenje i kontrola izvora i količine vode koja se koristi u turističke svrhe i njen utjecaj na lokalne zajednice i ekosustave. e) Informiranje posjetitelja o riziku nestašice vode i minimiziranju upotrebe</s>
<s>a) Program praćenja kvalitete vode b) Postojanje podataka i izvještaja o kvaliteti vode c) Provjera vode za kupanje, s certificiranjem i identifikacijom mjesta koja dosežu postavljene standarde d) Dokaz o akcijama za poboljšanje kvalitete vode e) Informacije za posjetitelje o kvaliteti pitke vode i poticanje korištenja iste kao alternative flaširanoj vodi Tabela 8: GSTC pokazatelji: sekcija D</s>
<s>vode a) Pismene smjernice i propisi o pročišćavanju otpadnih voda b) Sustav primjene smjernica među poduzećima c) Praćenje/ispitivanje ispuštenih otpadnih voda d) Privremeni održivi komunalni sustavi za pročišćavanje vode, koji se koriste u turističkom sektoru</s>
<s>otpad a) Program praćenja otpada, s objavljenim rezultatima i ciljevima b) Koordinirana kampanja/savjeti/podrška s turističkim poduzećima u upravljanju otpadom, uključujući i otpad od hrane c) Kampanja za smanjenje/uklanjanje predmeta za jednokratnu upotrebu, posebno plastike</s>
<s>otpad d) Program gospodarenja otpadom u javnim uredima i objektima. e) Osiguravanje sustava za prikupljanje i recikliranje s najmanje četiri odjeljka (organski, papir, metal, staklo i plastika) f) Osiguranje održivog sustava za odlaganje ostatka otpada g) Kampanja za uklanjanje otpadaka za održavanje čistih javnih površina</s>
<s>datuma b) Godišnje izvješće o klimi, uključujući nadzor i mjere ublažavanja c) Podržana kampanja ili drugi angažman s turističkim poduzećima za smanjenje i ublažavanje emisija</s>
<s>utjecajem a) Ulaganje u održivu prometnu infrastrukturu, uključujući javni prijevoz i vozila sa niskim emisijama (na primjer E-bicikli) b) Promoviranje posjetiteljima alternativne mogućnosti prijevoza sa i do destinacije</s>
<s>posjetitelja d) Unapređenje i promocija mogućnosti biciklizma i šetnje e) Prioritiziranje tržišta koja su dostupna kratkim i održivijim mogućnostima prijevoza</s>
<s>Izvor: The Global Sustainable Tourism Council, 2019 Pored svakog kriterija su vrlo detaljne upute što sve destinacija mora napraviti kako bi mogla zadovoljiti određen kriterij.</s><s>Kriteriji se mogu provjeravati kroz razne dokumente poput postojećih akcijskih i financijskih planova (na primjer trenutna strategija i akcijski plan destinacije, marketinška strategija), promotivnih materijala, evidencija (na primjer stalnog i ugovorenog osoblja), anketa (za turiste i posjetitelje), zakona (zaštićena prirodna i kulturna baština) i propisa koje destinacija mora posjedovati za ispunjenje jednog od kriterija (The Global Sustainable Tourism Council, 2019).</s><s>Ne može se svaki kriterij mjeriti na svakoj destinaciji nego se iz njih moraju odabrati oni koji su ključni za razvoj te destinacije.</s><s>Otok je jedna takva specifična destinacija na kojoj se ne može implementirati svaki kriterij te su za njih osmišljeni dodatni kriteriji.</s><s>2.4 Problematika održivog turizma na otočnim destinacijama Otok se definira kao dio kopna okružen sa svih strana vodom, odnosno morem.</s><s>Otoci se mogu javiti u skupinama (arhipelag), nizovima ili pojedinačno (Hrvatska enciklopedija, b. d.).</s><s>Autori mnogih turističkih članaka (Twining-Ward i Butler, 2002; Lim i Cooper, 2009; Carlsen i Butler, 2011; Baldacchino, 2013) mogu se složiti s činjenicom da otoci pružaju posjetiteljima osjećaj bijega od stvarnosti te mame posjetitelje na osjećaj čiste idile i bezbrižnosti.</s><s>Cheer (2020) također opisuje otoke kao „utočišta od ludog svijeta“ gdje se može naći sve ono neokaljano i gdje priroda još nije taknuta od ljudske ruke.</s><s>Riječ „otok“ stvara maštovitu sliku života u raju punu romantičnih i avanturističkih događaja.</s><s>Izolacija od ljudi postaje atrakcija i privlači posjetitelje na otočnu destinaciju.</s>
<s>Otoci se mogu podijeliti u četiri kategorije (Carlsen i Butler, 2011): Neke od osnovnih karakteristika otoka su nepomičnost, manja veličina, izoliranost, sporiji ritam života, izražena i drugačija kultura, egzotična divljina i netaknuta priroda, a upravo te karakteristike privlače velik broj posjetitelja na otoke (Kokkranikal, McLellan i Baum, 2003).</s><s>Jedna od glavnih karakteristika na kojem se bazira otočni turizam je „3S“: sun, sea and sand (sunce, more i pijesak), no promocija tog fenomena donijela je masovni turizam na otoke, stoga se većina otočnih destinacija sada želi odmaknuti od takvog tipa turizma i prelazi na organiziranje posebnih aktivnih odmora i poslovnih putovanja koji su okarakterizirani većom potrošnjom (Kelman, 2019).</s><s>No neke od negativnih karakteristika otoka uključuju uske ekonomske osnove, proporcionalno malo stanovništvo, ograničeni spektar usluga, ovisnost o skromnim prometnim mrežama i nedostatak resursa (Cheer, 2020).</s><s>Iz tih razloga se javljaju brojni problemi kod razvoja turizma na otocima poput nedostatka pitke vode, političkih i ekonomskih nevolja, nedostatka kvalitetnog prijevoza i informacija (Lim i Cooper, 2009).</s><s>Na otocima se također može javiti i nekontrolirani razvoj turizma, prekoračenje kapaciteta nosivosti otoka, sukob između lokalnog stanovništva i posjetitelja.</s><s>Negativni utjecaji razvoja turizma na otocima mogu biti okolišnog, ekonomskog ili sociokulturnog karaktera (Carlsen i Butler, 2011).</s><s>Što se tiče negativnih utjecaja na okoliš, tu se najviše ističe problem odlaganja otpada, zagađenje plaža i mora, smanjenje biološke raznolikosti i klimatske promjene.</s><s>Kod ekonomskih utjecaja ističu se nedostatak raznolikosti resursa što dovodi do velike sezonske potražnje, rast cijena zemljišta, veliki troškovi razvoja infrastrukture i umiranje lokalnih gospodarskih aktivnosti, poput ribarstva i poljoprivrede.</s><s>Uz to, poteškoće na otocima mogu dovesti do visokih troškova prijevoza, nedostatka resursa i povećanja cijena proizvoda.</s><s>Sa socio-kulturnog gledišta jedan od glavnih negativnih utjecaja turizma na otoke je povećanje broja posjetitelja i privremenih radnika izvan razina održivosti (Parra-López i MartínezGonzález, 2018).</s><s>Ostali negativni utjecaji uključuju mali broj stanovništva, transportna i komunikacijska ograničenja, izoliranost tržišta, nedostatak resursa, ograničenu opskrbu slatkom vodom, ograničenu nosivost, nedostatak ekonomije i ovisnost o uvozu Kelman (2019) pak u svojem radu teško kritizira „lažnu održivost otoka“, u kojem navodi da se većina otoka još uvijek bori s negativnim utjecajima turizma, koji su najviše uvjetovani njihovim prikrivanjem i lažnim promoviranjem „održivosti“.</s><s>Najviše kritizira korištenje električne energije i gospodarenje otpadom, kao i zanemarivanje održivog turizma i promoviranje „last chance“ putovanja.</s><s>Autor kritizira prekomjerno korištenje električne energije u svrhu zadovoljavanja potreba turista.</s><s>Opisuje kako se u toplim otočnim destinacijama očekuje opskrba klima uređajem zbog udobnosti posjetitelja, što dovodi do velike potrošnje energije, no destinacija se još uvijek promovira kao čista, zelena i održiva.</s><s>Također kritizira i gospodarenje otpadom koje bi trebalo biti utemeljeno na 3R: smanjenje, ponovna uporaba i recikliranje (reduce, reuse and recycle).</s><s>No autor kritizira mnoge destinacije poput Maldiva gdje ne postoje 3R programi zbog paljenja i izgaranja čvrstog otpada koje je vidljivo mnogim turistima, kao i zbog bacanja smeća u napuštene dijelove gdje nije vidljivo turistima.</s><s>Autor tvrdo kritizira i pojavu „last chance“ trenda, koji je kontradiktoran održivosti otoka.</s><s>Ovaj trend bazira se na naglim klimatskim promjenama i promovira se brz nestanak destinacije.</s><s>Glavna srž trenda jest da destinacije nisu održive pa ih treba posjetiti što je prije moguće, bez obzira na potrošnju resursa koja je potrebna za to, što samo doprinosi klimatskim promjenama.</s>
<s>Upuštanje u intenzivan razvoj turizma na malim otocima može biti vrlo zabrinjavajuće iz mnogo ekoloških razloga, a ako se ne provede dobra analiza na destinaciji, razvojne inicijative vjerojatno će biti kontraproduktivne za održivi razvoj.</s><s>Mali otoci ne mogu si priuštiti greške s obzirom na njihov opseg, ograničenja kapaciteta i relativnu krhkost, stoga je vrlo bitno turizam na otocima mjeriti kroz pokazatelje održivosti, tvrdi Cheer UNWTO (2004) u svojem dokumentu „Indicators of Sustainable Development for Tourism Destinations: A Guidebook“ navodi svoju verziju ključnih problema koji su od posebnog značaja za male otočne destinacije te preporučene pokazatelje za mjerenje održivosti.</s><s>Ključni problemi koje UNWTO (2004) navodi su:  Intenzitet turizma: ovo je posebno važno za manje otoke i specifična mjesta kao što su plaže ili kulturna mjesta na otocima na kojima se turisti zadržavaju.  Sezonalnost: posebno za tople morske destinacije  Dostupnost: utječe na kretanje turista i lokalnog stanovništva te na opskrbu robom i resursima, posebno u mjesecima izvan sezone.  Opskrba vodom: mnogi otoci imaju ograničenu opskrbu vodom.</s><s>Postoje slučajevi kad je potreban uvoz vode, posebno kad se sušna sezona podudara s visokom turističkom sezonom i većom potrebom za vodom.  Otpadne vode i upravljanje čvrstim otpadom: velik problem s odlaganjem otpada, posebno u turističkoj sezoni kada je velik broj turista na otoku.  Energija: većina malih otoka mora se osloniti na uvoz fosilnih goriva za proizvodnju električne energije.</s><s>Prijenos goriva iz tankera gotovo je nemoguće postići bez prolijevanja u more i zagađenja obala.  Pristup prirodnim resursima: mali otoci obično imaju ograničene prirodne resurse koji su možda već gotovo iskorišteni.  Zadržavanje pogodnosti na otoku: mnogi mali otoci moraju uvesti gotovo sve što turisti pojedu.</s><s>Propuštanje valuta može biti gotovo 100%, a vlasništvo i kontrola resursa od strane nerezidenata može biti važno pitanje.  Preseljenje u mjesta s većim ekonomskim prilikama: posebno kod mlađeg stanovništva često je pitanje na otocima.  Očuvanje jedinstvenih kulturnih tradicija  Klimatske promjene: posebno štetne za male otoke, utječu na resurse, infrastrukturu i dostupnost.</s>
<s> omjer turista prema lokalnom stanovništvu (po danu, po vrhuncu sezone)  broj turista po četvornom metru ili kilometru  postotak ukupnog turizma koji se događa u vrhuncu sezone  stopa popunjenosti smještaja tijekom cijele godine  omjer volumena transporta na vrhuncu sezone u odnosu na najslabiji mjesec  trajanje putovanja do otoka u vrhuncu turističke sezone  količina vode koju turisti troše u postotku ukupne potrošnje  broj mjeseci/dana godišnje u kojima se javlja nestašica vode  količina sakupljenog otpada (u sezoni / izvan sezone)  postotak recikliranog čvrstog otpada</s>
<s> omjer potrošnje energije u turističkoj industriji prema cjelokupnoj potrošnji  potrošnja energije dnevno od strane turista u odnosu na lokalno stanovništvo  postotak turističke infrastrukture u vlasništvu lokalnog stanovništva  postotak zaposlenog lokalnog stanovništva u turističkoj djelatnosti  godišnji postotak migracije</s>
<s> razina erozije plaže (postotak erozije obale)  zdravlje grebena (na primjer izbjeljivanje koralja).</s><s>Kako bi se minimizirali problemi uzrokovani turizmom i osigurala održivost turističke industrije i obalnih resursa, potrebno je posvetiti veću pažnju pravilnom planiranju i boljoj integraciji turizma u obalni razvoj.</s><s>Negativni utjecaji i sukobi uglavnom nastaju zbog neadekvatnog planiranja, tvrdi Morrison (2013).</s><s>2.5 Održivi turizam u Hrvatskoj</s>
<s>Prema The Travel & Tourism Competitiveness Reportu iz 2019. godine, koji mjeri faktore koji omogućuju održivi razvoj turizma, Hrvatska je na 27. mjestu, te se popela za 5 mjesta u odnosu na 2017. godinu.</s><s>U stupovima koji označavaju održive komponente turizma Hrvatska je na (World Economic Forum, 2019):  14. mjestu u stupu „Održivost okoliša“  5. mjestu u stupu „Infrastruktura turističkih usluga“  20. mjestu u stupu „Prirodni resursi“</s>
<s> 32. mjestu u stupu „Kulturni resursi i poslovna putovanja“ Također, prema Environmental Performance Indexu iz 2018. u kojem se nalazi 180 država svijeta, Hrvatska se nalazi na 41. mjestu sa 65.45/100 bodova.</s><s>Kao što je vidljivo iz slike 2., prema zdravlju okoliša je na 77. mjestu, vodi i sanitarijama na 38. mjestu, vitalnosti ekosistema na 34. mjestu te bioraznolikosti na 14. mjestu (Environmental Performance Indeks, 2020).</s>
<s>Slika 2: Environmental Performance Index 2018., Croatia Izvor: Interpretacija autora prema Environmental Performance Index, 2020.</s><s>U Strategiji razvoja turizma Republike Hrvatske do 2020. godine, vizija razvoja hrvatskog turizma glasi: „Hrvatska je u 2020. godini globalno prepoznatljiva turistička destinacija, konkurentna i atraktivna za investicije, koja stvara radna mjesta i na održiv način upravlja razvojem na svom cjelokupnom prostoru, njeguje kulturu kvalitete, a svojim gostima tijekom cijele godine pruža gostoljubivost, sigurnost i jedinstvenu raznovrsnost autentičnih sadržaja i doživljaja.“ (Vlada Republike Hrvatske, 2013).</s><s>Vizija je utemeljena na deset načela, od kojih je jedno od njih ekološki odgovoran razvoj te on podrazumijeva primjenu suvremenih tehničko-tehnoloških rješenja u gradnji i opremanju (na primjer smanjenje toplinskih gubitaka, energetski učinkoviti sustavi grijanja/hlađenja, korištenje obnovljivih izvora energije), racionalnosti u korištenju raspoloživog prostora, poštivanje odrednica nosivog kapaciteta destinacije i mikrolokacije projekta, kao i mogućnosti priključenja na postojeće infrastrukturne sustave.</s><s>Posebnu pažnju valja posvetiti promicanju rješenja koja vode niskougljičnom razvoju Hrvatske i sudjelovanju turističkog sektora u provedbi proaktivnih mjera „Strategije zaštite morskog okoliša u cilju njegovog očuvanja i trajne zaštite“.</s><s>Od ostalih načela bitno je izdvojiti i „autentičnost i kreativnost“, „više od sunca i mora“, „turizam na cijelom prostoru“ te „kultura kvalitete“ (Vlada Republike Hrvatske, 2013).</s><s>Ministarstvo turizma je u suradnji s Institutom za turizam izradilo Akcijski plan razvoja zelenog turizma 2016. godine.</s><s>Njihova vizija glasi: „Hrvatski turizam primjenjuje najbolju svjetsku praksu zaštite okoliša i održivog upravljanja turizmom.</s><s>Hrvatska je predvodnica održivog turizma u EU!</s><s>Do 2020. je ostvaren vidljivi pomak ozelenjivanja turizma te se pozicionirala na međunarodnim tržištima kao održiva turistička destinacija očuvane i atraktivne prirodne i kulturne baštine, gdje je vrhunski doživljaj dostupan svakome.“ Dokument je baziran na četiri glavna cilja, a oni su (Institut za  Kontinuirano i sustavno unapređenje okolišne održivosti turizma u Republici Hrvatskoj</s>
<s> Unaprjeđenje okolišne održivosti turizma na razini turističkih destinacija (sve najznačajnije turističke destinacije u Hrvatskoj certificirati kao destinacije koje razvijaju održivi turizam)</s>
