<s>© 2007 Fakulteta za varnostne vede, Ljubljana Neki pokazatelji generiranja metaboličkog sindroma policijskih službenika</s>
<s>Znatna dinamička i statička opterećenja te psihička napetost policijskih službenika gotovo su svakodnevno prisutna u njihovom radu i životu.</s><s>S vremenom uzrokuju čitav niz negativnih posljedica, koje se na početku mogu prepoznati u disfunkciji pojedinih sustava organizma, pa do narušenosti općeg psihosomatskog statusa.</s><s>Razumjeti ove procese znači aktivno se suprotstaviti njihovom bržem nastajanju.</s><s>Na koji način?</s><s>Svakako, između ostalog i provedbom različitih kinezioloških programa za koje je nizom znanstveno -istraživačkih i stručnih radova iz opće i policijske kineziologije potvrđeno da imaju izuzetno povoljan prevencijski utjecaj.</s><s>Postavlja se pitanje: da li dosadašnje sudjelovanje policijskih službenika u kineziološkim programima ostavlja dovoljan kineziološki trag kako bi isti bio zaštita generiranja metaboličkog sindroma?</s><s>Naime, metabolički sindrom je skup poremećaja koji uključuje poremećaj regulacije masti u tijelu, neosjetljivost na inzulin, povišen krvni tlak i trbušni tip debljine.</s><s>Osobe kod kojih je sindrom prisutan imaju povećan rizik za obolijevanje od bolesti srca i krvnih žila te dijabetesa tip II.</s><s>Znanstvenici raspolažu dokazima o uzrocima ovog sindroma, a to su: prekomjerna tjelesna masa, tjelesna neaktivnost i visok udio ugljikohidrata u prehrani (vise od 60%).</s><s>Konačno, ima li nekih pokazatelja koji upućuju na pojavu metaboličkog sindroma kod policijskih službenika?</s><s>Što učiniti ukoliko se utvrdi da je isti već prisutan?</s><s>Medikamentozna kurativa ili pojačana prevencija?</s><s>Na uzorku od 120 policijskih službenika, uposlenih u Policijskoj upravi sisačko-moslavačka, prišlo se prikupljanju podataka o ovoj pojavi.</s><s>Iako se pojavnost metaboličkog sindroma utvrđivala izborom manjeg broja varijabli, utvrđeno je da je isti prisutan kod policijskih službenika.</s><s>U cilju sprečavanja razvoja sindroma do prepoznatljivih bolesti, neophodna je urgentna provedba kontroliranog kineziološkog procesa.</s><s>Ključne riječi: metaboločki sindrom policijski službenici UVOD</s>
<s>Znatna dinamička i statička opterećenja te psihička napetost policijskih službenika gotovo su svakodnevno prisutna u njihovom radu i životu.</s><s>S vremenom uzrokuju čitav niz negativnih posljedica, koje se na početku mogu prepoznati u disfunkciji pojedinih sustava organizma, pa do narušenosti općeg psihosomatskog statusa.</s><s>Razumjeti ove procese znači aktivno se suprotstaviti njihovom bržem nastajanju.</s><s>Na koji način?</s><s>Svakako, između ostalog i provedbom različitih kinezioloških programa za koje je nizom znanstveno -istraživačkih i stručnih radova iz opće i policijske kineziologije potvrđeno da imaju izuzetno povoljan prevencijski utjecaj.</s><s>Nadalje, unazad dvanaestak godina znanstveno - istraživačkog i stručnog rada iz područja policijske kineziologije (gr.kinesis = kretanje, aktivnost, gibanje; logos = učenje, spoznaja) strukturirana je opća kineziološka slika sadržaja, aktivnosti i programa za policijske službenike MUP-a.</s><s>Isti su podijeljeni u dvije skupine.</s><s>Prvi pripadaju temeljnim kineziološkim programima (program opće tjelesne pripreme, program borilačkih znanja i vještina, program vježbovnog i ocjenskog ciljanja, a drugi - kompenzacijskim kineziološkim programima, za koje je poznato da su utemeljeni potrebom nadoknade svega onog što policijski službenik gubi načinom rada ili života (boravak u prirodi zbog dužeg zadržavanja u zatvorenim radnim i drugim prostorima te urbaniziranoj sredini, provedba aktivnog odmora zbog pojave različitih znakova umora, provedba zajedničkih obiteljskih kinezioloških programa zbog češćeg izostanka iz obitelji i td.).</s><s>Postavlja se pitanje: da li dosadašnje sudjelovanje policijskih službenika u kineziološkim programima ostavlja dovoljan kineziološki trag kako bi isti bio zaštita generiranja metaboličkog sindroma?</s><s>Što je metabolički sindrom?</s><s>Naime, metabolički sindrom je skup poremećaja koji uključuje poremećaj regulacije masti u tijelu, neosjetljivost na inzulin, povišen krvni tlak i trbušni tip debljine.</s><s>Osobe kod kojih je prisutan sindrom imaju povećan rizik za obolijevanje od bolesti srca i krvnih žila te dijabetesa tip II.</s><s>Znanstvenici raspolažu dokazima o uzrocima ovog sindroma, a to su: prekomjerna tjelesna masa, tjelesna neaktivnost i visok udio ugljikohidrata u prehrani (vise od 60%).</s><s>Svakako, ovome treba pridodati i stres, budući isti remeti hormonsku ravnotežu i povećava sklonost nakupljanju masnog tkiva u predjelu trbuha te s tim povezanih bolesti.</s><s>Istovremeno je potrebno napomenuti da je pretilost karakteristična za ovaj sindrom.</s><s>Radi se o karakterističnoj, tzv. centralnoj pretilosti gdje se masno tkivo nakuplja uglavnom oko struka, i gdje slojevi masnog tkiva djeluju na veće izlučivanje masnih kiselina u jetrenu cirkulaciju i porast koncentracije masnoća u krvi.</s><s>Svaki od navedenih zdravstvenih problema povećava opasnost pojave bolesti poput dijabetesa i bolesti srca.</s><s>Budući da spomenuti problemi imaju tendenciju pojavljivanja u kombinaciji, smatra se da zajednički tvore ovaj sindrom.</s><s>Svakako, nameću se pitanja: ima li nekih pokazatelja koji upućuju na pojavu metaboličkog sindroma kod policijskih službenika?</s><s>Što učiniti ukoliko se utvrdi da je isti već prisutan?</s><s>Medikamentozna kurativa ili pojačana prevencija?</s>
<s>Populacija ispitanika za potrebe ovog istraživanja definirana je kao populacija policijskih djelatnika sa statusom ovlaštenih službenih osoba, uposlenih u jednoj policijskoj upravi MUP-a.</s><s>Slučajnim izborom izabrana je Policijska uprava sisačko-moslavačka.</s><s>Određenim kriterijima je utvrđen stvarni uzorak ispitanika iz navedene uprave.</s><s>U postupcima prikupljanja podataka (skreće se pažnja da isti čine dio ukupnih podataka iz projekta autora Rubeša, D.J., Zidar, D. (2003.): Struktura mjernih instrumenata za godišnju ocjenu somatskog statusa policijskih službenika) nisu obuhvaćene one osobe koje su imale status: zapovjednog kadra, RVI, spol (ž), školovanja, bolovanja ili angažiranost na određenim poslovima izvan policijske uprave.</s><s>Temeljem navedenih kriterija te tablicom slučajnih brojeva, izabran je uzorak od 120 ispitanika.</s><s>Prikupljanje podataka izvršeno je tijekom svibnja 2003. godine, a za mjerenje su angažirane visokostručne osobe iz područja medicine i kineziologije, pri čemu je korištena uobičajena metodologija istraživačkog rada iz tzv. humanih istraživanja.</s><s>Zapis podataka je izvršen u posebno pripremljenim listama, u kojima su se ispitanicima objasnili ciljevi ispitivanja te zamolila njihova suradnja u realizaciji projekta.</s><s>Obrada podataka izvršena je primjenom osnovnih statističko-matematičkih postupaka, prije svega grupiranjem podataka u stratumske tablice (mlađi, stariji ispitanici) te izračunom postotaka analiziranih pojava.</s><s>U obradi podataka korištena metoda odstupanja dobivenih vrijednosti od standardnih, čime je bilo moguće utvrditi strukturu ponašanja rezultata u varijablama.</s>
