Izvještaj o geofizičkim istraživanjima na arheološkom lokalitetu Subocki grad

<s>Univerza v Ljubljani, Filozofska fakulteta, Oddelek za arheologijo Center za interdisciplinarne raziskave v arheologiji (CIRA) Naručitelj istraživanja:</s>
<s>Arheološki lokalitet Subocki grad nalazi se na sjevernim obroncima Kričkog brda na uzvisini 268 m nadmorske visine, iznad sela Popovac (Subocki).</s><s>Osnovni cilj geofizičkih istraţivanja bio je kartiranje mogućih ostataka arhitektonskih cjelina i drugih arheološki značajnih podataka na području nekadašnje srednjovijekovne utvrde i u njezinoj neposrednoj blizini.</s><s>Ovisno o vrsti lokaliteta i prethodno otkrivenim nalazima, koristili smo kombinaciju dviju geofizičkih metoda: magnetsku metodu (Magntometar Geometrics G-858), koja učinkovito identificira strukture s termoremanentnom magnetizacijom kao što su ostaci opeke, slojevi pečenih konstrukcija od pečene gline i sl., i metodu geoelektričnog kartiranja (Geoscan RM15) koja omogučava brzo i jednostavno lociranje ostataka arhitekture - suhozidnih konstrukcija, ostatke temelja zidova, arheološke slojeve ruševina i dr. Iste vrste arheoloških ostataka mogu se kartirati objema metodama, no koja će metoda dati bolje rezultate ovisi o korištenom građevinskom materijalu, stupnju očuvanosti arhitektonskih ostataka, kao i o sastavu zemljišta, stanju površine i udjela vode u tlu Geofizičko istraţivanje na lokaciji bilo je omogučeno čiščenjem terena koje su uz ostale organizacijske poslove organizirali viši kustos Ivan Drnić i viša kustosica Maja Bunčić iz arheološkog muzeja u Zagrebu, zajedno sa ekipom radnika iz općine Novska.</s><s>Vremenski uslovi za izvodjenje geofizičkih mjerjenja su bili optimalni.</s><s>Velike neravnine te visinske razlike na krajnem JZ djelu, koje su posljedica intenzivnijih iskopavanja materiala na tom djelu su sasvim onemogučile izvedbu magnetometrije, koja zahtijeva neprekidno mjerjenje.</s><s>Na svim površinama istraţenim magnetskom metodom je bila udaljenost između paralelnih profila 0,5 m. Gustoča mjernih točaka za geoelektrično kartiranje bila je 1 x 1 m. Veličine kvadranata su se prilagođavale situaciji na terenu (sl. 2 gore ).</s><s>Magnetometrom (Geometrics G858) istraţena je površina od 1000 m2 a geoelektrićko kartiranje (RM15) mapirano je u mreţu 1150 m2 (sl. 1).</s><s>Mjerenja su provedena pod vodstvom asist. dr. Igora Medarića iz odjela za arheologiju filozofskog fakulteta u Ljubljani, uz asistenciju dr. Iztoka Vrenčura, tijekom dva dana 28. i 29. studenog 2022. godine.</s>
<s>Slika 1. Subocki grad.</s><s>Istraţene površine na zračnoj snimci Drţavne geodetske uprave RH.</s><s>Magnetometar (svijetlo plava) (1000 m2), i geoelektričko kartiranje (crvena) (1100 m2).</s><s>Slika 2. Subocki grad.</s><s>Pogled na geofizički istraţenu površinu nakon čišćenja terena s JZ ruba (gore) i sa SI ruba (dolje) 2. Korištene geofizičke metode</s>
