Mogućnosti i ovlasti sudjelovanja Hrvatske gorske službe spašavanja u kriminalističkim procedurama traganja za nestalom osobom

<s>Sigurnost je jedna od temeljnih potreba i uvjet normalnog života i razvoja, kako pojedinca, tako i društvene zajednice u cjelini.</s><s>Suvremene države uočavaju sve više važnost organiziranog i efikasnog sustava traganja, zaštite i spašavanja, poglavito života i zdravlja ljudi i materijalnih dobara.</s><s>Velika novčana ulaganja u takve službe prati pravna regulativa s točno definiranim obvezama i nadležnostima svih subjekata koji sudjeluju u traganju i spašavanju nečijeg života.</s><s>Spasilačke službe u zapadnoeuropskim zemljama imaju danas cijenjen status u društvu, primjeren opasnoj i odgovornoj ulozi koju obavljaju.</s><s>Kada se govori o učenju o policijskom traganju, posebno onom u svezi sa nestalom osobom, ističe se kako se ono temelji na kazuistici, pa se stječe dojam kako se radi isključivo o iskustvenoj djelatnosti.</s><s>Naš je cilj dati učenju o policijskom traganju znanstveni sadržaj, izdignuti ga od pukog prepričavanja pojedinih uspješnih ili neuspješnih akcija i njihovih epiloga.</s><s>Kod toga koristimo opće prihvaćene znanstvene metode s ciljem da naš doprinos učenju o policijskom traganju bude primjenjiv i provjerljiv u policijskoj praksi.</s><s>Slijedom toga, ovaj rad aktualizira odnos/suradnju policije i Hrvatske gorske službe spašavanja tijekom provođenja kriminalističkih procedura traganja za nestalom osobom.</s><s>Učinjena raščlamba općih i posebnih aktivnosti Hrvatske GSS, kako na osposobljavanju njihovog članstva, tako i u izvođenju pojedinih vrsta akcija, omogućilo nam je dati odgovore na postavljena pitanja: dostatnost pravom uređenih ovlasti traganja za nestalom osobom u policijskom i kaznenom zakonodavstvu; otvorenost policijskog ustroja prema novim sadržajima u ustaljenim podsustavima rukovođenja; spremnost policije da razvija nove partnerske odnose s udrugama građana u rješavanju pitanja sigurnosti građana i imovine; konkretizacija procesnopravnog položaja člana Hrvatske GSS u kriminalističkim procedurama traganja za nestalom osobom (stručna osoba/pomagač, osoba koja ovlašteno pomaže); te kaznenopravna zaštita tijekom sudjelovanja u traganju za nestalom osobom; kao i druge osnove uključivanja Hrvatske GSS u procedure traganja, zaštite i spašavanja.</s><s>Smatramo kako suvremena i moderna hrvatska policija treba razvijati suradnju s drugim organizacijama i udrugama radi što bolje učinkovitosti i djelotvornosti glede ostvarivanja temeljnih policijskih poslova.</s><s>Razvijenost i značaj funkcije Hrvatske GSS u sustavu traganja, zaštite i spašavanja opravdani su argumenti da se djelatnost te udruge zakonski regulira.</s>
<s>Republika Hrvatska, kao jedinstveni spoj mora i planina, kraških fenomena, brojnih otoka i očuvanih prirodnih lokaliteta, ima veliki potencijal za razvoj sportskog turizma (skijanje, ribolov, planinarenje, nautika i sl.) i tzv. avanturističkog turizma (slobodno penjanje, rafting, planinski biciklizam, parajedrenje, alpinizam, speleologija i sl.).</s><s>Svake godine svjedoci smo stalnog razvoja i porasta odlazaka ljudi u planine što je dijelom uvjetovano potrebom svrhovitog korištenjem slobodnog vremena i odmora.</s><s>Ali iz tih planina, spilja, krša, kanjona, u zadnje vrijeme sve češće, do nas dopiru vijesti: "spašen ozlijeđeni američki alpinist na Biokovu", "za trojicom talijanskih planinara još se uvijek traga", "zbrinuti poljski dječaci nakon neuspješnog penjanja po litici", "od trojice planinara jedan je uspio preživjeti".</s><s>Vidimo kako sve više i više dolazi do izražaja potreba za sigurnošću, zaštitom života i zdravlja, i u onim situacijama kada se čovjek sam svjesno uputi u teško pristupačne prostore.</s><s>S druge strane, bilježi se stalan porast broja prijava nestanaka osoba, u čijem traganju je potrebno provesti zahtjevna pretraživanja velikih i po konfiguraciji kompleksnih terena.</s><s>Kriminalističke procedure traganja u takvim slučajevima mobiliziraju veliki broj ljudi i materijalna sredstva.</s><s>No, često puta nije u pitanju njihova dostatnost, već kvaliteta; nedostatak potrebnih vještina, umijeća, znanja kao i opreme posebne vrste i kakvoće.</s><s>Upravo iz tih osnovnih razloga smatramo kako 127</s>
<s>UVOD sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja će tijela državne uprave, poglavito policija, sve više biti orijentirana na suradnju sa udrugama građana po pitanju ostvarivanja kolektivne i individualne sigurnosti građana i njihove imovine.</s><s>Jedna od takvih udruga građana je i Hrvatska gorska služba spašavanja.</s><s>Zbog njene sve veće važnosti u ostvarivanju zadaća zaštite života, zdravlja i imovine u specifičnim uvjetima, u kojima se traže posebne vještine, znanja i umijeća uporabe zahtjevne opreme, smatrali smo potrebnim provesti raščlambu aktivnosti Hrvatske GSS, poglavito u svezi sa sadržajima kriminalističkih procedura traganja kod nestanka osoba.</s><s>Posebna pozornost posvećena je analizi postojećih pravnih propisa koji uređuju dužnosti i obveze glede potražnih aktivnosti za prijavljenim nestalim osobama, kao i onih koje pravno uređuju odnose između policije i Hrvatske GSS.</s><s>Njihovo nepoznavanje i (ne)razumijevanje njihovog sadržaja može dovesti do zabuna, neučinkovitosti i neuspješnosti u rješavanju kriminalističkih procedura traganja za nestalom osobom.</s><s>NASTANAK I RAZVOJ HRVATSKE GORSKE SLUŽBE SPAŠAVANJA2 Hrvatska gorska služba spašavanja nastala je 1950. u okviru Hrvatskog planinarskog saveza.</s><s>Neposredan povod za osnivanje gorske službe spašavanja u Hrvatskoj bile su dvije nesreće hrvatskih alpinista.</s><s>Prva se dogodila 1948. na penjačkom usponu zagrebačkih alpinista u stijeni na Čvrsnici u Hercegovini prilikom kojeg se padom u stijeni ozlijedio jedan od alpinista.</s><s>Druga nesreća dogodila se 1949. na alpinističkom tečaju "Planinarske družine Velebit" na Durmitoru (Crna Gora) prilikom kojeg je padom s vertikale smrtno stradao voditelj tečaja.</s><s>Nakon tih nesreća uvidjela se potreba za službom koja bi se na organizirani način bavila spašavanjem i koja bi svojim postojanjem i radom pružila sigurnost planinarima, alpinistima, speleolozima, skijašima i drugim osobama koje borave u prirodi posebno na teško dostupnim područjima.</s>
<s>Prva sjednica Inicijativne komisije održana je 4. siječnja 1950. u Zagrebu, na kojoj je odlučeno o početku djelovanja specijalizirane službe namijenjene spašavanju, usvojen je Pravilnik te je odlučeno o nazivu službe - "Gorska služba spašavanja Planinarskog saveza Hrvatske" (GSS PSH).</s><s>Taj se datum smatra danom osnutka i početkom organiziranog djelovanja Gorske službe spašavanja u Hrvatskoj.</s><s>Osnivačka skupština održana je 24. veljače 1950., na kojoj su utvrđeni glavni ciljevi i planovi GSS PSH: sprječavanje i smanjenje broja nesreća, obuka članstva kroz zimski i ljetni tečaj za primjenu tehničkih sredstava za spašavanje, održavanje stručnih predavanja u planinarskim organizacijama, očuvanje gorske flore i faune te suradnja s drugim službama i državama.</s><s>Novoosnovana služba u svojim počecima djelovanja ostvarila je suradnju i dobila svesrdnu pomoć od Gorske reševalne službe Sloveniji te se počelo s nabavkom nužne osobne opreme i opreme za spašavanje.</s>
<s>GSS PSH postupno postaje služba s odsjecima (tzv. "momčadi GSS-a") unutar više planinarskih društava diljem Hrvatske koja je pokrivala osim zagrebačkog područja i ostale dijelove Hrvatske poput samoborskog i žumberačkog gorja, Velebit, Dinaru, Gorski Kotar.</s><s>Daljnji korak u razvoju bilo je osnivanje Stanica unutar društava (umjesto ekipa i odsjeka), što je prva učinila 1952. ekipa GSS Planinarskog društva Zagreb osnivanjem Stanice GSS Planinarskog društva Zagreb.</s><s>U to vrijeme GSS PSH godišnje bilježi više desetaka uspješnih intervencija i spašavanja; organiziraju se redovita dežurstva na planinarskim točkama, domovima i skijalištima; osiguravaju se različiti športski skupovi; te postavljaju obavještajne točke na kojima je svaki planinar mogao pozvati službu u pomoć.</s><s>Postupno se stanice unutar planinarskih društava ujedinjuju u jedinstvene stanice s određenim područjem nadležnosti tako da je do kraja 50-tih služba organizirana po teritorijalnoj osnovi.</s><s>1957. održan je po prvi puta ispit za stjecanje naziva "Gorski spasitelj".</s><s>Nastavlja se obuka članova, nabavljaju se kompleti specijalizirane opreme, stiže financijska pomoć iz različitih izvora.</s><s>Iz tog vremena za GSS PSH posebno su, pored niza uspješnih akcija spašavanja i traganja, značajne neke koje su pobudile interes javnosti percipirajući je kao važan segment sigurnosti u planinama: Prilikom poplave Zagreba 1964. članovi GSS PSH interveniraju na najnepristupačnijim mjestima pružajući pomoć stradalom stanovništvu.</s><s>1969. članovi Stanice Zagreb GSS PSH iskazuju se u pružanju pomoći i spašavanju stanovništva Banja Luke koja je pogođena katastrofalnim potresom.</s><s>Hrvatska ekspedicija u Andama, Aconcague, 1975. spašava dvojicu japanskih alpinista oboljelih od visinskog plućnog edema.</s>
<s>Pripadnici Hrvatske GSS od početka Domovinskog rata aktivno sudjeluju u obrani domovine, te posebno treba istaknuti brojne uspješno izvedene akcije unutar i izvan ratom zahvaćenih prostora.</s><s>Tako su pod udarom topništva 1991. pružili pomoć i spašavanje protjeranom pučanstvu u zbjegu sa područja Lovinca i Svetog Roka (Lika) koji se kretao preko Velebita.</s><s>U Windischgarstenu, Austrija, na 48. godišnjem kongresu IKAR - CISA3 održanom od 22.-24. 10. 1992.</s><s>Gorska služba spašavanja Hrvatskog planinarskog saveza primljena je u ravnopravno članstvo te međunarodne asocijacije.</s><s>IKAR-CISA je međunarodna asocijacija sa članstvom 33 države u kojoj je koncentrirano cjelokupno spasilačko iskustvo zemalja članica.</s><s>U IKAR-CISA se analiziraju i usklađuju sve najsigurnije tehnike, taktike i procedure za sve oblike spašavanja.</s><s>Nastala je kao rezultat potrebe za objedinjavanjem i usavršavanjem znanja i iskustava u spašavanju i traganju, ujednačivanju tehnika, opreme te izbora najsigurnijih i najkvalitetnijih rješenja u spašavanju.</s><s>2001., od 3.-7. 10., održan je 53. kongres IKAR-CISA u Makarskoj, sa 250 sudionika iz 29 zemalja te s više vrlo dojmljivih pokaznih vježbi spašavanja.</s>
<s>Vijeće stanica 2001. donosi novi statut GSS-a, temeljem kojega je, nakon potvrde Ministarstva uprave i pravosuđa, Gorska služba spašavanja postala samostalna pravna osoba.</s><s>Ustrojena je kao zajednica udruga (Stanica GSS-a) pod registriranim službenim imenom "Gorska služba spašavanja Hrvatskog planinarskog Saveza".</s><s>Time se GSS HPS pravno odvojila od Hrvatskog planinarskog saveza, no zbog povijesnih veza odlučeno je da se učlani u HPS kao punopravni član.</s><s>Novim statutom 2003. služba dobiva naziv: "Hrvatska gorska služba spašavanja – Hrvatska GSS".</s><s>Hrvatska GSS nalazi se u razdoblju u kojemu je od tijela državne uprave i zakonodavca prepoznata kao važan subjekt zaštite i spašavanja ljudskih života i imovine.</s><s>Zakon o zaštiti i spašavanju4 po prvi put izričito u jednom zakonskom tekstu spominje Hrvatsku GSS (čl. 12), a u postupku je izrada prijedloga Zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja.</s><s>ORGANIZACIJA HRVATSKE GORKE SLUŽBE SPAŠAVANJA Hrvatska GSS je dragovoljna, samostalna, neprofitna, interesna i izvanstranačka planinarska udruga Stanica GSS u Hrvatskoj i jedini savez udruga te djelatnosti na nacionalnoj razini koja je svoju pravnu osobnost stekla upisom u Registar udruga Republike Hrvatske.</s><s>Humanom djelatnošću i stručnom osposobljenošću predstavlja službu javnog značaja za: spašavanje, preventivno djelovanje i pružanje pomoći nastradalima u planinama, speleološkim objektima, prirodnim i elementarnim nepogodama, nesrećama i drugim sličnim događajima.</s><s>Hrvatska GSS obvezno je udružena u Hrvatski planinarski savez (HPS) i Međunarodnu udrugu gorskog spašavanja IKAR-CISA.</s><s>Rad u Hrvatskoj GSS je dragovoljan društveni rad koji se obavlja u skladu s načelima: javnosti, kolegijalnosti, odgovornosti, informiranosti, reizbornosti i demokratskog odlučivanja.</s>
<s>Temelji ciljevi Hrvatske GSS su: spašavanje ljudi i materijalnih dobara u planinama, sa visokih objekata u naseljenim mjestima, kod vremenskih i elementarnih nepogoda; njegovanje i promicanje spasilačke i planinarske tehnike te tradicije.</s><s>Hrvatska GSS svoje ciljeve ostvaruje, između ostalog, kroz: spašavanje i pružanje prve pomoći unesrećenima, te sprječavanjem nesreća u planinama, stijenama, speleološkim objektima, skijalištima, moru i rijekama; spašavanje i pružanje prve pomoći u slučajevima kod kojih u spašavanju i pružanju prve pomoći na nepristupačnom terenu i nepristupačnim građevinama, ruševinama, elementarnim nesrećama i sl. treba primijeniti posebno stručno znanje i uporabiti tehničku opremu za spašavanje u planinama; osnivanjem obavještajnih točaka na prikladnim mjestima; dežurstvima, vježbama, seminarima, tečajevima, predavanjima i drugim načinima izobrazbe, sastancima članova i sjednicama tijela upravljanja; zaštitom planinarske prirode, planinarskih objekata i ostalih objekata kojima se zajednički služe ljudi u planinama; suradnjom sa udrugama, ustanovama, drugim pravnim osobama i državnim tijelima kao što su Ministarstvo unutarnjih poslova, Ministarstvo obrane, Državna uprava za zaštitu i spašavanje, u cilju prevencije i spašavanja ljudi.</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja a) Vijeće stanica, kao najviše tijelo upravljanja, održava se najmanje jednom godišnje.</s><s>Čine ga predstavnici svih Stanica Hrvatske GSS u Hrvatskoj, a predstavnici se biraju po ključu: na deset gorskih spasitelja jedan predstavnik.</s><s>Nadležnost Vijeća stanica ogleda se u ovlastima: donošenja, mijenjanja i dopunjavanja Statuta; usvajanja godišnji program rada, izvješća pročelnika i drugih tijela službe, godišnjih izvješća Stanica GSS; biranja i/ili opoziva drugih tijela Hrvatske GSS; odlučivanja o prestanku rada same Hrvatske GSS ili rada Stanica GSS; odlučivanja o udruživanju i razdruživanju Hrvatske GSS s drugim udrugama; te donošenja drugih važnih odluka za rad Hrvatske GSS. b) Izvršni odbor, izvršno je i operativno tijelo Hrvatske GSS koje rukovodi radom službe između zasjedanja Vijeća stanica, a za svoj rad odgovara Vijeću Stanica.</s><s>Sastaje se prema potrebi, ali najmanje 5 puta godišnje.</s><s>Skrbi o primjeni Statuta te drugih općih akata; utvrđuje i donosi pravilnike o radu Komisija, usmjerava i koordinira rad Komisija kao svojih stručnih tijela; upravlja imovinom, donosi prijedlog financijskog plana, zaključni račun i odlučuje o korištenju sredstava; priprema prijedlog i skrbi o izvođenju godišnjeg plana rada; organizira i koordinira djelovanje Stanica GSS; provodi odluke Vijeća Stanica; utvrđuje prijedloge za priznanja; registrira i analizira nesreće i nezgode u kojima je intervenirala Hrvatska GSS te objavljuje podatke o njima u planinarskom tisku; surađuje sa stranim GSS, speleološkim službama spašavanja te Međunarodnom organizacijom za gorsko spašavanje IKAR-CISA; raspisuje i organizira tečajeve te organizira ispite za gorske spasitelje i instruktore; organizira i provodi stručna savjetovanja te instruktorske seminare; saziva i organizira Zbor gorskih spasitelja; surađuje s ostalim udrugama i državnim institucijama te obavlja druge poslove u interesu Hrvatske GSS.</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić c) Zbor gorskih spasitelja, nije tijelo upravljanja ili odlučivanja već stručan i savjetodavan skup svih gorskih spasitelja na kojem se razmatraju stručna, obrazovna, odgojna i promidžbena pitanja.</s><s>Rad Zbora predstavlja način unaprjeđivanja stručnih, organizacijskih i tehničkih obilježja Hrvatske GSS, a time i njene učinkovitosti.</s><s>Tako su na Zboru održanom 11. i 12. 12. 2004. na Mosoru, između ostalog, raspravljane slijedeće zanimljive teme: raščlamba helikopterskih nesreća u svijetu u 2003./04.; izvješća i raščlambe zajedničkih akcija spašavanja na Velebitu i Paklenici; lociranje nestalih osoba pomoću mobitela; osiguranje FIS utrke ženskog skijaškog kupa na Sljemenu i dr. (Prizmić, 2005: 42) d) Unutar Hrvatske GSS djeluje više stručnih komisija.</s><s>To su Komisije za: helikoptersko spašavanje; speleološko spašavanje; medicinu spašavanja; opremu i veze; tehniku spašavanja i školovanje kadrova; potrage i lavine; sigurnost na uređenim skijalištima; informiranje i analitiku.</s>
<s>Slika 1.: Stanice GSS raspoređene na prostoru R. Hrvatske Financiranje i sredstva za rad Hrvatska GSS.</s><s>Služba ostvaruje sredstva za rad od: članarina Stanica Hrvatske GSS, donacija i dobrovoljnih priloga, sponzorstva, programa javnih potreba, proračuna tijela državne uprave, naplate usluga za dežurstva na skijalištima, dežurstva u nacionalnim parkovima i parkovima prirode, osiguranja sportskih priredbi te imovine u vlasništvu i pod upravljanjem Hrvatske GSS.</s>
<s>Slika 2.: Službeni znak Hrvatske gorske službe spašavanja Znak Hrvatske GSS, u obliku je kruga u kojem se na bijelom polju nalazi stiliziran znak crvenog križa s runolistom u sredini, okružen plavim prstenom unutar kojeg je natpis ispisan zlatnim slovima: Hrvatska gorska služba spašavanja.</s><s>131</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja DJELOVANJE I RAD HRVATSKE GORSKE SLUŽBE SPAŠAVANJA Područja zaštite, spašavanja, traganja i pružanja pomoći Hrvatske GSS obuhvaćaju sva nepristupačna mjesta koja zahtijevaju posebna znanja i opremu, a to su: planine, stijene, speleološki objekti, vodene površine, nepristupačne građevine ili dijelovi takvih objekata, ruševine, loši vremenski uvjeti i elementarne nepogode.</s><s>Pritom, Hrvatska GSS je prihvatila osnovne principe zaštite i spašavanja, koji uključuju predviđanje, planiranje, pripremanje, interveniranje, tj. spašavanje i rad na otklanjanju posljedica.</s>