<s>Oznake: CP = frekvencija pulsa, RR = srčani tlak, GUK = šećer u krvi, ITM = indeks tjelesne mase ispitanika, da = odstupanje rezultata od standardnih vrijednosti, ne = vrijednosti ne odstupaju, f = frekvencija ispitanika, % = postotak Prema dobivenim podacima, prije svega je moguće zapaziti da rezultati ispitanika u svim varijablama pokazuju odstupanja od standardnih vrijednosti.</s><s>S obzirom na specifičnu problematiku, autori rada je u nekim elementima izlažu opširnije.</s>
<s>Da bi se razumio pojam arterijske hipertenzije, potrebno je pojasniti što u stvari znači arterijski krvni tlak.</s><s>Naime, srce poput mišićne crpke istiskuje krv preko aortnog zaliska u aortu, a potom krv struji iz aorte, raspodjeljujući se u sve njezine ogranke do najmanjih arterija - arteriola i kapilara.</s><s>Pri mjerenju krvnog tlaka određuju se vrijednosti sistoličkog i dijastoličkog arterijskog tlaka.</s><s>Za vrijeme sistole (srčanog stiska, kontrakcije) krvni tlak je bitno viši nego tijekom dijastole (razdoblje punjenja klijetki krvlju iz pretklijetki).</s><s>Tlak se može izražavati i kao srednji arterijski tlak koji se računa iz vrijednosti sistoličkog i dijastoličkog tlaka.</s><s>Vrijednosti krvnog tlaka nisu stalne, nego se mijenjaju ovisno o tjelesnoj aktivnosti, stupnju psihičkog stresa, dobu dana (ujutro su u pravilu više nego navečer), itd.</s><s>Hipertenzija (grčki: hyper - prijeko, više, nad i tenio - napinjem, težim prema gore, širim se), točnije arterijska hipertenzija, jest bolest povišenog krvnog tlaka.</s><s>Opetovano izmjerene vrijednosti krvnog tlaka koji prelazi graničnu vrijednost od 140/90 mm Hg dostatne su za dijagnozu arterijske hipertenzije.</s><s>Neliječena bolest povišenog arterijskog tlaka povećava rizik razvoja bolesti miokarda, odnosno sindroma popuštanja srca, koronarne bolesti - infarkta miokarda i angine pektoris, zatim moždanog udara, oštećenja bubrega, sljepoće, generalizirane ateroskleroze i sl.</s><s>Arterijska hipertenzija je u više od 90% slučajeva nepoznata uzroka, tzv. esencijalna, a u manje od 10% sekundarna, dakle s poznatim uzrokom, pri čemu se liječenjem njezina uzroka neizravno može izliječiti i hipertenzija.</s><s>Obrnuto, esencijalna hipertenzija liječi se isključivo lijekovima te, ne manje važnim, usvajanjem zdravih životnih navika (nepušenje, kretanje, izbjegavanje psihičkog stresa, manje slana hrana itd.).</s><s>Neovisno o primarnom poremećaju, arterijska hipertenzija najčešće traje godinama bez bitnih simptoma pa je zbog toga zovu i "tihi ubojica".</s><s>Upravo zato ponovo treba naglasiti važnost redovitih kontrola krvnog tlaka.</s><s>Arterijska hipertenzija je nesumnjivo jedan od glavnih rizika za nastanak koronarne bolesti (angina pektoris i infarkt miokarda), moždane kapi, srčanog zatajenja i kronične bubrežne bolesti.</s><s>Drugim riječima, bolesnici s visokim vrijednostima krvnog tlaka imaju više od 6 puta veći rizik obolijevanja od koronarne bolesti i više od 19 puta veći rizik od cerebrovaskularne smrti.</s><s>Najveći dio ukupnog populacijskog rizika vezan je, zbog brojnosti populacije, upravo uz skupinu s granično povišenim (130-139/85-89 mm Hg) i blago povišenim arterijskim tlakom.</s><s>Danas je dobro poznato da nema crte koja dijeli normalne vrijednosti od patoloških.</s><s>Granica je arbitrarna i postavljena je na temelju iskustva i praćenja, a zadnjih se desetljeća postupno spuštala prema nižim vrijednostima.</s><s>Nadalje, šećer (glukoza) je najznačajniji izvor energije i pokretač svih aktivnosti u tijelu.</s><s>U prirodi se nalazi više vrsta različitih šećera, a u tijelu od izuzetne važnosti je glukoza.</s><s>Zbog toga tijelo mora imati na raspolaganju dovoljne količine glukoze koja unutar stanice služi kao osnovni izvor energije.</s><s>Glukoza ulazi u krv iz probavnih organa razgradnjom hrane ili iz jetre koja pretvara razne osnovne sastojke hrane (šećere, masti, bjelančevine) jedne u druge, ovisno o potrebama tijela.</s><s>Dok je pregradnja tvari u tijelu stabilna, glukoza krvlju putuje do svih stanica tijela.</s><s>Po dolasku do većine stanica, glukoza uz pomoć inzulina mora savladati otpor površine stanice ("otključati vrata") i ući u nju.</s><s>Tamo glukozu prihvaćaju enzimi koji za potrebe stvaranja energije cijepaju dio po dio molekule glukoze.</s><s>Na taj način stvorena energija daje stanici snagu za njeno djelovanje (npr. mišićnoj stanici za pokretanje ili crijevnoj stanici za probavu hrane).</s><s>Inzulin se stvara u gušterači, žlijezdi smještenoj iza želuca uz dvanaesnik (početni dio tankog crijeva), koja je ime dobila zbog sličnosti s gušterom.</s><s>U gušterači se nalaze nepravilno raspoređeni otočići tzv. beta stanica koje izlučuju inzulin - "ključ" koji otvara vrata stanica i omogućuje glukozi ulazak u stanicu.</s><s>Najjači podražaj za izlučivanje inzulina je povišenje razine glukoze u krvi.</s><s>Ako nema dovoljno inzulina (ključa) koji bi savladao otpor površine stanice (otvorio vrata) za ulazak glukoze iz krvi, nastaje šećerna bolest.</s><s>Posljedično dolazi do osiromašenja svih tjelesnih stanica energijom i snagom, a time i do slabosti cijelog organizma.</s><s>Na signal iz osiromašenih stanica reagira jetra koja prerađuje osnovne sastojke u povećanu količinu glukoze i otpušta je u krv.</s><s>Ukoliko se ne uspostavi ravnoteža između potrebne količine inzulina i otpora površine stanica za ulazak glukoze iz krvi nastaju prvi znaci šećerne bolesti - žeđ, obilno mokrenje, umor, a ako je stanje teže i smanjenje tjelesne težine.