<s>Magnetometrija (instrument: Geometrics G-858, način okomitog gradijenta) Magnetometrija je jedna od najraširenijih metoda za precizno i brzo rekognosciranje velikih površina.</s><s>To je pasivna metoda, gdje magnetometrima, najčešće u modu okomitog gradijenta (nT/m), mjerimo male lokalne promjene gustoće magnetskog toka u Zemljinom magnetskom polju, koje su rezultat razlika u magnetskoj susceptibilnosti materijala ispod površine.</s><s>Na taj način, u optimalnim uvjetima, uspješno identificiramo anomalije koje su posljedica arheoloških ostataka različitih magnetizacija.</s><s>Prilikom interpretacije magnetskih mjerenja identificiramo karakteristične obrasce u tijeku anomalija, koji mogu odraţavati određene geometrijske osobitosti arheoloških izvora magnetskih anomalija (izometrijski/izduţeni oblici) i područja izrazito visokih ili niskih vrijednosti.</s><s>U isto vrijeme analiziramo i valne duljine anomalija.</s><s>Kratke valne duljine ukazuju na plitke izvore magnetskih anomalija, dok dugovalne anomalije ukazuju na dublje leţeće objekte.</s><s>Amplitude anomalija su mjera njihove snage.</s><s>Gradijenti magnetske jakosti odraţavaju kontrast magnetske susceptibilnosti i također smjer magnetizacije.</s>
<s>Magnetometrima uspješno identificiramo arheološke ostatke s termoremanentnom magnetizacijom (u daljnjem tekstu - TRM), koja nastaje tijekom hlađenja pečenih materijala, a karakteristična je posebno za pečenu glinu, ognjišta, keramičke arhitektonske elemente, lončarske peći, metalurške radionice i dr. Jake magnetske anomalije proizvode i veći ţeljezni predmeti, ali se oni ne mogu pouzdano identificirati kao arheološki objekti, jer se njihov magnetski učinak ne razlikuje od komada modernog ţeljeza.</s><s>Osjetljivim instrumentima prepoznajemo i anomalije slabijih jakosti, koje su posljedica inducirane magnetizacije ostataka zidova, raznih oblika ukopanih struktura, kao npr. rovovi, jame, klasteri jama i kompaktnije podne površine.</s><s>Podaci su prikupljeni s Geometrics G-858 cezijevim magnetometrom.</s><s>Sva mjerenja rađena su u paralelnim "cik cak" profilima (mjerenja u oba smjera) s međusobnim razmakom od 0,5 m. U svim mjerenjima optički senzori pumpanja postavljeni su jedan iznad drugog na međusobnom razmaku od 70 cm.</s><s>Donji senzor je bio udaljen 20-30 cm od tla.</s><s>Magnetometar omogućuje razlučivost od 0,1-0,2 nT uz brzinu očitanja od najviše 0,2 s. Razmak između profila bio je 0,5 metara, a očitanja između profila 15 cm.</s><s>Dubinski raspon magnetometrije je cca. 1 m, iako raspon varira ovisno o dubini, veličini i magnetizaciji ukopanih struktura.</s><s>Metoda geoelektričnog otpora (Geoscan RM 15) – metoda elektrodnih blizanaca (MEB) Metoda geoelektričnog otpora na način geoelektričnog kartiranja je jednostavna i efikasna metoda za otkrivanje ostataka arhitekture.</s><s>U arheologiji se kao najefikasnija pokazala elektrodna konfiguracija koju nazivamo »twin probes« odnosno metoda elektrodnih blizanaca.</s><s>Temelji se na električnom polju, koje se pod površinom uspostavlja s jednosmjernim galvanskim člankom i parom strujnih elektroda (statićke elektrode).</s><s>S drugim parom elektroda (pomićne elektrode) prate se promjene u potencijalnoj diferenciji zemljišta, koje se, uz poznavanje struje, izraţava u prividnom otporu određenog volumena zemljišta.</s><s>Očitavanja predstavljaju integralne vrijednosti otpora za neki volumen zemljišta do određene dubine.</s><s>Rezultati geoelektričnog kartiranja dani su kao električni otpor (R, Ω).</s><s>Dubina dosega određena je udaljenošću između dvije pomične elektrode.</s><s>Raspon dubine kod razmaka od 0, 5 m između dvije elektrode i optimalnoj vlaţnosti tla je maksimalno 1 m. U datim okolnostima to je dovoljno za kartiranje gornjih dijelova arheloških slojeva jer se prema saznanjima iz arheoloških istraţivanja ostaci arhitekture nalaze prilično na toj dubini.