<s> Unaprjeđenje okolišne održivosti turizma na razini ugostiteljsko-turističkih pružatelja usluga (svi najznačajniji pružatelji ugostiteljsko-turističkih usluga certificirani su kao okolišno odgovorna poduzeća)  Brendiranje Hrvatske kao destinacije predvodnice održivog turizma.</s><s>Uz velik broj europskih i svjetskih certifikata održivosti poput „EU Ecolabel“, „Green Globe“, „Green Key“, „Bio Hotels“, „Travelife“ i dr., Hrvatska je također preuzela inicijativu i osmislila nekoliko certifikata koji se dijele hotelima i ostalim smještajnim objektima na području Republike Hrvatske (Institut za turizam, 2016, str. 16-17):  Ministarstvo zaštite okoliša i prirode 2011. je uspostavilo okolišni znak pod nazivom „Prijatelj okoliša“ za hotele i kampove čija su mjerila usklađena s mjerilima „EU Ecolabel“.</s><s>Uz taj znak, Hrvatska provodi i dodjelu znaka zaštite okoliša „EU Ecolabel“.</s>
<s> Jedan od najzastupljenijih certifikata jest certifikat o održivom poslovanju „Sustainable hotel certificate by UPUHH“, koji je 2013. razvila Udruga poslodavaca u hotelijerstvu Hrvatske (UPUHH) uz potporu Ministarstva turizma.</s><s>Certificiraju se hoteli u 3 kategorije: basic, advanced i superior; a u Hrvatskoj trenutno 49 hotela i lječilišta ima taj certifikat, od kojih je na otoku Lošinju njih  Udruga obiteljskih i malih hotela (OMH) je uz potporu Ministarstva turizma razvila certifikacijsku shemu za održivi turizam „Eco Hoteli“, koja slijedi strukturu mjerila za znak „EU Ecolabel“, ali je pojednostavljena s ciljem učinkovitije primjene u malim i obiteljskim hotelima.  Udruga „Lijepa naša“ već niz godina dodjeljuje u Hrvatskoj certifikat „Plava zastava“ za plaže i marine.</s><s>U 2019. godini certifikat je dobilo 95 plaža i 27 marina.</s>
<s> Udruga hrvatskih putničkih agencija (UHPA) je u sklopu EU projekta Transfer inovacija, od 2013. certificirala 13 turističkih agencija i stotinjak menadžera prema Travelife Partner modelu.</s>
<s> Udruga za prirodu, okoliš i održivi razvoj Sunce je pokrenula Dalmatia Green program u prosincu 2017.</s><s>Program je prilagođen dvjema ciljnim skupinama: privatnim iznajmljivačima i turistima.</s><s>Trenutno je certificirano 30 smještajnih objekata (Dalmatia Green, 2017).</s>
<s> U Hrvatskoj su trenutno dvije „Travelife Certified“ agencije (Adriatic DMC i Elite travel d.o.o.) te šest „Travelife Partner“ certificiranih agencija.  U Hrvatskoj trenutno nema certifikata za održive destinacije, no u tijeku su pilot-studije za GSTC i ETIS pokazatelje.</s><s>Održivi turizam tek je nedavno u svijetu prepoznat kao pristup koji jamči bolju budućnost u turizmu, pa tako u posljednjih deset godina Hrvatska intenzivno radi na njegovom razvoju.</s><s>Postoji značajan broj konferencija, treninga i publikacija o upravljanju održivim razvojem turizma u Hrvatskoj, posebno u onim ruralnim destinacijama i onim zarobljenim masovnim turizmom.</s><s>Jedan od ključnih problema suvremenog turizma u Hrvatskoj je sezonalnost.</s><s>Sezonalnost predstavlja privremenu neravnotežu u turističkim aktivnostima, koja se očituje kroz broj posjetitelja, njihovu potrošnju, promet autocestama i drugim prijevoznim sredstvima te kroz zaposlenost i stupanj posjećivanja atrakcija.</s><s>Najčešći uzrok sezonalnosti su geografske značajke, tj. povoljni klimatski uvjeti samo u određenom dijelu godine.</s><s>U skladu s tim, projekt „Hrvatska 365“ osmišljen je za jačanje turističkih aktivnosti izvan sezone.</s><s>Projekt je 2014. godine pokrenula Hrvatska turistička zajednica, čiji je cilj promovirati više od 40 destinacija u pred i posezoni.</s><s>Odredišta se promoviraju sa svojim prednostima poput poslovnog turizma, wellnessa i zdravlja, biciklizma, planinarenja, hrane i vina i tako dalje, a glavni im je cilj pozicionirati se na tržištu nudeći svoje jedinstvene proizvode izvan sezone.</s><s>Osim smanjenja sezonalnosti, projekt također ima za cilj povećanje konkurentnosti hrvatskog turizma, razvoj turizma u nerazvijenim područjima i stvaranje novih turističkih destinacija koje će privlačiti turiste svojom posebnošću 2.6 Zaključak</s>
<s>Iz svih navedenih izvora možemo zaključiti kako je turizam vrlo bitna djelatnost za razvijanje svake države te da zahtijeva vrlo dobro vodstvo na destinaciji.</s><s>Destinacijske menadžment organizacije moraju biti vođene od pravih stručnjaka koji će znati prepoznati potencijal destinacije te s time uskladiti ciljeve za daljnji napredak.</s><s>Ciljevi moraju koristiti zajednici u financijskom, socijalnom i ekološkom smislu.</s><s>Za razvitak kvalitetne destinacijske menadžment organizacije bitno je sudjelovanje svih dionika na toj destinaciji, čak i onih koji nisu usko povezani s turizmom.</s><s>Nadalje, DMO mora imati jasno definiranu viziju, misiju i ciljeve za daljnji napredak.</s><s>To sve mora biti opisano u njihovom strateškom dokumentu.</s><s>Za destinaciju je bitno strateško planiranje kako bi se utvrdile slabosti i prednosti te prilike i prijetnje koje će koristiti za osmišljavanje novih ciljeva koji će pridonijeti razvoju destinacije u budućnosti.</s><s>Svaka DMO mora težiti k implementiranju održivog turizma u svoje poslovanje.</s><s>Održivi turizam je u današnje vrijeme postao trend kojeg sve više i više destinacija koristi u svojemu poslovanju.</s><s>On se bazira na očuvanju prirodne i kulturne baštine te potiče razvoj lokalne zajednice.</s><s>Praćenje održivih smjernica najbolje se vidi kroz mjerenje pokazatelja održivosti.</s><s>Jedni od najzastupljenijih pokazatelja su ETIS i GSTC pokazatelji po kojima mnogo destinacija mjeri svoju održivost.</s><s>Održivi način turizma je jedan od novijih oblika turizma koje je Hrvatska usvojila, s obzirom na to da je turizam u Hrvatskoj bio najviše baziran na masovnom turizmu.</s><s>Održivi turizam uključen je u Strategiju razvoja turizma Republike Hrvatske te je 2016. godine napravljen i dokument pod nazivom Akcijski plan razvoja zelenog turizma.</s><s>Destinacija Mali Lošinj jedna je od najodrživijih destinacija u Hrvatskoj te je za svoje održivo poslovanje primila i brojne nagrade.</s><s>3 DESTINACIJA MALI LOŠINJ</s>
<s>Skupina otoka koja se pruža od sjeverozapada prema jugoistoku Kvarnerskog zaljeva u Primorsko-goranskoj županiji naziva se Lošinjski arhipelag, a obuhvaća južni dio otoka Cresa te otok Lošinj i skupinu manjih otoka: Unije, Ilovik, Susak, Male Srakane, Vele Srakane i niz nenaseljenih otočića.</s><s>Grad Mali Lošinj administrativno je središte ukupne površine 223 km², a ukupna dužina Lošinjskog arhipelaga (uključujući i Cres) iznosi 501 km², što je 12,5 % ukupne dužine razvedene obale jadranskih otoka.</s><s>Mali Lošinj najveće je naselje na otoku i najveće naselje na svim Jadranskim otocima.</s><s>Prema popisu stanovništva iz 2011. godine grad Mali Lošinj ima 8244 stanovnika.</s><s>Najvažnije gospodarske grane su turizam i ugostiteljstvo, trgovina, brodarstvo i brodogradnja te ribarstvo (Lošinj otok vitalnosti, 2021a).</s><s>Lošinj je s kopnom i ostalim otocima povezan redovnim trajektnim i katamaranskim linijama i zračnim putem.</s><s>Na otoku Lošinju nalazi se zračna Luka Lošinj koja je udaljena 6 km od grada Mali Lošinj.</s><s>Preko te zračne luke otok je direktno povezan dnevnim letovima sa Zagrebom, Pulom, Splitom i Luganom u Švicarskoj (Lošinj otok vitalnosti, Prvi oblik turizma na tom otoku bio je zdravstveni turizam i prvi puta se javlja 1885. godine kada je i registriran prvi turist na tom otoku.</s><s>Zahvaljujući izuzetnim karakteristikama klime Lošinj je 1892. proglašen klimatskim lječilištem, te je tako postao jedno od omiljenih odmorišnih destinacija Austro-Ugarske aristokracije koja je na otoku izgradila brojne vile i ljetnikovce koji ga i danas krase.</s><s>I danas je Lošinj poznat kao klimatsko lječilište u liječenju bolesti dišnih putova i alergija (Grad Mali Lošinj, Otok Lošinj ima blagu suptropsko-mediteransku klimu s najtoplijim mjesecom srpnjem koji ima srednju temperaturu 24,5 °C i najhladnijom veljačom sa 7,7 °C .</s><s>Od početka lipnja do kraja rujna mogu se očekivati srednje dnevne temperature više od 20 °C. Jedna od zanimljivost vezana uz lošinjsko otočje jest ta da tamo nema zmija otrovnica, a kao predstavnike životinjske vrste koji obitavaju na otočju ističu se dupini i bjeloglavi supovi (Grad Mali Lošinj, 2021a).</s>
<s>Osim što je otok poznat po svojim prirodnim ljepotama i ugodnoj klimi, krase ga i mnogi sakralni objekti i muzeji.</s><s>Lošinjski arhipelag krasi 12 sakralnih objekata i 4 muzeja.</s><s>Najpoznatiji je muzej Apoksiomena, posvećen samo jednom eksponatu brončanom kipu mladog atlete Apoksiomena.</s><s>Kip je pronađen u podmorju pokraj otoka Lošinja 1997. godine.</s><s>Apoksiomen je 1999. godine izvađen iz mora na čijem je dnu boravio gotovo dva tisućljeća.</s><s>Na području malog Lošinja nalazi se jedna parkšuma (Park-šuma Čikat) te velik broj šetnica i pješačkih staza od kojih jedna spaja Veli i Mali Lošinj.</s><s>Na otočnom području nalazi se 13 lokaliteta uvrštenih u mrežu NATURA 2000, kao i 940 autohtonih i 230 ljekovitih biljnih vrsta.</s><s>Od glavnih atrakcija na Malom Lošinju najviše se ističu Aquapark Čikat, Lošinjski muzej, Institut Plavi svijet i Dolphin watching tours, Miomirisni otočki vrt, Muzej Apoksiomena, Oporavilište za morske kornjače i Palača Fritzi.</s><s>Uz velik broj plaža i uvala za kupanje, na otocima se nalazi i značajan broj plaža za pse.</s><s>Lošinj nudi velik izbor za aktivan odmor, od ronjenja, jedrenja, surfanja i skoka s padobranom do vođenih tura brodom, kajak tura, biciklističkih ili pješačkih tura.</s><s>Iako je na otoku prisutno mnogo događanja, jedno od najpoznatijih je festival Lošinjskim jedrima, koji je posvećen pomorskoj tradiciji grada Malog Lošinja.</s><s>Prisutne su i mnoge gastronomske manifestacije na kojima se nude specijaliteti otoka poput Apoksiomenove antičke kuhinje, Miomirisni jelovnici i Jela lošinjskih kapetana (Lošinj otok vitalnosti, 2021a).</s><s>3.1 Analiza turističkog stanja i održivosti Malog Lošinja U 2020. godini na području Malog Lošinja ostvareno je 146.230 dolazaka i 1.310.991 noćenja.</s><s>Uspoređujući podatke s istim razdobljem prošle godine, vidljivim na slici 3, ostvareno je 53.75 % manje dolazaka i 44,53 % manje noćenja.</s><s>Pri tome su 80,44 % noćenja ostvarili inozemni turisti, a 19,56 % domaći turisti.</s><s>Od stranih gostiju, najviše je Prema vrstama smještajnih objekta, najveći broj noćenja ostvaren je u kampovima s 32,3 % ukupnog noćenja, zatim slijedi nekomercijalni smještaj s 25,6 %, objekti u domaćinstvu s 22,2 %, ostali ugostiteljski objekti za smještaj s 10,75 % te hoteli s 9,3 %.</s><s>Najveći pad u broju noćenja u odnosu na prošlu godinu bilježe hoteli s padom od 74,87 % (Lošinj otok vitalnosti, 2021b).</s><s>Veliki pad u usporedbi na prošlu godinu rezultat je COVID-19 virusa te brojnih zabrana putovanja i izlaska iz država.</s><s>Slika 3: Broj noćenja u smještajnim objektima za 2019. i 2020. godinu na Malom Lošinju</s>
<s>U turističkoj djelatnosti zaposleno je 52 % stanovnika otoka (Lošinj otok vitalnosti, Mali Lošinj je uključen u mnogo akcija za održivi turizam te je primio i brojna priznanja  6 godina zaredom uvršten u Top 100 održivih destinacija svijeta (Lošinj otok vitalnosti, 2021a)</s>
<s> uvršten u knjigu Terryja Stevensa „Wish you were here“ među 50 najboljih svjetskih destinacija (Lošinj otok vitalnosti, 2021a)  2020.</s><s>WTM Responsible Tourism Awards – Turistička zajednica Grada Malog Lošinja (Pokret otoka, 2021)</s>
<s> Boutique hotel Alhambra uvršten među deset najboljih hotela u Europi prema časopisu Luxury Lifestyle Magazine (Jutarnji list, 2020)  nagrada Readers’ Travel Awards 2020 u kategoriji Best hotel in Europe za hotel Bellevue 5* (Jutarnji list, 2020)</s>
<s> Jadranka hoteli 2018. godine prvi u Hrvatskoj dobili certifikat ISO 50001 (Republika Hrvatska, Ministarstvo turizma i sporta, 2021a)  Lošinj je 2015. godine uz 100 destinacija u Europi sudjelovao u pilot fazi projekta ETIS (Grad Mali Lošinj, 2021c).</s><s>Prema novom indeksu turističke razvijenosti jedinica lokalne samouprave koji su razvili znanstvenici Instituta za turizam u suradnji s Ministarstvom turizma i sporta, Mali Lošinj turistički je najrazvijenija destinacija na Kvarneru s indeksom turističke razvijenosti od 35,81.</s><s>Mali Lošinj je vrlo visokopozicioniran u odnosu na druge hrvatske Osnovni pokazatelji na kojima se temelji ovaj indeks su ukupan broj postelja te broj postelja u hotelima i sličnim smještajnim objektima, broj dolazaka, broj noćenja i broj zaposlenih u djelatnosti pružanja smještaja te pripreme i usluživanja hrane i pića Grad Mali Lošinj i Turistička zajednica Grada Mali Lošinj zajedno su s Institutom za turizam izradili dokument pod nazivom „Program razvoja održivog turizma Grada Mali Lošinj“ u 2013. godini.</s><s>Dokument je baziran na istraživanju o stavovima lokalnog stanovništva o turizmu i na pregledu stanja destinacije prema pokazateljima UNWTO-a.</s><s>Program se sastoji od 30 projekata grupiranih u: projekte zaštite prirodnih resursa, projekte zaštite socio-kulturnih resursa i projekte gospodarske održivosti.</s><s>Neki od glavnih i najvažnijih projekta iz dokumenta uključuju: uspostavu Registra s pokazateljima kvalitete, mora, zraka i klime prema znanstvenim kriterijima; adaptaciju nove zgrade i izradu plana rada edukacijskog, istraživačkog i interpretacijskog centra o moru; program odvojenog prikupljanja i odvoza otpada, sanacije postojeće deponije, edukacije korisnika; kampanju osvješćivanja i savjetovanja javnosti i turističkog sektora o okolišno odgovornoj gradnji; strateški plan prostorne i sadržajne revitalizacije Osora; pokretanje novog razvojnog ciklusa u ponudi lječilišnih usluga i zdravstvenog turizma (Institut za turizam i Grad Mali Lošinj, 2013).</s><s>U rujnu 2020. godine predstavljen je novi strateški dokument koji udružuje otoke Mali Lošinj i Cres pod nazivom „Strategija razvoja turizma Mali Lošinj i Cres“.</s><s>Implementacija strategije odnosi se na razdoblje od 2021. do 2027. godine.</s><s>Glavna strateška uporišta turističkog razvoja na Malom Lošinju su geografski položaj otoka, turizam kao ključna djelatnost na otoku, očuvanost i raznolikost prirode, hotelski sektor (Jadranka hoteli d.d.) kao ključni dionik u realizaciji strateških razvojnih projekata, potencijal razvoja visokokvalitetne smještajne ponude, financijska stabilnost te usmjerenost destinacije održivom ekološkom razvoju (Horwath HTL, 2020).</s><s>Vizija turizma Malog Lošinja i Cresa glasi: „Mali Lošinj i Cres svojom kvalitetom i jedinstvenošću turističke ponude predstavljaju jednu od vodećih održivih, lifestyle i wellbeing otočnih destinacija Mediterana.“ Glavni ciljevi rasta uključuju rast potražnje u pred i posezoni (smanjenje sezonalnosti), diverzifikaciju turističkih proizvoda (unaprjeđenje kvalitete destinacije), rast potrošnje po gostu (83 % izdataka gosta ode na smještajni objekt) te povećanje prepoznatljivosti i vidljivosti destinacije (zajednička marketinška komunikacija s otokom Cresom) (Horwath HTL, 2020).</s><s>Strategija je podijeljena na 6 područja razvoja (Horwath HTL, 2020):  Turistički proizvodi: sunce i more, aktivni odmor te wellbeing definirani su kao primarni turistički proizvodi Malog Lošinja, dok ostali potporni proizvodi uključuju gastronomiju, golf, zdravstveni turizam, MICE turizam, nautički te kulturni turizam.</s>