</s><s>Naime, svaki put kada razina glukoze u krvi naraste iznad 10 mmol/L, višak glukoze počinje se "lijepiti" na stjenke malih, ali i velikih krvnih žila te ih oštećuje.</s><s>Oštećenja koja se događaju godinama, iako nisu bolna, mogu ozbiljno narušiti rad organa u kojima se krvne žile nalaze.</s><s>Jednom nastala oštećenja se, na žalost, ne mogu uspješno izliječiti.</s><s>Najčešće pogođeni organi, odnosno dijelovi tijela su oči, bubrezi, živčane stanice, srce, ali i noge te probavni sustav.</s><s>Te se promjene nazivaju kroničnim komplikacijama šećerne bolesti.</s><s>Kako se ne mogu uspješno liječiti, svrha liječenja šećerne bolesti jest njihovo sprečavanje.</s><s>Dok je količina inzulina u krvi dovoljna za svladavanje otpora prolaza glukoze kroz površinu stanice, u tijelu postoji ravnoteža i nema šećerne bolesti.</s><s>Glukoza se uredno koristi tj. razgrađuje se u stanicama dajući im energiju i snagu.</s><s>Ukoliko dođe do povećanja otpora površine stanica za ulaz glukoze (inzulinska rezistencija), a beta stanice gušterače ne mogu stvoriti odgovarajuću količinu inzulina za svladavanje tog otpora, glukoza se nakuplja u krvi te se razvijaju simptomi šećerne bolesti.</s>
<s>Iako postoji veći broj uzroka povećanja otpora ulasku glukoze u stanice, zbog jednostavnosti i razumijevanja se najčešće spominje prekomjerna tjelesna težina.</s><s>Usporedno s porastom tjelesne težine i povećanjem broja masnih stanica povećava se i ukupni otpor ulaska glukoze u stanice pa je potrebna i veća količina inzulina koja će omogućiti ulazak glukoze u te stanice.</s><s>Prema tome, tip 2 šećerne bolesti prvenstveno nastaje zbog povećanja otpora na prolaz inzulina kroz površinu stanice, a ne zbog apsolutnog nedostatka inzulina.</s><s>Drugim riječima, usporedo s porastom otpora tj. s porastom tjelesne težine, povećava se i razina inzulina u krvi, ali šećerna bolest se pojavljuje tek onda kada beta stanice gušterače nisu više u mogućnosti stvoriti dovoljno inzulina koji bi nadvladao taj otpor.</s><s>Konačno, indeks tjelesne mase (ITM) jedno je od najčešće korištenih mjerila za određivanje debljine prema medicinskim kriterijima.</s><s>Pojam debljine često se neprecizno određuje, dok je ITM točan pokazatelj prekomjerne tjelesne težine ili debljine.</s><s>Procjenjuje težinu u odnosu na visinu i može poslužiti kao pokazatelj rizika obolijevanja i smrti zbog prekomjerne težine.</s><s>Prema njegovim vrijednostima težina odraslih osoba klasificira se kao normalna, prekomjerna ili debljina.</s><s>ITM koji osobu svrstava u kategoriju pretilih može ukazivati na povećani rizik obolijevanja od teških bolesti kao što su šećerna bolest, srčane bolesti, povišeni krvni tlak pa čak i prerana smrt.</s><s>Debljina nije samo problem težine nego je i zdravstveni problem koji treba pravodobno dijagnosticirati i primjereno liječiti.</s><s>Važno je da osobe koje se smatraju "punijima" izračunaju svoj ITM kako bi utvrdile nisu li zapravo već pretile.</s><s>Naime, poput krvnog tlaka i razine kolesterola, ITM je važan pokazatelj pri procjeni općeg zdravstvenog stanja jer ugroženu osobu upozorava da poduzme potrebne mjere i tako spriječi buduće zdravstvene probleme.</s>
<s>Jedinstveno je moguće zaključiti da su kod većine ispitanika utvrđena odstupanja standardnih vrijednosti u ispitivanim varijablama.</s><s>Ukoliko se ovi pokazatelji promatraju iz aspekta nedovoljne količine kinezioloških stimulusa koje bi policijski službenici trebali imati (što je dodatnim analizama utvrđeno), moguće je očekivati da će kod većine ispitanika (s vremenom) metabolički sindrom predstavljati izraziti problem.</s><s>To iz razloga što je proces stabilizacije zahtjevan, posebno ukoliko se organizam dovede u stanje kurativnih medicinskih procedura.</s><s>Sve to na štetu svakom policijskom službeniku i policije u cijelosti.</s>
<s>Rubeša, D.J., Zidar, D. (1997.) Doživljavanje rada i pojava umora kod djelatnika temeljne policije MUP-a RH te potreba njegovog uklanjanja provedbom različitih kinezioloških programa, Zagreb: Policija i sigurnost Rubeša, D.J., Zidar, D., Vukosav, J. (1999.) Provjera vrijednosti jednog hipotetičkog modela kineziološkog tretmana ovlaštenih službenih osoba, Zagreb: Policija i sigurnost Rubeša, D.J., Zidar, D., Vukosav, J. (1999.) Utjecaj različite tjedne učestalosti trčanja na promjenu funkcionalnih sposobnosti policajaca, Zagreb: Policija i sigurnost Rubeša, D.J., Zidar,D., Ribičić, G. (2001.) Profesionalni trening policijskih službenika temeljne policije, Zagreb: Policijska akademija, Odjel za usavršavanje i specijalizaciju Rubeša, D.J., Zidar, D. (2005.) Pasivni način provedbe godišnjeg odmora policijskih službenika temeljne policije paradigma ili paradoks, Bled: Fakulteta za policijsko-varnostne vede Rubeša, D.J., Zidar,D. (2006.) Policijska kineziologija - zbornik radova 1995. – 2005., Zagreb: MUP RH Ostali izvori:</s>


Ekstremni sportovi u policijsko-kineziološkoj praksi

<s>© 2007 Fakulteta za varnostne vede, Ljubljana Ekstremni sportovi u policijsko—kineziološkoj praksi</s>
<s>U policijsko-kineziološkoj praksi se pripremaju i provode brojni kineziološki programi.</s><s>Isti su prilagođeni potrebama struke, ali i posebnim potrebama policijskih službenika.</s><s>Osim temeljnih kinezioloških programa (vježbanje u cilju održavanja tjelesnih sposobnosti, usavršavanja borilačkih znanja i vještina te vježbovnih i ocjenskih gađanja), strukturirani su i u ostale programske skupine kao: programi aktivnog odmora, planinarske aktivnosti, obiteljski kineziološki programi, promocijsko-propagandni kineziološki sadržaji u policijskim postajama i drugi.</s><s>No, u posljednje vrijeme sve su prisutniji upiti mlađih policijskih službenika o mogućnosti provedbe ekstremnih sportova.</s><s>Kako bi se utvrdila mogućnost njihove pripreme, prišlo se provedbi interwiev-a sa 30 policijskih službenika iz PU sisačko-moslavačka o ovoj problematici.</s><s>Rezultati pokazuju izrazitu želju svih sudionika razgovora za provedbu takvih programa, pri čemu sudionici interwiev-a iskazuju jednaku zainteresiranost kako za individualne tako i kolektivne sportove.</s>