</s><s>Rezolucija mjernog instrumenta je 0, 5 ohm/m. Osim udaljenosti između pomičnih elektroda, na raspon dubine najviše utječe vlaţnost terena.</s><s>Na primjer visoka vlaţnost gornjeg dijela tla značit će i manju dubinu dosega.</s><s>Mjerenja obavljena na istom mjestu neće nuţno dati iste rezultate jer se uvjeti na mjestu mijenjaju tijekom vremena.</s><s>Većina mjerenja električnog otpora provedena je tijekom jednog dana pod istim uvjetima, tako da je vlaţnost tla, a time i raspon dubina i kontrast rezultata bili ujednačeni.</s><s>Geoelektrično kartiranje provedeno je u mreţi mjerenja s razmakom od 1 × 1 m između očitanja u oba smjera.</s><s>Rezultati geoelektričnog otpora su prikazani tlocrtno u različitim rasponima vrijednosti i bojanim paletama čime se naglašavaju arheološki relevantne informacije.</s><s>Slika 3. Subocki grad.</s><s>Mjerenje električnog otpora na način kartiranja sa instrumentom Geoscan RM15 na Istočnom djelu 3. Rezultati</s>
<s>Arheološki značajne magnetske anomalije raspoređene su po cijeloj površini i mogu se svrstati u tri 1. U prvu grupu svrstali smo anomalije različitih veličina i oblika s pozitivnim gradijentima jačine između 2 i 10 nT/m. Na slici 9 označeni su bijelim, plavim i sivim nijansama.</s><s>Na arheološkim nalazištima takve su anomalije često posljedica raznih ostataka kulturnih slojeva.</s><s>Neki od njih imaju linearni oblik i mogu se pripisati ostatcima zidova ili arheološkom materijalu koji je akumuliran uz arhitektonske ostatke.</s><s>Na osnovi tih anomalija moguče je djelomićno pratiti raster konstrukcija zidova, koji u nekim djelovima potpuno odgovara rezultatima geoelektrićnog kartiranja (gledaj usporedbe rezultata na slici 13 i integralnu interpretaciju na slici 14).</s>
<s>2. U drugu grupu svrstali smo anomalije većeg intenziteta sa jačinom od 10 do 50 nT/m. Na slici 6 označeni su crvenim i ţutim nijansama.</s><s>Ove anomalije mogu biti rezultat TRM arhitektonskih ostataka, kao što su zidovi od opeke, nakupine građevinskog materijala kao što su cigle, ostaci pečene gline, moţda i peći.</s><s>Izraţene su u istočnom i sjeveroistočnom, u središnjem i krajnjem zapadnom dijelu magnetograma (Sl. 9 i interpretacija na slici 14).</s><s>3. Treća grupa predstavlja nekoliko manjih, točkastih dipolarnih anomalija, koje su najvjerovatnije učinak manjih ţeljeznih predmeta na različitim dubinama (Sl. 9 i interpretacija Iako dubinski raspon magnetske metode ovisi o kontrastu u susceptibilnosti, veličini i obliku arheološkog objekta, na temelju iskustva moţemo zaključiti da se izvori magnetskih anomalija na ovom mjestu pojavljuju dosta blizu površine u rasponu dubina od 0,5. - 0,75 m. U nastavku su prikazani rezultati različitih metoda obrade magnetskom metodom s različitim rasponima magnetskih anomalija u sivim tonovima i nijansama paleta boja (slike 3-8).</s><s>Slika 4. Subocki grad.</s><s>Rezultati magnetskih mjerenja magnetometrom G-858 u gradijentnom modu za različite raspone magnetskih gradijenata prikazani u sivim tonovima (lijevo), u plavo - crvenim nijansama (sredina), te različitim bojama (desno).</s><s>Sva područja viših magnetskih gradijenata u tamnijim nijansama mogu biti rezultat arheoloških izvora magnetskih anomalija s termomanentnom magnetizacijom.</s><s>Jasno su vidljiva područja pojačane magnetizacije koja su rezultat paljene gline i ruševnih slojeva sa komadima opeke odnosno elementi arhitekture napravljeni od opeke.