<s> Projekti turističke infrastrukture: izgradnja novog Instituta za more, razvoj proizvoda astroturizma kroz izgradnju zvjezdarnice pod nazivom Međunarodni park tamnog neba, izgradnja i uređenje trail-centara, izgradnja indoor-outdoor centra za rekreaciju, postavljanje žičare između brda Osoršćica i naselja Nerezine, uređivanje jedinstvene lokacije za održavanje manifestacija, uređenje javnih plaža, uređenje pješačke rute Herbal trail...  Strategija smještaja: izgradnja medical hotela, glamping nature resorta, boutique gradskog hotela, difuznog heritage hotela i vila...  Programi konkurentnosti: jedinstvena sportska događanja, gastroeventi u posezoni, aktivacija zdravstvenog turizma, revitalizacija Osora, osnivanje umjetničke kolonije, edukativni programi izrade rukotvorina i suvenira za djecu, e-mobility shema, istraživanje mogućnosti povećanja stupnja zaštite prirode...  Smjernice turističkog marketinga: razvoj zajedničkog destinacijskog brenda s otokom Cresom, zajednički web-portal, nastup na društvenim mrežama, zajednički promotivni materijali, unaprjeđenje sustava turističkih informativnih  Potporne razvojne inicijative: izgradnja panoramske ceste Mali Lošinj – Cres, unaprjeđenje regionalne prometne povezivosti, izgradnja i proširenje zračne luke Mali Lošinj, razvoj destinacije u održivom smjeru tzv. e-islands.</s><s>Mali Lošinj i sam provodi projekte za poboljšanje turističke usluge na otoku.</s><s>S ciljem razvijanja cikloturizma te stvaranja bike friendly destinacije, realiziran je i usvojen Master plan bike turizma otoka Lošinja.</s><s>Također su implementirani i standardi za kvalitetu usluge pod nazivom IQM (Integrirano upravljanje kvalitetom u destinaciji) čiji je cilj podići kvalitetu u svim segmentima ponude, od smještaja, ugostiteljskih usluga, prijevoznika i trgovine.</s><s>Projekt služi za podizanje prepoznatljivosti Lošinja, povezivanje svih sudionika unutar IQM u klub izvrsnosti i za podizanje ukupne razine zadovoljstva gosta u destinaciji.</s><s>Projekt se sastoji od sedam kategorija: privatni smještaj, hoteli, kampovi, ugostiteljski objekti, turističke agencije, prodavaonice i suvenirnice te wellness centri i kozmetički saloni.</s><s>Svaki od sudionika projekta mora ispuniti određene standarde, na primjer restoran mora imati bogat izbor lokalnih specijaliteta, izbor vegetarijanskih jela, jela bez glutena i laktoze, 25 % hrvatskih vina, više od 25 % namirnica lokalnog podrijetla, educirano osoblje, besplatnu Wi-Fi mrežu i visoku kvalitetu usluge od min 8/10 (Lošinj otok vitalnosti, 2021c).</s><s>3.1.1 ETIS evaluacija za 2018. godinu</s>
<s>Destinacija Mali Lošinj provodila je mjerenja ETIS pokazatelja 5 uzastopnih godina (2014. – 2018.), čiji će rezultati biti interpretirani u ovom poglavlju.</s><s>Nakon 5 godina mjerenja i analize pokazatelja i trendova, smanjili su broj pokazatelja na 25 koje nastavljaju dalje pratiti i mjeriti (Grad Mali Lošinj i Turistička zajednica Grada Malog Lošinja, 2020).</s><s>Do 2018. godine mjerili su 43 pokazatelja koji su podijeljeni u 4 glavne skupine:</s>
<s>Prema prvoj skupini pokazatelja mjerili su 3 pokazatelja, a to su: postotak turističkih poduzeća/objekata u odredištu koje koriste dobrovoljne certifikate/oznake za ekološke mjere/mjere</s>
<s>društvene odgovornosti, postotak posjetitelja zadovoljnih svojim općim iskustvom u odredištu te postotak ponovnih posjetitelja/posjetitelja koji se vraćaju (u roku od 5 godina).</s><s>Prema prvom pokazatelju otkrili su kako se taj podatak godinama ne mijenja, 3 od 9 gospodarskih subjekata (što iznosi oko 33,3 %) koriste dobrovoljne certifikate/oznake za ekološke mjere kao što su ISO 9001, 14001, ECARF i slično.</s><s>Postotak posjetitelja zadovoljnih svojim općim iskustvom u odredištu iznosi 87,90 %, dok postotak ponovnih posjetitelja u zadnjih 5 godina iznosi 70,90 % (Grad Mali Lošinj i Turistička zajednica Grada Malog Lošinja, 2020).</s>
<s>U drugoj skupini pokazatelja mjerili su turističke tokove na odredištu, poslovne rezultate turističkih poduzeća, količinu i kvalitetu zaposlenosti te turistički opskrbni lanac.</s><s>Broj turističkih noćenja po mjesecu u 2018. godini iznosio je 197.695 noćenja, te se u odnosu na prethodne godine bilježi povećanje broja noćenja.</s><s>Podatke vezane za jednodnevne posjetitelje nisu mjerili budući da su u vrlo malom postotku.</s><s>Prosječna potrošnja po gostu iznosila je cca 100 eura, dok se prosječna duljina boravka malo smanjila (zadnje 4 godine pada s 8 na 7,5 dana).</s><s>Prosječna stopa popunjenosti se tijekom godina nije mijenjala te se kreće oko 30%.</s><s>Neposredna zaposlenost u turizmu se povećava (s 24 % na 37,60 % od 2014. – 2018.).</s><s>Postotak turističkih poduzeća koja koriste lokalno proizvedenu hranu, piće, dobra i usluge iznosi samo 1,50 % (Grad Mali Lošinj i Turistička zajednica Grada Malog Lošinja, 2020).</s><s>Treća skupina pokazatelja obuhvaća utjecaj turizma na zajednicu i društvo, zdravlje i sigurnost, ravnopravnost spolova, ravnopravnost/pristupačnost te zaštita i jačanje kulturnog nasljeđa, lokalnog identiteta i imovine.</s><s>Broj turista na 100 stanovnika iznosi 1070, postotak stanovnika koji su zadovoljni s turizmom u odredištu iznosi 85,08 % (u ljetnim mjesecima) te broj raspoloživih kreveta u komercijalnim smještajnim kapacitetima na 100 stanovnika iznosi 272 kreveta.</s><s>Postotak turista koji su uložili prigovor kod policije već godinama iznosi 0 %.</s><s>Postotak muškaraca i žena zaposlenih u turističkom sektoru iznosi 55,65 %, dok je postotak turističkih poduzeća u kojima se na rukovoditeljskom položaju nalazi žena 33,30 %.</s><s>Samo je 2,91 % komercijalnih smještajnih kapaciteta sa sobama pristupačnim osobama s invaliditetom.</s><s>Postotak javnog prijevoza pristupačnog osobama s invaliditetom i osobama s posebnim zahtjevima za pristup iznosi 22,20 %, dok postotak atraktivnih mjesta za posjetitelje pristupačnih osobama s invaliditetom i/ili koja sudjeluju u priznatim shemama pristupačnosti iznosi čak 58 %.</s><s>Čak 76 % stanovnika ima pozitivno mišljenje o utjecaju turizma na identitet odredišta, dok ih 16 % ima negativno mišljenje.</s><s>Postotak događanja u odredištu koja su usmjerena na tradicionalnu/lokalnu kulturu i dobra iznosi 55 % (Grad Mali Lošinj i Turistička zajednica Grada Malog Lošinja, 2020).</s><s>Zadnja skupina pokazatelja odnosi se na utjecaj turizma na okoliš te je podijeljena na 7 podskupina: smanjenje učinka prometa, klimatske promjene, gospodarenje krutim otpadom, obrada otpadnih voda, gospodarenje vodom, potrošnja energije te zaštita krajolika i bioraznolikosti.</s><s>Postotak brodskih putnika-pješaka i biciklista koji dolaze bez drugog prijevoznog sredstva iznosi 1,56 %.</s><s>Prosječna dužina putovanja (km) po turistima prema i od kuće iznosi 915,3 km (što je oko 450 km u jednom smjeru).</s><s>Postotak turističkih poduzeća uključenih u programe za ublažavanje klimatskih promjena (smanjenje emisija CO2, niskoenergetski sustavi...) iznosi 91,52%.</s><s>Količina otpada koju proizvodi odredište iznosi 2,14 kg/dan (domaći); 1,21 kg/dan (turisti), dok količina recikliranog otpada iznosi 14,92 % godišnje.</s><s>Postotak turističkih poduzeća koja razdvajaju različite vrste otpada iznosi 88,80 %.</s><s>Potrošnja pitke vode po turistu iznosi 240 l/dan, dok potrošnja za domaće stanovništvo iznosi 120 l/dan.</s><s>Postotak turističkih poduzeća s glavama tuša i slavinama koje koriste manje vode i/ili školjkama s dvostrukim ispiranjem/pisoarima bez vode iznosi 77,7 %, no postotak turističkih poduzeća koja koriste recikliranu vodu jest 0 %.</s><s>Što se potrošnje energije tiče, potrošnja energije po turističkom noćenju u usporedbi s potrošnjom energije općeg stanovništva po osobi po noći je 71,51 %.</s><s>Postotak turističkih poduzeća koja su poduzela akcije smanjenja potrošnje energije: 77,7 % ima plan, a 66 % planira smanjiti svjetlosno onečišćenje.</s><s>Godišnja potrošnja energije iz obnovljivih izvora kao postotak ukupne potrošnje energije iznosi 45,30 %.</s><s>Postotak lokalnih poduzeća u turističkom sektoru koja aktivno</s>
<s>upravljanje lokalnom bioraznolikošću i krajolikom iznosi samo 3,82 % – provodi se vrlo malo aktivnosti kojima se podržava zaštita, očuvanje i upravljanje lokalnom bioraznolikošću (Grad Mali Lošinj i Turistička zajednica Grada Malog Lošinja, 2020).</s><s>3.2 Primjeri dobre prakse za benchmark analizu Malog Lošinja Za primjere dobre prakse otočnih destinacija uzeta su tri različita otoka koja su u svoje poslovanje uključila pokazatelje održivosti.</s><s>To su otok Sagar u Indiji, Južna Sardinija u Italiji te otok Pag u Hrvatskoj.</s>
<s>Otok Sagar smješten na ušću rijeke Hooghly na jugozapadu indijskog Sundarbana te s površinom od 251,58 km2 najveći je otok na tom području.</s><s>Poljoprivreda i ribarstvo su glavni izvori prihoda stanovnika.</s><s>Najvažniji turistički događaj na ovom području jest godišnja „GangasagarMela“ (GSM).</s><s>Zimi hodočasnici iz cijele Indije slave sveti potop na ušću rijeke Ganges u Bengalski zaljev u zoru posljednjeg dana Pousha prema bengalskom datumskom sustavu (drugi tjedan siječnja).</s><s>Turistički protok tijekom cijele godine vrlo je malen, izuzetak jest „GangasagarMela“, kada ogroman broj hodočasnika (turista) prekoračuje nosivost ovog otoka.</s><s>No najveći problem otoka jest da se zbog nedostatka infrastrukturnih objekata i održivog planiranja nije uspio razviti kao turistička destinacija (Hajra i Gosh, 2014).</s><s>Hajra i Gosh (2014) predlažu evaluaciju održivog turizma na otoku putem GSTC kriterija.</s><s>Na otoku predlažu primjenu turističke strategije, infrastrukturnog razvoja i prilagodbu klimatskim promjenama, upravljanje krizama, zadovoljstvo turista i promociju.</s><s>Ističu kako se mora razviti sustav kako bi se prepoznali izazovi povezani s klimatskim promjenama i potaknule strategije prilagodbe klimatskim promjenama za razvoj, postavljanje, dizajn i upravljanje turističkim objektima.</s><s>Kvaliteta turističkih proizvoda koje nudi regija ključni je čimbenik gospodarskog uspjeha turizma.</s><s>Održivi turizam mogao bi biti pokretačka snaga ekonomskog rasta, zapošljavanja, ublažavanja siromaštva i socijalne jednakosti u destinacijskoj regiji.</s><s>Procjenjuje se da se u neformalnom sektoru u povodu GangasagarMele otvori više od 8000 radnih mjesta.</s><s>Dakle, može se reći da bi se otok Sagar, budući da je sposoban za turističku atrakciju tijekom cijele godine, mogao otvoriti brojna radna mjesta.</s><s>Bilo koje vrste razvoja turizma mora odobriti lokalno stanovništvo.</s><s>Sudjelovanje mještana u procesu donošenja odluka mora se osigurati odgovarajućim sredstvima uključivanja, obavještavanja i odobravanja dionika.</s><s>Tijekom GangsagarMele otpad milijuna hodočasnika i drugi uzrokuje nepoželjne promjene u fizikalnim, kemijskim i biološkim svojstvima zraka, vode i zemlje.</s><s>Povećava se broj bakterija u vodi, što štetno utječe na zdravlje lokalnog stanovništva.</s><s>Da bi se postigao održivi turizam, treba razviti sustav za zaštitu utjecaja turističkih aktivnosti na osjetljivo okruženje, promicanje potrošnje energije i smanjenje potrošnje fosilnih goriva, usvajanje strategija za upravljanje kvalitetom vode i smanjenje.</s><s>Nakon odabira kriterija, moraju se prikupiti podaci kako bi se razumjelo sadašnje stanje i buduća vjerojatnost.</s><s>Podaci se mogu prikupiti iz sekundarnih izvora, odbora za planiranje, organizacije za kontrolu onečišćenja i izravnog istraživanja lokalnog stanovništva i turista.</s><s>Na temelju tih podataka Hajra i Gosh (2014) predlažu daljnju implementaciju održivog turizma na otoku Sagar.</s><s>3.2.2 Južna Sardinija, Italija</s>
<s>Modica, Capocchi, Foroni i Zenga (2018) predstavljaju implementaciju ETIS pokazatelja održivosti na destinaciji Južna Sardinija u periodu od 2013. do 2016. godine.</s><s>Destinacija Južna Sardinija također je bila među prvima koja je usvojila pilot-fazu GSTC pokazatelja.</s><s>Provedba oba programa na Južnoj Sardiniji pokazala je visoku razinu održivosti u vezi sa zajednicom i okolišem.</s><s>2016. godine destinaciji je dodijeljena europska nagrada za održivu destinaciju udružena s prvim zajedničkim nagradama ETIS i Accessible Tourism Awards.</s><s>Ova nagrada dodijeljena je kao priznanje za učinkovitu kombinaciju UN-ovih i EU pokazatelja održivog upravljanja turizma i praćenja koji proizlaze iz njegovog sudjelovanja u procjeni GSTC-a i u ETIS pilot-fazi.</s><s>Jedan od ciljeva destinacijskog projekta bio je kombiniranje predstavnika javnog i privatnog sektora, što se pokazalo strateškom polugom za uspjeh inicijative.</s><s>U zadnjoj fazi inicijative povezani su bili svi ključni predstavnici javnih organizacija (na primjer lučke uprave i agencije za rad), udruge, pojedinačna poduzeća, predstavnici medija i drugi predstavnici iz privatnog sektora.</s>
<s>Do kraja 2014. godine DMO je implementirao cijeli ETIS-ov alat.</s><s>Glavni cilj bio je procijeniti sve pokazatelje predložene u priručniku, 27 osnovnih pokazatelja i 40 neobaveznih pokazatelja koji su podijeljeni u sljedeće četiri kategorije: (1 ) upravljanje destinacijom, (2) socijalni i kulturni utjecaji, (3) ekonomska vrijednost i (4) utjecaji na okoliš.</s><s>ETIS-ov upitnik, koji je proveden na uzorku od 590 stanovnika iz pet općina uključenih u destinacijski projekt, bio je usmjeren na procjenu pokazatelja za mjerenje utjecaja turizma na lokalnu zajednicu.</s><s>Ispitanici su odabrani nasumično prema spolu i dobi, kao i veličini stanovništva općine.</s><s>Upitnik je administriran izravno, licem u lice, među talijanskim i stranim turistima koji su bili prisutni na destinaciji od svibnja do rujna 2015.</s><s>Uz to, ETIS-ov priručnik sadržavao je upitnik prilagođen lokalnim administratorima.</s><s>Upitnici su dostavljeni odborima pet općina uključenih u destinaciju: Cagliari, Villasimius, Pula, Domus De Maria i Muravera.</s><s>Turističke brojke mjerili su na temelju vrijednosti osam pokazatelja (mjesečna turistička noćenja, popunjenost komercijalnog smještaja, broj slobodnih kreveta u komercijalnom smještaju posjetitelja na 100 stanovnika, prosječno trajanje boravka turista).</s><s>Te vrijednosti jasno otkrivaju snage DMO-a u smislu održivosti.</s><s>DMO ove destinacije ima jedan od najviših rezultata turističke dimenzije u Italiji, a izuzetna je kvaliteta okolnog mora.</s><s>Što se tiče zadovoljstva lokalnog stanovništva, rezultati pokazuju da je sezonalnost utjecala na razinu zadovoljstva povezanim s turizmom među stanovnicima destinacije.</s><s>Točnije, ispitanici su bili vrlo zadovoljni u vrhuncu sezone, ali su bili vrlo nezadovoljni izvan sezone.</s><s>Štoviše, iako je većina stanovnika smatrala da turizam pomaže ojačati prepoznatljivost destinacije i poboljšati njezin lokalni identitet, kulturu i naslijeđe, smatrali su da je njihovo uključivanje u planiranje i razvoj turizma minimalno.</s><s>Što se turista tiče, otkrili su da su gotovo svi turisti i izletnici bili vrlo zadovoljni svojim cjelokupnim iskustvom na destinaciji.</s><s>Kod održivog razvoja na destinaciji, samo je 39 % ispitanika bilo svjesno napora na promicanju održivih destinacija, nešto više od 50 % turista bilo je zadovoljno s dostupnošću odredišta osobama s invaliditetom ili specifičnim zahtjevima za pristup, 44,8 % ispitanika koristilo je različite načine prijevoza da bi stiglo do odredišta, ali samo 40,1 % koristilo je lokalnu „meku“ mobilnost za putovanje oko odredišta.</s><s>Za kategorije destinacijskog upravljanja, socijalne i kulturne utjecaje i ekonomsku vrijednost, izračunati pokazatelji bili su više od 50 % cjelokupnog popisa pokazatelja.</s><s>Izračunato je samo 35 % pokazatelja utjecaja na okoliš, a većina tih pokazatelja povezana je s anketom poduzeća koja je odražavala ozbiljne probleme koji se odnose na nedostajuće podatke i reprezentativnost uzorka.</s><s>Ukupna analiza ETIS-a pokazala je da se destinacija Južna Sardinija može smatrati održivom destinacijom.</s><s>Unatoč opsežnom turizmu na ovom području, stanovnici turizam nisu doživljavali kao upad u njihov osobni život; naprotiv, vjerovali su da turizam pomaže ojačati prepoznatljivost odredišta, jačajući njegov lokalni identitet, kulturu i baštinu.</s><s>Turisti su bili vrlo zadovoljni svojim iskustvima na ovoj destinaciji, s više od polovice njih koji su se vratili u roku od 5 godina.</s><s>Općenito, visoka kvaliteta mora i teritorijalnog okruženja potvrđena je korištenjem svakog od pokazatelja okoliša (Modica, Capocchi, Foroni i 3.2.3 Otok Pag, Hrvatska</s>