<s>U policijsko-kineziološkoj praksi se pripremaju i provode brojni kineziološki programi.</s><s>Isti su prilagođeni potrebama struke, ali i posebnim potrebama policijskih službenika.</s><s>Osim temeljnih kinezioloških programa (vježbanje u cilju održavanja tjelesnih sposobnosti, usavršavanja borilačkih znanja i vještina te vježbovnih i ocjenskih gađanja), strukturirani su i u ostale programske skupine kao: programi aktivnog odmora, planinarske aktivnosti, obiteljski kineziološki programi, promocijsko-propagandni kineziološki sadržaji u policijskim postajama i drugi.</s><s>No, u posljednje vrijeme sve su prisutniji upiti mlađih policijskih službenika o mogućnosti provedbe individualnih i kolektivnih ekstremnih sportova.</s><s>Kako bi se utvrdila mogućnost njihove pripreme, prišlo se provedbi interwiev-a sa 30 policijskih službenika iz PU sisačko-moslavačka o ovoj problematici.</s><s>Interwiev (usmenog tipa) proveden je unutar slijedećih pitanja: da li prepoznajete ekstremni sport i njihove značajke, imate li ikakva iskustva u provođenju nekih oblika ekstremnog sporta, da li posjedujete dovoljnu razinu motoričkih i funkcionalnih sposobnosti potrebnih za provođenje takvih aktivnosti, što želite postići provedbom aktivnosti, želite li uključiti u njihovu provedbu i članove obitelji, prijatelje isl.</s><s>Interwiev je provođen u višesatnom razgovoru i sa svim prisutnim sudionicima.</s><s>Posebnost ovog interwiev-a je bila vizualna prezentacija nekih oblika aktivnosti koje su sudionici razgovora slobodno komentirali.</s><s>Rezultati pokazuju izrazitu želju svih sudionika razgovora za provedbu takvih programa, pri čemu su sudionici interwiev-a iskazali jednaku zainteresiranost kako za individualne tako i kolektivne sportove.</s><s>Posebno interesantna razmišljanja bila su ona koja su se odnosila na procjenu doprinosa ekstremnih sportova.</s><s>Njihova procjena se odnosila na slijedeće tvrdnje, i to da ekstremni sportovi: stvaraju osjećaj slobode, potiskuju depresivna stanja, povećavaju samopouzdanje, jačaju timski rad, povećavaju razinu tolerancije na stresna stanja te povećavaju razinu hrabrosti i odlučnosti</s>
<s>Temeljem tako iskazanog interesa, autori su u daljnjem tekstu odlučili prikazati neke specifičnosti onih sportova koji su bili predmetom najvećeg interesa sudionika interwiev-a.</s><s>DEFINICIJA I NEKE SPECIFIČNOSTI U PROVOĐENJU EKSTREMNIH SPORTOVA Ekstremni sport (također poznat kao pustolovni sport, akcijski sport) je bilo koji sport koji ima značajke opasnosti, brzine, visine, visoke razine psihičkog napora, visoko specijalizirane opreme ili spektakularnih akrobacija.</s><s>Značajka ekstremnih sportova je i ta da u većini slučajeva mogu proizvesti tzv. navalu adrenalina (povećanje razine dopamina, endorfina i serotonina) kod sudionika.</s><s>Druga značajka je da su ekstremni sportovi u većini slučajeva označeni kao individualni sportovi, a treća ekstremni sportovi mogu imati kako natjecateljski tako i nenatjecateljski karakter.</s>
<s>Termin planinarstvo je širi pojam za brojne aktivnosti i sportske discipline unutar kojeg se mogu prepoznati sadržaji kao: alpinizam, speleologija, orijentacijsko kretanje, skijanje, alpinizam, sportsko i slobodno penjanje, paragliding, zmajarenje, brdski biciklizam i drugi.</s><s>Alpinizam predstavlja najveće dostignuće u planinarstvu.</s><s>Bavljenje alpinizmom zahtijeva stalnu, odličnu fizičku kondiciju, psihičku stabilnost kao i veliko iskustvo, poznavanje različitih tehnika penjanja s težim elementima u suhoj stijeni i ledu te niz drugih čimbenika neophodnih za uspješno izvođenje penjačkog uspona.</s><s>Penjanje se ubraja u sportove s najvećim faktorom rizika i po svojoj prirodi je potencijalno opasna aktivnost.</s><s>Suština penjačkog iskustva svodi se u donošenju odluka: koje osiguranje upotrijebiti, koje smjerove penjanja odabrati, postoji li mogućnost odrona, kakve su ozljede u penjanju isl.</s>
<s>Sportsko penjanje je nastalo u svrhu promjene cilja penjanja.</s><s>Umjesto osvajanja planinskih vrhova cilj sportskog penjanja je uspeti se uz što teže detalje u prirodnim ili umjetnim stjenama.</s><s>Uspon se svladava isključivo vještinom i snagom vlastitoga tijela uz korištenje samo udubljenja i izbočina na stijenama kao oslonca.</s><s>Uže, kojim je penjač privezan, napetim održava partner na tlu i ono služi samo za osiguranje.</s>
<s>Ice climbing je penjanje po zaleđenim stijenama i slapovima koje je moguće u većini planinskih područja.</s><s>Nužna je alpinistička oprema i tehnička pomagala.</s><s>Za one pustolovna duha, osobe ovisne o adrenalinu, penjanje ledenim sigama i zamrznutim slapovima zimi je pravi izazov.</s><s>Ice climbing se uz još neke sportove ubraja u opasnu varijantu zimske avanture u koju će se upustiti samo najhrabriji penjači.</s>
<s>Povijest brdskog biciklizma počinje sredinom 70-tih godina prošlog stoljeća u vrijeme kad se biciklizam kao sport naglo razvija.</s><s>U to vrijeme nekoliko zaljubljenika u vožnje biciklom u saveznoj državi Kaliforniji svojim su hobijem pokrenuli svjetski trend iz kojeg je danas nastalo nekoliko disciplina brdskoga biciklizma.</s><s>Brdski biciklizam se odnosi na sport kojim se vozi bicikl koji je specijalno napravljen za vožnju po brdima tzv.mountain bike.</s><s>Moguće je razlikovati slijedeće discipline:</s>
<s>Cross Country je najpopularnija brdsko-biciklistička disciplina koja se odvija na kružnoj stazi na kojoj je omjer spuštanja i penjanja jednak.</s><s>U seniorskoj kategoriji duljina staze iznosi oko 40 km i vozi se u trajanju oko dva sata Cross Country, kao disciplina, zbog svoje popularnosti, 1996. godine uvršten je i predstavljen kao olimpijski sport na Olimpijadi u Atlanti kao revolucionarni pomak u svijetu sporta.</s>
<s>Jednostavni prijevod downhill-a bio bi niz brdo tj. spuštanje niz brdo.</s><s>Downhill je jedna od najatraktivnijih disciplina koja privlači gledatelje svojom atraktivnošću na strmim skijaškim stazama, šumskim makadamima te uskim planinskim putovima.</s><s>Natjecatelji startaju u razmaku od dvije minute na pojedinačno vrijeme, voze se dvije vožnje, a za rezultat se gleda najbolje vrijeme.</s><s>Ova disciplina traži od natjecatelja visoku prisebnost i koncentraciju pri brzim i tehničkim dijelovima te maksimalnu snagu i izdržljivost na cijeloj dionici staze koja iznosi 3-5 km duljine.</s><s>Natjecatelji u ovoj disciplini dostižu briznu i do 85 km/h.</s>
<s>Dok je downhill spuštanje niz brdo uphill bi bio uspon uz brdo.</s><s>To je disciplina u kojoj natjecatelji startaju pojedinačno svake minute.</s><s>U ovoj disciplini natjecatelji pokazuju svoje umijeće u svladavanju jakih i dugih uspona koji zahtijevaju snagu i kondicijsku izdržljivost.</s><s>Njihova sposobnost dolazi kao posljedica dugotrajnih i napornih treninga.</s><s>Utrka traje oko 30-45 min i natjecatelji svladavaju visinske razlike od oko 400-500 metara.</s>