<s>Predviđanje uključuje: analizu područja, karakteristike terena; analizu i predviđanje potencijalnih opasnosti; analizu dosadašnjih nesreća, akcidenata i opasnih situacija kao i predviđanje i procjenu opasnosti i izazova u budućnosti.</s>
<s>Pripremanje obuhvaća: rad na školovanju, obuci i opremanju ljudi; kompletiranju opreme; ostvarivanje odgovarajuće suradnje s drugim tijelima te postizanje što veće interventnosti i raspoloživosti tijekom cijele godine od 0-24 sata.</s><s>Osim tih velikih koraka, pripremanje obuhvaća: izradu planova i procedura za spašavanje i evakuaciju sa svih potencijalnih lokacija i u različitim vremenskim prilikama;</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić pripremu lokacija za pristup spasilačkih ekipa, evakuaciju ozlijeđenih, slijetanje helikoptera (na improvizirane heliodrome); uvježbavanje svih mogućih situacija spašavanja, brze evakuacije uporabom klasičnih tehnika ili uz pomoć helikoptera iz/sa svih terena i objekata; praćenje i evidentiranje mogućeg kadra za slučaj velikih elementarnih nesreća i katastrofa;5</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić razvoj kvalitete i obučenosti kadrova, konstantno školovanje i usavršavanje te uključivanje novih sposobnih, aktivnih i stručno osposobljenih ljudi; utjecaj na stvaranje pravnog okvira, materijalne osnove i drugih preduvjeta koji će osigurati kvalitetniju poziciju Hrvatske GSS (pravno definiranje spašavanja, suradnje s drugim tijelima te uređivanje odnosa Hrvatske GSS zakonom); osiguravanje i unaprjeđivanje suradnje s drugim institucijama koje mogu doprinijeti učinkovitosti službe (sportski savezi, turističke zajednice, ministarstva i dr. državne institucije, tijela lokalne i područne (regionalne) samouprave).</s><s>IZBOR I OBUKA ČLANOVA HRVATSKE GORSKE SLUŽBE SPAŠAVANJA Hrvatska GSS, u cilju uspješnog obavljanja svih zadanih ciljeve i spremnosti da u svakom trenutku može izvesti i najsloženije akcije spašavanja, novači najspremnije, najsposobnije i dokazane kandidate iz redova Hrvatskog planinarskog saveza te iz drugih organizacija kada postoji potreba.</s><s>Članovi Hrvatske GSS su vrsni penjači, alpinisti, speleolozi, visokogorski skijaši, ronioci koji su još dodatno školovani i specijalizirani za gorske spasitelje.</s><s>Prema Pravilniku o članstvu u Stanicama Hrvatske GSS članom Stanice može postati član Hrvatskog planinarskog saveza upisom u Registar članova koji vodi tajnik Stanice.</s><s>Članovi Stanice dijele se na:</s>
<s>Pridruženi članovi (suradnici) su iskusni i sposobni planinari, speleolozi, alpinisti, ali i drugi potrebni kadar poput: pilota, vodiča potražnih pasa, ronioca, liječnika, koji su izrazili spremnost na suradnju te čiju je suradnju Stanica prihvatila.</s><s>Djelokrug njihove aktivnosti ograničava se na djelatnosti dostupne njihovom znanju i sposobnostima.</s><s>132</s>
<s>Uvjeti pod kojima pridruženi članovi mogu sudjelovati u radu Stanice su sljedeći: postojanje potrebe za pripravnicima u Stanici; navršenih 18 godina i ne stariji od 30; nije pod kaznom u planinarskoj udruzi; prijedlog za prijam u Stanicu od najmanje dva gorska spasitelja i potvrda ostalih natpolovičnom većinom glasova; dragovoljno izražena želja za pristupanjem u Hrvatsku GSS, a na poziv Stanice, kojoj o istom podnosi osobno potpisanu izjavu i kraću biografiju; isticanje u planinarskim i drugim pozitivnim osobinama, koja sa predviđaju za članove Stanice; potvrdnica liječničke komisije o tjelesnom zdravlju.</s><s>Pridruženi članovi koji se izuzetno ističu u ispunjavanju obveza i stručnim usavršavanjem dostignu zadovoljavajuću razinu znanja, te su po ocjeni Stanice perspektivni za daljnja ulaganja u njihovo osposobljavanje, mogu biti upućeni na tečaj za pripravnike Hrvatske GSS.</s><s>Nakon pribavljanja uspješne ocjene na jednom od tri temeljna tečaja, primaju se u sastav Stanice u svojstvu pripravnika Hrvatske GSS.</s>
<s>Pridruženi član može postati pripravnikom ukoliko ispunjava postavljene uvjeta: navršenih 18 godina života; nije kažnjavan u planinarskoj organizaciji; najmanje tri godine aktivan planinar, alpinist ili speleolog; vladanje općim znanjem i vještinama za kretanje u planini po svim vremenskim prilikama i na svakom terenu; vladanje osnovnom skijaškom tehnikom; sa uspjehom završen jedan od tečajeva Hrvatske GSS; potvrdnica liječničke komisije o tjelesnom zdravlju; prijedlog za prijam u Stanicu od najmanje dva gorska spasitelja i potvrda ostalih natpolovičnom većinom glasova 1. Osnovna obuka.</s><s>Osnovna obuka traje oko dvije godine i obuhvaća tri obavezna tečaja: 1.1. tečaj ljetne tehnike spašavanja</s>
<s>Gradivo i vještine usvajaju se na terenu, gdje se objašnjeno gradivo odmah praktično demonstrira i uvježbava, po svim vremenskim prilikama, neovisno o dobu dana ili noći u obliku zamišljenih simuliranih akcija spašavanja.</s><s>Od pojedinca se očekuje smisao, kako za organizirani, timski rad, tako i za samostalni i samoinicijativni rad.</s><s>Pred polaznike tečaja se postavljaju organizacijski, stručno i fizički zahtjevne zadaće te se ujedno provjeravaju i psihofizičke mogućnosti polaznika tečaja.</s><s>U simuliranim akcijama uvježbavaju se svi mogući scenariji, potrage za nestalim osobama, traganje u lavinama, pružanje prve pomoći, nesreće u stijenama, u speleološkim objektima.</s><s>U svakoj takovoj akciji polaznici tečaja su u ulozi voditelja akcije, saniteta ili transporta tako da se uvježbava snalaženje u ulozi osobe koja ima odgovornost nad cjelokupnom ili dijelu akcije spašavanja.</s><s>Nastavni kadar na tečajevima čine instruktori GSS, gorski spasitelji, liječnici te stručni djelatnici za pojedina područja (piloti, meteorolozi i sl.).</s><s>"Ljetni" i "zimski" tečaj traju po tjedan dana, provode se na Mosoru, Paklenici ili na Platku, dok se speleotečaj provodu u tri vikenda na području Like, Velebita i Gorskog Kotara.</s><s>Teorijski i praktično razrađuju se teme: organizacija i vođenje akcija, nesreće u planini, oprema za spašavanje, tehnika spašavanja, signalizacija i uporaba radio veza, uporabe helikoptera u akcijama spašavanja, aktivno se uvježbava pružanje prve pomoći.</s><s>Ovisno o tečaju, razrađuju se specifičnosti spašavanja i pružanja prve pomoći u pojedinim uvjetima.</s><s>Tako se zimski tečaj usmjerava na ozljede uzrokovane zimom, spašavanje po dubokom snijegu, traženje ljudi u lavinama.</s><s>Ljetni tečaj se usmjerava na spašavanje iz stijene, pružanje prve pomoći penjačima te druge specijalističke vještine.</s><s>Tečaj speleospašavanja specifičan je po uvjetima u kojima se odvija, a to su horizontalni i vertikalni speleološki objekti nerijetko dubine ili dužine od više stotina metara u kojima može biti prisutna i voda.</s><s>Polaznici tečaja ocjenjuju se ocjenama: "zadovoljio" ili "nije zadovoljio".</s><s>Gorskim spasiteljem postaje pripravnik ako ispunjava sljedeće uvjete: proveden pripravnički staž, koji u pravilu nije kraći od dvije godine; aktivno učešće u radu Stanice tijekom pripravničkog staža; uspješno završen zimski, ljetni i speleološki tečaj GSS; prijedlog Stanice za polaganje ispita; položen ispit za gorskog spasitelja</s>
<s>Ispite za gorske spasitelje organizira Izvršni odbor Hrvatske GSS svake godine u proljeće i jesen.</s><s>Ispituje se cjelokupno gradivo obuhvaćeno programom obuke za gorske spasitelje, što podrazumijeva znanje iz orijentacije, meteorologije, kretanja po planini u svim vremenskim uvjetima, ljeti i zimi, ljetne i zimske alpinističke tehnike, speleološke tehnike, skijaške tehnike po svakom terenu, veliko znanje iz pružanja prve pomoći.</s><s>Kandidati teorijski i praktični dio ispita polažu individualno.</s><s>Ispitno 133</s>
<s>1.3. tečaj speleološkog spašavanja sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja povjerenstvo imenuje Komisija za tehniku spašavanja i školovanje kadrova Hrvatske GSS.</s><s>Pripravnika se ocjenjuje ocjenom: "zadovoljio" ili "nije zadovoljio".</s><s>Kandidat koji nije zadovoljio na ispitu ima pravo na još jedno polaganje cjelokupnog ili dijela ispita, nakon čega gubi pravo na ponovno polaganje.</s><s>Pripravnik koji je zadovoljio na ispitu stječe licencu gorskog spasitelja za samostalno djelovanje, koja se svake godine produžuje.</s><s>Također, dobiva odgovarajuću iskaznicu i značku Hrvatske GSS sa rednim brojem koju je dužan nositi u planini na vidljivom mjestu.</s><s>2. Specijalistička obuka.</s><s>Osim osnovne, unutar Hrvatske GSS postoji i specijalističko osposobljavanje, u koje su uključeni:</s>
<s>2.1.</s><s>Tečaj helikopterskog spašavanja.</s><s>Na tečaju helikopterskog spašavanja pripravnici (nužno gorski spasitelji) se osposobljavaju za sudjelovanje i vođenje najsloženijih akcija spašavanja u kojima sudjeluje helikopter te za stjecanje zvanja letač spasitelj.</s><s>Temeljni uvjeti za pristupanje obuci za letača spasitelja su položen ispit za gorskog spasitelja te trogodišnji aktivni staž u tom zvanju i potpuno vladanje klasičnom tehnikom spašavanja, obavljen liječnički pregled i izjava da osoba želi postati letač spasitelj.</s>
<s>Tečaj helikopterskog spašavanja je specijalistička nadogradnja, jer kroz osnovno školovanje (zimski i ljetni tečaj) pripadnici su već osposobljeni za jednostavne akcije spašavanja u kojima sudjeluje helikopter.</s><s>Specijalističko školovanje provodi Hrvatska GSS u suradnji s MUP RH, MO RH i helikopterskom kompanijom HIKO.</s><s>Provodi se u vidu specijaliziranih tečajeva i vježbi na kojima se spasitelji osposobljavaju za rad na svim dostupnim modelima helikoptera koji se koriste u spasilačkim akcijama6 te za posebne tehnike spašavanje (short line, long line, uporaba vitla).</s><s>Osposobljavanje se provodi postupno, prvo teoretski dio, zatim u helikopteru na tlu, u letećem helikopteru, te na kraju u realnim planinskim uvjetima.</s>
<s>Zbog posebnosti rada i spašavanja uz pomoć helikoptera, svakom letaču spasitelju se svake godine produžuje licenca za bavljenje tom vrstom spašavanja.</s><s>Vodi se godišnja evidencija pripadnika Hrvatske GSS za koje se smatra da su za to spremni jer su ispunili sljedeće uvjete: sudjelovanje na tečajevima (najmanje jednom u godini) i vježbama helikopterskog spašavanja; aktivnost u klasičnim i helikopterskim akcijama spašavanja i vježbama u okviru matične Stanice.</s><s>Svake tri godine letač spasitelj obnavlja ispit za letača spasitelja i liječnički pregled.</s><s>2.2.</s><s>Tečaj za potrage uključuje:</s>
<s>2.2.2. seminar za vođenje potražnih akcija (Search Manager) Kroz specijalističko školovanje za potrage i lavine kandidati se obučavaju za tehnike korištenja i rada sa psima za potrage, organiziranje i provođenje složenih potražnih akcija, korištenje GPS sustava i računalnih kartografskih programa te za optimalnu uporabu dostupnih resursa za potragu.</s><s>Hrvatska GSS prepoznala je važnost i značaj pasa tragača te su oni postali nezamjenjiv resurs u potragama za nestalim osobama.7 Vodiči pasa tragača sa svojim psima prolaze kontinuiranu obuku te savladavaju vještine obuke i dresure pasa, od one opće do posebne obuke na planinskom terenu po svim vremenskim uvjetima, privikavaju svoje pse tragače na različite uvjete rada na otvorenom prostoru, teško prohodnom terenu, po ljeti i zimi, na prijevoz helikopterom, spuštanje psa užetom, traganje za ljudima pod snježnom lavinom ili ruševinama te na druge specifične uvjete kojima su izloženi psi tragači.</s><s>Vodiči pasa tragača sa svojim psima prolaze godišnje licenciranje gdje demonstriraju naučeno znanje rada sa psom.</s><s>Školovanje je predviđeno u vidu više tečaja: ljetni tečaj – obrađuju se teme motivacije i rada sa psom u ovisnosti o položaju unesrećenog, izrada plana potrage, orijentacija i rad sa kartom, kompasom, GPS sustavom, veterina psa; zimski tečaj – obrađuju se teme motivacije i rada s psom u ovisnosti o položaju unesrećenog, sondiranje lavina, rad s elektronskim uređajima za traženje u lavinama, veterina psa; potrage s psima tragačima za nestalim osobama – u šumama i drugim 134</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić specifičnim terenima i okolnostima; tečaj za štence.</s><s>Godišnje se izvode najmanje dvije vježbe kako bi se ponovila i unaprijedila stečena znanja.</s><s>Na seminaru za vođenje potražnih akcija (Search Manager) razrađuju se teme vezane za potražne akcije i metodologija traganja.</s><s>To obuhvaća prikupljanje informacija o nestaloj osobi, izradu profila nestale osobe, određivanje područja pretrage, manjih zona unutar logičnog područja, prioriteta za pretraživanje, orijentaciju, rad sa kartama, računalnim kartografskim programom i GPS sustavom, organiziranje ljudstva, uporabu potražnih pasa i vodiča potražnih pasa, planiranje tijeka potrage ovisno o pretraženim područjima, rezultatima i novim saznanjima te analiza dosadašnjih potražnih akcija, analiza statistike potraga i druge teme vezane uz problematiku potraga.</s><s>2.3.</s><s>Tečajevi medicine spašavanja.</s><s>Cilj tečajeva medicine spašavanja je da se svi pripadnici Hrvatske GSS obuče i dobiju naprednija znanja i vještine iz pružanja prve pomoći koja omogućavaju samostalan rad i pružanje kvalitetne asistencije liječniku.</s><s>Tečajevi medicine spašavanja dijele se: osnovno osposobljavanje – posebni tečaj za sve pripravnike i spasitelja po Stanicama Hrvatske GSS; dopunsko osposobljavanje – za pripadnike kojima je istekla licenca nakon 3 godine, na kojima se provjerava znanje i usvajaju nova znanja i doktrine iz prve pomoći; specijalističko osposobljavanje za spasitelja asistenta liječniku, na kojima se usvajaju i savladavaju vještine iz područja poznavanja osnovnih lijekova, medicinskih tehnika i opreme hitne medicine, monitoringa bolesnika, respiratorne terapije, uporabe kisika; osposobljavanje instruktora prve pomoći; osposobljavanje i usavršavanje liječnika pripadnika Hrvatske GSS iz područja zbrinjavanja ozlijeđene osobe.</s><s>Na osnovnim i dopunskim tečajevima se obrađuju teme pristupa unesrećenome, vlastita zaštita, prvi brzi pregled unesrećenog, zbrinjavanje po život opasnih stanja, drugi detaljni pregled i zbrinjavanje otkrivenih povreda s posebnim osvrtom na ozljede glave, vrata i kralježnice, priprema i osiguranje hitnog, sigurnog i najkvalitetnijeg transporta ozlijeđenog, praćenje ozlijeđenog tijekom transporta, dovoženje ozlijeđenog do vozila ili ustanove medicinske pomoći, osiguranje pravovaljane i potpune medicinske dokumentacije.</s>
<s>Unutar tečajeva medicine spašavanja postoji posebno osposobljavanje liječnika pripadnika Hrvatske GSS.</s><s>Obuka se provodi na BTLS tečaju (BTLS - Basic Trauma Life Support) i ALS tečaju (ALS - Advance Life Support) koji su prilagođeni specifičnim uvjetima rada Hrvatske GSS u trajanju tri dana te praktična obuka na odjelima anestezije i intenzivnog liječenja.</s><s>Tečajeve organizira i provodi Medicinska komisija Hrvatske GSS i Udruženje za reanimaciju Hrvatskog liječničkog zbora.</s><s>Liječnici se osposobljavaju i usavršavaju znanja iz područja prehospitalnog zbrinjavanja ozlijeđenog, oživljavanja akutno oboljelog, održavanja i uspostavljanja venskog puta, respiratorne terapije, monitoringa ozlijeđenog, helikopterskog transporta (HEMS – Helicopter Emergency Medical System).</s><s>Zbog sve većeg zanimanja kako domaćih tako i stranih ronilaca za dubinsko tehničko ronjenje u moru, osobito na olupinama i ronjenje u potopljenim speleološkim objektima i izvorima, Hrvatska GSS pokrenula je osposobljavanje više timova za najsloženija tehnička ronjenja s NITROX i TRIMIX mješavinama te speleoronjenja.</s><s>Tako je Hrvatska GSS dobila školovan kadar za najsloženija ronjenja na dubinama preko 70 metara i u speleološkim objektima prema međunarodno važećim standardima i licencama.</s>
<s>3. Školovanje instruktora Hrvatske gorske službe spašavanja Školovanje instruktorskog kadra provodi se u obliku instruktorskih seminara i ispita cjelokupne tehnike spašavanja.</s><s>Instruktorom može postati gorski spasitelj ako ispunjava sljedeće uvjete: prijedlog Stanice za polaganje ispita; neprekidno praćenje napretka alpinizma, speleologije i tehnike spašavanja; da je kvalificirani aktivni alpinist ili speleolog i aktivni terenski skijaš; da je nositelj naziva HPS: alpinist, speleolog ili planinarski skijaš; položen ispit za instruktora pred ispitnom komisijom.</s><s>Ispit za instruktora službe sastoji se od teorijskog dijela koje obuhvaća cjelokupno gradivo spašavanja te praktičnog dijela gdje se prezentiraju vještine i tehnike spašavanja.</s><s>Kandidat mora iskazati suvereno vladanje tehnikom spašavanja u svim situacijama i sposobnost prezentiranja i prenošenja svojeg znanja drugima.</s><s>Po uspješnom polaganju ispita kandidat dobiva zvanje instruktor GSS.</s><s>Licenca instruktora produžuje se svake godine uz uvjet aktivnog obavljanja instruktorskih zadaća na tečajevima i pohađanje instruktorskih seminara.</s><s>Instruktori GSS, dodatnim školovanjem i obukom te ako zadovoljavaju uvijete mogu položiti ispit za zvanje instruktor helikopterskog spašavanja.</s><s>Školovanje instruktora helikopterskog spašavanja provodi se kroz sudjelovanje na svim razinama letačke obuke, vježbama i organiziranjem vježbi kao 135</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja dopunskog osposobljavanja te u obliku polaganja instruktorskog ispita iz cjelokupne tehnike spašavanja.</s>