<s>Zadnja otočna destinacija jest otok Pag, koji svoj turistički identitet gradi na siru, soli i čipki kao tradicionalnim elementima.</s><s>Istraživanje na destinaciji Pag provedeno je tijekom kolovoza 2019. anketiranjem turističkih djelatnika koji djeluju na otoku Pagu u sljedećim institucijama i organizacijama: turističkim zajednicama, informacijskim centrima, hotelima, turističkim agencijama i kampovima.</s><s>Prema rezultatima anonimne ankete, 47,6 % ispitanika navodi da se održivi turizam slabo razvija na otoku, dok 19 % vjeruje da otok Pag vrlo dobro upravlja svojom politikom održivog razvoja turizma.</s><s>Nitko od ispitanika nije odgovorio da se održivost na otoku izuzetno razvija.</s><s>Osim razvedene obale, brojnih plaža, prirodnih ljepota i kulturno-povijesne baštine, otok Pag je odredište s brojnim mogućnostima za daljnji razvoj turizma.</s><s>Naime, na otoku se mogu razvijati različiti selektivni oblici turizma kao što su: zdravstveni, lovni i ribolovni, seoski i kulturni turizam.</s><s>No prema dobivenim podacima možemo zaključiti da se održivi turizam vrlo slabo razvija na otoku Pagu.</s><s>To je zbog brojnih ograničenja kao što su: pretjerana apartmanizacija, napuštanje kvalitetne radne snage u turizmu, masovni turizam i druga.</s><s>Među značajnim problemima zbog kojih je održivi turizam loše razvijen je podijeljenost Paga između dvije županije i općenito neravnomjeran razvoj.</s><s>Autori predlažu izradu SWOT analize za razmatranje strateške mogućnosti i prijetnje održivom razvoju turizma.</s><s>Kao jednu od najvećih prijetnji autori ističu nedostatak suradnje među dionicima u destinaciji.</s><s>Svi dionici moraju biti aktivno uključeni u razvoj održivog turizma, a njihova je međusobna suradnja ključni čimbenik pravilnog razvoja održivosti.</s><s>Također je potrebno definirati sustav i postupak praćenja održivosti odredišta, kako autori sugeriraju u ovom radu (Krajnović et. al., 2020).</s><s>3.2.4 Benchmark analiza otoka Mali Lošinj s primjerima dobre prakse Benchmark analiza, koju možemo vidjeti u tabeli 3 ispod, sastavljena je na nekoliko kriterija održivosti prema kojima možemo odrediti održivost svake destinacije i usporediti je s Malim Lošinjem.</s><s>Prvi odabran kriterij jest glavne atrakcije otoka, gdje možemo vidjeti koje atrakcije destinacije najviše promoviraju i u što najviše ulažu.</s><s>Drugi kriterij baziran je na dolascima i noćenjima za 2019. godinu.</s><s>Odabrana godina je 2019. kako bismo mogli utvrditi realno stanje prije krize uzrokovane virusom COVID19.</s><s>Treći kriterij za analizu jest postojanje internetske stranice destinacije kako bismo mogli zaključiti koliko DMO organizacija pazi na internetsku promociju.</s><s>Ostali kriteriji vezani su isključivo na održivi turizam na destinaciji.</s><s>Kriteriji su odabrani prema ETIS i GSTC sekcijama koje glase: destinacijski menadžment, okolišni utjecaj, socijalni i kulturni utjecaj i ekonomska vrijednost.</s><s>Zadnji kriterij pokazuje kako se održivi turizam razvija na destinaciji.</s>
<s>Prema prvom kriteriju možemo zaključiti kako svi otoci imaju definirane glavne atrakcije koje najviše privlače turiste.</s><s>Svi otoci osim Malog Lošinja više se baziraju na kulturnim atrakcijama poput povijesnih ostataka, običaja ili događaja, dok se Mali Lošinj više bazira na prirodnim ljepotama i čistoći okoliša.</s><s>U drugom kriteriju koji mjeri turističke dolaske i noćenja, možemo vidjeti nedostatak podataka kod destinacija Južna Sardinija i otoka Sagar.</s><s>Ne postoje zasebni podaci za ove dvije destinacije jer djeluju u sklopu regionalnog DMO-a te se podaci mjere samo na regionalnoj razini.</s><s>Ako usporedimo otok Pag te Mali Lošinj, koji se oboje nalaze u Hrvatskoj, možemo primijetiti kako otok Pag ima više turističkih posjeta i noćenja od otoka Lošinja (Krajnović et all., 2020; Grad Mali Lošinj i Turistička zajednica Grada Malog Lošinja, 2020).</s><s>Te brojke su uvjetovane tome što otok Pag više promovira masovni turizam i ima veću sezonalnost od otoka Lošinja.</s><s>Iz ostalih podataka možemo zaključiti da Otok Sagar, točnije destinacija Zapadni Bengal, ima najveći broj turističkih dolazaka i to čak 92 milijuna domaćih turista, dok je broj stranih turista vrlo malen i broji 1,6 milijuna (Hajra i Gosh, 2014).</s><s>Što se tiče oglašavanja na internetskim stranicama, samo destinacije Pag i Mali Lošinj imaju kreiranu internetsku stranicu gdje oglašavaju destinaciju.</s><s>Obje internetske stranice su moderne i sastoje se od mnogo sadržaja i informacija za turiste (Visit Pag Island, 2021; Visit Lošinj, 2021).</s><s>Destinacija Južna Sardinija nema svoju internetsku stranicu, nego je oglašavana na stranicama Blualghero Sardinia i Sardegna turismo, a otok Sagar promoviran je u sklopu Odjela za turizam zapadnog Bengala.</s>
<s>Prema korištenim kriterijima održivosti možemo vidjeti kako su samo destinacije Južna Sardinija te mali Lošinj sudjelovale ili koristile ETIS ili GSTC kriterije održivosti, dok se za druge dvije destinacije preporučuje korištenje istih za bolje napredovanje u održivom turizmu.</s><s>Prema kriteriju destinacijskog menadžmenta možemo vidjeti kako otok Pag i Mali Lošinj imaju svoju lokalnu turističku zajednicu, dok Južna Sardinija te otok Sagar djeluju u sklopu regionalnih DMO-a.</s><s>Što se tiče povezivanja javnog i privatnog sektora na destinacijama, možemo vidjeti kako Južna Sardinija i Mali Lošinj imaju odlično povezivanje i suradnju, dok je ta suradnja na otocima Pag i Sagar minimalna ili nepostojeća.</s><s>Kod kriterija okolišni utjecaj možemo vidjeti kako svaku od navedenih destinacija muči problem sezonalnosti.</s><s>Sezonalnost je prisutna kod većine otočnih destinacija jer je uvjetovana klimom na kojoj se destinacija nalazi.</s><s>Kod ovog kriterija najbolje rezultate ima Južna Sardinija gdje je iznimna čistoća zraka i vode te je obavezno odvajanje otpada, a razina onečišćenja je 0 % (Modica, P., Capocchi, A., Foroni, I., i Zenga, M., 2018).</s><s>Iza nje se nalazi Mali Lošinj koji također brine o prikupljanju i odvozu otpada, ima iznimnu čistoću zraka i vode te razvija ekološke vrste turizma i meku mobilnost.</s><s>Otok Sagar ima najveću sezonalnost, gdje se prilikom jednog događaja prekoračuje nosivost otoka i otpad posjetitelja donosi velika zagađenja i probleme na otoku (Hajra i Gosh, 2014).</s><s>Prema sljedećem kriteriju možemo vidjeti kako turizam na Malom Lošinju i Južnoj Sardiniji donosi pozitivni socijalni i kulturni utjecaj gdje se otvaraju radna mjesta za lokalno stanovništvo i turisti su zadovoljni stanjem na destinaciji.</s><s>Otok Pag bori se s problemima velike sezonalnosti, pretjerane apartmanizacije i masovnim turizmom, dok se Otok Sagar bazira samo na jednoj manifestaciji koja otvori velik broj radnih mjesta koja su samo privremena.</s><s>Prema kriteriju ekonomske vrijednosti možemo vidjeti kako otoci imaju financijske koristi od turizma, te da na otoku Lošinj i Južnoj Sardiniji broj posjetitelja godišnje raste.</s><s>Što se tiče razvijanja održivog turizma na otocima, prema svim gore navedenim kriterijima možemo zaključiti kako destinacija Južna Sardinija ima visoku razinu održivosti i ima pozitivne ocjene u svakom od prethodnih kriterija.</s><s>Destinacija Mali Lošinj također vrlo dobro razvija održivi turizam te je u zadnjih nekoliko godina pokrenula niz akcijskih dokumenata za daljnje razvijanje održivosti na otoku.</s><s>Prema novih podacima, Mali Lošinj se smatra za najrazvijenije turističko odredište na Kvarneru (Institut za turizam, b. d.).</s><s>Na otocima Pagu i Sagaru postoji mogućnost za razvijanje održivog turizma, no on se trenutno ne razvija.</s><s>Iz svega gore vidljivog možemo zaključiti kako Mali Lošinj dobro napreduje kao održiva destinacija.</s><s>4 ISTRAŽIVANJE</s>
<s>Istraživanje čini praktični dio ovog završnog rada.</s><s>Glavni predmet istraživanja jest utvrditi koliko je destinacija Mali Lošinj održiva.</s><s>U ovom radu korišteno je kvalitativno i kvantitativno istraživanje kako bi se dobili detaljniji rezultati o održivosti destinacije Mali Lošinj.</s>
<s>4.1 Kvalitativno istraživanje – intervju Kvalitativno istraživanje bazira se na pitanjima otvorenog tipa na koja ispitanici mogu dati detaljan odgovor.</s><s>Za kvalitativno istraživanje također je potreban mali broj neslučajnih sudionika, to znači da sudionici u istraživanju moraju biti stručnjaci u području za koje ih se ispituje.</s><s>Intervju, uz fokusne skupine, je jedan od najčešćih oblika kvalitativnog istraživanja (Dawidowsky, 2004).</s><s>Proveden je strukturirani intervju na glavnim predstavnicima destinacije Mali Lošinj.</s>
<s>Intervju je bio namijenjen za sve dionike koji igraju bitnu ulogu za razvijanje turizma na destinaciji Mali Lošinj.</s><s>Putem e-maila i telefonski kontaktirani su predstavnici Turističke zajednice Malog Lošinja, Jadranka turizma d.o.o. te gradske uprave.</s><s>Svoje sudjelovanje potvrdili su predstavnici TZ Malog Lošinja Dalibor Cvitković (direktor) i Katarina Golubović (voditeljica projekata) te predstavnica Jadranka turizma, Katarina Zorić Lufčić (koordinatorica za marketing i odnose s javnošću).</s><s>Gradska uprava nije se odazvala na poziv za sudjelovanje.</s><s>Provedena su dva intervjua s tri predstavnika destinacije Mali Lošinj.</s>
<s>Pitanja za intervjue birana su tako da pokrivaju određene ETIS i GSTC kriterije održivosti čiji će nam odgovori koristiti za konačnu analizu održivosti destinacije Mali Lošinj.</s><s>Pitanja su se odnosila na mišljenje ispitanika o trenutnom stanju na destinaciji, te na akcije koje predstavnici misle pokrenuti za daljnji napredak održivosti.</s><s>Neka od pitanja bila su vezana na problem sezonalnosti, na certifikate održivosti, na dostupnost turističkih sadržaja za osobe s nekom vrstom invaliditeta, na uključenost lokalnog stanovništva, na zagađenje okoliša te na ciljeve samih organizacija za promicanje održivosti na destinaciji.</s><s>Pitanja su bila otvorenog tipa kako bi ispitanici mogli dati što opširniji odgovor, te je većina pitanja imala i potpitanje.</s><s>Potpuna lista s pitanjima nalazi 4.1.3 Izvedba intervjua i obrada podataka Zbog postojeće pandemije COVID-19 virusa, putovanje na destinaciju i fizičko obavljanje intervjua nije bilo moguće.</s><s>Stoga su intervjui bili odrađeni putem videopoziva i pisane komunikacije.</s>
<s>Prvi intervju s predstavnicima Turističke zajednice Malog Lošinja bio je proveden 22. 3. 2021. godine.</s><s>Intervju je bio održan putem Zoom sastanka te je trajao 1 sat i 30 minuta.</s><s>Anketirani su bili Dalibor Cvitković, direktor Turističke zajednice Grada Malog Lošinja i Katarina Golubović, voditeljica projekata.</s><s>Ispitanici su pristali na snimanje razgovora u transkripcijske svrhe.</s><s>Drugi intervju s predstavnicom Jadranka hotela d.o.o.</s><s>Katarinom Zorić Lufčić odvio se pisanim putem zbog prevelike zauzetosti s predstavnikove strane.</s><s>Pitanja za intervju bila su poslana putem e-maila, te su odgovori zaprimljeni 5. 5. 2021. godine.</s><s>Za obradu podataka korištena je deskriptivna metoda.</s><s>Sakupljeni podaci sortirani su u tablicu i podijeljeni prema sličnostima.</s><s>Transkripcija oba intervjua može se naći u prilozima 2 i 3.</s>
<s>Trenutno stanje na destinaciji Mali Lošinj: Destinacija je usredotočena na razvijanje održivog turizma.</s><s>Krenuli su s razvojem održivog turizma u 2015. godini s ETIS pilotprogramom od kojih su neki pokazatelji implementirani u „Master plan razvoja turizma“ i u studiju nosivosti kapaciteta.</s><s>Destinacija je na vrhu Hrvatske prema recikliranju otpada, no problem je u otkupu samog otpada jer cijena otkupa pada, tako da destinacija promovira stvaranje što manje otpada.</s><s>Osim otpada stanovnika, veliki problem stvara otpad nautičara i otpad koji dolazi s morskim strujama na plaže, najviše iz Italije.</s><s>Na destinaciju dolazi velik broj ekološki educiranih turista.</s><s>Učinjen je veliki pomak na području zaštite okoliša u smislu gospodarenja otpadom, razvoja održive energetske infrastrukture, podizanja ekološke svijesti kao i svijesti o visokoj kvaliteti prirodnih činitelja, potrebi očuvanja istih te odgovornog korištenja prirodnih resursa.</s><s>Destinacija je unutar top 100 zelenih destinacija već nekoliko godina.</s><s>Najveći problem destinacijskog menadžmenta jest prepletanje institucija državnih, županijskih i gradskih vlasti te zbog toga destinacija nema mnogo ovlasti.</s><s>Područje održivosti na koje se fokusira Jadranka turizam d.o.o. jest stabilnost zapošljavanja kao održavanje dugoročne gospodarske aktivnosti.</s>
<s>Problem sezonalnosti: Sezonalnost je i dalje vrlo prisutna na destinaciji, ali je uspješno smanjena s omjera 80-20 na omjer 65-35.</s><s>Predstavnici smatraju kako će zbog strukture gostiju i proizvoda „sunca i mora“ sezonalnost uvijek biti prisutna, ali da je mogu smanjiti na nešto više od 50 %.</s><s>Problem sezonalnosti ublažavaju kreiranjem novih proizvoda: aktivni odmor, wellbeing i razni događaji tijekom godine (sportski događaji, događaji s potpisom, tematski događaji - novogodišnji programi i slično).</s><s>Proizvod aktivni odmor fokusira se na jesen i proljeće, a wellbeing obuhvaća zdravstveni turizam i wellness koji se promovira cijele godine.</s><s>Svjesni su da posjećenost u drugim periodima godine neće nikada biti kao i u ljetnim mjesecima, no glavni cilj im je imati oko 10 % popunjenosti kapaciteta u zimskim mjesecima.</s><s>Dugoročni planovi rješavanja problema sezonalnosti vezani su uz plan rekonstrukcije Zračne luke Lošinj.</s><s>Nakon dogradnje zračne luke destinacija planira promovirati i city break varijante, produžene vikende i programe za seniore te za digitalne nomade.</s><s>Certifikati održivosti: Jadranka hoteli kao poduzeće posjeduju ZelEn cerifikat te ISO certifikate, i to ISO 9001:2015 za upravljanje sustavom kvalitete, ISO 14001:2015 za sustav upravljanja okolišem, te ISO 50001:2011 za sustavno upravljanje energijom.</s><s>Njihovi hoteli su nositelji i Sustainable Hotel certifikata.</s><s>Certifikat HACCP posjeduju hoteli Aurora, Vespera, Bellevue, Alhambra i Punta.</s><s>Vitality hotel Punta vlasnik je certifikata BOSK gluten free standarda i ECARF certifikata.</s><s>Plaže Boutique Hotela Alhamre, hotela Bellevue, Aurore i Vespere imaju Bijelu zastavu.</s><s>Hotel Manora u Nerezinama, koji nije u sklopu Jadranka hotela, ima Eco certifikat.</s><s>Što se tiče ugostiteljskih objekata, zeleni certifikat nema nijedan od njih, ali su oni u sklopu destinacijskog projekta IQM-a (smještajni i ugostiteljski objekti, znamenitosti i druge atrakcije).</s>