<s>Slobodni stil disciplina u kojoj natjecatelji startaju pojedinačno i voze po vrlo tehnički zahtjevnoj stazi u krugu od otprilike 500 metara.</s><s>Teren u freestyle-u prepun je neravnina i hubsera i visinskih prepreka postavljenih od strane organizatora takvog natjecanja.</s><s>Trajanje ovog natjecanja traje svega nekoliko minuta kad je potrebno pokazati svu svoju vještinu tehničkog karaktera.</s>
<s>Disciplina u kojoj natjecatelji startaju paralelno i voze po skijaškoj stazi dužine oko 150-200 metara kroz jednako postavljena vrata u dvije staze.</s><s>Natjecanje se vozi na ispadanje tako da svaki vozač osvoji dvije od tri paralelne utrke, sve do finala.</s>
<s>Triatlon je natjecanje koje u sebi objedinjuje tri različite discipline: plivanje, biciklizam i trčanje.</s><s>Natjecatelj mora tijekom utrke prijeći unaprijed zadane dionice plivajući, vozeći bicikl te trčeći prema unaprijed zadanom rasporedu.</s><s>Dionice koje natjecatelj mora proći ovise o vrsti triatlona kao: sprint triatlon: 750 m plivanje, 20000 m vožnja bicikla, 5000 m trčanje; olimpijski triatlon: 1500 m plivanje, 40000 m vožnja bicikla, 10000 m trčanje; halfironman: 2.000 m plivanje, 80000 m vožnja bicikla, 21000 m trčanje; ironman: 3800 m plivanje, 180000 m vožnja bicikla, 42195 m trčanje (maraton);</s>
<s>Paragliding (paraglajding) jedan je od sportova za koji se može reći da ispunjava pradavne ljudske želje da se vinu u visine poput ptice, a to je osjećaj što paragliding pruža.</s><s>Od svih zrakoplovnih disciplina jedino slobodno letenje daje istinski doživljaj ptičje perspektive.</s><s>Paragliding ili parajedriličarstvo nastaje početkom osamdesetih godina prošlog stoljeća kao oblik slobodnoga letenja u kojem se letjelica u zraku ne održava pomoću pogona već slobodno leti.</s>
<s>Padobranstvo je posebna disciplina skakanja padobranom iz aviona u letu.</s><s>Padobranstvo je visokorizična aktivnost koja može uzrokovati ozbiljne ozljede ili čak smrt, stoga se prije samoga skoka mora proći nekoliko faza pripreme.</s><s>Prije svega, potrebno je obaviti specijalizirani liječnički pregled, nakon čega slijedi teorijska obuka koja uključuje osnovne tehnike i osnove teorije skoka, osnove meteorologije, pakiranje padobrana, upoznavanje aviona iz kojeg će se iskakati i najvažnije prinudne postupke.</s><s>Iako najčešće nema potrebe za njima, bilo bi nepromišljeno ne biti spreman na njih.</s><s>Tek nakon prolaska svih faza obuke pristupa se izvršenju skoka.</s><s>U padobranstvu postoji nekoliko vrsta disciplina u kojima se padobranci natječu pa se tu ubraja: KITESURFUNG</s>
<s>Kitesurfing je sport nastao spajanjem nekoliko različitih sportova kao što su: surfing, paragliding i wakeboarding.</s><s>Kitesurfing je kombinacija letenja zmajem i surfanja.</s><s>Kitesurfer stoji na maloj dasci, nogama u vezovima i koristi snagu velikoga zmaja koji je visoko u zraku i vezan za kitesurfera, za kretanje (vuču) po površini vode.</s><s>Iako se na prvi pogled čini jednostavno, u stvarnosti je jako zahtjevno.</s><s>Tijelo je jedina spona između zmaja u zraku i daske, a svi elementi moraju se istovremeno kontrolirati: pilotirati zmajem i upravljati daskom po vodenoj površini.</s><s>Osim što se može kretati po vodenoj površini, kite-om (zmajem) se može vinuti i u zrak i zadržati se nekoliko trenutaka u zraku.</s><s>Natjecatelji u kitesurfingu natječu se u dvije discipline:</s>
<s>HANG TIME – suci mjere vrijeme od kada natjecatelj skoči u zrak do trenutka kada ponovno ne dotakne površinu FREESTYLE – ocjenjivanje akrobacija u zraku, ocjenjuje se visina, kompliciranost, dojam, doskok.</s>
<s>Kajak i kanu na divljim vodama vodeni su sportovi u kojima se natjecatelji natječu veslajući u čamcima na određenim dionicama.</s><s>Postoje dvije glavne izvedbe čamaca za ovaj sport, a to su kajak i kanu.</s><s>Razlika je u tome što kod kajaka veslač koristi veslo s dvije lopatice, a kod kanua se koristi veslo s jednom lopaticom.</s><s>Kajak i kanu na divljim vodama uključuju dvije osnovne discipline: slalom i spust.</s>
<s>U prijevodu s engleskoga jezika, big mountain ride je vožnja niz velike planine.</s><s>Big mountain ride jedan je od najizazovnijih oblika skijanja.</s><s>Kao što i sama riječ kaže, skija se po planinama gdje se ne može tako lako kročiti i skijati.</s><s>Hrabrost skijaša, znanje i kondicija neophodni su za svladavanje prepreka koje se nalaze na terenu pri spuštanju.</s>
<s>Airsoft je sličan paintball-u, s nekoliko različitih pojedinosti posebno što se tiče opreme koja se koristi.</s><s>Airsoft oružja su vjerne replike realnih oružja, jednakih po dimenzijama, detaljima i skoro su iste težine.</s><s>Bit samog mehanizma je da malom količinom zraka izbacuje plastičnu kuglicu.</s><s>Maksimalna snaga airsoft oružja je od 0.08 J pa do 1 J. Jedna od karakteristika koja razlikuje oružja airsofta od puške za paintball je i ta što airsoft puške mogu ispaljivati metke rafalnom paljbom.</s><s>Airsoft je kao aktivnost najprepoznatljiviji zbog realnih izvedbi replika oružja, te je razlog zašto ga koriste vojske i policije mnogih zemalja svijeta pri svojim treninzima i usavršavanju.</s><s>Postoje dvije osnovne podjele po vrsti borbe:</s>
<s>MILITARY SIMULATION naglasak stavlja na realnost borbe.</s><s>Često s više igrača i na većim terenima gdje do izražaja dolazi uvježbanost ekipe i individualaca.</s><s>ARKADNI STIL naglasak stavlja na samo pucanje.</s><s>Većinom s manje igrača i na manjim terenima, po mogućnosti u građevinama ili napuštenim zgradama.</s>
<s>Zadatak u paintballu može biti različit.</s><s>Cilj svakog scenarija je eliminirati protivnika tako da se pogodi (označi) kuglicom boje koja se pri pogotku rasprsne.</s><s>Vrste scenarija mogu biti različite: OSVOJI ZASTAVU – tim igrača mora doći do protivničke zastave, koja se nalazi u protivničkoj bazi, uzeti je i odnijeti u svoju bazu, a isti cilj ima i protivnički tim igrača.</s><s>Vrlo popularan scenarij je PREDSJEDNIK – u kojemu je jedan igrač bez markera i glumi predsjednika, a igrači iz njegovoga tima moraju ga dovesti do određene zadane točke.</s><s>Interesantan je i scenarij OSVOJI TVRĐAVU – u kojoj jedan tim brani tvrđavu, dok je drugi napada i pokušava osvojiti.</s><s>U posljednje vrijeme sve više ljudi prakticira igrati i igru pod nazivom SPEEDBALL – igra se na relativno malom poligonu gdje se protivnika ne traži, već se kombinacijom taktike, vještine i preciznosti nastoji protivnika izbaciti iz igre.</s><s>Igra je završena kad jedan od timova ostane bez igrača.</s>