<s>Održavanje znanja i sposobnosti.</s><s>Radi održavanja stečenih sposobnosti ali i stjecanja novih znanja iz tehnike spašavanja na razini Hrvatske GSS održavaju se svake godine najmanje dvije višednevne (najčešće 2 ili 3 dana) vježbe spašavanja (tzv. državne vježbe) na kojima se uvježbavaju tehnike spašavanja i usvajaju nova znanja.</s><s>Naglasak se stavlja na tehnike stijenskog i speleospašavanja i to na lokacijama na kojima se realno može očekivati nesreća (primjerice penjalište u Velikoj Paklenici).</s><s>Osim državnih vježbi, svaka Stanica GSS organizira najmanje dvije vježbe na kojima se svi članovi Stanice uvježbavaju u primjeni različitih tehnika spašavanja i zajedničkom radu u akciji.</s><s>Osim tih temeljnih vježbi, Komisije organiziraju i posebne vježbe za pojedine specijalnosti, primjerice: vježbe potrage sa psima u različitim uvjetima, vježbe helikopterskog spašavanja, vježbe speleo-ronilačkog spašavanja.</s>
<s>Redovni i pričuvni sastav Stanica GSS.</s><s>Članstvo u Stanicama dijeli se na redovni i pričuvni sastav.</s><s>Redovni sastav mora biti organizacijski, stručno i psihofizički spreman za ispunjavanje svih zadaća te se u svakom trenutku odazvati na poziv za akciju spašavanja.</s><s>Dužni su redovito sudjelovati na vježbama kako matične Stanice tako i državnim vježbama Hrvatske GSS, unapređivati svoje znanje te sudjelovati na akcijama spašavanja.</s><s>Kada nastanu okolnosti koje redovnim članovima objektivno onemogućavaju djelovanje u Stanici i ispunjenje obveza, članovi zadržavaju stečene nazive Hrvatske GSS, ali prelaze na popis pričuvnog sastava.</s><s>UČESTALOST AKTIVNOSTI HRVATSKE GORSKE SLUŽBE SPAŠAVANJA Nastavno, želimo dati samo elementarnu raščlambu, glede ograničenosti prostora, učestalosti aktivnosti Hrvatske GSS.</s><s>Podaci su analizirani pretežito u smislu raščlambe onih koji se odnose na tzv. neskijaške akcije (NSA), a unutar njih, na one koji se odnose na potražne akcije (PA).</s><s>Prezentirani podaci odnose se na razdoblje od 2002.-2004., dok smo za 2005. koristili samo one podatke koji su nam bili dostupni jer do okončanja pisanja ovoga rada Statističko izvješće aktivnosti Hrvatske GSS za 2005. nije bilo objavljeno.</s>
<s>Već prvim uvidom u prezentirane podatke (grafikon 1. i tablica 1.) vidimo kako se broj aktivnosti Hrvatske GSS od 2000. značajno povećavalo svake naredne godine.</s><s>Takav trend porasta članove Hrvatske GSS ne iznenađuje jer je on prisutan gotovo kod svih gorskih službi spašavanja u svijetu.</s><s>U Hrvatskoj, taj porast je čak i u zakašnjenju, u odnosu na zapadnoeuropske zemlje, što se može pretpostaviti i objasniti zbog situacije Domovinskog rata, a potom postupnog eliminiranja ili ublažavanja negativnih čimbenika koji utječu na razvoj planinarskog turizma i standarda ljudi glede korištenja slobodnog vremena kojeg sve češće provode na izletima i u planinama.</s><s>Imajući u vidu svjetska iskustva može se i u budućnosti očekivati značajan porast broja nesreća i potreba za stručnim znanjem, umijećem i specifičnom opremom koju Hrvatska GSS posjeduje. (Dujmić, 2004: 3) 136</s>
<s>Grafikon 1.: UKUPNO - Ukupan broj akcija članova Hrvatske GSS u vremenskom razdoblju od Po podacima iz tablice 1., Hrvatska GSS imala je od 2002.-2005. ukupno 1.217 akcija u kojima je na različite načine zbrinuto 1.407 ljudi.</s><s>U prosjeku, statistički analizirano, svakog dana u proteklih četiri godine zbrinuta je bila jedna osoba.</s><s>S obzirom na temeljnu aktivnost i ciljeve zbog kojih je osnovana Hrvatska GSS, njeni su članovi sudjelovali u 660 akcija na skijalištima (SA) (dakle, 54,23% od ukupno akcija), gdje su zbrinuli 661 osobu (ili 46,98% od ukupno zbrinutih osoba); a u 557 ostalih neskijaških akcija (ili 45,77%) zbrinuli su 746 osoba (ili 53,02% od ukupno zbrinutih).</s><s>Već samo ovi podaci, u apsolutnom iznosu, govore sami za sebe o značaju rada Hrvatske GSS glede funkcije zaštite i spašavanja te sprječavanja ugroze ili negativnih čimbenika koji utječu na individualnu, ali i na skupnu/grupnu i kolektivnu sigurnost.</s>
<s>Akcije koje nisu bile u svezi sa skijalištima,8 tzv. neskijaške akcije, dijele se na: spašavanje, potrage, intervencije i spašavanje životinja.</s><s>Akcija spašavanja odnosi se na onu situaciju gdje se već od samog početka zna za potrebu provođenja radnji spašavanja,9 dok se za mjesto same nesreće unaprijed može znati, ali ono i ne mora biti poznato, pa ova akcija u sebi može uključivati i elemente potrage.</s><s>Potražna akcija odnosi se na situaciju kada položaj i stanje nestale osobe nije poznato i prvenstveni cilj same akcije je lociranje položaja nestale osobe u prirodi (prostoru).10 U interventnim akcijama, koje su po svojim povodima zbog kojih se poduzimaju raznovrsne, osnovni je cilj uklanjanje izravne ili neizravne opasnosti po ljude i materijalna dobra,11 uključujući pružanje raznovrsnih pomoći na visokim objektima i na teško pristupačnim objektima (bunari, gradilišta, cijevi i sl.).12 Spašavanje životinja također su akcije koje izvode članovi Hrvatske GSS, bez obzira radi li se o domaćim životinjama (lovački psi,13 kućni ljubimci) ili o divljači.</s><s>Podaci iz tablice 2. govore o učestalosti pojedinih vrsta akcija u odnosu na ukupan broj akcija za razdoblje od 2002.-2005.</s><s>U tom razdoblju izvedeno je 148 potražnih akcija, što u relativnom iznosu znači da potrage čine 12,16% od ukupnih akcija poduzetih u promatranom vremenu.</s><s>Introspekcijom podataka iz tablice 3. možemo zaključiti kako u frekvenciji neskijaških akcija, glede mjeseca u godini, postoji relativna ujednačena raspodijeljenost akcija, sa neznatnim odstupanjima glede njihovog porasta sredinom ljeta i njihovog pada krajem jeseni i početkom zime.</s><s>Isto takav zaključak možemo dati i za podatke iz tablice 4., kada promatramo frekvenciju neskijaških akcija po danima u tjednu.</s><s>Velika odstupanja nastaju kada iz tih podataka izdvojimo podatke u svezi potraga.</s><s>Tada vidimo da u dane vikenda (petak poslijepodne do nedjelje) je znatno povećana frekvencija potražnih akcija što dovodimo, između ostalog, u korelaciju sa povećanim odlaskom ljudi u planine.</s><s>Povećanu frekvenciju potraga ponedjeljkom objašnjavamo činjenicom vremena saznanja za nestanak osobe, a s time u svezi je i vrijeme prijavljivanja nestanka osobe.</s><s>Podatke iz tablice 3. i 4. treba promatrati i razumijevati na način da oni prikazuju vrijeme/ mjesec i dane u kojima je započeto izvođenje pojedine vrste akcija.</s><s>Svakako da najviše ljudskog potencijala i 137</s>
<s>Akcija HGSS sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja materijalnih resursa zahtijevaju potražne akcije.</s><s>Među dugotrajnim potragama je i ona organizirana za nestalim planinarom 2004. na Mosoru, koji je, kako se kasnije ispostavilo, počinio samoubojstvo.</s><s>Potraga je trajala 44 dana, a gotovo svakog dana netko od članova Hrvatske GSS bio je na terenu, pored policijskih službenika, vojnika, vatrogasaca, planinara, rodbine te helikoptera i potražnih pasa koji su bili angažirani u pretraživanju prostora.</s><s>Statistički gledano, u 2004., u prosjeku po skijaškoj akciji sudjelovalo je 3,4 spasitelja; u akcijama spašavanja 5 spasitelja; a u potražnim akcijama bilo je angažirano preko 10 spasitelja Hrvatske GSS po jednoj akciji traganja. (Dujmić, 2004: 3) Tablica 1.: UKUPNO - Ukupan broj akcija poduzetih od članova Hrvatske GSS, učestalost provođenja akcija na skijalištima i ostalih neskijaških akcija, te broj zbrinutih osoba u provedenim akcijama u vremenskom razdoblju od 2002.-2005.</s>
<s>Tablica 2.: UKUPNO - Učestalost poduzetih akcija članova Hrvatske GSS podijeljenih po kategorijama u vremenskom razdoblju od 2002.-2005.</s>
<s>Tablica 3.: NESKIJAŠKE AKCIJE/POTRAŽNE AKCIJE - Usporedni prikaz učestalosti poduzetih neskijaških i potražnih akcija po mjesecima u godini u vremenskom razdoblju od 2002.2002</s>
<s>Tablica 4.: NESKIJAŠKE AKCIJE/POTRAŽNE AKCIJE - Usporedni prikaz učestalosti poduzetih neskijaških i potražnih akcija po danima u tjednu u vremenskom razdoblju od 2002.-2004. 2002</s>
<s>139 sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja Tablica 5.: NESKIJAŠKE AKCIJE/POTRAŽNE AKCIJE - Zbrinute osobe u neskijališnim i potražnim akcijama promatranih po dobi u vremenskom razdoblju od 2002.-2004. 2002</s>
<s>Tablica 6.: NESKIJAŠKE AKCIJE/POTRAŽNE AKCIJE - Zbrinute osobe u neskijališnim i potražnim akcijama promatranih po spolu u vremenskom razdoblju od 2002.-2004. 2002</s>
<s>Sadržaj tablice 5. pokazuje podatke o dobnoj strukturi zbrinutih osoba u neskijaškim akcijama i posebno u potražnim akcijama u promatranom razdoblju od 2002.-2004.</s><s>Analizom slučajeva potražnih akcija dolazimo do zaključka kako su djeca i veći dio maloljetnika, koji su bili obuhvaćeni potragama, evidentirani nestalima zajedno sa svojim roditeljima koji su ih poveli sa sobom u planine.</s><s>U dobnoj strukturi od 21.-50. godine starosti važan broj potraga odnosi se na mlađe osobe u raznim sportskim i/ili gospodarskim aktivnostima, te na penjače koji su zbog različitih okolnosti, u kojima su bili zatečeni u planinama (npr. dolazak mraka, nevremena, tempa hodanja glede postavljenog cilja i sl.) skraćivali put u planini.20 U dobnoj strukturi od 60. i stariji (27 osoba) važan broj slučajeva odnosi se na nestanak starijih osoba koje su: doživjele neku od nesreća prilikom penjanja ili planinarenja (prijelomi, odsklizavanja, zatrpavanja, i sl.); ili su zalutale (npr. tijekom branja gljiva, puževa); ili su odlutale (npr. zbog bolesti dezorijentirane osobe, staračka demencija); ili su bile zatečene posljedicom svog zdravstvenog stanja (npr. infarkt); ili su napustile prebivalište u namjeri počinjenja samoubojstva.21</s>
<s>Tablica 6. prikazuje podatke o distribuciji zbrinutih osoba po spolu, i ako na te podatke primijenimo statistički postupak normaliziranja podataka, vidimo kako je od ukupnog broja zbrinutih osoba u potragama njih 61,68% bilo muškog spola, a preostalih 38,32% ženskog spola.</s><s>U tablici 7. analiziramo državljanstvo, odnosno zemlju prebivališta zbrinute osobe u neskijaškim akcijama.</s><s>Izvor statističkih podataka nije nam omogućio detaljnu analizu za potražne akcije, ali analizom slučajeva uočeno je kako rastom broja turista, posebno onog u svezi tzv. avanturističkog turizma, sve više raste udio stranih državljana u neskijaškim akcijama Hrvatske GSS.</s><s>Tako je udio 140</s>
<s>Mjesto prebivališta zbrinutih stranih državljana u 2003. bio 24,85% od ukupnog broja zbrinutih osoba u neskijaškim akcijama, a 2004. taj broj se povećao na gotovo jednu trećinu od ukupnog broja zbrinutih osoba.</s><s>Tablica 7.: NESKIJAŠKE AKCIJE – Zbrinute osobe u neskijališnim akcijama po mjestu prebivališta u vremenskom razdoblju od 2002.-2004.</s>
<s>141 sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja Tablica 8.: NESKIJAŠKE AKCIJE – Vrsta ozljede zbrinute osobe u neskijališnim akcijama u vremenskom razdoblju od 2002.-2004.</s>
<s>Tablica 9.: NESKIJAŠKE AKCIJE – Članstvo u planinarskim organizacijama zbrinute osobe u neskijaškim akcijama u vremenskom razdoblju od 2002.-2004.</s>
<s>Tablica 10.: NESKIJAŠKE AKCIJE – Učestalost angažiranja helikoptera u neskijaškim akcijama u vremenskom razdoblju od 2002.-2004.</s>
<s>Podaci iz tablice 8., glede vrsta ozljeda zbrinutih osoba u neskijaškim akcijama, govori kako su članovi Hrvatske GSS morali 24,55% osoba i liječnički zbrinuti zbog različitih, lakših ili težih, ozljeda; te 8,67% osoba zbog bolesti; što ukupno čini 33,22% zbrinutih osoba kojima je trebala bilo koja medicinska pomoć,22 od ukupnog broja zbrinutih osoba.</s><s>Svakako da broj od 37 osoba (ili 6,83%) koje su pronađene mrtve, zaslužuje posebnu pozornost i raščlambu, koju zbog prostora nećemo ovdje učiniti, ali je ostavljamo drugom prilikom.23 Podaci tablice 9. govore nam kako je među zbrinutim osobama u neskijaškim akcijama bilo preko 80% onih koji nisu bili članovi bilo koje planinarske udruge.</s><s>Taj podatak uvjetuje traženje dijela uzroka vođenja i potražnih akcija i akcija spašavanja glede opće i posebne educiranosti zbrinutih osoba u svezi sa ponašanjem u planinama.</s><s>Svakako da član planinarske udruge, kroz aktivnosti te udruge (edukativna predavanja, sastanci planinara, seminari, druženja, odlasci na planinarske izlete i pohode i sl.) stječu opće planinarsko znanje; vještine kretanja u planini; psihičku i fizičku 142</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić pripremljenost; iskustvo npr. u određivanju brzine i načina hoda, primjerenom izboru cilja i puta planinarenja; znanja o minimalnim standardima adekvatne kakvoće obuće, odjeće i opreme koja se mora ponijeti sa sobom kada se odlazi u planine.</s><s>Nepripremljenost, nepoštivanje planinarskih obavijesti, upozorenja opasnosti, najave vremenskih (ne)prilika - svakako su rizici koji povećavaju nesigurnost planinara i penjača.</s><s>Kolika je ta potreba za sigurnošću u planinama nažalost najbolje znaju oni koji su sami osjetili potrebu za njom.24 Stoga se s pravom pitaju slovenski gorski reševalci, imaju li pravo tražiti izlaganje njihovog zdravlja i života tijekom spašavanja oni koji su se zbog vlastitog neobuzdanog iživljavanja, nepoštivanja upozorenja ili traženja adrenalina doveli u opasnost i po život pogibeljne situacije.</s><s>Nitko ne osporava temeljno načelo humanosti, ali ideja je vrijedna pozornosti glede naknade troškova u takvim situacijama, što je vjerujemo i još jedno pitanje za Prijedlog Zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja.</s><s>S druge strane, ove situacije otvaraju pitanje velikog područja prevencije nesreća, pa i onih u planinama, gdje se nameće potreba pružanja planinarskog znanja i odgoja i onima koji nisu članovi planinarskih organizacija/udruga.</s><s>Koji će to oblici i načini djelovanja biti, na planinarskim društvima i savezu te na Hrvatskoj GSS je da osmisli, s obzirom na najkompetentnije znanje, iskustvo i umijeće koje oni posjeduju.</s><s>Ovdje želimo upozoriti i na odredbe članka 45.</s><s>Zakona o zaštiti i spašavanju koji određuju oblike djelovanja na podizanju samozaštitne svijesti i znanja kod građana.</s>
<s>Podaci iz tablice 11. posebno zaokupljaju našu pozornost, poglavito u svezi sa središnjom temom našeg rada.</s><s>Ti podaci ponukali su nas da upravo u nastavku rada obradimo slijedećih šest odabranih pitanja pa se u daljnjoj elaboraciji prikazanih statističkih podataka nećemo više dulje zadržavati.</s><s>Tablice 12. i 13. pokazuju podatke o učestalosti angažiranja stanica GSS po svim akcijama i po njihovim vrstama.</s><s>U samoj analizi akcija Hrvatske GSS nema podataka o težini pojedine akcije.</s><s>Neke akcije su vremenski bile kratke i/ili po složenosti, zahtijevnosti jednostavnije.</s><s>Ponekad se nakon poziva na intervenciju i po dolasku na teren doznalo da je "unesrećeni" sam našao put i da pomoć nije bila ni potrebna.</s><s>Međutim, takve akcije su rijetke.</s><s>Češće je bila potrebna više ili manje složena intervencija. (Dujmić, 2003: 3)</s>
<s>Tablica 11.: POTRAŽNE AKCIJE - Ukupan broj traženih osoba, nenađenih i nađenih osoba od strane članova Hrvatske GSS i drugih subjekata; stupanj ozlijeđenosti nađenih osoba; članstvo traženih osoba u planinarskim organizacija; te posebna angažiranost pasa tragača, helikoptera, Stanica Hrvatske GSS i rafting čamaca u vremenskom razdoblju od 2002.-2004.</s>
<s>Tablica 12.: UKUPNO/SKIJAŠKE AKCIJE - Učestalost angažiranja stanica Hrvatske GSS u svim akcijama i posebno u skijaškim akcijama u vremenskom razdoblju od 2002.-2005. 2002</s>
<s>Temeljem podataka iz tablice 14., i svih dosad prikazanih u ovoj statističkoj raščlambi i kraćoj elaboraciji, može se zaključiti kako je broj akcija Hrvatske GSS u trendu stalnog porasta, to ne samo kvantitativno već i kvalitativno - po njihovoj zahtijevnosti, složenosti, ozbiljnosti i opasnosti.</s><s>Razlog tome su, među inima: stalni razvoj i porast odlazaka u planine (turizam, potreba za sve svrhovitijim korištenjem slobodnog vremena, odmora); sve veće zanimanje naših građana, ali i stranaca (turista), za sve oblike aktivnosti na nepristupačnim (prirodnim) terenima, gdje je Hrvatska svojom prirodom prepoznata kao vrlo zanimljiva i privlačna destinacija; povećanje broja tzv. "rekreativaca", posebno među mladima, koje sve više privlači bavljenje tzv. "ekstremnim" ili manje "ekstremnim" sportovima25 (npr. parajedrenje, brdski biciklizam, rafting, sportsko penjanje i sl.); kontinuirani stalni razvoj Hrvatske GSS, stručno usavršavanje, specijalizacija članova Stanica GSS, češća prisutnost u medijima, unutarnja organiziranost, teritorijalna rasprostranjenost, dostupnost i brzina odgovora na poziv te neplaćanja troškova spašavanja - ima za posljedicu prepoznatljivost Hrvatske GSS i veću upoznatost državnih službi zaduženih za zaštitu i spašavanje (policija, vatrogastvo, hitna pomoć, Državni ured za zaštitu i spašavanje) koje potom sve češće uključuju Hrvatsku GSS u svoje aktivnosti.</s><s>Hrvatska GSS sve češće intervenira i kod nesreća koje nisu vezane uz planinarske aktivnosti (lovci, gospodarska djelatnost, mještani, prometne nesreće i sl.).</s><s>144</s>
<s>Tablica 13.: NESKIJAŠKE AKCIJE/POTRAŽNE AKCIJE - Učestalost angažiranja stanica Hrvatske GSS u neskijaškim i potražnim akcijama u vremenskom razdoblju od 2002.-2004. 200226</s>
<s>Tablica 14.: NESKIJAŠKE AKCIJE - Aktivnosti koje su prethodile potrebi angažiranja članova Hrvatske GSS u neskijaškim akcijama u vremenskom razdoblju od 2003.-2004.</s>