<s>Dostupnost turističkih sadržaja: Više od pola javnih sadržaja poput atrakcija zadovoljava uvjete dostupnosti.</s><s>Dostupnost hotela za osobe s nekom vrstom invaliditeta je vrlo mala, no ističu kako većih potražnja za sobama nije niti bilo.</s><s>Jadranka hoteli prilagođeni su i raspolažu sadržajem za osobe s ograničenom sposobnošću kretanja.</s><s>Što se plaža tiče, većina plaža kamenitog tipa nisu pristupačne, osim plaža koje su pod Plavom zastavom te one imaju pristup za invalide.</s><s>Što se atrakcija tiče, svaka nova atrakcija koja se gradi, gradi se tako da ima pristup za invalidne osobe, no sve starije građevine su teže pristupačne.</s><s>Javni/lokalni prijevoz nema poseban ulaz za invalidne osobe, no 2 od 9 autobusa su niskopodni pa je u njih lakše ući.</s>
<s>Zadovoljstvo i uključenost lokalnog stanovništva: Prema istraživanjima iz 2019. godine, 86 % stanovništva je zadovoljno turizmom na otoku te su svjesni nužnosti unaprjeđenja ponude u svrhu razvoja destinacije i cjelokupnog kraja.</s><s>Udio lokalnog stanovništva među stalnim zaposlenicima Jadranka turizma iznosi 95 %, odnosno oko 500 zaposlenika, te su oni jedni od glavnih pokretača razvoja regije.</s><s>Što se tiče financijskih poticaja, grad nudi potpore za male obrte i OPG-ove, no problem je što je premalo proizvoda i nedostatak umrežavanja ljudi, tj. klastera proizvoda gdje je proces nabave dugoročan.</s><s>Utjecaj turizma na okoliš destinacije: Destinacija smanjuje negativan utjecaj turizma na okoliš odvajanjem otpada, smanjenjem potrošnje vode, korištenjem obnovljivih izvora energije i tako dalje.</s><s>Jadranka turizam uglavnom sve promotivne materijale, brošure, cjenike i sl. ima u digitalnom obliku.</s><s>Također su kreirali ekoprograme koji gostima nude posebno iskustvo sadnje stabla („Zasadi stablo i ostavi svoj trag na Nova strategija i planovi: Novi Master plan je nastavak stare strategije održivog razvoja s konkretnim ciljevima i konkurentnosti proizvoda koji prate održivi razvoj.</s><s>Destinacijski menadžment planira otvoriti i fondove preko Ministarstva kako bi se određeni projekti mogli implementirati.</s><s>Sljedeći veći projekt u planu jest izgradnja Centra znanosti o moru koji će se sastojati od centra za posjetitelje i sveučilišnog dijela, laboratorija i bazena s morskim kornjačama.</s><s>Drugi projekt u planu jest rad s dvije elektrane za obnovljive izvore energije na Cresu i na Lošinju.</s><s>Planovi Jadranka poduzeća odnose se na postizanje maksimalne energetske učinkovitosti (smanjenje potrošnje energije u vidu LED rasvjete, inteligentne sobe, edukacija zaposlenika i dr.), korištenje energije isključivo iz obnovljivih izvora te kvalitetno gospodarenje otpadom (odvajanje, recikliranje i sl.).</s>
<s>Destinacija Mali Lošinj vrlo je aktivna u promoviranju održivog oblika turizma te čini sve kako bi se poboljšala kvaliteta destinacije.</s><s>Već nekoliko godina primaju nagrade (top 100 zelenih destinacija) za svoju održivost te su najbolji u području recikliranja otpada, izradi strateških planova, osmišljavanju novih proizvoda kako bi smanjili sezonalnost i poticanju lokalnog stanovništva na rad u turizmu.</s><s>Također, velik postotak stanovništva zadovoljan je razvijanjem turizma na otoku.</s><s>Najveći problemi destinacije, kako ističu ispitanici, su prepletanje institucija državnih, županijskih i gradskih vlasti te dostupnost javnog prijevoza i atrakcija osobama s nekom vrstom invalidnosti.</s><s>4.2 Kvantitativno istraživanje – internet anketiranje Kvantitativno istraživanje bazira se na statističkim pokazateljima i na velikom broju nasumičnih ispitanika.</s><s>Anketno istraživanje je najčešće korišten oblik kvantitativnog istraživanja.</s><s>Ispituju se ispitanikovi stavovi, mišljenja o određenom problemu kroz velik broj kratkih pitanja kako bi se analizirali njihovi odgovori.</s><s>Pitanja mogu biti alternativna, višestrukog izbora ili otvorenog tipa te kratka, jasna, konkretna, nedvosmislena i nesugestivna (Dawidowsky, 2004).</s><s>4.2.1 Uzorak anketiranih</s>
<s>Ciljana populacija ovog anketnog upitnika bili su domaći i strani turisti/posjetitelji koji su posjetili destinaciju Mali Lošinj u zadnjih 5 godina.</s><s>Ciljana kvota iznosila je 100 pravilno popunjenih anketnih upitnika, s jednakom podjelom turista prema spolu, starosti, obrazovanju i zemlji dolaska.</s>
<s>Anketna pitanja birana su tako da pokrivaju određene ETIS i GSTC kriterije održivosti čiji će nam odgovori koristiti za konačnu analizu održivosti destinacije Mali Lošinj.</s><s>Anketni upitnik sastojao se od nekoliko skupina izjava o održivosti destinacije za koje su ispitanici morali odgovoriti slažu li se s njima ili ne.</s><s>Skupine pitanja sastojale su se od navika ispitanika na njihovom prebivalištu, njihovim navikama na putovanjima, destinacijskom menadžmentu na destinaciji, smještajnom objektu, socijalno-kulturnim čimbenicima, okolišnim čimbenicima, morskoj vodi i plažama te konačnom mišljenju o destinaciji.</s><s>Ostala pitanja odnosila su se na vrijeme boravka na destinaciji, odabranom smještajnom objektu, dnevnoj potrošnji, posjeti destinaciji te preporuci prijateljima i poznanicima.</s><s>Na kraju upitnika postavljena su demografska pitanja koja su se odnosila na spol, dob, obrazovanje i zemlju dolaska.</s><s>Primjer anketnog upitnika nalazi se u prilogu 4.</s>
<s>4.2.3 Izvedba anketiranja i obrada podataka Zbog pandemije COVID-19 virusa anketu nije bilo moguće provesti uživo, te je prebačena na online verziju.</s><s>Anketa je napravljena putem Google obrazaca te ju je bilo moguće ispuniti u periodu od 1. 4. 2021. do 5. 5. 2021.</s><s>Kako bi se prikupio dovoljan broj turista, anketa je bila objavljena na nekoliko privatnih društvenih mreža te je bila podijeljena na e-mailu od strane Fakulteta za turizam i njegovih djelatnika.</s><s>Anketni upitnik bio je poslan mnogim ponuditeljima smještaja na destinaciji Mali Lošinj te i turističkim agencijama koje nude putovanje na destinaciju, no zbog zaštite GDPR podataka nisu bili u mogućnosti pomoći.</s><s>Također, sama turistička zajednica Malog Lošinja nije mogla pomoći jer i sami provode ankete.</s><s>U periodu od 1. 4. 2021. do 5. 5. 2021. prikupljene su 72 točno i potpuno ispunjene ankete.</s><s>Prvi dio pitanja u anketi sastojao se od skupina s nekoliko potpitanja na koja su ispitanici morali odgovoriti slažu li se ili ne ocjenom od 1 do 5. Te skupine pitanja obrađene su tako da je za svako potpitanje odabran i interpretiran najčešći odgovor izražen u postotku.</s><s>Drugi dio pitanja koji se odnosi na vrijeme boravka na destinaciji, potrošnju, demografske i ostale podatke, interpretiran je u cijelosti.</s><s>4.2.4 Interpretacija podataka</s>
<s>Navike ispitanika na njihovom prebivalištu: Većina ispitanika (65,2 %) često ili uvijek na svojem prebivalištu kupuje lokalnu hranu.</s><s>Također, velika većina (61,1 %) često ili uvijek na svojem prebivalištu koristi neki od oblika meke mobilnosti (bicikl, hodanje, eautomobili).</s><s>Više od trećine ispitanika (37,5 %) je uglavnom suzdržano (niti-niti) kod promoviranja svojih lokalnih običaja i tradicija.</s><s>Čak 70,8 % ispitanika uvijek ili često reciklira otpad.</s><s>Što se ostalih oblika recikliranja tiče, 54,1 % ispitanika rijetko ili nikada ne štedi energiju kod kuće (solarne ploče, izolacija…) te čak 71,5 % ispitanika nikada ili rijetko reciklira vodu.</s><s>Detaljni rezultati vidljivi su u Grafu 1 u prilozima.</s><s>Navike ispitanika na putovanjima: Pri organiziranju putovanja 47,2 % ispitanika je izjavilo da im nije ni bitno ni nebitno da je destinacija održiva, dok je 19,4 % izjavilo kako im je vrlo bitno da je destinacija održiva.</s><s>63,9 % ispitanika je izjavilo kako pri odabiru smještaja nikada ili rijetko provjeravaju ima li smještaj neki od okolišnih znakova.</s><s>43,1 % ispitanika često ili uvijek traže neki oblik održive rekreacije na destinaciji.</s><s>Čak 76,4 % ispitanika često ili uvijek kupuju lokalne proizvode (hrana, suveniri...).</s><s>Detaljni rezultati vidljivi su u Grafu 2 u prilozima.</s><s>Općenito zadovoljstvo destinacijom: 50 % ispitanika je odabralo destinaciju Mali Lošinj radi njene održivosti te je 62,5 % ispitanika u potpunosti zadovoljno sa svojim cjelokupnim iskustvom na destinaciji.</s><s>Nije zabilježen ni jedan negativan odgovor o zadovoljstvu na destinaciji.</s><s>Detaljni rezultati vidljivi su u Grafu 3 u prilozima.</s><s>Destinacijski menadžment: 54,2 % ispitanika se ne slaže ili u potpunosti ne slaže s izjavom da destinacija nema dovoljno promocijskih i informativnih sadržaja za održive aktivnosti.</s><s>Trećina (34 %) ispitanika se niti slaže niti ne slaže s izjavom da destinacija posluje kroz lanac lokalne opskrbe, dok se trećina (33,3 %) slaže.</s><s>48,6 % ispitanika se također ne slaže s izjavom da destinacija ne nudi dovoljno događaja fokusiranih na tradicionalnu kulturu i običaje.</s><s>Više od pola (61,1 %) ispitanika se slaže ili u potpunosti slaže s izjavom da turizam aktivno podupire zaštitu, očuvanje i menadžment lokalne bioraznolikosti i krajolika.</s><s>Više od pola ispitanika (65,3 %) se slaže ili u potpunosti slaže da lokalni ponuditelji nude mnogo dubinskih doživljaja za posjetitelje (degustacije, organizirane i planinarske rute...).</s><s>Detaljni rezultati vidljivi su u Grafu 4 u prilozima.</s><s>Odabrani smještajni objekt: Više od trećine (38,9 %) ispitanika slaže se s izjavom da je njihov smještajni objekt prilagođen za osobe s nekom vrstom invaliditeta, dok se 29,2 % ispitanika niti slaže niti ne slaže.</s><s>52,8 % ispitanika niti se slaže niti se ne slaže s tvrdnjom da njihov smještajni objekt ne posjeduje certifikat održivosti.</s><s>Također, 48,6 % ispitanika se niti slaže niti ne slaže s izjavom da njihov smještajni objekt koristi recikliranu vodu, dok se 17 % ispitanika ne slaže s istom izjavom.</s><s>Također, 31,4 % ispitanika se niti slaže niti ne slaže s tvrdnjom da njihov smještajni objekt koristi održive izvore energije, dok se također 31,4 % slaže s tom tvrdnjom.</s><s>48,6 % ispitanika se niti slaže niti ne slaže s izjavom da njihov smještajni objekt nema lokalni lanac opskrbe, dok se 38,6 % ne slaže ili u potpunosti ne slaže s tom izjavom.</s><s>Detaljni rezultati vidljivi su u Grafu 5 u prilozima.</s>
<s>Sociokulturni utjecaj: Što se tiče dostupnosti javnog prijevoza za osobe s nekom vrstom invaliditeta, skoro polovica (45,1 %) ispitanika se niti slaže niti ne slaže s izjavom da je javni prijevoz dostupan.</s><s>Također, 38 % ispitanika se niti slaže niti ne slaže s izjavom da su turističke atrakcije dostupne osobama s nekom vrstom invaliditeta, dok se 29,6 % ispitanika slaže.</s><s>Čak 78,9 % ispitanika se ne slaže ili u potpunosti ne slaže s izjavom da je previše buke na destinaciji u noćnim satima.</s><s>Također, trećina (30 %) ispitanika se ne slaže s izjavom da se na otoku nalazi previše posjetitelja u isto vrijeme, dok se 16,9 % slaže.</s><s>74,7 % ispitanika izjavilo je kako nije prijavilo policiji žalbu zbog zdravstvenih ili sigurnosnih razloga.</s><s>Čak 84,5 % ispitanika se slaže ili u potpunosti slaže s izjavom da je lokalno stanovništvo prijateljsko, te se 70,5 % ispitanika slaže ili u potpunosti slaže da je lokalno stanovništvo uključeno u turističke događaje.</s><s>Detaljni rezultati vidljivi su u Grafu 6 u prilozima.</s><s>Okolišni utjecaj: 68,1 % ispitanika koristi održivi oblik transporta na destinaciji.</s><s>36,1 % ispitanika se ne slaže s izjavom da većina turista ne koristi održivi oblik transporta, dok se 31,9 % niti slaže niti ne slaže s istim.</s><s>63,7 % ispitanika se slaže ili u potpunosti slaže da na otoku ima mnogo kanti za odvajanje različitih vrsta otpada, te je također 63,4 % ispitanika izjavilo da odvajaju različite vrste otpada na destinaciji.</s><s>45,2 % ispitanika se ne slaže s izjavom da na otoku (na plažama i ulicama) može vidjeti mnogo otpada, dok je 23,9 % ispitanika neutralno.</s><s>Čak se 80,2 % ispitanika slaže ili u potpunosti slaže da je voda na destinaciji pitka, dok je 15,5 % ispitanika neutralno.</s><s>Također, čak se 77,2 % ispitanika slaže ili u potpunosti slaže s izjavom da lokalno stanovništvo čuva prirodu i bioraznolikost destinacije.</s><s>Detaljni rezultati vidljivi su u Grafu 7 u prilozima.</s><s>Morska voda i plaže: Čak se 77,8 % ispitanika ne slaže ili u potpunosti ne slaže s izjavom da je morska voda na destinaciji zagađena.</s><s>39,4 % ispitanika se kupalo na plaži koja ima plavu zastavu, dok se 35,2 % ispitanika niti slaže niti ne slaže s tom izjavom.</s><s>Čak 77,9 % ispitanika se slaže ili u potpunosti slaže s izjavom da su plaže dostupne svima.</s><s>Detaljni rezultati vidljivi su u Grafu 8 u prilozima.</s><s>Prosječno vrijeme boravka ispitanika na destinaciji iznosi 5 – 7 noći (29,2 %) te 10 noći i više (29,2 %).</s><s>Više od polovice ispitanika (52,8 %) boravilo je u privatnom smještaju.</s><s>Prosječna dnevna potrošnja turista na destinaciji (ne računajući smještaj) iznosi 30 – 50 EUR (45,8 %).</s><s>Što se posjećenosti tiče, većina ispitanika (44,4 %) je posjetila destinaciju Mali Lošinj 2 – 5 puta, te je čak 87,5 % ispitanika izjavilo je da želi destinaciju posjetiti ponovno.</s><s>98,6 % ispitanika izjavilo je da bi destinaciju Mali Lošinj preporučili prijateljima i poznanicima, te je samo jedan odgovor bio negativan.</s><s>Nadalje, kada su ispitanici bili upitani zbog kojih razloga bi preporučili destinaciju, najčešći odgovori su bili: čista i uredna destinacija (81,7 %), lijepa priroda i dobro očuvane plaže (77,5 %), tiha i sigurna destinacija (71, 8%) te prijateljsko lokalno stanovništvo uključeno u turizam (63,4 %).</s><s>Detaljni rezultati mogu se naći u grafovima 9 – 15 u prilozima.</s><s>Od demografskih podataka, na anketu je odgovorilo 54,9 % ženskih te 45,1 % muških ispitanika.</s><s>Prema dobi, najviše je ispitanika bilo od 16 do 25 godina (47,2 %).</s><s>Prema stupnju obrazovanja, najviše ispitanika ima završenu višu stručnu spremu (37,5 %). grafovima 16-19 u prilozima.</s>
<s>Iz ovih podataka možemo zaključiti kako je većina ispitanika ekološki osviještena.</s><s>Većina ih kupuje lokalno proizvedenu hranu, reciklira otpad te koristi meki oblik transporta, no ipak velika većina ne reciklira vodu.</s><s>Velikoj većini nije bitno da odabere destinaciju koja promovira održivi turizam te da njihov smještajni objekt ima neki oblik ekološkog znaka, no ipak ispitanici se na destinaciji ponašaju odgovorno, koriste održive oblike rekreacije na destinaciji te kupuju lokalne proizvode.</s><s>Ipak, velika većina ispitanika odabrala je destinaciju Mali Lošinj baš zbog njene održivosti te je također velika većina zadovoljna sa svojim sveukupnim doživljajem na destinaciji.</s><s>Ispitanici smatraju kako destinacijski menadžment dobro upravlja destinacijom te da nude dovoljno promocijskih i informativnih sadržaja, da promoviraju svoju kulturu i nasljeđe, da potiču zaštitu lokalne bioraznolikosti te da nude mnogo doživljaja za turiste.</s><s>Što se tiče održivosti smještajnih objekata, ispitanici su uglavnom ostali suzdržani, no možda je razlog tome što je velika većina odsjela u privatnim apartmanima gdje se ne pridaje velika važnost održivosti.</s><s>Turisti su većinom zadovoljni mirom i sigurnošću na otoku, no neutralni su po pitanju dostupnosti nekih sadržaja za osobe s nekom vrstom invaliditeta.</s><s>Ispitanici su vrlo zadovoljni odnosom s lokalnim stanovništvom.</s><s>Što se okolišnih utjecaja tiče, većina ispitanika zadovoljna je čistoćom otoka te ističu kako je prisutno dovoljno kanti za razvrstavanje otpada po otoku te da je prisutna i pitka voda.</s><s>Ispitanici su izrazito zadovoljni čistoćom mora i dostupnosti plaža.</s><s>Prisutan je duži period boravka ispitanika (5 – 10 i više noći), više od polovice ispitanika odsjeda u privatnim apartmanima te troši prosječno 30 – 50 EUR dnevno.</s><s>Skoro svi ispitanici preporučili bi destinaciju prijateljima i poznanicima te bi ih se velika većina ponovno vratila.</s><s>Od glavnih prednosti destinacije ispitanici izdvajaju urednost destinacije, prekrasnu očuvanu prirodu te tišinu i sigurnost destinacije.</s><s>Najveći problem dogodio se pri prikupljanju odgovora ispitanika prema državi iz koje dolaze.</s><s>Većina ispitanika ove ankete je iz Hrvatske (čak 59,1 %), no prema statistici posjećenosti destinacije možemo vidjeti kako je većina dolazaka od strane inozemnih turista (oko 80%), stoga je prema ovim rezultatima teško dobiti reprezentativno mišljenje turista.</s><s>5 GLAVNI PROBLEMI I PRIJEDLOZI ZA BUDUĆI STRATEŠKI RAZVOJ ODRŽIVOG TURIZMA NA TURISTIČKOJ DESTINACIJI MALI LOŠINJ</s>