<s>Pustolovne utrke su kombinacija dviju ili više disciplina, među kojima se najčešće susreće orijentacija i navigacija u prirodi, trčanje, vožnja brdskog bicikla, veslanje te svladavanje prepreka.</s><s>Utrke mogu trajati od nekoliko sati (tzv. sprint utrke), pa sve do desetak dana.</s><s>Pravila nalažu da timovi moraju biti sastavljeni od četiri osobe od kojih minimalno jedna osoba mora biti pripadnica ili pripadnik suprotnog spola.</s><s>Timovi u zadanom vremenu moraju proći zajedno kroz sve discipline i kontrolne točke ucrtane na zemljovidima, noseći sa sobom hranu i svu propisanu opremu nužnu za preživljavanje.</s><s>Na cilj se mora stići kao tim, a ako netko od članova odustane ili nije sposoban nastaviti utrku, čitav se tim diskvalificira.</s><s>Kako bi utrka bila što neizvjesnija, opis terena i staze, te raspored disciplina i kontrolnih točaka natjecateljima su dostupni tek uoči same utrke.</s><s>Tijekom same utrke dopušteno je nekoliko puta zamijeniti opremu i nadopuniti hranu na predviđenim mjestima.</s><s>Preduvjeti koje osoba treba posjedovati kako bi se bavila pustolovnim utrkama su: fizička sprema, sposobnost preživljavanja u divljini, planiranje vrste opreme, hrane i odmora, orijentacija na raznim terenima i vremenskim uvjetima i najvažnije od svega – timski rad.</s>
<s>Rafting na divljim vodama je aktivnost ili sport u kojoj se natječu timovi u profesionalnim natjecateljskim čamcima sa četiri do šest članova, i koji se natječu u tri discipline: slalom, spust i sprint.</s><s>Natjecanja se odvijaju na rijekama treće kategorije (po međunarodnoj klasifikaciji), uz obveznu opremu: gumeni čamac s veslima, prsluk za spašavanje, kacige, anorak (šuškavac), mokro i suho odijelo.</s>
<s>Po provedenom interwiev- u o željama policijskih službenika da se u kineziološko- policijskoj praksi pripremaju i provode ekstremni sportovi, moguće je zaključiti da postoji stvarna želja policijskih službenika za njihovom pripremom i u policijsko kineziološkoj praksi PU sisačko-moslavačke.</s><s>Ipak, da bi se otvorio proces i u drugim upravama, bilo bi neophodno provesti cjelovito ispitivanje o ovim mogućnostima, ali prema metodologiji istraživačkog rada u području kineziologije.</s><s>Rezultati bi tada bila realna polazišta za stvarnu pripremu i provedbu programa za policijske službenika u policijskim upravama.</s><s>To bi svakako bio još jedan kineziološki doprinos učinkovitosti policijskih službenika, a na dobrobit policije u cijelosti.</s>


CRP: Razvoj kazalcev in metodologije spremljanja ponudbe gozdarskih storitev : DS2: Zbiranja podatkov o stanju na področju izvajanja del v gozdovih : analiza izvajanja gozdarskih del v zasebnih D2.1: Pregled obstoječih metodologij zbiranja podatkov o izvajanju del v gozdovih pri nas in v izbranih državah

izvajanje gozdarskih del;gozdarska mehanizacija;spletni informacijski sistem;MojGozdar.si;performing forest operations;forest machines;web-based information system;MojGozdar.si;info:eu-repo/classification/udc/630*72(4)

<s>CRP: Razvoj kazalcev in metodologije spremljanja ponudbe gozdarskih storitev DS2: Zbiranja podatkov o stanju na področju izvajanja del v gozdovih D2.1: Pregled obstoječih metodologij zbiranja podatkov o izvajanju del v gozdovih pri nas in v izbranih državah</s>
<s>Za potrebe izvajanja CRP projekta »Razvoj kazalcev in metodologije spremljanja ponudbe gozdarskih storitev« smo v začetku leta 2019 pripravili pregled obstoječih načinov zbiranja.</s><s>V nadaljevanju predstavljamo zbrano in analizirano gradivo, ki smo ga razdelili na domače ter tuje primere.</s><s>Med tujimi primeri smo našli zgolj nekaj primerov v Italiji, Nemčiji in Češki republiki.</s><s>Pri bolj podrobno analizo tujih primerov pa smo naleteli predvsem na jezikovne ovire, saj so to večinoma podatki in analize v nacionalnih jezikih in ne v angleščini.</s>
<s>Inšpektorat RS za kmetijstvo, gozdarstvo, lovstvo in ribištvo Že sam 19 člen »Zakona o gozdovih« skupaj s »Pravilnikom o minimalnih pogojih, ki jih morajo izpolnjevati izvajalci del v gozdovih« opredeljuje kdo in pod kakšnimi pogoji lahko izvaja dela v gozdovih.</s><s>Tako lahko dela opravlja:</s>
<s>1. lastnik gozda, pri tem pa mu lahko pomagajo njegovi zakoniti dediči ter njihovi zakonci in druge fizične osebe v obliki medsosedske pomoči; 2. registrirana fizična ali pravna oseba - izvajalci, ki izpolnjujejo predpisane minimalne pogoje.</s><s>Med tem, ko lastnike gozdov in ostale navedene pod točko ena »Pravilnik« ne zajema morajo ostali izvajalci izpolnjevati minimalne pogoje.</s><s>Minimalni pogoji za izpolnjevanje del v gozdovih zajemajo tako strokovno usposobljenost kot tudi pogoje, ki jih za varno delo določajo predpisi, ki urejajo varnost in zdravje pri delu.</s>
<s>Namen vprašalnika: Z letnim statističnim raziskovanjem o gozdarski dejavnosti v Sloveniji je želja in namen zagotoviti podatke o aktivnostih podjetij, registriranih za gozdarsko dejavnost, o opremljenosti z mehanizacijo, o opravljenih gozdnih delih ter o porabi energije.</s><s>V raziskovanje Gozdarska dejavnost (GOZD-MEHAN) so z metodo polnega zajema vključeni tisti poslovni subjekti, ki so po Standardni klasifikaciji dejavnosti iz leta 2008 (SKD 2008) razvrščeni v področje dejavnosti Gozdarstvo (A), in sicer v podpodročja: A02.1 gojenje gozdov in druge gozdarske dejavnosti; A02.2 sečnja; A02.4 storitve za gozdarstvo ter nekatere ključne enote, ki sicer po svoji glavni dejavnosti ne spadajo v gozdarstvo, vendar so pomembne za to raziskovanje (npr. podjetja, ki imajo kot glavno dejavnost registrirano dejavnost v oddelku C16 - Obdelava in predelava lesa; proizvodnja izdelkov iz lesa, plute, slame in protja, razen pohištva.</s><s>Dopolnilna dejavnost na kmetiji ni zajeta v to raziskovanje.</s>
<s>V raziskovanje je vključenih od 450 do 500 opazovanih enot (glede na število na novo ustanovljenih in ukinjenih poslovnih subjektov na letni ravni v Poslovnem registru Slovenije).</s><s>Na SURS-u ocenjujejo, da je okrog 80 % poročevalskih enot z obliko zaposlitve s.p., ki imajo večinoma 0 zaposlenih v svojem podjetju.</s>