<s>Na kraju, ostalo je još veliko područje preventivnog djelovanja.</s><s>Organizirani, stručno planirani i vođeni planinarski izleti trebali bi postati sinonim za kvalitetno i sigurno planinarsko djelovanje i uživanje.</s><s>Ukoliko iz nesreća ništa ne naučimo, onda je to naša nesreća.</s><s>Dug je poznavatelja nesreća i onih koji organiziraju planinarstvo do unesrećenih da nas nauče o nesrećama.</s><s>Tako ćemo doći, "penjati se", prema većoj sigurnosti u planinama.</s><s>145</s>
<s>U našem razmatranju odabrane teme smatramo kako je nastavno potrebno ukazati na neka pitanja iz: područja ovlasti policije, odnosa policijskog službenika i člana Hrvatske GSS tijekom traganja za nestalom osobom, a poglavito na pitanja koja se odnose na uključivanje člana Hrvatske GSS u kriminalističku proceduru traganja za nestalom osobom.</s><s>1.a) Prvo pitanje koje nam se nameće odnosi se na raščlambu pravnih izvora koja su u svezi s postupcima i procedurom traganja.</s><s>Opći pravni temelj za postupanje policijskog službenika u svezi sa policijskim traganjem za nestalom osobom nalazimo u Zakonu o policiji.29 U čl. 2. st. 2. ZoP-a propisuje se da policija pruža građanima zaštitu njihovih temeljnih ustavnih prava i sloboda i zaštitu drugih Ustavom zaštićenih vrijednosti u skladu sa ZoP-om i drugim propisima.</s><s>U čl. 3. st. 1. ZoP-a propisani su poslovi policijskog službenika, između ostalog: zaštita života, prava, sigurnosti i nepovredivosti osobe; zaštita imovine; sprječavanje i otkrivanje kaznenih djela i prekršaja; traganje za počiniteljima i njihovo dovođenje nadležnim tijelima (...); te drugi poslovi određeni zakonom.</s><s>U čl. 16. st. 1. ZoP-a pobrojane su ovlasti policijskog službenika kao svojevrsne punomoći, a one obuhvaćaju prava i dužnosti policijskog službenika na poduzimanje određenih aktivnosti, a među ostalim i traganje za osobama i predmetima.</s><s>Radi se o općim normama za postupanje policije (policijskog službenika) i u slučajevima nestanka osobe.</s><s>Člankom 36.</s><s>ZoP-a propisana su ovlaštenja policije (policijskog službenika) u svezi provođenja mjera traganja za osobama i predmetima.</s><s>Policijske mjere traganja propisane ovim zakonom su: objava raspisati radi pronalaženja predmeta koji su u svezi sa kaznenim djelom ili prekršajem, radi predmeta koji su pronađeni ili nestali (čl. 36. st. 4. toč.</s><s>3. ZoP-a).</s><s>Prema osobi za kojom je raspisana potraga može se primijeniti mjera dovođenja bez pisanog naloga (čl. 33. toč.</s><s>2. ZoP-a).</s><s>U svezi čl. 32.</s><s>ZoP-a, osoba prema kojoj se primjenjuje dovođenje smije se dovesti "u prostorije Ministarstva (MUPa RH), drugog nadležnog tijela državne uprave ili do mjesta određeno u raspisu potrage", a po čl. 35.</s><s>ZoP-a policijski službenik dužan je osobu koju dovodi - prije dovođenja - upoznati: (1) s razlozima dovođenja i (2) pravu na izvješćivanje obitelji ili drugih osoba.</s><s>Upoznavanje s (3) pravom na branitelja, u svezi sa policijskim traganjem za nestalom osobom, smatramo neprimijenjenim.</s><s>Policija prikuplja, obrađuje i koristi osobne podatke te vodi evidencije o osobnim i drugim podacima na čije je prikupljanje ovlaštena, pa je čl. 72. toč.</s><s>5. ZoP-a policija ovlaštena voditi evidencije traženih osoba ili predmeta, a osobni podaci uneseni u te evidencije čuvaju se do pronalaska osobe ili utvrđenja da je daljnje traženje nepotrebno (čl. 77. toč.</s><s>5. ZoP-a).</s><s>U glavi 13.</s><s>ZoP-a pod naslovom: Javno raspisivanje nagrade, člankom 52., propisana je ovlast raspisivanja nagrade za danu obavijest radi pronalaženja nestale osobe.</s><s>Raspisana nagrada objavljuje se u sredstvima javnog priopćavanja ili na drugi prikladan način (čl. 52. st. 2. ZoP), a njena visina, koja se objavljuje prigodom raspisivanja nagrade, može iznositi do 40.000,00 KN neto (čl. 77.</s><s>PoNPP30), gdje iznos visine nagrade u svakom pojedinom slučaju utvrđuje ravnatelj policije uz suglasnost ministra unutarnjih poslova.</s><s>Ravnatelj policije može također predložiti ministru unutarnjih poslova raspisivanje nagrade u iznosu većem od 100.000,00 KN neto ako se do tada raspisanom nagradom nije ostvarila svrha.</s><s>Objavljivanje fotografije (javno objavljivanje fotorobota, crteža, snimke ili opisa osobe) nestale osobe nije izrijekom u ZoP-u propisano, za razliku od rješenja iz čl. 27. st. 4. ZoP-a kada je MUP RH ovlašten objaviti fotografiju osobe koja o sebi ne može dati podatke.</s><s>Slijedom toga, temeljem članka 129. st. 2. linea 6. ZoP-a, ministar unutarnjih poslova propisat će način provedbe mjera traganja za osobama i predmetima, kao i izgled, sadržaj i način vođenja evidencija traženih osoba i predmeta (članak 129. st. 2. linea 16.</s><s>ZoP-a).</s><s>PoNPP u glavi V., u čl. 23.-26., propisuje načine provedbe mjera traganja za osobama i predmetima.</s><s>Rješenja koja su donesena ovim podzakonskim aktom, tablično prikazujemo.</s><s>146</s>
<s>nestalom osobom: prijava o nestanku osobe zaprima se na zapisnik (sadržaj zapisnika treba sadržavati podatke koji se traže za evidencije traženih osoba i predmeta); potrebne mjere u svrhu pronalaska nestale osobe policijski službenik dužan ih je odmah poduzeti (načelo operativnosti);</s>
<s>nestalom osobom: u svezi sa nestalom osobom policijski službenik zatražit će od prijavitelja (ili druge osobe) (što noviju) fotografiju nestale osobe, a u nemogućnosti pribavljanja fotografije izradit će zajedno sa prijaviteljem ili kojom drugom osobom fotorobot nestale osobe; policijski službenik dužan je napraviti plan traganja za nestalom osobom sa popisom radnji koje je potrebno poduzeti (ovaj sadržaj unosi se u evidencije potraga i objava za osobama); policijski službenik raspisat će potragu za nestalom osobom (objavu za nestalim predmetom) na informacijskom sustavu MUP-a RH i objavit će je u registru potraga; policijski službenik upoznaje se sa objavljenom potragom i objavom prilikom preuzimanja službe, a prije upućivanja na izvršenje zadatka dat će mu se na uvid fotografija osobe za kojom se traga;</s>
<s>službene zabilješke; policijski službenik dužan je provjeravati postojanje razloga zbog kojih je raspisana potraga za nestalom osobom (objava za nestalim predmetom), te objaviti obustavu raspisane potrage (objave) ukoliko je pronađena osoba (predmet) ili je utvrđeno kako je daljnje traženje nepotrebno.</s>
<s>službene zabilješke; b) propisani rokovi u svezi provođenja mjera traganja - potrage za nestalom osobom: policijski službenik dužan je odmah poduzeti potrebne mjere u svrhu pronalaska nestale osobe;</s>
<s>službene zabilješke; policijski službenik u roku od 30 dana obavijestit će podnositelja prijave o nestanku osobe o poduzetim radnjama traganja za nestalom osobom; svakih 6 mjeseci provjeravat će se od strane policijskog službenika opstojnost razloga zbog kojih je raspisana potraga za nestalom osbom. c) sadržaj u svezi evidencija traženih osoba i predmeta31 MUP RH, u sjedištu, ustrojava: (1) evidenciju potraga, (2) evidenciju objava za osobama i (3) evidenciju objava za predmetima;</s>
<s>službene zabilješke; u evidenciju potraga i objava za osobama unose se sve važeće potrage, objave i tjeralice za osobama prema abecednom redu (uputa prijelaznog značaja); evidencija potraga i objava za osobama sadrži podatke: prezime (za žene i djevojačko prezime) i ime osobe, fotografiju odnosno fotorobot, ime jednog od roditelja, datum rođenja, broj akta i naziv tijela koje ga je izdalo te mjere koje je potrebno poduzeti; evidencija objava za predmetima sadrži identifikacijske podatke o predmetima.</s><s>1.b) U slučajevima kada policijski službenik tijekom traganja za nestalom osobom procijeni postojanje osnova sumnje kako je nestala osoba oštećenik/žrtva kojeg kaznenog djela ili tu procjenu donese već tijekom zaprimanja prijave o nestanku osobe/u postupku prosudbe situacije nestale osobe, bit će dužan postupati po odredbama članka 186., 188., 196., 197. i dr. ZKP-a.32 Slična situacija bit će i kada policijski službenik procijeni postojanje osnova sumnje kako je nestala osoba u stvari počinitelj kojeg kaznenog djela.</s>
<s>1.c) Glava XXXIV.</s><s>ZKP-a: Postupak za izdavanje tjeralice i objave, odnosi se na okrivljenika a propisano je kako redarstvene vlasti mogu objavljivati (pored ostalog) i fotografije (mrtvog) tijela i 147</s>
<s>službene zabilješke; sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja nestalih osoba ako postoji osnova sumnje kako je do smrti, odnosno nestanka tih osoba, došlo zbog kaznenog djela.</s><s>Pored toga, u čl. 508. st. 2. ZKP-a propisano je kako se radi obavještavanja javnosti o tjeralici ili objavi mogu koristiti i sredstva javnog priopćavanja.</s><s>Slijedom članka 506. st. 1. ZKP-a mjera traganja, koja se raspisuje za nestalom osobom, do čijeg nestanka je došlo zbog kaznenog djela, je objava.</s><s>Objavu (i tjeralicu) raspisuje tijelo unutarnjih poslova, a ne općenito "redarstvena vlast", nadležno prema onom mjestu državnog tijela pred kojim se vodi kazneni postupak, odnosno ustanove iz koje je pobjegla osoba na izdržavanju kazne, odnosno pritvora ili zavodske mjere.</s><s>Tijelo koje je naredilo izdavanje objave (ili tjeralice), po čl. 507.</s><s>ZKP-a, dužno ju je odmah povući: (1) kad se pronađe tražena osoba (ili predmet), (2) kad nastupi zastara kaznenog progona ili izvršenja kazni, ili (3) kad nastupe drugi razlozi zbog kojih objava (ili tjeralica) nije više potrebna.</s><s>1.d) Pored dužnosti policije (policijskog službenika) u svezi sa traganjem za nestalom osobom, u praksi je prisutno i tzv. "privatno traganje za nestalom osobom", najčešće provođeno od strane članova obitelji nestale osobe, koje se sastoji npr. u samom neposrednom traganju ili plaćanju oglasa u javnim glasilima, poglavito u tisku (tjednim novinama) gdje objavljuju podatke i fotografiju nestale osobe tražeći na taj način pomoć drugih građana u traganju za nestalom osobom.</s><s>Slijedom ove kratke raščlambe općih i posebnih pravnih temelja za postupanje policijskog službenika u svezi traganja za nestalom osobom, ipak dijelom ostaju rješenja koja se nalaze u pravilima postupanja temeljema na spoznajama kriminalističke znanosti.</s><s>2.) Kako bi objasnili djelokrug rada policije u provođenju mjera i radnji traganja za nestalom osobom potrebno je na ovom mjestu elementarno nešto reći o organizaciji policije.</s><s>Na to upućuje i prof. D. Modly kada govori kako "između učenja o rukovođenju u policiji i učenja o policijskom traganju postoji, ili bi trebala postojati, dobra unutarnja veza.</s><s>Sadržaji učenja o rukovođenju policijom moraju se izravno uključiti u učenje o policijskom traganju.</s><s>Učenje o policijskom traganju važno je za cjelokupni operativni i administrativni dio službe unutarnjih poslova.</s><s>Učenje o policijskom traganju orijentirano je na uspjeh ukoliko se poštuju važeći propisi pravnog poretka, što je i preduvjet pravilnosti donesenih odluka. (...) Postulati učenja o policijskom traganju potiču odgovornost policijskog službenika, da se pri donošenju odluke o traganju, ali ne samo njih, koristi najnovijim načinima i metodama kada prosuđuje da bi to moglo uroditi pozitivnim rezultatom.". (Modly, 1996: U MUP-u RH utvrđena su slijedeća temeljna polazišta unutarnjeg ustroja: centralizirani, teritorijalni, funkcionalni, rukovodno-linijski i autoritarni ustroj te raspoloživost i protočnost informacija.</s><s>Teritorijalni ustroj razumijeva nepodijeljenu odgovornost za ukupno stanje sigurnosti na određenom teritoriju, a linijski ustroj razumijeva grupiranje istovrsnih i međusobno srodnih poslova u jednu tehnološku cjelinu, ali istodobno omogućujući neposrednu međusobnu suradnju grupiranih ciljeva.</s><s>Rukovodno-linijski ustroj MUP-a RH izražen je kroz odnose između Ravnateljstva policije, policijskih uprava i policijskih postaja.</s><s>Za izravno obavljanje policijskih poslova pobrojanih u članku 3. ZoP-a osnivaju se policijske postaje u policijskoj upravi (čl. 15. st. 1. ZoP), a policijske uprave prate i analiziraju stanje sigurnosti i pojave koje pogoduju nastanku i razvitku kriminaliteta; organiziraju, usklađuju, usmjeravaju i nadziru rad policijskih postaja; te izravno sudjeluju u obavljanju složenih poslova iz djelokruga rada policijske postaje (čl. 14. st. 1. toč.</s><s>1.-3.</s><s>ZoP).</s><s>Raspoloživost i protočnost informacija, kao temeljno polazište unutarnjeg ustroja MUP-a RH, razumijeva dostupnost sigurnosnih informacija u svakom trenutku i u svim ustrojbenim jedinicama mjerodavnoj osobi.</s><s>S obzirom na zadaće koje ima MUP RH, njegovo ustrojstvo i ulogu, vrste policijskih poslova koje su policijski službenici dužni obavljati i objektivno moguću primjenu stilova, metoda i postupaka u rukovođenju, možemo ustvrditi kako je sustav rukovođenja u MUP-u RH linijsko-kooperativni.</s><s>To znači da sukladno organizacijskoj strukturi, koja je mješovita, ali zasnovana na linijsko-stožernoj i funkcionalnoj shemi, sustav rukovođenja ima pretežito linijska obilježja. (Jurina i dr., 1999: 254) Zbog različitosti u stilu, metodama i postupcima rukovođenja u linijsko-kooperativnom sustavu postoje razlike u pojedinim sektorima MUP-a RH.</s><s>Stoga se u osnovnom modelu linijsko-kooperativnog sustava rukovođenja prepoznaju određeni podsustavi: linijsko-funkcionalni, funkcionalno-timski, linijsko-timski, matrični i stožerni podsustavi.</s><s>U svezi sa našom temom posebnu pozornost posvećujemo upravo stožernom podsustavu rukovođenja.</s><s>Ono se uspostavlja u situacijama potrebe za velikim, brzim i složenim policijskim akcijama (kao što su npr. potražne akcije, pretraživanje velikog prostora i sl.) jer omogućuje brzo i visoko profesionalno reagiranje na sigurnosne i dr. događaje.</s><s>Ti događaji/kriminalne situacije (npr. talačka situacija) zahtijevaju dinamičnu aktivnost većeg broja 148</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić organizacijskih jedinica unutar MUP-a RH, a često puta i uključivanje drugih državnih tijela (MO RH, profesionalne vatrogasne postrojbe, civilna zaštita, hitna pomoć) i drugih organizacija, udruga građana ili samoorganiziranih građana (Hrvatska GSS, lovci, planinari, sumještani i sl.).</s><s>Za rukovođenje akcijom traganja za nestalom osobom, posebno ako se ono mora provesti na velikom i raznovrsnom terenu, po teško pristupačnim i prohodnim mjestima, posebno je prikladan stožerni podsustav rukovođenja jer već u sklopu prvih priprema i planiranja izvođenja akcije osigurava jedinstvo rukovođenja akcijom, što dalje ima za posljedicu preciznu razradu te dogovorno i sinkronizirano poduzimanje operativnih radnji i mjera, a po potrebi i hitnih istražnih radnji.33 U djelovanju MUP-a RH postoji dosta iskustva i tradicije u takvom načinu rukovođenja velikim akcijama (pretrage terena, elementarne nepogode i sl.).</s><s>Stoga se za svaku vrstu i tip akcije razvija posebna metodika rada i rukovođenja.</s>
<s>149 sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja Za uspješno stožerno rukovođenje, uz visoku profesionalnost svih sudionika, potrebno je osigurati i slijedeće:</s>
<s>149 točno definirati status stožera kao oblika rukovođenja sigurnosnom akcijom u odnosu na uobičajene svakodnevne hijerarhijske odnose i točke povezanosti; osigurati odgovarajuću tehničku opremljenost prostora za zajednički rad stožera; jasno definirati sustav odnosa i komunikacije s operativnim skupinama na terenu (točna podjela rada i ovlaštenja, sustav veza, obrada informacija, odlučivanja, davanja naloga, procijeniti i poboljšati treningom uigranost stožernih i operativnih skupina na osnovi prijašnjeg iskustva;</s>