<s>Destinacija Mali Lošinj tijekom zadnjih godina ulaže velike napore za promoviranje i implementiranje održivog oblika turizma.</s><s>Iako su na vrhu Hrvatske prema nekim komponentama održivosti (promocija, upravljanje otpadom, smanjenje sezonalnosti novim proizvodima, promocija lokalne kulture i običaja, velik postotak zadovoljnih turista koji se vraćaju, velik postotak zadovoljnog stanovništva), ipak postoji nekoliko stavki koje bi mogli poboljšati.</s>
<s>Turistička zajednica Malog Lošinja ulaže velike napore u razvitak destinacije, no glavni problem je, kako ističu, prepletanje institucija državnih, županijskih i gradskih vlasti zbog čega destinacija nema mnogo ovlasti.</s><s>Glavni prijedlog za rješavanje ovog problema bio bi preoblikovanje turističke zajednice u kvalitetnu destinacijsku menadžment organizaciju (DMO).</s><s>Kao što GSTC kriteriji predlažu (A1 Odgovornost destinacijskog menadžmenta), destinacija mora imati učinkovitu organizaciju, odjel, skupinu ili odbor odgovoran za koordinirani pristup održivom turizmu, uz sudjelovanje privatnog sektora, javnog sektora i civilnog društva.</s><s>Organizacija je adekvatno financirana, surađuje s nizom tijela u pružanju upravljanja destinacijama, ima pristup dovoljnom broju osoblja (uključujući osoblje s iskustvom u održivosti) i slijedi načela održivosti i transparentnosti u svom poslovanju i transakcijama.</s><s>Uspostava DMO-a na ovoj destinaciji donijela bi mnogo koristi te bi destinacija mogla brže i efikasnije provoditi strateške planove.</s>
<s>Sljedeći problem na destinaciji jest nedostatak lokalnog lanca opskrbe.</s><s>Turistička zajednica ističe kako nude razne poticaje za očuvanje gospodarstva na otoku, no da se nudi premalo proizvoda gdje je proces nabave dugoročan.</s><s>Iz zadnje ETIS evaluacije vidljivo je kako samo 1,5% turističkih poduzeća koriste lokalno proizvedenu hranu, piće, dobra i usluge.</s><s>Dobar lokalni lanac opskrbe vrlo je bitan za održivost neke destinacije te je on ubrojen i u ETIS (B4) i u GSTC (B3) kriterije održivosti.</s><s>Glavna zadaća lokalnog lanca opskrbe jest da destinacija potiče zadržavanje turističke potrošnje u lokalnom gospodarstvu.</s><s>Prijedlog za rješavanje ovog problema na destinaciji Mali Lošinj jest zajedničko povezivanje, tj. umrežavanje svih poduzetnika na otoku u jednu udrugu gdje će moći komunicirati i razmjenjivati ideje i proizvode.</s><s>Također, Grad bi mogao nuditi dodatne poticaje za proširenje obrta kako bi obrtnici mogli proizvoditi veće količine svojih proizvoda.</s>
<s>Uz prethodni problem na destinaciji nudi se još i rješenje kreiranja robne marke za sve izvorne proizvode na destinaciji.</s><s>Kao primjer dobre prakse predstavlja se Slovenija s kolektivnom robnom markom Izvorno slovensko, gdje svaka destinacija ima svoju robnu marku u kojoj promovira sve lokalne proizvode na toj destinaciji (na primjer From Bohinj, Okusi Rogle, Dobrote Dolenjske, Okusiti Laško...).</s><s>To uključuje cjelokupnu lokalnu hranu i piće, izradu tradicionalnih rukotvorina te razne običaje i priredbe posvećene lokalnoj kulturi sjedinjene u jednu turističku ponudu pod jednim nazivom (Lešnik Štuhec, 2021).</s><s>Iako destinacija Mali Lošinj ima već program integrirane kvalitete na destinaciji pod nazivom „IQM Top Quality“ u kojoj su navedeni smještajni i ugostiteljski objekti koji nude lokalne proizvode, ne postoji zajednički naziv za sve proizvode i usluge koji se nude, niti su oni igdje promovirani.</s><s>Nadogradnja postojećeg programa „IQM“ prema primjeru dobre prakse Izvorno slovensko uvelike bi pridonijela povezivanju lokalnih obrtnika i održivom turizmu na destinaciji Mali Lošinj.</s><s>Sljedeći problem baziran je na nedostupnosti većine sadržaja (lokalni prijevoz, smještajni objekti, plaže, prirodne i kulturne znamenitosti) osobama s nekom vrstom invalidnosti.</s><s>Dostupnost sadržaja jedna je vrlo bitna komponenta održivog turizma te se spominje i u ETIS (C4) i u GSTC (B8) kriterijima održivosti.</s><s>Samo je 2,91 % komercijalnih smještajnih kapaciteta sa sobama pristupačnim osobama s invaliditetom, no turistička zajednica ističe kako veće potražnje za takvim smještajem nije niti bilo.</s><s>Pretpostavljamo da veće potražnje nije niti bilo baš zbog tog malog postotka, kao i zbog nedostupnosti ostalih turističkih sadržaja na destinaciji.</s><s>Također, ne postoji javni prijevoz u potpunosti pristupačan osobama s invaliditetom i osobama s posebnim zahtjevima, samo 2 od 9 autobusa su niskopodni te je u njih nešto lakši ulaz, no za osobe s velikim postotkom invalidnosti ni to nije dovoljno.</s><s>Istaknuto je kako svi novi turistički objekti koji se grade, grade se tako da su dostupni osobama s invaliditetom, no sve starije građevine, kao i većina plaža nisu dostupne.</s><s>Glavni prijedlog jest uz pomoć poticaja i financiranja od strane grada, županije ili države učiniti postojeće starije turističke objekte i plaže dostupnima postavljanjem rampi, rukohvata i/ili tiflotehničkih pomagala i obilježivača (za slijepe i slabovidne osobe).</s><s>Također se uz pomoć poticaja mogu nabaviti i autobusi prilagođeni osobama s invaliditetom i nekom vrstom ograničenja u kretanju, koji bi također koristili i majkama s kolicima te starijem stanovništvu.</s>
<s>Iako je destinacija Mali Lošinj vrlo uspješna u zbrinjavaju krutog otpada, prema zadnjoj ETIS evaluaciji iz 2018. godine vidljivo je kako su turisti na destinaciji veliki potrošači vode i električne energije.</s><s>Iz rezultata intervjua i anketa, kao i ETIS evaluacije, vidljivo je kako se na destinaciji uopće ne koristi reciklirana voda, čija bi upotreba upola mogla smanjiti potrošnju pitke vode.</s><s>Postoji mnogo sustava za recikliranje vode koje bi destinacija mogla sufinancirati te postaviti u velike smještajne objekte gdje je velika fluktuacija turista.</s><s>Takva vrsta reciklirane vode ne koristi se za piće, ali je pogodna za tuširanje, pranje suđa i rublja ili za ispiranje WC-a.</s><s>No za pohvalu je to što većina smještajnih objekata koristi glave tuša i slavine koje koriste manje vode i/ili školjke s dvostrukim ispiranjem, čime se pokušava smanjiti potrošnja vode.</s><s>Također, potrošnja električne energije iako nije zabrinjavajuća, mogla bi se dodatno smanjiti ugradbom više solarnih ploča na većim objektima te korištenjem energetski štednih aparata.</s><s>Oba problema bitna su za unaprjeđenje održivog oblika turizma te su spomenuti kao faktori za mjerenje u ETIS (D5, D6) i GSTC (D5, D6) kriterijima održivosti.</s><s>6 ZAKLJUČAK</s>
<s>U zaključnom poglavlju ovog rada odgovorit ćemo na istraživačka pitanja i hipoteze koje smo odredili na početku pisanja završnog rada te dati zaključno mišljenje o održivosti destinacije Mali Lošinj.</s>
<s>Prvo istraživačko pitanje glasilo je „U kojoj mjeri TD Mali Lošinj potiče i promovira održivi razvoj turizma?“.</s><s>Možemo reći kako destinacija kroz niz aktivnosti potiče razvoj održivog turizma.</s><s>Pokušavaju produžiti sezonu i smanjiti sezonalnost kreiranjem novih turističkih proizvoda, promoviraju održive načine transporta na destinaciji (bike trail) te brinu o lokalnoj kulturi i običajima kao i o očuvanju prirode.</s><s>Drugo istraživačko pitanje glasilo je „Koliki broj ETIS i GSTC kriterija održivosti zadovoljava TD Mali Lošinj?“ te iako nismo mjerili točan broj pokazatelja održivosti koje zadovoljava destinacija, možemo reći kako se velik broj pokazatelja koristi u svakodnevnom poslovanju.</s><s>TD Mali Lošinj najbolje posluje s okolišnim pokazateljima te mnogo brinu o recikliranju otpada, održivim oblicima energije i održivom transportu na destinaciji.</s><s>Također, brinu o lokalnoj kulturi i običajima te zapošljavaju velik broj lokalnog stanovništva.</s><s>Najlošije je zastupljena dostupnost sadržaja osobama s nekom vrstom invalidnosti te lokalni lanac opskrbe.</s><s>Treće istraživačko pitanje glasi „Ima li TD Mali Lošinj točno određenu viziju održivog razvoja i poslovanja koju implementira?“, te je odgovor na ovo pitanje potvrdan.</s><s>Destinacija je od 2013. do 2020. godine implementirala „Program razvoja održivog turizma Grada Mali Lošinj“, te je u rujnu 2020. godine predstavljen novi strateški dokument koji udružuje otoke Mali Lošinj i Cres pod nazivom „Strategija razvoja turizma Mali Lošinj i Cres“.</s><s>Implementacija strategije odnosi se na razdoblje od 2021. do 2027. godine.</s><s>Zadnje istraživačko pitanje glasilo je “Koje smjernice će TD Mali Lošinj koristit u budućnosti kako bi postala bolje održiva?“ te je odgovor na to pitanje da TD planira i dalje mjeriti ETIS pokazatelje održivosti u svome poslovanju, planiraju revitalizaciju kulturnih spomenika i izgradnju novog Instituta Plavi svijet.</s><s>Također, planiraju proširenje zračne luke Mali Lošinj čime bi mogli produžiti turističku sezonu i smanjiti fluktuaciju turista u ljetnim mjesecima.</s><s>Uz to, planiraju i koristiti natječaje EU fondova za održivosti destinacije te financirati i poticati razvoj OPG-ova.</s><s>Što se hipoteza tiče, prva hipoteza glasila je „TD Mali Lošinj privlači više od 50% od ukupnog broja turista koji brinu o okolišu i održivosti.“, te se ona pokazala istinitom.</s><s>Više od pola ispitanika brine o okolišu i održivosti (recikliranje otpada, održivi oblici transporta, kupnja s lokalnih tržnica) ne samo na turističkoj destinaciji nego i na svojem mjestu boravka.</s><s>Druga hipoteza glasila je “Više od 70 % posjetitelja smatra da destinacijski menadžment Malog Lošinja održivo vodi destinaciju.“, a pokazala se netočnom.</s><s>Manje od 60 % (57,9 %) ispitanika smatra da destinacijski menadžment održivo vodi destinaciju.</s><s>Treća hipoteza glasila je “Više od 60 % posjetitelja smatra da je socijalni i kulturni utjecaj turizma na održivost destinacije pozitivan.“, te se ona pokazala točnom.</s><s>Približno 60 % ispitanika (60,6 %) smatra da je socijalni i kulturni utjecaj turizma na destinaciju pozitivan.</s><s>Zadnja hipoteza glasila je “Više od 80 % posjetitelja smatra da je okolišni utjecaj turizma na održivost destinacije pozitivan.“, te se ona pokazala netočnom.</s><s>Manje od 70 % ispitanika (68,9 %) smatra da je okolišni utjecaj turizma na destinaciju pozitivan.</s><s>Iz ovih podataka možemo zaključiti da iako su se dvije hipoteze pokazale netočnima, postotak zadovoljnih turista i turista koji misle da je destinacija održiva nije malen.</s>
<s>Glavni cilj ovog završnog rada bio je utvrditi održivost TD Mali Lošinj.</s><s>Uz pročitanu literaturu, održane intervjue i ankete te provjeru održivosti prema ETIS i GSTC kriterijima održivosti, možemo zaključiti kako je TD Mali Lošinj održiva destinacija.</s><s>Ova otočna destinacija ima održivu strategiju i planove za buduće poslovanje, kontrolirano upravljanje otpadom, smjernice za smanjenje potrošnje električne energije, promovira održive oblike turizma i transporta te svim naporima pokušava smanjiti sezonalnost.</s><s>Za budućnost predlažem još veću uključenost u razvijanje održivog turizma i uključivanje što većeg broja lokalnog stanovništva u turističku ponudu destinacije.</s><s>U ovom radu dani su neki prijedlozi kako bi TD Mali Lošinj postala još bolje održiva te ovaj rad može služiti kao podloga za daljnje istraživanje održivosti destinacije i stvaranje novog strateškog dokumenta.</s>
<s>Preuzeto https://www.e-unwto.org/doi/pdf/10.18111/9789284420841, 8. 5. 2020 Zakon o turističkim zajednicama i promicanju hrvatskog turizma (Narodne Novine br. članak</s>
<s>Poštovani, moje ime je Hana Jutriša i studiram na Fakultetu za turizam u Brežicama, Sveučilište u Mariboru.</s><s>Za svoj zaključni rad obrađujem temu „Analiza destinacije Mali Lošinj prema ETIS i GSTC pokazateljima održivog razvoja i viziji budućeg poslovanja“ te bi mi Vaše sudjelovanje bilo od velike koristi.</s><s>Prvo, želim Vam se zahvaliti za izdvojeno vrijeme za sudjelovanje.</s><s>Postavit ću Vam pitanja vezana za održivi turizam na destinaciji Mali Lošinj.</s><s>Želim Vam napomenuti da će se sve informacije prikupljene u ovom intervjuu koristiti samo u istraživačke svrhe.</s><s>Molim Vas da odgovorite na pitanja objektivno i bez utjecaja.</s><s>Hvala.</s>
<s>PITANJE 1: Što mislite, kakvo je trenutno stanje destinacije Mali Lošinj sa gledišta održivog turizma?</s><s>Jeste li već uključeni u koju od shema održivosti?</s><s>Ako niste, razmišljate li o priključenju?</s>
<s>PITANJE 2: U kojim ste područjima održivosti najbolji, a u kojima najslabiji? (destinacijski menadžment, zagađenost okoliša, zagađenost voda, energetska učinkovitost...)</s>
<s>PITANJE 4: Imaju li neki od smještajnih ili ugostiteljskih usluga već neke certifikate održivosti (Green Key, Ecolabel, Green Globe, ISO)?</s><s>4. a) Ako je odgovor da, molimo nabrojite koja su to poduzeća te kako su došli do tih certifikata.</s>
<s>PITANJE 5: Koliko je turističkih sadržaja (smještajni i ugostiteljski objekti, javni prijevoz, plaže, atrakcije) prilagođeno osobama s nekom vrstom invaliditeta?</s><s>PITANJE 6: Što mislite, koliko je lokalno stanovništvo zadovoljno s razvijanjem turizma na otoku?</s><s>Sudjeluju li oni u turističkim djelatnostima (ugostiteljstvo, smještajne jedinice, lokalna hrana)?</s>
<s>PITANJE 8: Kojim smjernicama smanjujete utjecaj turizma na okoliš destinacije? (odvajanje otpada, smanjenje potrošnje vode, obnovljivi izvori energije, zaštita prirode) PITANJE 9: Kojim mjerama destinacijska menadžment organizacija (turistička zajednica) implementira i promovira održivi turizam?</s><s>Mislite li da rade dovoljno?</s><s>PITANJE 10: Jeste li do sada mjerili količinu održivih komponenata na destinaciji kroz neke od pokazatelja održivosti?</s><s>Ako je odgovor na to pitanje da, molim Vas da priložite zadnje rezultate testiranja.</s>
<s>PITANJE 12: Pripremate li već novu strategiju?</s><s>Koji su Vam glavni ciljevi?</s><s>Što biste htjeli postići u narednim godinama na destinaciji?</s><s>PITANJE 13: Što mislite da trebate promijeniti/dodati/poboljšati kako bi destinacija Mali Lošinj postala bolje održiva?</s>