<s>Izvedeni podatki iz vprašalnika GOZD-MEHAN so koristni in uporabni ter dodajajo vrednost razpoložljivi statistiki podatkov, vezanih na proizvodnjo in prodajo lesa iz gozdov.</s><s>Je pa iz Standardnih poročil o kakovosti večletnih raziskav Gozdarska dejavnost razvidno, da je stopnja neodgovora na vprašalnik od leta 2012 naprej precej visoka in znaša čez 40 %.</s><s>Na primer za leto 2017 je bila stopnja neodgovora 45 %, kljub temu, da je poročanje na podlagi določil Zakona o državni statistiki in Letnega programa statističnih raziskovanj obvezno.</s><s>Vendar na SURS-u ocenjujejo, da večje opazovane enote v Izvajalci s prepovedmi</s>
<s>Izvajalci brez prepovedi večini poročajo svoje podatke.</s><s>V primeru neodgovora na določeno posamezno vprašanje v vprašalniku na SURS-u uporabljajo določen postopek vstavljanja podatkov, ki se imenuje imputacija.</s><s>V primeru neposlanega vprašalnika pa uporabijo postopek, ki se imenuje uteževanje.</s><s>S pomočjo podatkov iz vprašalnika GOZD-MEHAN lahko dobimo ocenjene informacije o gozdarskih podjetjih, ki opravljajo gozdarske storitve v gozdovih (ne ločeno za državne in zasebne gozdove) in o razpoložljivi mehanizaciji, ki jo imajo ta podjetja.</s><s>Preko tega vprašalnika pa ne izvemo informacij o delu v zasebnih gozdovih, katerega opravljajo zasebni lastniki sami.</s><s>Sledi struktura vprašalnika Gozdarska dejavnost (GOZD-MEHAN): Sklop A: Sečnja, spravilo in prevoz gozdnih lesnih sortimentov, neto m3 Vrsta aktivnosti</s>
<s>– Število vseh strojev: podatki se nanašajo na stanje ob koncu določenega leta. – Število novih strojev: podatki se nanašajo na število novih strojev, ki jih je anketiranec nabavil v preteklem letu.</s>
<s>– Skupna vrednost novih strojev: nabavna vrednost je seštevek vseh stroškov skupaj (to je nakupna cena povečana za morebitne davke, stroške prevzema in druge neposredne stroške) brez DDV-ja (razen pri osebnih avtomobilih in kombijih).</s><s>Pri bruto investicijah v osnovna sredstva se upošteva tudi vrednost (najetega) lizinga, ki so ga podjetja najela. – Količina – učinki skupaj: vpišejo se podatki o količini proizvodnje (poseka, spravila …), ki se nanašajo na skupino strojev v predpisani merski enoti (m3). – Obračunane delovne ure: vpiše se število obračunanih delovnih ur za skupine strojev, ki se nanašajo na količine prikazane proizvodnje, in se razdelijo glede na to, ali je anketiranec dela opravil v svojem imenu in za svoj račun, ali kot storitev. – Podatki o osebnih avtomobilih in kombijih se nanašajo na potrebe gozdarske proizvodnje.</s>
<s>Primer analize podatkov iz omenjenega vprašalnika: Slika 2: Analiza podatkov o številu strojev za sečnjo in zgibnih prikoličarjih (vir: SURS; obdelava GIS-GTE) Slika 3: Število traktorjev po letih v obdobju od 2001 do 2016 (vir: SURS; obdelava GIS-GTE) SURS – vprašalnik Gozdarstvo na kmetijskih gospodarstvih (GOZD–KME) Namen tega raziskovanja je spremljanje stanja gozdarske dejavnosti na kmetijskih gospodarstvih v Sloveniji in zagotovitev nekaterih podatkov za izračune v sistemu gozdnih računov ter vrednotenje okoljskega pomena gozdov in gozdnih virov.</s><s>2000</s>
<s>Enota, ki jo opisujejo objavljeni podatki, je kmetijsko gospodarstvo na ozemlju Republike Slovenije, ki izvaja kmetijsko proizvodnjo nad določenim pragom in poseduje gozd.</s><s>Pomembnejši lastnosti kmetijskega gospodarstva, ki je opazovan, sta obseg poseka lesa po namenu porabe in število opravljenih delovnih ur v gozdarstvu na kmetijskem gospodarstvu.</s><s>Vzorčni okvir za izbor enot opazovanja je Statistični register kmetijskih gospodarstev, ki ga vodi Statistični urad RS.</s><s>V vzorec je bilo v raziskavi za leto 2016 izbranih 4.000 enot oz.</s><s>7 % enot vzorčnega okvirja.</s><s>Pri določitvi vzorčnega okvirja so bile upoštevane naslednje značilnosti: kmetijska gospodarstva, ki imajo tudi gozd; kmetijska gospodarstva, ki izvajajo kmetijsko proizvodnjo nad določenim pragom; aktivna kmetijska gospodarstva.</s>
<s>Vzorec raziskovanja je bil stratificiran sistematični naključni vzorec.</s><s>S pomočjo podatkov iz vprašalnika GOZD-KME lahko torej dobimo ocenjene informacije kolikšen delež zasebnih lastnikov gozdov opravlja sečnjo in spravilo lesa ter izdelavo sortimentov sam, brez najetih delavcev za plačilo.</s>
<s>Npr. eden od vprašanj, katerega odgovori se navezujejo na zgornji stavek, v vprašalniku GOZD-KME je: Kdo je opravil sečnjo, izdelavo sortimentov in spravilo lesa? a. Vi ali vaši družinski člani</s>
<s>Primer analize podatkov iz omenjenega vprašalnika: Slika 4: Število opravljenih delovnih ur v gozdarstvu na kmetijskih gospodarstvih v letu 2016 (vir: SURS; obdelava podatkov GIS-GTE)</s>
<s>GIS – Spletni informacijski sistem MojGozdar.si Spletni informacijski sistem MojGozdar je namenjen ocenjevanju kakovosti izvajanja del v gozdarstvu.</s><s>Z obširnim seznamom z več kot 1000 ponudnikov gozdarskih del v Sloveniji, nudi podporo pri iskanju gozdarskih storitev, kot so sečnja z motorno žago, spravilo s traktorjem, gojitvena dela, žičniško spravilo, strojna sečnja, izdelava lesnih sekancev (sekalnik) in gozdno gradbeništvo.</s><s>Sistem MojGozdar 500000</s>
<s>Gradnja in vzdrževanje gozdnih cest zajema tristopenjsko ocenjevanje izvajalcev na enostaven, pregleden in objektiven način.</s><s>V prvi stopnji vsi vključeni izvajalci dobijo pravno formalno oceno ustreznosti po načelu semaforja na podlagi podatkovnih baz Agencije RS za javnopravne evidence in storitve (AJPES), Finančne uprave RS (FURS) in Inšpektorata RS za kmetijstvo, gozdarstvo, lovstvo in ribištvo (IKGLR).</s><s>Drugo stopnjo ocenjevanja predstavlja neodvisna strokovna ocena s strani strokovno usposobljenega presojevalca.</s><s>V drugo stopnjo ocenjevanja se lahko vključijo izvajalci, ki so v prvi stopnji ocenjevanja ocenjeni kot ustrezni.</s><s>Glavno načelo neodvisne strokovne ocene je izpolnjevanje meril trajnostnega gospodarjenja z gozdovi z doseganjem nadstandarda pri družbenih, ekonomskih in okoljskih vidikih izvedbe del.</s><s>Tretja stopnja ocenjevanja je namenjena naročnikom storitev, da predstavijo izkušnje ali mnenje o kakovosti opravljenih storitev.</s>
<s>Primer analiz podatkov iz spletnega sistema MojGozdar.si Slika 5: Število ponudnikov gozdarskih del, ki so vključeni v sistem MojGozdar.si po regijah (vir: GIS) Slika 6: Število ponudnikov gozdarskih del, ki v sistemu MojGozdar ponujajo izbrane storitve (vir: GIS) 200</s>
<s>Sečnja z motorno žago, Spravilo s traktorjem Sečnja z motorno žago, Spravilo s traktorjem, Gojenje Sečnja z motorno žago</s>