<s>izdvajanje sustava veza; mogućnost samostalnog visokog profesionalnog odlučivanja stožera. (Jurina i dr., 1999: Učinkovitost stožernog podsustava rukovođenja ovisi prvenstveno o osposobljenosti rukovodnih kadrova na svim razinama i od primjene pojedinih, precizno određenih metoda i postupaka u rukovođenju.</s><s>Iz toga proizlaze i zahtjevi vezani za osobine rukovodećeg kadra, za mjerila, izbor i napredovanja kao i za njihovo stalno usavršavanje, kako u sustavu školovanja tako i izvan njega.</s><s>Na grafikonu 2. prikazana je shema mogućeg stožernog vođenja policijske akcije traganja za nestalom osobom na razini policijske uprave.</s><s>3.) Prikazana temeljna polazišta unutarnjeg ustroja te sustav i podsustavi rukovođenja u MUP-u RH postavljeni su u cilju provođenja policijskih poslova.</s><s>Njihovo provođenje najvećim dijelom inicirano je iznenadnim, nepredvidljivim i po svom sadržaju unaprijed neodređenim sigurnosnim događajima.</s><s>Iako MUP RH svojom aktivnošću stvara uvjete za provođenje policijskih poslova (čl. 11.</s><s>ZoP), vidjeli smo kako u potražnim akcijama na teško pristupačnim mjestima ti uspostavljeni potencijali i resursi nisu u cijelosti dostatni.</s><s>Dopunjavanje tih potreba, u zavisnosti od konkretnih akcija, ostvaruje se kroz suradnju sa drugim državnim tijelima, zajednicama, organizacijama, udrugama građana, kao što smo već rekli.</s><s>Pored tih oblika suradnje, u svezi sa konkretnim događajem, potrebom, ZoP usmjerava policiju na suradnju s tijelima jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i jedinicama lokalne samouprave na poduzimanju mjera radi ostvarivanja sigurnosti građana i imovine (čl. 9. st. 1. ZoP).</s><s>Vidimo kako ZoP usmjerava policiju na posebne oblike preventivnog i proaktivnog djelovanja policije u radu sa zajednicom.</s><s>Mišljenja smo kako buduće rješenje ZoP-a njegovom izmjenom, a svjesni nemogućnosti potpunog uređivanja rada u zajednici normom na razini zakona, neće se samo zadržati na suradnji policije i s drugim tijelima, organizacijama, zajednicama, nevladinim organizacijama, građanskim udrugama i samoorganiziranim građanima radi razvijanja partnerstva u sprječavanju ili otkrivanju nedopuštenog ponašanja i počinitelja (čl. 9. st. 2. ZoP).</s><s>Iako se ovaj članak ističe kao važna novost po donošenju ZoP-a, nevladine organizacije i udruge građana, tzv. civilni sektor društva, u obostranoj suradnji s policijom, mogu dati veliki doprinos i u ostvarivanju sigurnosti građana i imovine općenito.</s><s>Problemski i partnerski usmjereno djelovanje policije i udruga građana, u obostranom uvažavajućem procesu suradnje, za pretpostaviti je, pojačat će i intenzivirati njihovu međusobnu koheziju na području individualne i kolektivne sigurnosti, i u vremenu pripremanja (npr. akcije u cilju podizanja višeg stupnja samozaštite pojedinca), ali i u vremenu neposrednog potrebnog djelovanja kada se ta sigurnost nađe u opasnosti ili bude ugrožena (npr. prijava nestanka planinara).</s><s>I upravo zbog te činjenice kako policija raspolaže sa znatnim potencijalom i resursima, ali ipak u rješavanju određenih sigurnosnih potreba nedostatnim, ona je orijentirana na traženje pomoći, na potrebu uključivanja i drugih potencijala i resursa u konkretnom sigurnosnom problemu.</s><s>Ta pomoć nalazi se i u Hrvatskoj GSS za različite situacije gdje njihovo osposobljeno članstvo posebnim vještinama i umijećem te raspoloživim resursima mogu znatno doprinijeti dobro organiziranoj i dobro vođenoj akciji traganja za nestalom osobom u posebnim uvjetima.</s><s>I sam ZoP, iako ne direktno, prepoznaje općenito tu potrebu za pomoći policijskom službeniku.</s><s>Tako se u čl. 50. st. 2. ZoP-a nalazi 150</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić važna odredba u svezi osiguranja i pregleda mjesta događaja glede mogućnosti zadržavanja osobe do okončanja pregleda, a najduže 6 sati, od strane policijskog službenika radi poduzimanja spasilačkih aktivnosti, ako je vjerojatno da se ne bi mogla osigurati nazočnost osobe koja može poduzeti spasilačke aktivnosti.</s><s>ZoP očito i ovdje, posebice na nov, suvremen, restriktivni način predviđa obvezu izlaganja opasnosti policijskog službenika.</s><s>No, pored tog prisilnog zadržavanja osoba u slučajevima potrebe za pomoći kod spašavanja, ZoP uvažava i svaku drugu pomoć pruženu dragovoljno i/ili na poziv policijskom službeniku (Ministarstvu).</s><s>To proizlazi iz čl. 99. st. 1. ZoP-a kada se osobi koja pruži pomoć Ministarstvu i tim povodom bude ozlijeđena, razboli se ili je spriječena za rad najmanje tri mjeseca, a nije osigurana po drugoj osnovi, a) za vrijeme liječenja jamče prava iz zdravstvenog osiguranja, b) a za slučaj invalidnosti i tjelesnog oštećenja prouzročenog ozljedom ili bolešću jamče prava iz mirovinskog osiguranja na teret Ministarstva, jednako kao i policijskom službeniku.34 Obitelji osobe koja prilikom pružanja pomoći Ministarstvu izgubi život pripadaju troškovi utvrđeni čl. 98. st. 2. ZoP-a (troškovi prijevoza posmrtnih ostataka do mjesta pokopa; putni troškovi za dva pratitelja; troškovi grobnog mjesta, ako obitelj nema grobno mjesto; ostali uobičajeni troškovi, visinu kojih određuje ministar), te jednokratna novčana pomoć u visini 12 prosječnih neto plaća svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj u posljednja tri mjeseca. (čl. 99. st. 2. ZoP) Okolnosti pod kojima je osoba koja je pružila pomoć Ministarstvu izgubila život, kao i okolnosti pod kojima je osoba pružala pomoć Ministarstvu i posljedice koje su tim povodom nastale utvrđuje povjerenstvo koje imenuje ministar unutarnjih poslova. (čl. 100.</s><s>ZoP) 4.) Mjere traganja najčešće se poduzimaju temeljem podnesene prijave o nestanku osobe.</s><s>Ta prijava, u najvećem broju slučajeva, podnosi se neposredno od strane prijavitelja teritorijalno nadležnoj policijskoj postaji, iako smo zabilježili u našem istraživanju i slučajeve posrednog podnošenja prijave o nestanku osobe (npr. telefonom, slanjem SMS poruka mobitelom) i drugim tijelima ili fizičkim osobama (npr. operativno-komunikacijskom središtu policijske uprave; Centru 112; na dežurni telefon Stanice GSS ili neposredno članu Hrvatske GSS;35 dežurnoj službi hitne medicinske pomoći; a u jednom slučaju i policiji u inozemstvu/u Italiji, iako je nestala osoba u Hrvatskoj).</s><s>Samo zaprimanje prijave treba učiniti po kriminalističko taktičkim pravilima (vidi više o tome: Šuperina i Gluščić, 2003: 156) jer upravo ona predstavlja polaznu osnovu za "prosudbu situacije prijave nestanka osobe", ali i za stvaranje temeljne slike glede tzv. "personalne psihološke slike strukture ličnosti nestale osobe" (svojevrsno profiliranje); kao i za "planiranje policijskog traganja za nestalom osobom" i neposredno izvođenje planiranih mjera i radnji traganja.</s><s>Postupanje po prijavi o nestanku osobe zahtijeva poštivanje kriminalističkih načela: operativnosti i brzine, taktičnosti, planiranja i metodičnosti, temeljitosti i potpunosti (upornosti), jedinstvenog rukovođenja ali i ekonomičnosti.</s>
<s>ZoP u čl. 39., kada spominje mjere traganja, navodi kako se one trebaju provoditi kriminalističko-taktičkim radnjama koje i posebno pobrojava: potjera, pregled određenih objekata i prostora, zasjeda, racija i blokada prometnih i drugih površina, ne ostavljajući i mogućnost tzv. Ne želeći na ovom mjestu ulaziti u temeljitiju elaboraciju ovog nedostatka ZoP-a, ukazat ćemo kako traganje za nestalom osobom, izvan onih situacija u svezi sa čl. 186. st. 1. ZKP, podrazumijeva izrazito intenzivnu suradnju s građanima; posebno operativno-taktičko promatranje policijskih službenika na terenu i poduzimanje mjera utvrđivanja identiteta; a posebno u situacijama kod nestanaka djece i mobiliziranje javnosti pa i putem sredstava javnog priopćavanja.</s><s>Ovdje treba također uzeti u obzir činjenicu kako "vrijeme podnošenja prijave o nestanku osobe" nije i "vrijeme nestanka osobe".</s><s>Potrebno je razumijevati i uvažavati činjenicu postojanja "vremenskog razmaka od nestanka osobe do podnošenja prijave o nestanku".</s><s>Radi se o vremenskom intervalu od trenutka kada je prijavitelj spoznao da je osoba nestala (kognitivni element) do trenutka podnošenja prijave.</s><s>Stoga vrijeme spoznaje kako je neka osoba nestala (sadržaj podložan subjektivnoj prosudbi prijavitelja) i vrijeme (trenutak) njenog "nestajanja" (objektivni element kojeg je moguće spoznati retroaktivno) ne moraju se uvijek poklapati.</s>
<s>Nakon zaprimljene prijave o nestanku osobe (te prvih poduzetih provjera) potrebno je napraviti "plan traganja za nestalom osobom" koji će biti u budućnosti dinamičan, podložan promjenama, u zavisnosti, između ostalog, i od korištenih svih raspoloživih relevantnih izvora informacija i dobivenih obavijesti koje u stožeru akcije treba ažurno voditi, sakupljati, sređivati, proučavati i prosuđivati.</s><s>151</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja 4.a) Jedna od važnih mjera koja se planira, priprema, rukovodi i izvodi, poglavito u situacijama kada je u traganje uključena Hrvatska GSS je pregled (pretraživanje) prostora.</s><s>Temeljna svrha pretraživanja prostora je pronalaženje osobe, žive ili mrtve, te tragova i predmeta koji upućuju na prisutnost nestale osobe na tom prostoru.</s><s>Taktika izvođenja pretrage ovisit će o veličini prostora, njegovoj konfiguraciji, dostupnosti, prohodnosti, raznovrsnosti posebno opasnih lokaliteta i objekata (npr. kamenolomi, gradilišta, jezera, rijeke, planine, usijeci i kanjoni, spilje - pod vodom ili na kopnu i sl.), ali i od raspoloživog uvježbanog i opremljenog potencijala angažiranog u pretraživanju prostora.</s><s>Svaki prostor (urbani, ruralni, planinski, ravničarski i dr.) svojim karakteristikama uvjetuje specifičnost i posebnost rukovođenja i izvođenja pretraživanja prostora.</s><s>Zadatak kriminalistike je da praksi ponudi modele i pravila za pretraživanje prostora (vidi o tome: Modly, 1996:385), a kriminalistička i policijska praksa će sama, u zavisnosti od konkretnih potreba, primijeniti određenu adekvatnu i učinkovitu taktiku i model.</s><s>Pretraživanje prostora ne trpi šablone, ali ni improvizacije.</s><s>Jedno od važnijih pitanja kod pretraživanja velikih prostora sa velikim brojem ljudi na terenu iz različitih ustrojbenih jedinica, tijela, organizacija, udruga građana je osiguravanje jedinstva rukovođenja pretraživanja prostora, kako se ne bi dogodilo da tzv. džepovi u pretraživanom prostoru ostanu nepretraženi (vidi s tim u svezi točku 2.).36 Provođenje pretraživanja prostora u smislu čl. 39.</s><s>ZoP-a predstavlja operativno-taktičku djelatnost policije i ima neformalni karakter, jednako kao i pretraživanje "prirodnih,37 javnih ili napuštenih prostora" u smislu čl. 225. st. 2. ZKP.</s><s>Takva pravna situacija upućuje, u okolnostima pronalaska relevantnih tragova ili predmeta, na primjenu pravila o očevidu.</s><s>"Dijelovi prirode mogu biti ograđeni u koje je pristup moguć samo pod određenim uvjetima (ograđen vrt, vojna baza, okućnica, park, cvjetnjak, rasadnik u ograđenom prostoru, škole, imanja, vojne ustanove, bolnice, crkve itd.).</s><s>Prema odluci Vrhovnog suda Republike Hrvatske I. Kž 1060/2004 od 26.01.2005. za pregled dvorišta, okućnice i stabala u dvorištu kao prirodnih prostora, ne primjenjuju se pravila o pretrazi.</s><s>Tom stajalištu valja dodati da sama okolnost neprimjenjivanja pravila o pretrazi ne znači da je ulaz u te prostore uvijek slobodan." (Pavišić, 2005: 289) Napušteni prostor uključuje sve objekte, pa tako i prostorije (npr. ruševne zgrade, kuće, štale; napuštene kuće, gospodarske objekte i sl.) koje u vrijeme kada se poduzima radnja nisu u ničijem držanju.</s><s>Temeljem učinjene raščlambe navedenih pravnih propisa vidimo kako člana Hrvatske GSS policijski službenik može angažirati u pretraživanju prirodnih i napuštenih prostora.</s><s>U određenim situacijama to će biti i neophodno, posebno kada se radi o prostoru obraslom gustim raslinjem ili makijom, bogatim raznim jamama ili drugim speleološkim objektima i sl.38 Tijekom izvođenja pretraživanja prostora u slučajevima u svezi čl. 39.</s><s>ZoP-a ili 186.</s><s>ZKP-a,39 kada je pozvan od strane policijskog službenika, član Hrvatske GSS, pravno, imat će status "osobe koja ovlašteno pomaže policijskom službeniku", ali ne i status "stručne osobe koja pruža pomoć" sudovima ili drugim tijelima koja sudjeluju u kaznenom postupku (u smislu čl. 178.</s><s>ZKP) ili istražnom sucu tijekom provođenja istrage (u smislu čl. 219.</s><s>ZKP) jer je ono određeno isključivo za državna tijela, odnosno "redarstvenu 4.b) Procesni položaj članova Hrvatske GSS koji, na traženje tijela koji obavlja očevid (ili rekonstrukciju), pruži traženu pomoć, bit će drugačiji.</s><s>On će u tom slučaju biti "stručna osoba", odnosno "stručni pomoćnik" u smislu čl. 262. st. 1. ZKP.</s><s>Ta odredba izrijekom ne spominje člana gorske službe spašavanja, već stručne osobe kriminalističko-tehničke i prometne struke; ali ostavlja i mogućnost pozivanja drugih stručnih osoba drugih struka.</s><s>U obzir uglavnom dolaze stručne osobe vanpravne struke.</s><s>Dakle, osobe bilo koje vrste koje mogu svojim stručnim znanjem i umijećem pomoći tijelu koje obavlja očevid (ili rekonstrukciju) u provođenju očevida radi utvrđivanja ili razjašnjavanja važnih, odlučnih činjenica za vođenje kaznenog postupka.</s><s>Prof. V. Bayer smatra kako se ne mora uvijek raditi o očevidu (i rekonstrukciji) kao istražnoj radnji u čijem izvođenju stručna osoba pruža svoju pomoć.</s><s>"Pomoć o kojoj je riječ može tijelo kaznenog postupka zatražiti u obavljanju bilo koje druge radnje sakupljanja dokaza.</s><s>Prilikom privremenog oduzimanja predmeta koji mogu poslužiti za utvrđivanje činjenica istražni sudac može npr. zatražiti od stručnjaka za računovodstvo i knjigovodstvo da mu pokaže koje predmete (knjige, dokumente) treba privremeno oduzeti kako bi se mogle utvrditi činjenice na kojima se osniva kaznena odgovornost određene osobe." Traženje pomoći stručne osobe od strane tijela očevida, upravo u svezi s tom (hitnom) istražnom radnjom ima posebnog osnova.</s><s>Smisao je u tome što se upravo očevidom najviše i uspješno otkrivaju 152</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić tragovi i drugi izvori materijalnih dokaza za razjašnjavanje ili utvrđivanje važnih činjenica primjenom posebnog stručnog znanja i umijeća.</s><s>Slijedeći razlog nalazimo u povećanoj potrebi tijela očevida za stručno-tehničkom pomoći tijekom provođenja radnji očevida.</s><s>Što se tiče odnosa između tijela koje je tražilo pomoć i stručne osobe, ističe se odnos nadređenosti, subordinacije, tijela očevida nad stručnom osobom.</s><s>Svakako da će stručna osoba učiniti one radnje koje od nje zatraži tijelo očevida, ali u izvođenju same zatražene radnje stručna osoba je i treba biti samostalna.</s><s>Upravo ta samostalnost doprinosi boljim rezultatima ove (hitne) istražne radnje.</s><s>Dakle, vidimo kako se ipak radi o konkretizaciji ideje o timskom radu tijekom provođenja očevida.</s><s>To proizlazi i iz činjenice da pružena pomoć ne predstavlja zamjenu za osobu koja je ovlaštena na obavljanje očevida.</s><s>Pomoć se toj osobi pruža iz razloga što ona nema potrebnog stručnog znanja ili umijeće određene (vanpravne) struke, ili ga ima, ali nije u mogućnosti da sama obavi sve potrebne radnje. (Jemrić, 1987: 299) Radnje koje stručna osoba tijekom pružanja pomoći tijelu očevida može poduzeti, pa tako i član Hrvatske GSS su točno pobrojane u čl. 262. st. 1. ZKP: a) pronalaženje tragova;</s>
<s>Svakako da se sve ove radnje provode u smislu cilja, svrhe provođenja očevida na način kako je to opisano u čl. 260.</s><s>ZKP.</s><s>Želimo napomenuti da se radnja prikupljanja drugih podataka može odnositi npr. na podatak o temperaturi u jami, speleološkom objektu, u kojoj je pronađeno mrtvo tijelo, na podatke o flori i fauni speleološkog objekta ako je to bitno za konkretan slučaj i sl.</s><s>Radnje koje provodi stručna osoba/pomoćnik tijekom pomaganja u obavljanju očevida moraju se opisati u zapisniku o očevidu (čl. 74. st. 3. ZKP), a u zapisnik se unose i podaci koji su važni s obzirom na značenje takve radnje ili radi utvrđivanja istovjetnosti pojedinih predmeta (opis, mjere i veličina predmeta ili tragova, stavljanje oznake na predmet i dr.), a ako su napravljene skice, crteži, planovi, fotografije ili druge tehničke snimke, to će se navesti u zapisniku (čl. 75. st. 3. ZKP).</s><s>To je ujedno jedan od razloga zbog kojeg savjetujemo i preporučujemo Komisiji za tehniku spašavanja i školovanje kadrova Hrvatske GSS da određene sadržaje, u primjerenom opsegu, u svezi sa kriminalističkim pravilima osiguranja mjesta (kriminalnog) događaja, provođenja očevida i traseologije te postupanja prilikom izuzimanja predmeta i tragova ugrade u sadržaje svojih temeljnih tečajeva za pripravnike i gorske spasitelje Hrvatske GSS.</s><s>Potrebno je također reći kako ta pomoć, premda se temelji na posebnom umijeću i stručnom znanju, nikada ne rezultira u njegovom iskazu kao dokazu.</s><s>Da bi se to dogodilo, sud ih mora odrediti za vještake. (Krapac, 2003: 378) Dakle, vidimo kako iskaz stručne osobe ne predstavlja, u kaznenopravnom smislu, dokazno sredstvo.</s><s>Ali iskaz stručne osobe unosi se u zapisnik posredno, zajedno s rezultatima njegove djelatnosti koje je poduzela tijekom izvođenja očevida (ili rekonstrukcije).</s><s>Postavlja se pitanje, može li se stručna osoba ispitati u svojstvu svjedoka.40 Pitanje postaje posebno zanimljivo u situacijama kada stranke u kaznenom postupku posumnjaju u vjerodostojnost rezultata djelovanja stručne osobe tijekom očevida.</s><s>Također, taj rezultat rada stručne osobe poslužit će kao predmet istraživanja vještaku, s tim da ne postoje procesne smetnja da ta stručna osoba bude imenovana za vještaka tijekom kaznenog postupka.</s><s>Procesne smetnje, ako su i postojale, trebalo je ukloniti već kod imenovanja osobe za stručnu osobu.</s><s>Na kraju treba reći kako se stručna osoba ne imenuje i ne poziva nekim formalnim aktom tijela postupka.</s><s>Troškovi koji su učinjeni tijekom rada stručne osobe u pružanju pomoći tijelu očevida, sukladno čl. 125. st. 1. ZKP, spadaju u troškove kaznenog postupka.</s><s>5.) Poradi cjelovitosti ukupnog prikaza pravnog odnosa člana Hrvatske GSS u kriminalističkim procedurama traganja za nestalom osobom, potrebno je ukazati i opisati sadržaje njegove kaznenopravne zaštite.</s><s>Ta zaštita opisana je u zakonskim opisima tri kaznena djela u Kaznenom zakonu.41 Nastavno dajemo kraća tumačenja njihovih sadržaja.</s><s>153</s>