<s>PITANJE 14: Što Vi kao organizacija radite dobro u svojem poslovanju glede održivosti cijele destinacije i brige o lokalnoj zajednici?</s><s>PITANJE 15: Jesu li Vaši smještajni objekti prilagođeni osobama s nekom vrstom invaliditeta?</s>
<s>PITANJE 16: Imate li postavljene ciljeve za promicanje održivosti u smještajnim objektima?</s><s>Što biste htjeli postići u narednim godinama kao poduzeće?</s><s>Hvala na suradnji!</s><s>Vaše se vrijeme izuzetno cijeni i Vaši su komentari bili od velike pomoći.</s><s>Rezultati ovog intervjua pružit će korisne informacije za moje daljnje istraživanje.</s>
<s>Anketirani: Dalibor Cvitković, direktor Turističke zajednice Grada Malog Lošinja i Katarina Golubović, voditeljica projekata Poštovani, moje ime je Hana Jutriša i studiram na Fakultetu za turizam u Brežicama, Sveučilište u Mariboru.</s><s>Za svoj zaključni rad obrađujem temu „Analiza destinacije Mali Lošinj prema ETIS i GSTC pokazateljima održivog razvoja i viziji budućeg poslovanja“ te bi mi Vaše sudjelovanje bilo od velike koristi.</s><s>Prvo, želim Vam se zahvaliti za izdvojeno vrijeme za sudjelovanje.</s><s>Postavit ću Vam pitanja vezana za održivi turizam na destinaciji Mali Lošinj.</s><s>Želim Vam napomenuti da će se sve informacije prikupljene u ovom intervjuu koristiti samo u istraživačke svrhe.</s><s>Molim Vas da odgovorite na pitanja objektivno i bez utjecaja.</s><s>Hvala.</s>
<s>PITANJE 1: Što mislite, kakvo je trenutno stanje destinacije Mali Lošinj s gledišta održivog turizma?</s><s>Jeste li već uključeni u koju od shema održivosti?</s><s>Ako niste, razmišljate li o priključenju?</s>
<s>Dalibor Cvitković: Rekao bih da je stanje na destinaciji dobro, ali naravno da može i bolje.</s><s>Mislim da je dobro da smo se odlučili za razvoj održivog turizma, ali to je dugoročni proces.</s><s>Mi smo od 2015. krenuli jače u tom smjeru, prvenstveno kroz projekt ETIS u kojem je od početka bilo planirano mjeriti indikatore koji utječu na infrastrukturu.</s><s>Svjesni smo sezonalnosti i toga da Lošinj s 8000 stanovnika tijekom ljeta dođe i na 40 000 i iz tog razloga smo htjeli imati konkretan indikator i već smo u drugoj fazi da implementiramo taj indikator u “Master plan razvoja turizma”, odnosno sad i u studiju nosivosti kapaciteta i treća faza je u biti da imamo i konkretne rezultate.</s><s>Sada smo u drugoj fazi gdje smo nakon mjerenja indikatora utvrdili jesu li podatci koje smo imali na početku točni, te sada imamo neke indikatore za koje možemo reći da su pravovaljani.</s><s>Prvi set indikatora od 43 smo sveli na 25 te ćemo ih implementirati u studije i vidjeti šta ćemo u stvari postići.</s><s>Nama je omjer vode 70 % turizam, a 30 % stanovništvo.</s><s>Dosta je velik problem otpada iako mi radimo na recikliranju odnosno sortiranju otpada gdje smo negdje u vrhu Hrvatske, ali nismo još na nivou Europe.</s><s>Problem je u tome što ne znamo što s tim recikliranim otpadom jer nemamo dovoljno ljudi koji bi to otkupili jer cijena otpada (papir, plastika) pada.</s><s>Ali u nekoj budućnosti neće biti problem samo skladištenje nego i cijena toga tako da bi trebalo raditi na tome na samom početku da turizam i lokalno stanovništvo stvaraju što manje otpada.</s><s>Smatram da idemo u dobrom pravcu, no to je dugoročan proces i treba se raditi na edukaciji ljudi.</s><s>Mi imamo dosta educirane turiste koji dolaze iz zapadnih zemalja te su dosta ekološki osviješteni, ali moramo raditi više s lokalnim stanovništvom.</s><s>Imamo porast OPG-ova, a manjka proizvoda na tržištu tako da naša ideja kroz održivost je spajanje turizma s ostalim granama i to ne samo primarnih djelatnosti nego i novih tehnologija i inovacija, pogotovo u dijelu morske bioraznolikosti vezano za Institut Plavi svijet.</s>
<s>PITANJE 2: U kojim ste područjima održivosti najbolji, a u kojima najslabiji? (destinacijski menadžment, zagađenost okoliša, zagađenost voda, energetska učinkovitost...)</s>
<s>Dalibor Cvitković: Mi smo kad govorimo o destinacijskom menadžmentu unutar top 100 zelenih destinacija već nekoliko godina pa s njima razmjenjujemo iskustva.</s><s>Naš najveći problem jest isprepletanje institucija konkretno od državnih, županijskih i gradskih vlasti.</s><s>Nekakva ideja da turistička zajednica bude DMO je odlična, no zakonodavno mi nemamo prevelikih ovlasti osim što imamo mogućnost pokretanja inicijativa, na primjer ETIS.</s><s>Osim otpada stanovnika borimo se i s otpadom nautičara i otpada koji dolazi s nekim strujama na plaže, najviše iz Italije iz rijeke Po.</s><s>Tako da smatram da bi osnivanje DMO-a bio najveći plus na destinaciji, a otpad da je najveća mana i ugroza na otoku.</s><s>Daljnji prioriteti su nam dakle edukacije stanovnika, rješavanje otpada i pokretanja DMO-a.</s>
<s>Dalibor Cvitković: Sezonalnost je vrlo prisutna, mislim da je u nekom periodu i iznosila 80-20, no mislim da smo je sada uspjeli smanjiti na 65-35.</s><s>Mislim da će uglavnom utjecaj ljeta i dalje biti preko 50 %, jednostavno je takva struktura gostiju odnosno glavni proizvod je i dalje sunce i more koji se prodaje preko ljeta.</s><s>Ono što radimo da smanjimo sezonalnost su dva proizvoda: aktivni odmor i wellbeing, koji prodaju ovaj drugi dio godine, pogotovo aktivni odmor koji se fokusira na jesen i proljeće, te wellbeing koji obuhvaća zdravstveni turizam i wellness koji je cjelogodišnji.</s><s>Sa sportskim događanjima u 4. i 5. mjesecu i 9. i 10. uspjeli smo produžiti sezonu.</s><s>Postupno pokušavamo smanjiti sezonalnost, no te brojke u zimi neće nikada biti onakve kakve su po ljeti, ali cilj je da u nekakvim zimskim mjesecima imamo 10 % iskorištenosti kapaciteta što je oko 2000 kreveta.</s><s>Prvenstveno mislim da će se to desiti kada se smanji vrijeme putovanja, a to se može napraviti samo s aerodromom.</s><s>Mi imamo nekakvu varijantu 800 m piste zračne luke koja će se produžiti na 1500 m. Kada se to dogodi, mogli bismo raditi city break varijante, produžene vikende i programe za seniore te ako se nastavi situacija s koronom fokusirati se i na digitalne nomade gdje će ljudi više moći raditi na daljinu.</s><s>No smatram da će sezonalnost u sljedećih 10 – 15 godina biti prisutna, ali može se smanjiti.</s><s>PITANJE 4: Imaju li neki od smještajnih ili ugostiteljskih usluga već neke certifikate održivosti (Green Key, Ecolabel, Green Globe, ISO)?</s><s>4. a) Ako je odgovor da, molimo nabrojite koja su to poduzeća te kako su prišli do tih certifikata.</s>
<s>Katarina Golubović: Skoro svi hoteli, pogotovo Jadranka hoteli i vile imaju neku vrstu certifikata, te Hotel Manora u Nerezinama ima eco certifikat.</s><s>Što se tiče ugostiteljskih objekata u samom smislu zelenog certifikata nema nitko, ali su oni u sklopu našeg projekta IQM-a više-manje svi uključeni: smještajni i ugostiteljski objekti, znamenitosti i druge atrakcije.</s><s>Tako da se radilo na upravljanju kvalitete na destinaciji gdje da dobijete tu oznaku morate imati i većinom lokalne proizvode, ne smijete upotrebljavati proizvode za čišćenje koji su štetni i sve ostalo na bazi prirode i ekologije i tako dalje.</s><s>Tako da općenito sve strukture idu u smjeru ekološki osvještenijih i održivih.</s><s>PITANJE 5: Koliko je turističkih sadržaja (smještajni i ugostiteljski objekti, javni prijevoz, plaže, atrakcije) prilagođeno osobama s nekom vrstom invaliditeta?</s><s>Dalibor Cvitković: Preko ETIS-a smo pratili više javne sadržaje poput atrakcija, i više od pola zadovoljava uvjete.</s><s>Kod smještajnih objekata, pogotovo u hotelima, broj nije zadovoljavajući i dosta je mali postotak raspoloživih soba, oko 10-ak soba na potpunih 600 ili 900.</s><s>Tako da što se tiče smještaja moglo bi se poraditi, no to samo kada hoteli kreću u nove rekonstrukcije mogli bismo dodati više soba i prilaza.</s><s>No s njihove strane postotak invalidnih osoba na destinaciji je bio vrlo malen pa većih potražnja za sobama nije niti bilo.</s>
<s>Katarina Golubović: Što se plaža tiče, većina plaža je kamenitog tipa pa same po sebi nisu pristupačne osim plaža koje su pod Plavom zastavom te one imaju pristup za invalide.</s><s>Što se atrakcija tiče, svaka nova atrakcija koja se gradi, gradi se tako da ima pristup za invalidne osobe, no sve starije građevine su teže pristupačne.</s><s>Javni prijevoz / lokalni prijevoz nema poseban ulaz za invalidne osobe, no 2 od 9 autobusa su niskopodni pa je u njih lakše ući.</s>
<s>PITANJE 6: Što mislite, koliko je lokalno stanovništvo zadovoljno s razvijanjem turizma na otoku?</s><s>Sudjeluju li oni u turističkim djelatnostima (ugostiteljstvo, smještajne jedinice, lokalna hrana)?</s>
<s>Dalibor Cvitković: Lokalno stanovništvo nema problem sa sezonalnošću.</s><s>Svjesni su da turizam uzima nekakav dio vremena i da su prisutne gužve, buka i slično, ali razmišljaju pretrpjet će 2 – 3 mjeseca, ali će zaraditi i živjeti od toga.</s><s>Radimo ankete s lokalnim stanovništvom svake 2 godine i podatak iz 2019. jest da je 86 % zadovoljno turizmom PITANJE 7: Promovirate li i potičete razvoj malih lokalnih poduzeća koja se bave turizmom?</s>
<s>Imamo vrlo malo OPG-ova, nešto više od 1 % koji se bave turizmom, mislim da možemo doći i do 20 %.</s><s>Imamo četiri glavna proizvoda, a to su ovčarstvo, maslinarstvo, ribarstvo i aromatično bilje i mislim da se tu može ostvariti suradnja turizma i sljedećih grana.</s><s>Što se tiče financijskih poticaja, grad nudi potpore za male obrte i OPG-ove, no problem je što je premalo proizvoda i nedostatak umrežavanja ljudi, tj. klastera proizvoda gdje je proces nabave dugoročan.</s><s>No tu bi se trebao uključiti grad kako bi skupa povezao sve privatnike.</s>
<s>PITANJE 8: Jeste li do sada mjerili količinu održivih komponenata na destinaciji kroz neke od pokazatelja održivosti?</s><s>Ako je odgovor na to pitanje da, molim Vas da priložite zadnje rezultate testiranja.</s>
<s>Dalibor Cvitković: Imali smo strategiju pod nazivom “Akcijski plan održivog razvoja”, ali nisam zadovoljan samom implementacijom, malo toga je postignuto.</s><s>PITANJE 10: Pripremate li već novu strategiju?</s><s>Koji su Vam glavni ciljevi?</s><s>Što biste htjeli postići u narednim godinama na destinaciji?</s><s>Dalibor Cvitković: Dolaze novi green deal projekti iz Europske unije tako da tamo vidim šansu za implementaciju sljedećih ciljeva.</s><s>Novi master plan i je nastavak stare strategije održivog razvoja s konkretnim ciljevima i konkurentnosti proizvoda koji prate održivi razvoj.</s><s>Bitno će nam biti otvoriti i fondove preko Ministarstva kako bi se određeni projekti mogli implementirati.</s><s>Sljedeći veći projekt bio bi Centar znanosti o moru.</s><s>Projekt se sastoji i od centra za posjetitelje, ali i od laboratorija i bazena s morskim kornjačama i sveučilišnog dijela gdje bi dolazili studenti iz Amerike.</s><s>Oni bi imali određene projekte na Lošinju vezano za bioraznolikosti i tako bi mogli spojiti studentski i turistički život te bi oni ovdje mogli boraviti 365 dana.</s><s>Također radimo i s dvije elektrane za obnovljive izvore energije na Cresu i na Lošinju.</s><s>PITANJE 11: Što mislite da trebate promijeniti/dodati/poboljšati kako bi destinacija Mali Lošinj postala bolje održiva?</s>
<s>Dalibor Cvitković: Ništa, treba spojiti planove, projekte i izvore financiranja i izrealizirati što smo mislili napraviti.</s><s>Treba imati viziju, ciljeve i strategiju i glavne proizvode i po njima slagati projekte.</s><s>Mislim da postoji šansa da se svi projekti ostvare kroz taj novi green deal i da je budućnost jako dobra.</s><s>Hvala na suradnji!</s><s>Vaše se vrijeme izuzetno cijeni i Vaši su komentari bili od velike pomoći.</s><s>Rezultati ovog intervjua pružit će korisne informacije za moje daljnje istraživanje.</s>
<s>Poštovani, moje ime je Hana Jutriša i studiram na Fakultetu za turizam u Brežicama, Sveučilište u Mariboru.</s><s>Za svoj zaključni rad obrađujem temu „Analiza destinacije Mali Lošinj prema ETIS i GSTC pokazateljima održivog razvoja i viziji budućeg poslovanja“ te bi mi Vaše sudjelovanje bilo od velike koristi.</s><s>Prvo, želim Vam se zahvaliti za izdvojeno vrijeme za sudjelovanje.</s><s>Postavit ću Vam pitanja vezana za održivi turizam na destinaciji Mali Lošinj.</s><s>Želim Vam napomenuti da će se sve informacije prikupljene u ovom intervjuu koristiti samo u istraživačke svrhe.</s><s>Molim Vas da odgovorite na pitanja objektivno i bez utjecaja.</s><s>Hvala.</s>
<s>Grad Mali Lošinj uključen je u projekt održivog razvoja turizma te je u zadnjih deset godina učinjen veliki pomak na području zaštite okoliša u smislu gospodarenja otpadom, razvoja održive energetske infrastrukture, podizanja ekološke svijesti kao i svijesti o visokoj kvaliteti prirodnih činitelja, potrebi očuvanja istih te odgovornog korištenja prirodnih resursa.</s><s>Unatoč navedenom, dostizanje održivosti je trajan i sveobuhvatan proces, te ima još mjesta za napredak.</s><s>PITANJE 2: U kojim ste područjima održivosti najbolji, a u kojima najslabiji?</s><s>Područja održivosti u kojima prednjačimo su zasigurno stabilnost zapošljavanja kao održavanje dugoročne gospodarske aktivnosti.</s><s>Nakon toga je briga o okolišu i okruženju u kojem se nalazimo koja je dio kulture našeg poduzeća, filozofije upravljanja te je provučena kroz sve procese u poduzeću.</s><s>PITANJE 3: Pokušavate li riješiti problem sezonalnosti?</s><s>Ako je odgovor da, molim Vas objasnite kako.</s>
<s>Problem sezonalnosti gledamo ublažiti kreiranjem posebnih programa (wellness programi) i evenata (eventi s potpisom, tematski eventi – novogodišnji programi i slično) kao motiv dodatnih dolazaka van glavne sezone, budući da nam blaga i ugodna klima otoka to dopušta.</s><s>Naime, još krajem 19. stoljeća zbog blage klime i ljekovitih činitelja Lošinj je razvio zimski lječilišni turizam, te je bio prepoznat kao omiljeno odmorište</s>
<s>problema sezonalnosti vezani su uz plan rekonstrukcije Zračne luke Lošinj.</s><s>PITANJE 4: Imaju li neki od Vaših smještajnih objekata neke certifikate održivosti (Green Key, Ecolabel, Green Globe, ISO...)?</s><s>Ako je odgovor ne, smatrate li da se za njih možete prijaviti?</s>
<s>Na razini poduzeća posjedujemo ZelEn certifikat te ISO certifikate, i to ISO 9001:2015 za upravljanje sustavom kvalitete, ISO 14001:2015 za sustav upravljanja okolišem, te ISO 50001:2011 za sustavno upravljanje energijom.</s><s>Naši hoteli su nositelji i Sustainable Hotel certifikata.</s><s>Certifikat HACCP posjeduju hoteli Aurora, Vespera, Bellevue, Alhambra i Punta.</s><s>Vitality hotel Punta vlasnik je certifikata BOSK gluten free standarda i ECARF certifikata.</s><s>Plaže Boutique Hotela Alhamre, hotela Bellevue, Aurore i Vespere imaju Bijelu zastavu.</s>
<s>PITANJE 6: Što mislite, koliko je lokalno stanovništvo zadovoljno s razvijanjem turizma na otoku?</s><s>Koliko je lokalnog stanovništva zaposleno u Vašim smještajnim objektima?</s><s>Prema istraživanjima koje smo proveli, stanovništvo je zadovoljno razvojem turizma na otoku, svjesni su nužnosti unaprjeđenja ponude u svrhu razvoja destinacije i cjelokupnog kraja.</s><s>Udio lokalnog stanovništva među stalnim zaposlenicima Jadranke iznosi 95 %, odnosno oko 500 zaposlenika.</s><s>Tijekom sezone kada trebamo više radnika, zapošljavamo i ljude izvan otoka.</s>