<s>Register gozdarskih podjetij, v katerega se podjetja vključijo prostovoljno.</s><s>Ta podjetja, ki se v register prijavijo, so upravičena do pridobitve subvencij ali dela v državnih gozdovih.</s><s>Gozdarska podjetja, ki niso vključena v ta register, ne morejo zaprositi za pridobitev nepovratnih sredstev in ne se ne morejo prijaviti na razpise za izvajanje del v javnih gozdovih, ki je na splošno najbolj privlačno za tamkajšnje izvajalce.</s><s>Posledično ti registri vključujejo skoraj vsa gozdarska podjetja, tudi zelo majhna.</s><s>Prijava je prostovoljna, brezplačna in dostopna za vse, vendar je ob prijavi potrebno predložiti dokazila, da je podjetje aktivno ter usposobljeno za delo.</s><s>Glavna dokazila so prijavljena delovna sila, letni posek in razpoložljiva mehanizacija posameznega podjetja.</s><s>Gozdarska podjetja vključena v prostovoljni register pogosto obiščejo inšpekcijski organi, ki preverjajo skladnost njihovih dokazil.</s><s>Pri tem nastane podatkovna baza s precej podrobnimi podatki o gozdarskih podjetjih in sicer na regionalni ravni.</s><s>Podatkovne baze se med regijami nekoliko razlikujejo, vse pa vsebujejo temeljne informacije o posameznih podjetjih.</s>
<s>2. Sposobnost zamenjave mehanizacije/opreme v podjetju o da/ne in razlogi zakaj (npr. zmanjšanje rentabilnosti podjetja, davki in predpisi, stroški pri nakupu mehanizacije/opreme, plačilna sposobnost,...) 3. Ključni dejavniki uspeha poslovanja podjetja (npr. oprema, strokovnost in kompetentnost, trdo delo, kakovostno delo, trajen vir financiranja – kapital, organizacija v podjetju) ... in ovire (npr. povečanje stroškov, davki in predpisi, nelojalna konkurenca, plačilna sposobnost, trg, težave z zaposlenimi, teren) 4. Zgodovina podjetja in kontinuiteta (npr. družinska tradicija) 5. Letni obseg dela - učinek (npr. do 1000 m3/leto, 1000 - 5000 m3/leto in več kot 5000 m3/leto) 6. Poslovni model podjetja (npr. »contracting« - podjetje opravlja storitev sečnje in spravila in zaračuna stroške storitve in »trading« - podjetje les odkupi na panju (in izvede sečnjo in spravilo na svoje stroške), lastnik prejme kupnino za les po ceni lesa na panju) 7. Vrsta tehnologije (npr. klasična sečnja ter strojna sečnja in spravilo lesa; način spravila: spravilo lesa po tleh/spravilo lesa po zraku - žičnica) Nekateri rezultati iz omenjene študije:</s>
<s>Slika 7: Število gozdarskih podjetij po pokrajinah v severni Italiji (vir: Spinelli et al.) Slika 8: Vrednost gozdarske opreme in strojev po pokrajinah v severni Italiji (vir: Spinelli et al.) PRIMER 2: Ekonomski položaj gozdarskih izvajalskih podjetij na Bavarskem Borchert, H. and Benker, K. 2015.</s><s>The economic situation of forest contractors in Bavaria Nekaj informacij o gozdarskih izvajalskih podjetjih na Bavarskem se lahko dobi iz statističnih podatkov o prometnem davku, ki jih zbira Bavarski statistični urad.</s><s>Pomanjkljivost teh podatkov je v tem, da v bazi niso ločena podjetja, ki ponujajo tehnične storitve in podjetja, ki ponujajo svetovanje, vrednotenje in monitoring.</s><s>Poleg tega ti statistični podatki vključujejo le tista izvajalska podjetja, ki se z gozdarskimi storitvami ukvarjajo le kot z glavno dejavnostjo.</s><s>Pogosto pa podjetja na Bavarskem opravljajo gozdarske storitve kot stransko dejavnost.</s><s>Pomanjkljivost tega vira podatkov je tudi ta, da ti statistični podatki vključujejo le podjetja, ki ustvarijo več kot 17.500 eur letnega prometa.</s><s>Zaradi vseh teh razlogov ti statistični podatki ne beležijo oz. vključujejo vseh gozdarskih izvajalskih podjetij na Bavarskem.</s><s>V tej bazi statističnih podatkov so vključeni tudi lastniki gozdov, ampak samo tisti, ki plačujejo prometni davek, dejansko pa bolj malo število lastnikov gozdov v Nemčiji plačuje prometni davek.</s>
<s>Zaradi vseh zgoraj navedenih dejstev, študija temelji na podatkih o obveznem nezgodnem zavarovanju izvajalcev gozdov (SVLFG) in na rezultatih telefonske ankete.</s><s>Gozdarski izvajalci so obvezno zavarovani pri SVLFG in teh je bilo v letu 2013 2.779.</s><s>Tako so preko te podatkovne baze dostopni podatki o skupnem številu gozdnih izvajalcev na Bavarskem, o regionalni porazdelitvi teh podjetij, številu delovnih dni podjetij in plačah.</s><s>Kontaktne podatke za telefonsko anketiranje pa so dobili od družbe Bavarski državni gozdovi in sicer za 1.310 izvajalcev gozdarskih del, ki gospodarijo v državnih gozdovih.</s><s>Telefonski intervjuji na 212 gozdarskih podjetjih, kazalci so: 1. Letna bruto plača vseh zaposlenih v podjetju izplačana v EUR (razdeljena po razredih).</s><s>2. Število zaposlenih v podjetju, ki imajo pridobljeno nacionalno poklicno kvalifikacijo (NPK) za delo v gozdarstvu.</s>
<s>3. Oblika delovanja in zaposlovanja podjetja 50 % gozdarskih podjetij opravlja dela izključno z lastnimi zaposlenimi in lastnimi stroji; 15 % gozdarskih podjetij opravlja dela z lastnimi zaposlenimi in lastnimi stroji ali kot podizvajalec;</s>
<s>13 % gozdarskih podjetij zaposluje podizvajalce in tudi sami delajo kot podizvajalci; 23 % gozdarskih podjetij pa nudi storitve in zaposluje le podizvajalce (večinoma večja gozdarska podjetja).</s>
<s>4. Storitve, ki jih nudi gozdarsko podjetje (sečnja, spravilo, arboristika, nega mlajših gozdov, sadnja, proizvodnja drv, izdelava sekancev, upravljanje s krajino, varstvo gozdov, beljenje lubja, vzdrževanje gozdnih cest, gradnja gozdnih cest, prevoz gozdarske mehanizacije, žičniško spravilo).</s><s>5. Letni obseg dela.</s>
<s>Podatkovna baza Amadeus je zbirka podatkov o gospodarskih in finančnih informacijah vseh podjetij na Češkem, saj so v skladu s češkimi pravnimi predpisi dolžni predložiti letna finančna poročila.</s><s>Vir podatkov o bilanci stanja podjetja, letna poročila podjetij je tudi javno dostopen »nacionalne javno pravne evidence in »nacionalni trgovinski bilten«.</s><s>V raziskavo so zajeta gozdarska podjetja, ki imajo gozdarsko storitev registrirano kot glavno dejavnost.</s><s>Vzorec raziskave obsega 55 gozdarskih podjetij.</s>
<s>1. Dobiček iz poslovanja ali izguba (ta vrsta dobička/izgube omogoča mednarodno primerjavo, saj tu še niso vključene davčne obremenitve, ki so sicer po posameznih državah različne).</s><s>2. Donosnost kapitala - ROE (brez vpliva davka na dohodek; z vplivom davka na dohodek).</s><s>3. Donos na vloženi kapital (pred davkom na dohodek; z vplivom davka na dohodek).</s><s>4. Donosnost sredstev (ROA).</s>