<s>g) prikupljanje drugih podataka. sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja 5.a) Kazneno djelo sprječavanje službene osobe u obavljanju službene dužnosti, opisano je u čl. 317.</s><s>KZ.</s><s>Inkriminacijom se želi osigurati kaznenopravna zaštita službenoj osobi42 u obavljanju njezine službe odnosno nesmetano obavljanje službenih radnji.</s><s>Zaštićuje se služba, ostvarivanje službenih zadaća, a neizravno i sama službena osoba, odnosno osoba koja joj ovlašteno pomaže.</s><s>Inkriminacija je blanketne naravi, i može je počiniti svatko (delictum communium).</s><s>Radnja osnovnog kaznenog djela (iz st. 1. čl. 317.</s><s>KZ) sastoji se u uporabi sile ili prijetnji izravnom uporabom sile kojom se na taj način: a) spriječi službenu osobu u obavljanju službene radnje koju je ona poduzela u okviru svojih ovlasti (tzv. kazneno djelo protustajanja ili suprotstavljanja) ili b) prisili službenu osobu na obavljanje službene radnje.</s><s>Granice intenziteta sile određene su onim što je po st. 2. čl. 317.</s><s>KZ kvalificirani slučaj ovog kaznenog djela.</s><s>Pojam prijetnje valja shvatiti restriktivno: o prijetnji će se raditi kada je ona upućena službenoj osobi na način da joj se predočava izravna uporaba sile.</s><s>Za ispravno razumijevanje radnje značajan je vremenski element.</s><s>Da bi se radilo o ovom kaznenom djelu, s obzirom na modalitet radnje koji se sastoji u sprječavanju, potrebno je da je službena osoba počela obavljati određenu službenu radnju ili da poduzimanje službene radnje izravno predstoji.</s><s>Sama radnja sastoji se u aktivnom djelovanju, činjenju, zapravo napadu, stoga u pojam radnje ne ulaze različiti oblici tzv. pasivnog otpora.</s><s>Radnja službene osobe mora biti poduzeta u okviru (granica) njezinih ovlasti, drugim riječima mora biti zakonita.</s><s>To će biti slučaj onda kada je određena službena osoba nadležna za njezino poduzimanje, odnosno pri tomu postupa sukladno propisanim formalnim uvjetima.</s><s>Ne traži se da je konkretna radnja u punom smislu zakonita; ne traži se materijalna zakonitost radnje.</s><s>Ako službena osoba djeluje u području svojih ovlasti, suprotstavljanje toj službenoj osobi predstavljat će ovo kazneno djelo i kad je poduzeta radnja iregularna, bilo po svom pravnom temelju, bilo po načinu izvršenja.</s><s>Protupravnim, nezakonitim radnjama službena osoba ne štiti javni poredak, već djeluje protiv njega.</s><s>Dosljedno tomu, sprječavanje nekoga u protupravnome ponašanju ne može imati značaj protupravnog djela. (Šuperina, 2001: 151) Kvalificirani oblik kaznenog djela čini tko prigodom počinjenja temeljnog kaznenog djela (iz st. 1. čl. 317.</s><s>KZ): a) zlostavi, b) tjelesno ozljedi službenu osobu ili c) joj prijeti uporabom oružja.</s><s>Pod "zlostavljanjem" valja razumjeti različite zahvate u tjelesni ili duševni integritet čovjeka u rasponu koji je veći od realne uvrede, ali koji je manji od tjelesne ozljede.</s><s>"Tjelesno ozlijeđivanje" tumači se u smislu sadržaja čl. 98.</s><s>KZ, a pojam "oružja" tumači se u smislu Zakona o oružju, dok je "prijetnja uporabom oružja" kvalificirani oblik prijetnje.</s><s>Sa "službenom osobom" (u st. 3. čl. 317.</s><s>KZ) izjednačena je i bilo koja druga "osoba koja ovlašteno pomaže43 službenoj osobi u obavljanju službene radnje".44 U svezi s kaznenim djelom iz čl. 317. st. 1. KZ, opseg službenih radnji policijskog službenika određen je ovlaštenjima i dužnostima propisanim prije svega u Zakonu o policiji (čl. 3. i 16.</s><s>ZoP), ali i Zakonom o kaznenom postupku (npr. Svi oblici ovog kaznenog djela mogu se počiniti samo namjerom.</s><s>Posebno, počinitelj mora biti svjestan da je objekt napada službena osoba, odnosno osoba koja ovlašteno pomaže službenoj osobi u obavljanju službene radnje, i da silu odnosno prijetnju poduzima radi njenog sprječavanja odnosno prisiljavanja na obavljanje koje službene radnje.</s><s>Također, počinitelj mora biti svjestan da službena osoba obavlja službenu radnju odnosno da se nalazi "u službi".</s><s>Posebnost u svezi kažnjavanja za ovo kazneno djelo (imajući u vidu aspekt protupravnosti), propisano je (u st. 4. čl. 317.</s><s>KZ) fakultativno oslobađanje od kazne kada je počinitelj kaznenog djela bio izazvan protuzakonitim, bezobzirnim ili grubim postupanjem službene osobe ili osobe koja joj ovlašteno pomaže.</s>
<s>5.b) Kazneno djelo protiv javnog reda, napad na službenu osobu, opisano je u članku 318.</s><s>KZ.</s><s>Radi se općenito o kaznenom djelu kojim se štiti rad i autoritet službenih osoba, ali i njihov tjelesni integritet.</s><s>Počinitelj kaznenog djela može biti svatko (delictum communium).</s><s>Zakonskim opisom inkriminira se napad na službenu osobu (ili na osobu koja joj ovlašteno pomaže) izvan slučajeva opisanih u kaznenom djelu sprječavanja službene osobe u obavljanju službene dužnosti (čl. 317.</s><s>KZ) u vrijeme dok ona obavlja poslove iz nadležnosti unutarnjih poslova, koji se odnose na: a) sprječavanje i otkrivanje kaznenih djela; b) na hvatanje počinitelja kaznenog djela; te c) čuvanje javnog reda i mira (st. 1. čl. 318.</s><s>KZ), ali bez da se ide za tim da se spriječi obavljanje službene radnje.</s><s>Inkriminacijom se ne zaštićuje službena osoba u obavljanju svih poslova, već samo izričito navedenih.</s><s>Poseban oblik ovog kaznenog djela predstavlja napad na službenu osobu (ali ne i na osobu koja bi joj u tome 154</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić pomagala) kojoj je povjereno čuvanje osoba kojima je zakonitom odlukom ili na zakonit način Radnja počinjenja ovog kaznenog djela u svojim bitnim elementima odgovara onoj koja je istaknuta uz modalitete radnje kaznenog djela iz čl. 317. st. 1 KZ.</s><s>Pod "napadom na službenu osobu" podrazumijeva se svaka djelatnost koja dovodi do stvarne i konkretne opasnosti za tjelesni integritet službene osobe ili osobe koja joj ovlašteno pomaže u obavljanju spomenutih poslova.</s><s>Djelovanje je usmjereno na tjelesni integritet službene osobe, bez da se dosegne intenzitet ozljeđivanja označen u kvalificiranom obliku iz st. 3. tog kaznenog djela.</s><s>To dakle mogu biti ponašanja koja su praćena uporabom sile, ali isto tako i ponašanja u kojima sila još nije uporabljena iako ona iz okolnosti neposredno predstoji.</s><s>Pored napada, osnovni oblik ovog kaznenog djela može se ostvariti i "ozbiljnom prijetnjom službenoj osobi da će biti izravno napadnuta", ukoliko to proizlazi iz načina predstavljanja zla kojeg počinitelj stavlja u izgled, odnosno kojeg je spreman nanijeti službenoj osobi.</s><s>Napad ili ozbiljna prijetnja izravnim napadom u ostvarenju ovog kaznenog djela moraju uslijediti istovremeno sa obavljanjem pojedinih poslova iz nadležnosti unutarnjih poslova.</s><s>Ovaj zahtjev treba smatrati ispunjenim i u slučaju kada se napad ili prijetnja izravnim napadom počini neposredno prije započinjanja obavljanja pojedinih poslova.</s><s>Dale, kada je izvjesno da neposredno predstoji provođenje, odnosno obavljanje određenih službenih radnji, navedenih poslova iz nadležnosti unutarnjih poslova.</s><s>Za ostvarenje zakonskog opisa kaznenog djela nije od važnosti s kojom je namjerom počinitelj počinio napad ili ozbiljnu prijetnju izravnim napadom, jer se u opisu kaznenog djela ne traži namjera sprječavanja ili prisiljavanja na (ne)poduzimanje određene službene radnje.</s><s>Kvalificirani oblici kaznenog djela (st. 3. čl. 318.</s><s>KZ) sastoje se u zlostavljanju, lakom tjelesnom ozljeđivanju ili prijetnjom uporabe oružja službenoj osobi ili osobi koja joj ovlašteno pomaže.</s><s>U st. 4. čl. 318.</s><s>KZ propisana je mogućnost fakultativnog oslobođenja počinitelja od kazne koji je bio izazvan protuzakonitim, bezobzirnim ili grubim postupanjem službene osobe ili osobe koja joj ovlašteno pomaže.</s>
<s>5.c) Kazneno djelo sudjelovanje u grupi koja sprječava ili napada službenu osobu, opisano je u članku 319.</s><s>KZ.</s><s>Radnja temeljnog kaznenog djela (st. 1. čl. 319.</s><s>KZ) sastoji se u samom sudjelovanju počinitelja u grupi ljudi koja zajedničkim djelovanjem spriječi, prisili ili napadne službenu osobu u obavljanju službene radnje (ili osobu koja joj ovlašteno pomaže).</s><s>Pojam "sudjelovanja" načelno valja razumjeti u smislu zakonske odredbe o supočiniteljstvu.</s><s>Za ostvarenje zakonskog opisa kaznenog djela traži se prisutnost počinitelja u grupi u vrijeme počinjenja kaznenog djela iz članka 317. ili 318.</s><s>KZ.</s><s>Pri tomu nije bitno je li počinitelj izravno sudjelovao u samom sprječavanju ili prisili, odnosno u napadu.</s><s>Razumljivo, ne smatra se sudionikom u grupi onaj tko je bez svoje volje uvučen u grupu, tko samo promatra ili joj se suprotstavlja.</s><s>Nije počinitelj ovog kaznenog djela ni onaj tko je izašao iz grupe prije nego što je došlo do počinjenja kaznenih djela iz čl. 317. i 318.</s><s>KZ, kao ni onaj tko joj se priključio nakon što je takvo kazneno djelo počinjeno.</s><s>Zakonski opis kaznenog djela ne određuje kakvim djelovanjem grupa sve može sprječavati službenu osobu u obavljanju službene radnje ili je napasti, pa dolaze u obzir sve one radnje kojima je moguće ostvariti ta kaznena djela.</s><s>U teoriji i praksi još uvijek je dvojbeno hoće li sudionik grupe za kojega se utvrdi da je počinitelj kaznenog djela sudjelovanja u grupi koja sprječava ili napad službenu osobu odgovarati u stjecaju i za kazneno djelo sprječavanja službene osobe u obavljanju službene dužnosti ili napada na službenu osobu, ili potonja kaznena djela obuhvaćaju (konsumpcija) kazneno djelo sudjelovanja u grupi.</s>
<s>Za počinjenje kaznenog djela dolazi u obzir samo namjerni oblik krivnje kod koje svijest počinitelja mora obuhvatiti činjenicu o sudjelovanju u grupi pored traženih elemenata glede članka 317. ili 318.</s><s>KZ.</s><s>Kvalificirani oblik ovog kaznenog djela čini onaj tko sudjelovanje u grupi ostvaruje u ulozi organizatora ili vođe te grupe (st. 2. čl. 319.</s><s>KZ).</s><s>Organizatorom ili vođom grupe smatra se onaj sudionik grupe koji predvodi grupu i koji svojim djelovanjem, utjecajem na ostale sudionike te primjerom usmjerava djelovanje grupe i preuzima ulogu vođe.</s><s>Pod vođom grupe smatra se osoba koja se stavila ili koju su stavili članovi grupe na svoje čelo i koja vodi tu grupu, određujući njene ciljeve, svrhu, namjere i načine njihovog ostvarenja.</s><s>Vođa grupe može se u toj ulozi nametnuti grupi koja je spontano nastala, usmjeravajući djelovanje grupe protiv službene osobe kako bi je spriječili u obavljanju, odnosno poduzimanju službene radnje.</s><s>5.d) Na kraju treba reći kako se kaznenopravna zaštita iz čl. 91. toč.</s><s>7. KZ ne proteže i na osobu koja bude usmrćena, a u vrijeme usmrćenja pomagala je službenoj osobi u vrijeme kada ova obavlja 155</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja poslove zaštite ustavnog ustrojstva, osiguranja osoba ili imovine, otkrivanja kaznenih djela, privođenja, uhićenja ili sprječavanja bijega počinitelja kaznenog djela, čuvanja osoba kojima je oduzeta sloboda i održavanja javnog reda i mira.</s><s>Smatramo kako u takvim slučajevima sud treba uzeti u obzir ovu činjenicu kao otegotnu okolnost i smislu čl. 56. st. 2. KZ (pobude iz kojih je kazneno djelo počinjeno, okolnosti u kojima je kazneno djelo počinjeno, jačina ugrožavanja ili povrede kaznenim djelom zaštićenog dobra), ukoliko se neće raditi o kaznenom djelu inkriminirano u čl. 91. toč.</s><s>5. KZ usmrćenje radi prikrivanja drugog kaznenog djela.</s><s>6.a) Zakonom o zaštiti i spašavanju (ZoZiS) uređuje se, pored ostalog: sustav zaštite i spašavanja građana, materijalnih i drugih dobara u katastrofama i većim nesrećama; način upravljanja, rukovođenja i koordiniranja u aktivnostima zaštite i spašavanja; prava, obveze, osposobljavanje i usavršavanje sudionika zaštite i spašavanja; zadaće i ustroj tijela za rukovođenje i koordiniranje u aktivnostima zaštite i spašavanja; kao i način uzbunjivanja, obavješćivanja i provođenje mobilizacije za potrebe zaštite i spašavanja.</s><s>Prema čl. 3. podst.</s><s>4. ZoZiS-a pod katastrofom se podrazumijeva svaki prirodni ili tehničko-tehnološki događaj koji, na području Republike Hrvatske, opsegom ili intenzitetom ili neočekivanošću ugrozi zdravlje ili ljudske živote ili imovinu veće vrijednosti ili okoliš, a čiji nastanak nije moguće spriječiti ili posljedice otkloniti redovitim djelovanjem nadležnih tijela državne uprave i postojećih operativnih snaga zaštite i spašavanja s područja jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave na kojem je događaj nastao, neovisno o tome je li proglašena elementarna nepogoda.45 Katastrofom, u smislu ZoZiS-a, smatraju se i posljedice nastale ratnim razaranjem i terorizmom.</s><s>Prema čl. 3. podst.</s><s>7. i 17.</s><s>ZoZiS-a pod većom nesrećom razumijeva se događaj koji je prouzročen iznenadnim djelovanjem prirodnih sila, tehničko-tehnoloških ili drugih čimbenika te ugrožava zdravlje ili život ljudi i/ili životinja, odnosno uzrokuje štetu na materijalnim i/ili drugim dobrima i/ili okolišu, koji svojim mogućim razvojem može poprimiti značajke katastrofe jer zbog njihovog intenziteta i razvoja, tijela i službe koje se na području njezina nastanka bave zaštitom i spašavanjem kao redovitom djelatnošću, ne mogu spriječiti njeno širenje ili pravodobno otkloniti posljedice.</s>
<s>ZoZiS razlikuje operativne i institucionalne snage za reagiranje u katastrofama i većim nesrećama.</s><s>Operativne snage prema čl. 7. ZoZiS-a sastoje se od: a) službi i postrojbi pravnih osoba i b) središnjih tijela državne uprave koje se zaštitom i spašavanjem bave u svojoj redovitoj djelatnosti, c) vatrogasnih zapovjedništava i postrojbi, d) službi i postrojbi Državne uprave za zaštitu i spašavanje,46 e) zapovjedništava zaštite i spašavanja, i f) službi, zapovjedništava i postrojbi civilne zaštite.</s><s>U aktivnostima zaštite i spašavanja, usklađeno s dijelovima operativnih snaga, sudjeluju i Oružane snage Republike Hrvatske i policija.</s><s>Prema čl. 26.</s><s>ZoZiS-a, Hrvatska gorska služba spašavanja; kao i Hrvatski Crveni križ, Hrvatska vatrogasna zajednica, Hrvatska zajednica tehničke kulture, kinološke, speleološke i druge udruge i pravne osobe, te ustanove koje osniva Vlada Republike Hrvatske s ciljem sudjelovanja u aktivnostima zaštite i spašavanja; obvezna je sudjelovati u pripremi i provedbi aktivnosti mjera u zaštiti i spašavanju, kada to zatraži Državna uprava za zaštitu i spašavanje.</s><s>Sukladno čl. 24.</s><s>ZoZiS-a, udruge građana registrirane za obavljanje poslova u području zaštite okoliša, koje u okviru područja svoje nadležnosti utvrde prijetnju za nastanak katastrofe i/ili veće nesreće, dužne su podatke o takvoj prijetnji kojima raspolažu odmah dostaviti Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje.</s><s>Čl. 12 ZoZiS-a određeno je kako će se način obavljanja redovite djelatnosti Hrvatske gorske službe spašavanja uredit posebnim zakonom.</s>
<s>Člankom 37.</s><s>ZoZiS-a uređuje se jedinstveni operativno-komunikacijski centar (Centar 112), kojemu je obveza zaprimiti sve pozive vezane uz hitne situacije, nesreće i prijetnje od nastanka katastrofe te putem sredstava veze, na temelju standardnih operativnih postupaka, žurno izvješćivati sve nadležne službe i koordinirati djelovanje po pozivu.</s><s>Centar 112 djeluje, kao jedinstveni komunikacijski centar, za sve vrste hitnih situacija.</s><s>Pod hitnom situacijom razumijeva se svaka situacija u kojoj fizička ili pravna osoba ima neodgodivu potrebu za žurnom pomoći hitnih službi (vatrogasaca, policije, hitne pomoći, medicinskog centra za krizna stanja i sl.).</s><s>Temeljem čl. 39.</s><s>ZoZiS-a davatelji telekomunikacijskih usluga dužni su omogućiti korisnicima javne telefonske mreže u Republici Hrvatskoj besplatno pozivanje telefonskih brojeva za hitne službe, kao i jedinstvenoga europskog pozivnog broja 112 za hitne službe s bilo kojega telefonskog uređaja.</s><s>Davatelji telekomunikacijskih usluga dužni su Centru 112 dostaviti podatak o telefonskom broju s kojeg je upućen poziv i o lokaciji s koje je poziv upućen.</s><s>Ravnatelj Državne uprave za zaštitu i spašavanje, uz 156</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić suglasnost ministara nadležnih za poslove zdravstva, unutarnjih poslova, obrane, mora, prometa i veza, propisat će standardne operativne postupke.</s><s>6.b) Donošenjem Nacionalnog plana traganja i spašavanja ljudskih života na moru47 Republika Hrvatska ispunila je obvezu uspostavljanja Nacionalne službe traganja i spašavanja na moru, utvrđenu Zakonom o potvrđivanju Međunarodne konvencije o traganju i spašavanju na moru48 koja je donesena u Hamburgu 1979.</s><s>Nacionalnim planom, pored utvrđenih načela ustroja i djelovanja, ovlasti i dužnosti, definirane su mjere i djelatni postupci službenih osoba te način korištenja sredstava tijekom pripravnosti, odnosno tijekom traganja i spašavanja na moru.</s><s>Služba traganja i spašavanja ljudskih života na moru sastoji se od: a) stožera službe traganja i spašavanja; b) Nacionalne središnjice za usklađivanje traganja i spašavanja; c) pod-središnjica traganja i spašavanja na moru; d) obalnih promatračkih jedinica; i e) jedinica traganja i spašavanja.</s><s>Pod obalnom promatračkom jedinicom razumijeva se pokretna ili nepokretna kopnena jedinica namijenjena obavljanju nadzora nad sigurnošću brodova u obalnom području, a čine je sve ispostave svih lučkih kapetanija te čuvani svjetionici i postaje obalnog motrenja HRM (čl. 1.3, 6.1 i 6.2 Nacionalnog plana).</s><s>Pod spasilačkom jedinicom/jedinicom traganja i spašavanja razumijeva se pomorska, zrakoplovna ili kopnena jedinica s osposobljenim osobljem te opremljena opremom prikladnom za brzo provođenje operacije traganja i Za temu našeg rada važno je upozoriti kako se pod kopnenom jedinicom, u smislu čl. 7.12 Nacionalnog plana smatra i skupina ljudi koji obavljaju traganje i spašavanje ako su predvođeni ili djeluju sukladno uputama djelatnika ministarstva, ako raspolažu prikladnom komunikacijskom vezom, te ako djeluju u suradnji i pod vođenjem Nacionalne središnjice za usklađivanje traganja i spašavanja ili nadležne pod-središnjice.</s><s>Sukladno čl. 7.14 Nacionalnog plana, u traganju i spašavanju ljudi na moru mogu, kao samostalne spasilačke jedinice ili kao osoblje pojedinih spasilačkih jedinica, sudjelovati i pripadnici dobrovoljačkih jedinica.</s><s>Takve jedinice smiju sudjelovati u traganju i spašavanju samo pod nadzorom i vođenjem Nacionalne središnjice ili nadležne pod-središnjice ako su prikladno opremljene i obrazovane, odnosno uvježbane.</s><s>Nacionalna središnjica dužna je voditi popis takvih dobrovoljačkih jedinica koji mora sadržavati najmanje: sjedište, područje djelovanja, razinu opremljenosti, ime i prezime odgovorne osobe te način njihovog uključivanja u traganje i spašavanje.</s><s>Nacionalna središnjica i pod-središnjice dužne su započeti operaciju traganja i spašavanja bez odlaganja: a) neposredno nakon prispijeća izvješća o postojanju opasnosti za ljude na moru, b) neposredno nakon prispijeća izvješća ili obavijesti na temelju kojih je razvidna vjerojatnost da su ljudi na moru u opasnosti, ili c) nakon stanovitog vremena od posljednjeg primljenog izvješća o stanju i položaju ljudi na moru.</s><s>Nacionalna središnjica, odnosno nadležna pod-središnjica dužna je, u slučaju uključivanja u operacije traganja i spašavanja osoba koje nisu djelatnici ministarstva, uzeti u obzir stručnost i osposobljenost osoba koje uključuje, te opremljenost jedinica u kojima mogu sudjelovati.</s><s>Nacionalna središnjica, odnosno nadležna pod-središnjica ne smije odobriti sudjelovanje takvih osoba ako ono može dovesti u opasnost zdravlje ili život tih osoba, spašenih ljudi ili drugih osoba (čl. 8.5 Nacionalnog plana).</s>