<s>PITANJE 7: Kojim smjernicama smanjujete utjecaj turizma na okoliš destinacije? (odvajanje otpada, smanjenje potrošnje vode, obnovljivi izvori energije, zaštita prirode) Utjecaj turizma na okoliš smanjujemo provođenjem društveno odgovornog poslovanja te najučinkovitijim upravljanjem prirodnim resursima.</s><s>Uza sve navedeno – odvajanje otpada, smanjenje potrošnje vode, korištenje obnovljivih izvora energije, posljednje smo godine smanjili upotrebu papira te uglavnom sve promotivne materijale, brošure, cjenike i sl. imamo u digitalnom obliku.</s><s>Također, kreirali smo ekoprograme koji gostima nude posebno iskustvo sadnje stabla („Zasadi stablo i ostavi svoj trag na otoku!“).</s><s>PITANJE 8: Imate li postavljene ciljeve za promicanje održivosti u smještajnim objektima?</s><s>Što biste htjeli postići u narednim godinama kao poduzeće?</s><s>Ciljevi za promicanje održivosti u našim hotelima prvenstveno se odnose na postizanje maksimalne energetske učinkovitosti (smanjenje potrošnje energije u vidu LED rasvjete, inteligentne sobe, edukacija zaposlenika i dr.), korištenje energije isključivo iz obnovljivih izvora te kvalitetno gospodarenje otpadom (odvajanje, recikliranje i sl.).</s><s>U narednim godinama željeli bismo zadržati fokus na energetskoj učinkovitosti i uštedi, kvalitetnom upravljanju otpadom, održivoj nabavi, sustavnom upravljanju okolišem te nastaviti socijalnu politiku i upravljanje, usredotočujući se na dugoročne vrijednosti i strategije održivog i odgovornog poslovanja.</s><s>PITANJE 9: Što Vi kao organizacija radite dobro u svojem poslovanju glede održivosti cijele destinacije i brige o lokalnoj zajednici?</s><s>Imamo vrlo blisku komunikaciju s lokalnom zajednicom koja je temelj svakog uspješnog turističkog pothvata.</s><s>Naše poduzeće zapošljava većinu lokalnog stanovništva i jedan je od glavnih pokretača razvoja regije.</s><s>Uz sponzorstva lokalnih sportskih klubova i donacija u humanitarne svrhe, kontinuirano ulažemo u poboljšanje komunalne i turističke infrastrukture grada Lošinja (izgradnja šetnice, opremanje Doma zdravlja, asfaltiranje prometnica i druga ulaganja u komunalnu strukturu) s ciljem dugoročnog poboljšanja kvalitete života i vrijednosti destinacije uz naglasak na očuvanje prirodnog okoliša i kulturnog nasljeđa otoka.</s>
<s>Svakako ćemo nastojati staviti još veći naglasak na visoke socijalne i okolišne standarde, usavršavati procese i aktivnosti zaštite i očuvanja te sustavnog upravljanja okolišem, nastaviti politiku zapošljavanja lokalnog stanovništva, uključivanje lokalnih proizvoda u svoju ponudu potičući time razvoj lokalnog gospodarstva, što su samo dio dugoročnih planova u svrhu poboljšanja održivosti destinacije.</s><s>Hvala na suradnji!</s><s>Vaše se vrijeme izuzetno cijeni i Vaši su komentari bili od velike pomoći.</s><s>Rezultati ovog intervjua pružit će korisne informacije za moje daljnje istraživanje.</s>
<s>I'm using energy saving at my home (solar panels, insulation, energy efficient appliances) I’m recycling water at my home.</s>
<s>Local providers offer many in-depth experiences for visitors (tastings, guided tours, hiking tours with included tastings etc.).</s>
<s>6. Please read and rate these statements from 1 to 5 about SOCIAL AND CULTURAL IMPACT in Mali Lošinj (1- I completely disagree; 5- I completely agree).</s><s>Public transport is accessible to people with disabilities and specific access requirements.</s><s>Tourist attractions are accessible to people with disabilities.</s>
<s>7. Please read and rate these statements from 1 to 5 about ENVIRONMENTAL IMPACT in Mali Lošinj (1- I completely disagree; 5- I completely agree).</s><s>I am using a sustainable way of transport (bike, ecar or by foot) on my vacation in this destination.</s><s>Most of the tourists aren’t using a sustainable way of transport (bike, e-car or by foot) on their vacation in this destination.</s>
<s>Prvi sklop pitanja vezan je za ispitanikovo ponašanje na njegovom mjestu prebivališta.</s><s>Ovaj sklop pitanja bitan je za naše istraživanje kako bismo mogli utvrditi od kojih smo tipova turista pridobili odgovore, te jesu li oni ekološki osviješteni turisti.</s><s>Na prvu izjavu u ovom skupu, koja glasi „Kada sam kod kuće, kupujem lokalno proizvedenu hranu (primjer: lokalna tržnica).“, 48,6 % ispitanika odgovorilo je često, 19,4 % odgovorilo je ni rijetko ni često, 16,6 % odgovorilo je uvijek, 13,9 % rijetko te 1,4 % nikad.</s><s>Na drugu izjavu koja glasi „Kada sam kod kuće, koristim meku mobilnost koliko god mogu (bicikl, pješice, e-automobili).“, 37,5 % ispitanika odgovorilo je često, 23,6 % odgovorilo je uvijek, 20,8 % odgovorilo je ni rijetko ni često, 15,2 % odgovorilo je rijetko te 2,7 % odgovorilo je nikad.</s><s>Na treću izjavu koja glasi „Kad sam kod kuće, promoviram svoju lokalnu tradiciju i naslijeđe.“, 37,5 % ispitanika odgovorilo je ni rijetko ni često, 30,6 % odgovorilo je često, 15,3 % odgovorilo je rijetko, 13,9 % uvijek te 2,7 % nikada.</s><s>Na četvrtu izjavu koja glasi „Kad sam na svom odredištu, recikliram otpad.“, 36,1 % ispitanika odgovorilo je često, 34,7 % ispitanika odgovorilo je uvijek, 18,1 % ni rijetko ni često, 5,6 % rijetko te 4,2 % nikad.</s><s>Na petu izjavu koja glasi „U svom domu štedim energiju (solarni paneli, izolacija, energetski učinkoviti uređaji).“, 34,7 % ispitanika Na zadnju izjavu u prvom sklopu koja glasi „Recikliram vodu u svom domu.“, više od polovice ispitanika (51,4 %) odgovorilo je nikad, 20,1 % odgovorilo je rijetko, 15,3 % ni Graf 2: Navike na putovanju</s>
<s>Drugi sklop pitanja vezan je za ispitanikove navike na putovanju.</s><s>Ovaj sklop pitanja, kao i prvi, bitan je za naše istraživanje kako bismo mogli utvrditi od kojih smo tipova turista pridobili odgovore te jesu li oni ekološki osviješteni turisti.</s><s>Na prvu izjavu u tom sklopu koja glasi „Pri rezerviranju ljetnog odmora važno mi je da je destinacija održiva.“, 47,2 % ispitanika odgovorilo je ni rijetko ni često, 19,4 % odgovorilo je uvijek, 18,1 % rijetko, 8,3 % često te 6,9 % nikad.</s><s>Na drugu izjavu koja glasi „Prilikom rezervacije smještaja provjeravam ima li objekt ekološki znak (na primjer Green key, Green globe, Bio hotels).“, 36,1 % ispitanika odgovorilo je rijetko, 27,8 % odgovorilo je nikad, 25 % ni rijetko ni često, 5,6 % često te 5,6 % uvijek.</s><s>Na sljedeću izjavu koja glasi „Obično tražim održive oblike rekreacije na destinaciji.“, 26,4 % odgovorilo je često, 25 % ni rijetko ni koja glasi „Kupujem lokalno izrađene proizvode na destinaciji (domaća hrana, lokalni Graf 3: Sveukupno mišljenje o destinaciji Mali Lošinj Izvor: Google obrasci, anketa autora</s>
<s>Ovaj sklop pitanja bitan je za istraživanje kako bismo mogli odrediti cjelokupno mišljenje ispitanika o destinaciji.</s><s>S prvom izjavom koja glasi „Odredište Mali Lošinj odabrao sam zbog njegove održivosti.“, slaže se 34,7 % ispitanika, 31,9 % se niti slaže ne slaže.</s><s>S drugom izjavom koja glasi „Zadovoljan sam svojim cjelokupnim iskustvom u niti slaže niti ne slaže.</s><s>Na odgovorima „ne slažem se“ i „u potpunosti se ne slažem“ nije zabilježen ni jedan odgovor.</s>
<s>Četvrti sklop pitanja služi nam kako bismo mogli saznati kakvo je mišljenje ispitanika o menadžmentu na destinaciji.</s><s>S prvom izjavom koja glasi „Destinacija nema puno promotivnih i informativnih sadržaja za održive aktivnosti.“, ne slaže se 40,3 % ispitanika, 31,9 % se niti slaže niti ne slaže, 13,9 % ispitanika se u potpunosti ne slaže, 12,5 % se slaže te se 1,4 % u potpunosti slaže.</s><s>S drugom izjavom koja glasi „Destinacija djeluje kroz lanac lokalnih pružatelja usluga (lokalno proizvedena hrana, piće, roba i se 8,3 % u potpunosti slaže.</s><s>Sa sljedećom izjavom koja glasi „Destinacija ne nudi mnogo događaja usredotočenih na tradicionalnu/lokalnu kulturu i baštinu.“, ne slaže slaže, 12,5 % se slaže te se 2, 8% u potpunosti slaže.</s><s>S izjavom „Lokalna poduzeća u turističkom sektoru aktivno podržavaju zaštitu, očuvanje i upravljanje lokalne biološke raznolikosti i krajolika.“, slaže se 41,7 % ispitanika, niti se slaže niti ne slaže 30,6 % ispitanika, u potpunosti se slaže 19,4 % te se 6,9 % ispitanika ne slaže.</s><s>Sa zadnjom izjavom koja glasi „Lokalni pružatelji usluga posjetiteljima nude mnoštvo dubinskih iskustava (degustacije, vođeni obilasci, pješačke ture s uključenim degustacijama i tako u potpunosti slaže te se 12,5 % ne slaže.</s>
<s>Peti sklop pitanja odnosi se na održivost smještajnih objekata te je glavni cilj otkriti što ispitanici misle o održivosti objekta u kojem su odsjeli na destinaciji.</s><s>Prva izjava glasi „Odabrani smještajni objekt dostupan je osobama s invaliditetom.“, te se 38,9 % ispitanika slaže sa tvrdnjom, 29,2 % se niti slaže niti ne slaže, 18,1 % ispitanika se ne slaže te se 13,9 % u potpunosti slaže.</s><s>Druga izjava glasi „Odabrani smještajni objekt nema certifikat održivosti.“, te se 52,8 % ispitanika niti slaže niti ne slaže, 19,4 % se ne sljedećom izjavom koja glasi „Odabrani smještajni objekt koristi recikliranu vodu.“, u potpunosti ne slaže te se 2,8 % u potpunosti slaže.</s><s>Sa sljedećom izjavom koja glasi „Odabrani smještajni objekt je energetski učinkovit (solarni paneli, izolacija, upravljanje energijom i energetski učinkoviti uređaji).“, niti se slaže niti ne slaže 31,4 % ispitanika, u potpunosti slaže.</s><s>Zadnja izjava glasi „Odabrani smještajni objekt nema lokalni lanac Graf 6: Socijalni i kulturni utjecaj turizma na destinaciju Izvor: Google obrasci, anketa autora</s>
<s>Ovaj sklop pitanja odnosi se na socijalni i kulturni utjecaj turizma na destinaciju.</s><s>Cilj nam je ovim sklopom utvrditi što ispitanici misle o dostupnosti, sigurnosti i uključenosti stanovnika na otoku.</s><s>Prva izjava glasi „Javni prijevoz dostupan je osobama s invaliditetom i osobama sa specifičnim uvjetima pristupa.“, te se 45,1 % ispitanika niti slaže te se 5,6 % u potpunosti ne slaže.</s><s>Druga izjava glasi „Turističke atrakcije dostupne su osobama s invaliditetom.“, te se s tom izjavom niti slaže niti ne slaže 38 % ispitanika, potpunosti se ne slaže 2,8 %.</s><s>Treća izjava glasi „Noću je na otoku previše buke.“, te se s njom ne slaže 49,3 % ispitanika, u potpunosti se ne slaže 29,6 %, niti se slaže niti ne slaže 15,5 %, slaže se 4,2 % te u se potpunosti slaže 1,4 % ispitanika.</s><s>Sljedeća izjava glasi „Na otoku istovremeno ima previše posjetitelja.“, te se s njom ne slaže 30 % ispitanika, niti se slaže niti ne slaže 29,6 %, slaže se 16,9 %, u potpunosti se ne slaže 11,3 % te se u potpunosti slaže 4,2 % ispitanika.</s><s>Sljedeća izjava glasi “Podnio/a sam prijavu policiji iz zdravstvenih ili sigurnosnih razloga.“, te se s njom u potpunosti ne 4,2 % te se u potpunosti slaže 1,4 % ispitanika.</s><s>Sljedeća izjava glasi „Lokalno stanovništvo je ljubazno.“, te se 45,1 % ispitanika slaže, 39,4 % se u potpunosti slaže, Zadnja izjava glasi “Stanovnici su uključeni u događaje za turiste (folklor, pjevači, pružatelji usluga)“, te se 43,7 % ispitanika slaže s izjavom, 26,8 % se u potpunosti slaže, izjavom.</s>
<s>Sedmi sklop pitanja odnosi se utjecaj turizma na okoliš destinacije.</s><s>Od ispitanika očekujemo saznati misle li da destinacija dovoljno promovira održive oblike transporta te brinu li o količini otpada, potrošnji struje i vode.</s><s>Prva izjava glasi „Na svom odmoru u ovoj destinaciji koristim održivi način prijevoza (bicikl, e-automobil ili pješice).“, te se s njom u potpunosti slaže 36,2 % ispitanika, slaže se 31,9 %, niti se slaže niti ne slaže turista ne koristi održivi način prijevoza (bicikl, e-automobil ili pješice) na odmoru u ovoj destinaciji.“, te se s njom ne slaže 36,1 % ispitanika, 31,9 % se niti slaže niti ne Treća izjava glasi „Po otoku vidim puno kanti za odvajanje različitih vrsta otpada.“, te se s njom slaže 36,2 % ispitanika, u potpunosti se slaže 27,5 %, niti se slaže niti ne slaže 24,6 % te se 11,6 % ne slaže.</s><s>Četvrta izjava glasi „Odvajam različite vrste otpada na svom odmoru u ovoj destinaciji.“, te se s njom slaže 36,6 % ispitanika, u potpunosti se ne slaže 2,8 % ispitanika.</s><s>Peta izjava glasi „Mogu vidjeti puno otpada po otoku (na plažama, na ulici).“, te se s njom ne slaže 45,2 % ispitanika, niti se slaže niti ne slaže %.</s><s>Sljedeća izjava glasi „Voda je pitka iz slavine.“, te se s njom slaže 40,8 % ispitanika, u ispitanika.</s><s>Zadnja izjava glasi „Stanovnici se brinu o prirodi i biološkoj raznolikosti.“, te se s njom slaže čak 57,2 % ispitanika, niti se slaže niti ne slaže 21,4 %, u potpunosti se Graf 8: Morska voda i plaže</s>
<s>Zadnji sklop pitanja usmjeren na ETIS i GSTC kriterije vezan je za čistoću mora i plaža.</s><s>Prva izjava glasi „Morska je voda vrlo zagađena.“, te se s njom u potpunosti ne slaže 50 potpunosti slaže 1,4 %.</s><s>Druga izjava glasi „Kupao/la sam se na plaži koja je nagrađena Plavom zastavom.“, te se s njom slaže 39,4 % ispitanika, niti se slaže niti ne slaže 35,2 %, u potpunosti se slaže 19,7 % te se 5,6 % ispitanika ne slaže.</s><s>Treća izjava glasi „Plaže su dostupne svima.“, te se s njom slaže 61,2 % ispitanika, u potpunosti se slaže 16,7 %, ispitanika.</s>
<s>Što se tiče broja noćenja na destinaciji, 29,2 % ispitanika je boravilo 5 – 7 noći na 10 noći.</s><s>Nije zabilježen ni jedan odgovor jednodnevnog noćenja.</s>
<s>Više od polovice ispitanika (52,8 %) boravilo je u privatnom smještaju, 31,9 % ispitanika u hotelu, 12,5 % u kampu te 2,8 % u ostalim smještajnim objektima.</s>
<s>Prosječna dnevna potrošnja turista na destinaciji (ne računajući smještaj) iznosi 30 – 50 Graf 12: Broj posjeta u zadnjih 5 godina Izvor: Google obrasci, anketa autora</s>
<s>Što se posjećenosti tiče, 40,3 % ispitanika je posjetilo destinaciju Mali Lošinj prvi puta, 44,4 % je posjetilo 2 – 5 puta, te 15,3 % ispitanika je destinaciju posjetilo više od 5 Graf 13: Ponovna posjeta destinaciji</s>
<s>Čak 87,5 % ispitanika izjavilo je da želi destinaciju posjetiti ponovno.</s><s>11,1 % ispitanika izjavilo je da će možda ponovno posjetiti destinaciju, dok je jedan ispitanik (1,4 %) izjavio kako neće ponovno posjetiti destinaciju.</s>
<s>98,6 % ispitanika izjavilo je da bi destinaciju Mali Lošinj preporučili prijateljima i poznanicima, te je samo jedan odgovor bio negativan.</s><s>Graf 15: Razlozi zbog kojih bi ispitanici preporučili destinaciju Izvor: Google obrasci, anketa autora</s>
<s>Nadalje, kada su ispitanici bili upitani zbog kojih bi razloga preporučili destinaciju, najčešći odgovori su bili: čista i uredna destinacija (81,7 %), lijepa priroda i dobro očuvane plaže (77,5 %), tiha i sigurna destinacija (71,8 %), prijateljsko lokalno stanovništvo uključeno u turizam (63,4 %), prijateljski i znajući zaposlenici (56,3 %), različite opcije za aktivnosti u prirodi (53,5 %), dubinski avanturistički programi (29,6 %), dugotrajna održiva vizija za razvoj destinacije (26,8 %), lokalni lanac opskrbe (21,1 %), meka mobilnost i regularan javni prijevoz (19,7 %), održivi certifikati smještajnih Ispitanik koji je odgovorio da ne bi preporučio destinaciju svojim prijateljima i poznanicima odgovorio je da bi na destinaciji bila prevelika gužva, mještani bi započeli nove stambene projekte i narušio bi se okoliš destinacije.</s>
<s>Prema dobi, najviše je ispitanika bilo od 16 do 25 godina (47,2 %), zatim od 36 do 55 Graf 18: Najviši završeni stupanj obrazovanja Izvor: Google obrasci, anketa autora</s>
<s>Prema stupnju obrazovanja, najviše ispitanika ima završenu višu stručnu spremu (37,5 Graf 19: Država iz koje dolaze ispitanici Izvor: Google obrasci, anketa autora</s>