<s>Nacionalna središnjica, u suradnji sa pojedinim pod-središnjicama, najmanje jedanput godišnje, organizira i provodi vježbu provjere spremnosti, uspostavljanja veze i provjere usklađenosti djelovanja s drugim pridruženim službama glede traganja i spašavanja (čl. 10.2 Nacionalnog plana).</s><s>Financijska sredstva kojima se osigurava provedba Nacionalnog plana osiguravaju se u proračunu Republike Hrvatske, a financijska sredstva koja su potrebna za uspostavljanje i održavanje ugovornog odnosa sa udruženjima građana planira ministarstvo nadležno za pomorstvo (čl. 11.1 i 11.4 Nacionalnog plana).</s>
<s>Referatom smo nastojali pokazati kako učestalijim boravljenjem u prirodi raste i potreba za osiguravanjem individualne sigurnosti, te kako okolnosti i uvjeti u prirodi nisu baš uvijek nježni prema ljudima.</s><s>Brojne su ugroze, rizici, na koje čovjek može utjecati; ali zbog neznanja, neiskustva, lakovjernosti i dr. propušta to učiniti.</s><s>To je i jedan od razloga, među brojnim, zbog kojih dolazi do nestanaka osoba u prirodi, toj sveukupnoj biološkoj i krajobraznoj raznolikosti.</s><s>Potražne akcije, koje se tada poduzimaju, mobiliziraju značajan ljudski potencijal i materijalne resurse, nerijetko i u dužem vremenskom periodu.</s>
<s>U Hrvatskoj se pripremaju značajne promjene kako kaznenog zakonodavstva, tako i policijskog, a u postupku je i predlaganje Zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja.</s><s>Smatramo kako smo našom raščlambom ukazali na značajna mjesta u pravnim propisima glede potrage za nestalom osobom koja bi trebala de lege ferenda poboljšati.</s><s>Tu prije svega mislimo na čl. 39.</s><s>ZoP-a, u svezi njegove nesveobuhvatnosti i ograničenosti kada pobrojava mjere i radnje koje se poduzimaju tijekom traganja, ali i na čl. 77. toč.</s><s>5. ZoP-a koja regulira rok čuvanja evidencije traženih osoba ili predmeta do njihovog pronalaska ili do utvrđivanja kako je daljnje traženje osobe ili predmeta nepotrebno.</s><s>Tako usko određen rok protivan je kriminalističkoj praksi i potrebi, koja je upravo iz tih razloga prinuđena u pojedinim slučajevima posezati za tzv. mrtvim kartotekama nestalih osoba.</s><s>Kao argument više, navodimo propise iz 389.</s><s>PDV (njemački propisi postupanja policijske službe), od 1995., u kojima se pod točkom 4.10 određuju rokovi čuvanja evidencije traženih nestalih osoba: riješeni slučajevi maloljetnih nestalih osoba čuvaju se dvije godine, a odraslih nestalih osoba pet godina od njihovog rješavanja; a neriješeni slučajevi najmanje 30 godina od podnošenja prijave.</s><s>Evidencije o identifikaciji pronađenog nestalog mrtvog tijela čuvaju se dvije godine od njegove identifikacije.</s><s>U nastavku učinjene raščlambe, također smatramo kako bi se i odredbe ZKP-a u svezi stručnih osoba koje pružaju pomoć tijelu kaznenog postupka također trebale preispitati glede razvoja forenzičnih znanosti, te organizacija i udruga koje mogu pomoći u pronalaženju i osiguravanju budućih predmeta vještačenja u posebnim okolnostima.</s><s>Tu prije svega mislimo na čl. 219.</s><s>ZKP-a kojim se predviđa pomoć istražnom sucu od strane redarstvenih službi ili drugih državnih tijela, ali ne i od drugih stručnih osoba drugih (vanpravnih) struka.</s><s>Također smatramo kako bi takva stručna pomoć redarstvenoj vlasti u određenim situacijama bila od velike koristi i ne samo kod provođenja očevida (čl. 262. st. 1. ZKP-a), već i kod pretraga u smislu hitne istražne radnje.</s><s>Kolika bi bila vrijednost takve pomoći, posebno u onim slučajevima organiziranog, transnacionalnog, računalnog i drugog (ali i klasičnog) kriminaliteta, nadamo se da će pokazati i neko od budućih istraživanja.</s><s>Slijedom učinjene analize, također smo ukazali kako današnje suvremene policije, pa tako i hrvatska policija, unatoč značajnim ulaganjima u svoje potencijale i resurse, u određenim sigurnosnim situacijama, kao što je to primjer: nastanak osobe u prirodnim nepristupačnim prostorima i lokalitetima, treba pomoć od drugih tijela, organizacija i udruga.</s><s>To proizlazi i iz Programskih smjernica MUP-a za razdoblje 2004.-2007. u kojima se ističe: "Svako krizno stanje treba poseban scenarij kako bi se upravljalo i ovladalo krizom.</s><s>Međutim, ni najbolji scenariji ne vrijede puno ako se ne ovlada vještinama njegove realizacije.</s><s>Također, niti jedan segment sustava društvene sigurnosti ne može isključivo sam ovladati društvenom krizom.</s><s>Koordinacija svih segmenata sigurnosnog sustava neizbježna je ako se želi postići cilj.</s><s>Za uspješnu koordinaciju u kriznim stanjima moraju postojati timovi koji će "voditi igru".</s><s>U njihovom sastavu trebaju biti najsposobniji pojedinci iz svih segmenata sigurnosnog sustava.</s><s>Ministarstvo će u slijedećem razdoblju posvetiti posebnu pažnju izradi programa za moguća izvanredna stanja te odabiru, edukaciji i uvježbavanju posebnih timova.</s><s>Također, prema raspoloživim mogućnostima treba osigurati materijalna sredstva za krizne slučajeve. (...) Problematikom javnog reda i sigurnosti, te kvalitetom života građana bavi se čitav niz ministarstava, tijela i službi bez kvalitetne međusobne komunikacije i bez osmišljene koordinacije rada.</s><s>To rezultira fragmentarnim pristupom problemima koji bivaju polovično riješeni ili se uopće ne rješavaju.</s><s>Paralelno s tim, uz nedostatak međusobne komunikacije ministarstava, tijela i službi, izražen je i nedostatak kvalitetne dvostrane komunikacije s građanima.</s><s>Ako želi opravdati ulogu stožerne sigurnosne službe, policija mora napraviti prvi korak u prevladavanju postojećeg načina rada i 158</s>
<s>Zaključno, smatramo kako smo čitatelju uspjeli prikazati sve one kvalitete, načine i postupke stjecanja znanja i vještine te izvrsnu kompetentnost u spašavanju i traganju za nestalom osobom u planinama, stijenama, speleološkim objektima, vodenim površinama, na nepristupačnim građevinama ili dijelovima takvih objekata, ruševinama, u lošim vremenskim uvjetima i elementarnim nepogodama; koje gorski spasitelji Hrvatske GSS posjeduju.</s><s>Hrvatska GSS specifična je udruga građana kojoj je cilj biti nacionalnim nositeljem gorskog spašavanja u Republici Hrvatskoj.</s><s>Pored te univerzalnosti i specijalnosti, Hrvatsku GSS odlikuje posebna ekskluzivnost jer su njeni članovi u mogućnosti izvesti najzahtjevnija i najsloženija spašavanja i traganja koja provode i druge gorske službe spašavanja u svijetu; kao i elitizam članova što jamče postupci i načini školovanja, uvježbavanja i relativno kratki rokovi obnavljanja licenci.</s><s>Opremljenost novijom tehnologijom i stalno praćenje najnovije tehnologije i standarda postupanja u području spašavanja i traganja daljnja je njihova karakteristika.</s><s>Posebno treba istaknuti dostupnost i operativnost članova Stanica GSS, gdje se organiziraju stalna i/ili povremena dežurstva, a stalnim provođenjem vježbi provjerava se spremnost i nastoji što više skratiti potrebno vrijeme od dojave do intervencije, odnosno započinjanja izvođenja akcije.</s><s>Važna značajka službe na koju zaključno treba ukazati je njena teritorijalna rasprostranjenost (15 Stanica GSS) gdje Stanice međusobno ne konkuriraju nego djeluju usklađeno, nerijetko više njih zajedno, što čini posebno jedinstvo službe.</s><s>Hrvatska GSS od 1992. je punopravna članica svjetske međunarodne organizacije gorskog spašavanja IKAR - CISA.</s><s>Sve ove karakteristike, kao ranije izrečena argumentacija i statistička raščlamba učestalosti aktivnosti članova Hrvatske GSS, opravdavaju potrebu donošenja Zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja.</s>
<s>1 Provedeno istraživanje i ovaj članak kao njegov rezultat, inspirirani su sadržajima čl.</s><s>A1. i B3 Deklaracije o policiji, usvojena Rezolucijom 690 (1979) Parlamentarne skupštine Vijeća Europe; čl.</s><s>B7.</s><s>Primjedaba Ministarskog vijeća Vijeća Europe o Rezoluciji 690 (1979) Parlamentarne skupštine Vijeća Europe: Deklaracija o policiji; čl. 1. Kodeksa Ujedinjenih naroda o ponašanju službenika koji provode pravo, usvojeno 12. prosinca 1979.</s><s>Rezolucijom Opće skupštine OUN-a broj 34/169; te čl. 64.</s><s>Europskog kodeksa policijske etike, usvojenog Preporukom Rec (2001)10 Odbora ministara država članica Vijeća Europe od 19. rujna 2001. i sadržajima Etičkog kodeksa policije Republike Hrvatske.</s>
<s>Rad smatramo doprinosom provođenju Programskih smjernica Ministarstva unutarnjih poslova za razdoblje 2004.-2007., poglavito ciljeva na planu unapređivanja organizacije policije (razvijanje partnerskih odnosa s društvenom zajednicom; reforma sustava obrazovanja policijskog službenika; institucionalizacija znanstvenog-istraživačkog rada na području policijskih znanosti i izgradnja sustava upravljanja kadrovima prema standardima Europske unije), 2 Opsežniji prikaz povijesti Hrvatske GSS prikazan je u tekstovima Dražena Zupanca i Borislava Aleraja u knjizi: Poljak, Ž. (2004).</s><s>Zlatna knjiga hrvatskog planinarstva.</s><s>Zagreb: Hrvatski planinarski savez., te u knjizi: Smerke, Z. (1989).</s><s>Planinarstvo i alpinizam.</s><s>Čakovec: Zrinski., iz kojih donosimo skraćene dijelove teksta.</s><s>3 Internationale Komission für Alpines Rettungswesen – Comission Internationale de Sauvetage Alpin – International Comission for Alpine Rescue: IKAR – CISA, osnovana je 1948. i danas okuplja 33 država, koje imaju razvijene spasilačke službe, poput alpskih država: Njemačke, Austrije, Italije, Francuske, Švicarske, Slovenije ali i SAD-a i Kanade.</s><s>4 Narodne novine (NN) 174/2004</s>
<s>5 To su liste suradnika koje predstavljaju osnovicu za široku mobilizaciju u slučajevima većih elementarnih nepogoda, katastrofa te za sve situacije u kojima treba angažirati veliki broj ljudi koji su sposobni djelovati na nepristupačnim terenima i u nepovoljnim vremenskim uvjetima.</s><s>159</s>
<s>7 Hrvatska GSS prvi put uvodi u svoj sastav pse tragače sa vodičima 1998. u Stanici GSS Split.</s><s>8 Na ovom mjestu potrebno je upozoriti na sadržaj Pravilnika o sigurnosti na uređenim skijalištima (NN 68/91) kojim se, među ostalim, uređuje kako uprava skijališta mora za vrijeme rada skijališta osigurati službu spašavanja, te opremu i sredstva koja su potrebna za uspješno spašavanje i pružanje prve pomoći (čl. 59), kao i to da svako skijalište mora osigurati prostor za službu spašavanja i pružanja prve pomoći, kao prateći prostor (čl. 19.) U čl. 20.</s><s>Pravilnika propisani su minimalni uvjeti koje prostor za službu spašavanja, zbrinjavanja unesrećenih i pružanja prve pomoći mora zadovoljiti.</s><s>U čl. 30.</s><s>Pravilnika izrijekom se zabranjuje rad skijališta ili dijela skijališta ukoliko nije osigurana služba za spašavanje i pružanje prve pomoći.</s><s>9 16.10.2005., češka turistkinja pala je niz provaliju u Dubcima kraj Makarske, sa odmorišta kraj ceste približivši se rubu, te se otkotrljala 50 metara niže i zadobila teške tjelesne ozljede.</s><s>Djelatnicima hitne medicinske pomoći, na mjestu događaja, stradala turistkinja nije bila dostupna zbog strmine terena, pa su u pomoć pozvani članovi Stanice GSS Makarske.</s><s>Spasitelji Hrvatske GSS, već nakon 20 minuta od dojave, došli su do ozlijeđene, medicinski je zbrinuli i uz pomoć specijalne nosiljke i užeta izvukli je do ceste te predali djelatnicima hitne medicinske pomoći.</s><s>Akcija spašavanja, od dojave do završetka, trajala je nešto više od sat vremena. (www.gss.hr; 21.03.2006.) 10 19.08.2002., planinar se sam zaputio na Velebit gdje je, između ostalog, odlučio posjetiti i jednu spilju.</s><s>Ruksak je ostavio u skloništu, relativno daleko od spilje u koju je ušao ne samo bez ruksaka već i s neadekvatnom rasvjetom.</s><s>Kada je nestalo rasvjete (u uvjetima hladnoće kakva vlada u spiljama baterije se puno brže troše) više nije mogao pronaći izlaz.</s><s>Kako je bio sam, a o svom kretanju nikoga nije obavijestio, pokrenuta je široka potražna akcija u kojoj je sudjelovao helikopter i psi tragači.</s><s>Dan poslije nestanka spasitelji su pronašli ruksak, a slijedeći dan i unesrećenog.</s><s>Avantura je ovaj puta završila sretno.</s><s>Osim iscrpljenosti, nestali planinar bio je živ i neozlijeđen.</s><s>Ta dva dana pretražen je veliki broj potencijalnih planinarskih ciljeva, a unesrećeni planinar pronađen je zahvaljujući tome što spasitelji izuzetno dobro poznaju teren i moguće ciljeve.</s><s>11 22.02.2006. pozivom Centra 112, a zbog sumnje i opasnosti od zaraze i ekološkog onečišćenja, članovi Hrvatske GSS obavili su izvid i zajedno sa HRZ izvukli su helikopterom strvinu krave koja se nalazila u kanjonu rijeke Cetine, dubokom 150 metara, svega desetak metara dalje od toka rijeke.</s><s>Intervencija članova Hrvatske GSS i HRZ nije bila jednostavna zbog konfiguracije terena, a helikopter je trebalo spustiti u sam kanjon.</s><s>Izvučena strvina krave predana je na obradu nadležnoj sanitarnoj inspekciji.</s><s>Ovom intervencijom Hrvatska GSS je pridonijela zaštiti hrvatske, ali i europske, prirode i sliva rijeke Cetine, koja predstavlja izvor pitke vode za mnoge stanovnike toga 12 Zaštita prirode, posebno na najnepristupačnijim dijelovima Hrvatske, je uz zaštitu života i imovine ljudi, jedna od temeljnih zadaća Hrvatske GSS.</s><s>To se potvrdilo i 04.-05.07.2005. uključivanjem članova Stanica GSS Gospića, Zadra i Splita u akciju čišćenja kanjona Zrmanje koju su inicirali časopis Auto Blic i Park prirode Velebit.</s><s>Tijekom akcije čišćenja skupljane su olupine automobila i drugi krupni otpad u tom biseru i ljepotici našeg krša - rijeci Zrmanji.</s><s>Hrvatska GSS i HRZ izvlačili su teret iz 300 metara dubokog kanjona i još jednom potvrdili zavidno umijeće uporabe helikoptera.</s><s>13 27.12.2005., oko 16.00 sati, spasitelje Stanice GSS Šibenik zamolio je lovac za pomoć u izvlačenju njegovog lovačkog psa koji je pao u jamu u okolici sela Vrpolja.</s><s>Spasitelji Hrvatske GSS pomogli su lovcu, ali i psu, kojeg su izvukli iz deset metara duboke jame u kojoj je proveo dva dana.</s><s>Lovci iz okolice Pakovog sela, 09.01.2006., također su zatražili pomoć u spašavanju dva lovačka psa koji su utrčali u jazbinu u potjeri za jazavcem i više nisu mogli izaći van.</s><s>Unatoč pokušajima lovaca da bagerom prošire uski kanal, spašavanje pasa, koje je trajalo pet dana, bilo je bezuspješno.</s><s>Neizvjesnost lovačkih pasa riješili su članovi Hrvatske GSS koji su iskoristili pričuvni izlaz jazavca kroz malu špiljicu u blizini jame, u kojoj su se psi nalazili, proširivši kanal kopajući u duljinu 5 160</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić metara.</s><s>Nedugo potom, zbunjeni psi ponovno su se našli kod svojih gospodara. (www.gss.hr; 14 Podaci o akcijama na skijalištima odnose se na skijališnu sezonu (npr.: 2001/2002), a ne na kalendarski promatranu godinu (npr.: 2002.).</s><s>15 U podatke je uključeno 100-tinjak gostiju hotela na prijevoju Vaganj koji su zahvaljujući Hrvatskoj GSS i Zimskoj službi deblokirani iz snijegom zametenog hotela.</s><s>Među zametenim gostima bilo je i bolesnika koji nisu mogli biti duže vrijeme bez medicinske skrbi, njege i lijekova (npr. dijabetičari).</s><s>16 Manji broj akcija na uređenim skijalištima objašnjava se kraćim trajanjem skijališne sezone u tom razdoblju.</s>
<s>18 Nedostatak podataka za relativno veliki broj osoba glede njihove dobi posljedica je činjenice da u jednom broju akcija, poglavito onim u kojima je zbrinut veliki broj ljudi, iz objektivnog razloga nisu prikupljeni svi relevantni podaci.</s>
<s>19 U dvije potražne akcije zbrinuto je oko 20-tak osoba stranaca od kojih članovi Hrvatske GSS nisu uzeli detaljnije podatke iz objektivnih razloga (npr. 20 pronađenih državljana Belgije).</s><s>20 Skratiti put u planini gotovo u pravilu znači kretati se po teško pristupačnom terenu, uz velike orijentacijske teškoće i brojna neugodna iznenađenja.</s><s>Stoga je skraćivanje puta i općenito kretanje po nemarkiranom terenu rezervirano isključivo za iskusne planinare i alpiniste.</s><s>Čak i u tom slučaju, kretanje po nemarkiranom terenu treba dobro isplanirati - prije odlaska na teren.</s><s>Neke od najtežih akcija i nesreća s najtežim posljedicama za pojedinca (uključujući i smrtne slučajeve) su skraćivanje puta.</s><s>Na Sv. Iliji na Pelješcu (2004.) zabilježeno je smrtno stradavanje planinarke (sama, najvjerojatnije je pokušala skratiti put).</s><s>Stoga nije na odmet još jednom apelirati da se izbjegava samostalno kretanje po planinama.</s><s>Posebno treba biti oprezan kod planinarenja dalmatinskim planinama u ljetnim uvjetima.</s><s>Dehidracija, sunčanica i brzo iscrpljivanje kao posljedica visokih temperatura vrlo brzo mogu onesposobiti čovjeka. (Dujmić, 2004: 4) 21 Svake godine Hrvatska GSS sudjeluje u potrazi ili u izvlačenju smrtno stradalih osoba.</s><s>U 2004. bilo je 20 smrtno stradalih, što je iznimno puno (dvostruko više nego prijašnjih godina).</s><s>Polovica svih smrtno stradalih osoba odnosi se na samoubojstvo.</s><s>22 21.12.2005., oko 01.20 sati, Stanica GSS Split zaprimila je dojavu o nestanku 76-godišnjeg muškarca koji je tijekom popodneva otišao od kuće, posljednji put viđenog u 15.30 na nekom puteljku u okolici Tugara.</s><s>Zbog hitnosti potražne akcije, unatoč noći i niskim temperaturama, na teren su izišli: 12 spasitelja Hrvatske GSS i pas tragač, koji su sa još desetak mještana i vatrogascima cijelu noć pretraživali sve pravce za koje se moglo pretpostaviti da se nestali mogao kretati.</s><s>Potraga je nastavljena i sutradan, kroz jutro, sa desetak spasitelja Hrvatske GSS, pet policijskih službenika, te desetak mještana.</s><s>Tijekom jutra u potragu je uključen helikopter HRZ sa 6 članova GSS.</s><s>Oko 12.25 nestalog su pronašli spasitelji GSS, bez vidljivih ozljeda, ali pothlađenog, zbog izloženosti niskim temperaturama tijekom noći. (www.gss.hr; 21.03.2006.) 23 Spasitelji Hrvatske GSS, nažalost, sudjeluju i u potražnim akcijama gdje se ne može ništa više učiniti nego pronaći tijela nestalih osoba, koje su prethodno smrtno stradale, izvući ih iz nepristupačnog okruženja, predati ih članovima obitelji i time razriješiti neizvjesnost o njihovoj sudbini.</s>
<s>Primjer tome je i događaj u svezi nestalog Čeha, 28.07.2005., čije je tijelo tijekom drugog dana traganja lociran od strane spasitelja Stanica GSS Makarske i Splita na dnu jezera pod vrlo moćnim slapom Gubavica rijeke Cetine na 15 metara dubine, na jednoj podvodnoj polici (dubina jezera je 30 metara).</s><s>Za ronjenje na tom mjestu trebalo je spustiti ronilačku i drugu opremu u 200 metara duboki kanjon, a nakon pronalaska tijela unesrećenog, izvući ga iz kanjona metodom improvizirane žičare.</s>
<s>31.07.2005., nakon dvodnevne akcije, spasitelji Stanica GSS Makarske i Splita, izvukli su mrtvo tijelo 12-godišnje djevojčice koju je rijeka Cetina povukla i usisala pod jednim slapom u njenim moćnim brzacima.</s><s>Djevojčica je na rijeci bila na kupanju s roditeljima i većim društvom.</s><s>Tragedija je umalo mogla biti veća, jer se s nastradalom djevojčicom kupalo još dvoje djece.</s><s>Uspjeli su se 161</s>
<s>u kojem je započeta akcija. sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja othrvati jakoj matici držeći se za granje.</s><s>Radilo se o zahtjevnoj zadaći na vodenim tokovima u kojima zbog mjehurića zraka praktički nema vidljivosti, gdje voda svojom silinom onemogućuje ronjenje i pristup mjestu nesreće.</s><s>Osim što trga masku za ronjenje sa lica, boce i drugu opremu; brza vodena masa predstavlja opasnost i za spasitelje, jer i sami mogu biti povučeni u neki od podvodnih procijepa ili tunela pod velikim vodenim pritiskom.</s><s>Zato je Cetina bila premrežena sigurnosnim užadima, a dio vodotoka je smanjen zatvaranjem brane HE Kraljevac, ali i skretanjem dijela vode u drugi rukavac.</s><s>Tek kada se smanji pritisak vode donekle je moguće pretraživanje tih procijepa, tunela i podvodnih džepova.</s>
<s>Prije pet godina, na gotovo istom mjestu, tijekom raftinga, stradao je 24-godišnji član Speleološkog društva "Špiljar".</s><s>Ovakve akcije najtužnije su za spasitelje Hrvatske GSS, jer unatoč velikim naporima i vrhunskoj stručnosti prilikom provođenja akcija, ishod je u konačnici tragičan. (Večernji 24 11.10.2005., u 10.35 sati, Stanici GSS Split dojavljuje policija kako je na stijenama s južne strane otoka Hvara, iznad Svete Nedilje (predio vrha sv. Nikola), zapeo slovenski penjač iz Škofije Loke, te da ne može ni naprijed ni nazad.</s><s>Do dolaska spasitelja Hrvatske GSS, koji su iz Firula krenuli sa zakašnjenjem od 45 minuta zbog zauzetosti helikoptera drugim zadaćama, iscrpljenog penjača navezala su druga dva slovenska penjača.</s><s>Po dolasku, spasitelji Hrvatske GSS izvukli su svu trojicu iz stijene.</s><s>Zaglavljeni penjač nije bio ozlijeđen, osim što je prošao vlastitu dramu držeći se za stijenu i strahujući od pada. (www.gss.hr; 21.03.2006.) 25 11.07.2005., tijekom kanjoninga, atraktivne športsko-turističke aktivnosti, na predjelu slapa Gubavica kraj Zadvarja, najužem mjestu kanjona rijeke Cetine, na kojem je rijeka doslovno sa svih strana okružena 200 metara visokim liticama ili neprohodnim slapovima, jedan od sudionika slomio je nogu.</s><s>Akciju spašavanja izveli su spasitelji Stanica GSS Makarske i Splita.</s><s>Zahvaljujući Hrvatskoj GSS, pružanje kvalitetne medicinske pomoći moguće je na nepristupačnim lokacijama i u nepovoljnim okolnostima. (www.gss.hr; 21.03.2006.) 26 2002: U 20 neskijaških akcija sudjelovale su 2 ili više Stanica Hrvatske GSS pa je ukupan broj angažiranih Stanica 120 u provedenih 96 neskijaških akcija, dok je u 8 potražnih akcija sudjelovalo 2 ili više Stanica Hrvatske GSS pa je ukupan broj angažiranih Stanica 28 u provedenih 21 potražnoj akciji.</s>
<s>27 2003: U 27 neskijaških akcija sudjelovale su 2 ili više Stanica Hrvatske GSS pa je ukupan broj angažiranih Stanica 147 u provedenih 117 neskijaških akcija, dok je u 7 potražnih akcija sudjelovalo 2 ili više Stanica Hrvatske GSS pa je ukupan broj angažiranih Stanica 32 u provedenih 24 potražnih akcija.</s>
<s>28 2004: U 17 neskijaških akcija sudjelovale su 2 ili više Stanica Hrvatske GSS pa je ukupan broj angažiranih Stanica 175 u provedenih 150 neskijaških akcija, dok je u 5 potražnih akcija sudjelovalo 2 ili više Stanica Hrvatske GSS pa je ukupan broj angažiranih Stanica 56 u provedenih 46 potražnih akcija.</s>
<s>30 Pravilnik o načinu policijskog postupanja, PoNPP, NN 81/03. 31 PoNPP uređuje i ovo pitanje iako se u preambuli nije pozvalo i na lineu 16. st. 2. čl. 129.</s><s>ZoP-a.</s><s>32 Zakon o kaznenom postupku, ZKP, NN 62/03. 33 12.08.2005., oko 23.40 sati, preko Županijskog centra Državne uprave za zašitu i spašavanje upućena je obavijest Stanici GSS Karlovac o nestanku mađarskog sportskog lakog zrakoplova "zlin 140" s dvoje mađarskih državljana na području Plitvičkih jezera.</s><s>Toga dana skupina od osam zrakoplova uputila se iz Mađarske (Kapošvar) na Jadransko more/Brač.</s><s>Kod Slunja uletjeli su u olujni oblak te su se razdvojili iz formacije u kojoj su letjeli.</s><s>Pet zrakoplova sletjelo je u Zadarsku zračnu luku Zemunik; šesti je prisilno sletio na livadu nedaleko od Pokrovnika kraj Drniša i Šibenika; dok se sedmi zrakoplov srušio u okolici brda Velika Lisina, u blizini GSM antene uslijed čega je dvoje putnika smrtno stradalo.</s><s>Osmi zrakoplov je nestao.</s><s>Nakon poziva Stanici GSS Karlovac, nekoliko članova je obaviješteno i stavljeno u pripravnost za potragu sutradan.</s><s>13.08. potraga je započela upućivanjem vozila sa ekipom spasitelja u Korenicu.</s><s>Sa helikopterima MUP-a i MORH-a krenulo se u pretraživanje iz zraka.</s><s>Unatoč cjelodnevnoj 162</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić potrazi zrakoplov "zlin 140" nije pronađen.</s><s>Istodobno, s odvijanjem potrage helikopterima, preko GSM signala mobitela jednog od putnika nestalog zrakoplova određena je uža zona na kojoj bi se zrakoplov trebao nalaziti, ali zbog noći i opasnosti od miniranog prostora potraga je privremeno prekinuta.</s>
<s>U ranim jutarnjim satima 14.08. pokrenuta je velika potražna akcija koja je uključivala Stanice GSS: Karlovac, Gospić, Ogulin i Zagreb (više od 30 članova Hrvatske GSS), policiju i djelatnike Nacionalnog parka Plitvička jezera.</s><s>Putem lociranog signala mobitela područje potrage bitno je suženo te je zrakoplov pronađen već oko 11.00 sati, a osiguranje mjesta događaja sa olupinom i dva tijela preuzela je policija.</s><s>Tijekom popodnevnih sati ekipa za očevid obavila je očevid.</s><s>Zbog nepristupačnog i strmog terena članovi Hrvatske GSS preuzeli su prijenos tijela do lovačke kuće do koje se moglo pristupiti vozilima.</s><s>Cijela akcija završila je oko 21.00 sat.</s><s>Kako se radilo o teško prohodnom i strmom terenu, članovi Hrvatske GSS uz pomoć helikoptera MORH-a izveli su, nekoliko dana kasnije, izvlačenje ostataka oba zrakoplova koja su pala kako bi se mogla provesti potrebna vještačenja i utvrditi točan uzrok pada. (Večernji list, 14.8.2005.: 4-5) 35 U časopisu "Hrvatski planinar", publikaciji Hrvatskog planinarskog saveza, broju 2 od 2005., na stranicama 46 i 47 čitamo članak Božidara Drdera pod naslovom: "Jedna nezgoda i iskustvo s Kleka".</s><s>U njemu opisuje izlet planinara PD Vrbovec i PD Prpa koji će im ostati u sjećanju "kao neželjena avantura koja ih je grubo upozorila da divna priroda nije baš uvijek nježna prema svojim obožavateljima." Na povratku s planinarskog izleta na planinski dom Klek, negdje ispod Klečica, "žurba" poradi što bržeg povratka do automobila "uzela je svoj danak; jedna planinarka okliznula se na mokri korijen, pala i uganula nogu.</s><s>Uzbuđeno telefoniranje pokrenulo je niz reakcija policije i službe za obavješćivanje, ali nažalost, nijedna od njih nije uključivala poziv gorskoj službi spašavanja." Nakon nekoliko sati planinare je obradovao dolazak "ogulinske ekipe Hrvatske GSS", kojoj je trebalo samo 90 minuta od obavješćivanja do dolaska u dom.</s><s>Ozlijeđena planinarka, vještinom gorskih spasitelja, spuštena je do njihovih automobila, kojima su je odvezli do bolnice u Ogulinu.</s><s>U hodnicima bolnice spasitelji su zajedno sa planinarima čekali rezultate medicinske obrade zbrinute planinarke.</s><s>Na kraju svog članka Božidar Drdera zaključuje: "Premda je za njih to tek jedna od uobičajenih akcija, pokazali su se pouzdani, brzi i spretni.</s><s>Upravo je upečatljivost te spoznaje razlog što mogu ovaj članak, nakon gorčine izazvane nedostatkom koordinacije i snalažljivosti ostalih nadležnih službi, završiti optimistički.</s><s>Svaka čast GSS-ovcima, njihovu ćemo pomoć uvijek pamtiti i cijeniti.</s><s>Još jednom sve pohvale hrabrim Ogulincima!</s><s>Veliko im hvala!" 36 U utorak, 21.03.2006. policiji je prijavljen nestanak 71-godišnjeg Šoltanina nakon što je s nećakom i geodetom obilazio imanje.</s><s>No, na povratku u selo zalutao je u neprohodnoj makiji.</s><s>U traganje za nestalim, pored policijskih službenika i članova Hrvatske GSS sa psima tragačima, uključili su se vatrogasci, sumještani, te članovi obitelji.</s><s>Brodom je pretražen i dio obale, ali zbog mraka toga dana potraga i pretraživanje prostora je prekinuto u 23.00 sata.</s><s>Idućeg dana potraga je nastavljena rano ujutro i u 8.30 pothlađenog i iscrpljenog nestalog Šoltanina pronašla je njegova susjeda u uvali Donja Kruškica, udaljenoj tri kilometra od mjesta nestanka.</s><s>U ovoj potrazi članovi Hrvatske GSS koristili su elektroničko praćenje pretraženog prostora na digitalnoj karti, čime su eliminirali nepretražene "džepove".</s><s>Slučaj je također još jedan primjer koji upozorava na opasnost od guste makije koja je na pretraženom prostoru narasla i preko metar i pol visine.</s><s>"Makija je zapravo strašna klopka.</s><s>Kad čovjek uđe, više ne izlazi.</s><s>Nekoliko stranih turista tako je smrtno stradalo." upozorava pročelnik Hrvatske GSS, Vinko Prizmić. (Večernji list, 23.3.2006.: 6) 37 Pod pojmom "priroda" u smislu čl. 1. st. 2. Zakona o zaštiti prirode (NN 70/2005) razumijeva se sveukupna biološka i krajobrazna raznolikost.</s><s>"Biološka raznolikost" je sveukupnost svih živih organizama koji su sastavni dijelovi ekoloških sustava, a uključuje raznolikost unutar vrsta, između vrsta, životnih zajednica, te raznolikost između ekoloških sustava (čl. 7. toč.</s><s>1.).</s><s>Krajobrazi se prema svojim značajnim i karakterističnim obilježjima razvrstavaju u krajobrazne tipove koji izražavaju raznolikost prirodne i kulturne baštine.</s><s>Pod značajnim i karakterističnim obilježjima krajobraza razumijevaju se dijelovi prirode karakteristični za određene krajobrazne tipove ili umjetne sastavnice krajobraza koje imaju prirodnu, povijesnu, kulturnu, znanstvenu ili estetsku vrijednost.</s><s>Krajobrazne tipove i osobito vrijedne krajobraze kao zaštićene prirodne vrijednosti 163</s>
<s>Marijan Šuperina, Krešimir Pogačić sekcija: kineziološke študije in njihov vpliv na varnostna vprašanja utvrđuje Ministarstvo na prijedlog Zavoda, uz sudjelovanje javnosti, nadležnog ureda državne uprave u županiji i Gradu Zagrebu, jedinica lokalne odnosno područne (regionalne) samouprave i drugih pravnih i fizičkih osoba koje imaju interes u utvrđivanju vrijednosti krajobraza. (čl. 84.) 38 31.07.2004., subota, u popodnevnim satima, u policijskoj postaji otac prijavljuje nestanak svog 17godišnjeg sina, pastira koji čuva ovce na Vrdovu, na Dinari.</s><s>Nakon što je prijavio nestanak, zajedno sa tamošnjim lovcima, mještanima i članovima obitelji krenuo je u potragu i pretraživanje prostora na Dinari.</s><s>U pomoć su također bili pozvani članovi Hrvatske GSS, koji su ga tražili od nedjelje do ponedjeljka 02.08., i danju i noću, kada su ga pronašli u jami dubokoj 20 metara, promrzlog, slomljene ruke, ali ipak živog.</s><s>U jamu su se spustili gorski spasitelji: Stipe Božić, Grgo Bujas i Domagoj Laušić koji su ga izvukli iz jame u pojasu momčadskim potegom.</s><s>Silazak i izvlačenje je trajalo oko sat vremena.</s><s>Veći je problem bio pronaći ga u toj pustoši jame.</s><s>Nestali pastir proveo je u jami, na temperaturi od 5-100C, oko 40-tak dugih i zastrašujućih sati.</s><s>Dno jame bilo je prekriveno snijegom; klizavi kameni zidovi nisu mu dopuštali penjanje i izlazak iz jame; a on je na sebi imao ljetnu majicu kratkih rukava, kratke hlače i tenisice.</s><s>U noćnim satima iz vana dopirali su zvukovi zavijanja vukova, a njega je hvatala jeza.</s><s>Članovi Hrvatske GSS pronašli su ga 1.500 metara dalje od mjesta na kojem je čuvao stado ovaca, na području Ublih, u Bosni i Hercegovini.</s>
<s>Dinara, s obzirom na geološki sastav, prepuna je jama, odnosno spilja, koje itekako privlače znatiželjnike, turiste i planinare speleologe.</s><s>No, takve avanture, ako izletnici nisu primjereno opremljeni i ne znaju mnogo o spiljama, mogu završiti tragično.</s><s>Ovaj slučaj je članovima Hrvatske GSS bio 15. slučaj traganja za nestalom osobom u jamama.</s><s>Prva takva akcija uspješno je obavljena 1967. kod Novih Sela, gdje su iz jame duboke 38 metara izvukli djevojčicu gotovo neozlijeđenu i to nakon tri dana boravka u podzemlju. (Večernji list, 3.8.2004:18; 4.8.2004.:23) 39 U srpnju 2004. djelatnici Policijske uprave međimurske, zbog osnovane sumnje kako je žrtva ubojstva, intenzivno su provodili mjere traganja za prijavljenom muškom nestalom osobom.</s><s>Temeljem prikupljenih obavijesti tijekom kriminalističke obrade, došlo se do potrebe pretraživanja prirodnog prostora - šume i drugog mješovitog terena, u blizini jednog stambenog objekta, veličine cca 2 km2.</s><s>U pomoć su pozvani članovi Stanice GSS Karlovac koji su se pozivu odazvali i u dogovoreno vrijeme došli na određeno mjesto.</s><s>U pretraživanju, pored policijskih službenika, sudjelovali su članovi Stanice GSS Karlovac i dva psa tragača.</s><s>Nakon pet sati pretraživanja raznovrsnog prirodnog prostora, naišlo se na sumnjiva područja iako se prijavljena nestala osoba nije uspjela naći. (Arhiva Stanice GSS Karlovac) 40 Vidi čl. 242.-244.</s><s>ZKP-a u svezi osoba koje se mogu ispitati u svojstvu svjedoka.</s><s>43 Situacije i okolnosti koje građaninu osiguravaju poštivanje traženog atributa: "ovlašteno", detaljnije vidi kod: Šuperina, 2001: 147 i dalje.</s>
<s>44 Izjednačena kaznenopravna zaštita službenih osoba i pomagatelja službenoj osobi u svezi st. 1. i 2. čl. 317.</s><s>KZ u suglasju je s jednakom izloženošću opasnosti koja proizlazi iz čl. 317. st. 1. KZ, odnosno s povećanom izloženosti kaznenog djela sadržanog u čl. 317. st. 2. KZ, kojom su izložene podjednako ove osobe, dok se nalaze u obavljanju ili u pomaganju obavljanja službene radnje.</s><s>45 Vidi: čl. 2. i 6. Zakona o zaštiti od elementarnih nepogoda, NN 73/97. 46 Vidi: čl. 3. Uredbe o unutarnjem ustroju Državne uprave za zaštitu i spašavanje, NN 20/2005. 47 Nacionalni plan traganja i spašavanja ljudskih života na moru, Nacionalni plan, NN 164/98. 48 Zakon o potvrđivanju Međunarodne konvencije o traganju i spašavanju na moru, NN-MU 14/96. 164</s>
<s>O AUTORIMA mr. sc. Marijan Šuperina; znanstveni asistent i viši predavač na Katedri kriminalistike Visoke policijske škole u Zagrebu; nositelj kolegija: Rad na mjestu događaja i Kriminalistički praktikum; sudjeluje u izvođenju nastave na kolegijima: Uvod u kriminalistiku, Kriminalistička taktika i Studije nasilničkog ponašanja; član Akademije pravnih znanosti Hrvatske, Hrvatskog udruženja za kazneno pravo i praksu, Hrvatskog međunarodnog udruženja za kazneno pravo i praksu, Strukovne udruge kriminalista.</s><s>Područje proučavanja i istraživanja unutar kriminalističke znanosti su kriminalističko taktika postupanja na mjestu (kriminalnog) događaja, pored praćenja sudske prakse u svezi postupanjem policijskog službenika i njegove kaznenopravne zaštite. (Visoka policijska škola, Av.</s><s>G. 165</s>
<s>Krešimir Pogačić; kriminalist i diplomant na stručnom studiju diplomirani kriminalist Visoke policijske škole u Zagrebu; sudjeluje u razvojnim istraživanjima na Katedri kriminalistike: "Vodič i policijski pas provođenjem dužnosti u podizanju standarda postupanja policijskog službenika" i "Oblici postupanja policijskog službenika u traganju za nestalom osobom".</s><s>Član Planinarskog društva Dubovac od 1999.; član Hrvatske gorske službe spašavanja - Stanica Karlovac od 2005. 166</s>