</s><s>Slika 5. Subocki grad.</s><s>Rezultati magnetskih mjerenja magnetometrom G-858 u gradijentnom modu za različite raspone magnetskih gradijenata prikazani u sivim tonovima na zračnoj snimci Drţavne geodetske uprave RH.</s><s>Sva područja viših magnetskih gradijenata u tamno sivim/crnim tonovima mogu biti rezultat arheoloških izvora magnetskih anomalija.</s><s>Slika 6. Subocki grad.</s><s>Rezultati magnetskih mjerenja magnetometrom G-858 u gradijentnom modu za raspone magnetskih gradijenata od -25 nT/m do + 25 nT/m, prikazani u sivim tonovima na zračnoj snimci Drţavne geodetske uprave RH.</s><s>Područja pojačane magnetizacije u tamnijim nijansama, mogu biti rezultat paljene gline, peči i ruševnih slojeva sa komadima opeke odnosno elementi arhitekture napravljeni od opeke.</s><s>Slika 7. Subocki grad.</s><s>Rezultati magnetskih mjerenja magnetometrom G-858 u gradijentnom modu za raspone magnetskih gradijenata od -50 nT/m do + 50 nT/m, prikazani u sivim tonovima na zračnoj snimci Drţavne geodetske uprave RH.</s><s>Područja pojačane magnetizacije u tamnijim nijansama, mogu biti rezultat paljene gline, peči i ruševnih slojeva sa komadima opeke odnosno elementi arhitekture napravljeni od opeke.</s><s>Slika 8. Subocki grad.</s><s>Rezultati magnetskih mjerenja magnetometrom G-858 u gradijentnom modu za različite raspone magnetskih gradijenata prikazani u nijansama različitih boja na zračnoj snimci Drţavne geodetske uprave RH.</s><s>Sva područja viših magnetskih gradijenata u crvenimi ljubičastim nijansama mogu biti rezultat paljene gline, peči i ruševnih slojeva sa komadima opeke odnosno elementi arhitekture napravljeni od opeke.</s><s>Slika 9. Subocki grad.</s><s>Rezultati magnetskih mjerenja magnetometrom G-858 u gradijentnom modu za različite raspone magnetskih gradijenata prikazani u boji na zračnoj snimci Državne geodetske uprave RH.</s><s>Anomalije u bijelim, plavim i sivim nijansama (od 0 nT/m do 10 nT/m) mogu biti posljiedica raznih ostataka kulturnih slojeva.</s><s>Neki od njih imaju linearni oblik i mogu se pripisati ostatcima zidova ili arheološkom materijalu koji je akumuliran uz arhitektonske ostatke.</s><s>Sva područja viših magnetskih gradijenata (+ 10 nT/m) u crvenim nijansama mogu biti rezultat arheoloških izvora magnetskih anomalija s termomanentnom magnetizacijom (zidovi od opeke, cigle, ostaci pečene gline, možda i peći.</s><s>Na nekoliko mjesta i feromagnetski tip magnetiziranja željeznih predmeta.</s>
<s>Na rezultatima geoelektričkog otpora jasno je prepoznatljiva razlika u otporu između zapadnog dijela (prosječna vrijednost: 30-120 ohm) i istočnog dijela (prosječna vrijednost: 40-60 ohm) (Sl. 10-13).</s><s>Ova relativna razlika u jaćini uglavnom je posljedica debelih slojeva tla u istočnom dijelu.</s><s>U Z dijelu, osim jasno vidljivih ostataka ruševinskih slojeva na površini, moţemo govoriti i o mjestimično očuvanim dijelovima zidova (gledaj interpretaciju na Sl. 14).</s><s>U istočnom dijelu, relativno povišane vrijednosti otpora (+40 ohm) linearnih oblika jasno ukazuju na arhitekturne ostatke zidova, zgrada (kula?) ili ostatke terasa.</s><s>Linearne anomalije sličnih relativno većih vrijednosti na istočnom rubu istraţivanog prostora u smjeru sjever-jug mogle bi predstavljati produţetak zida (bedem?).</s><s>Anomalije u ovom dijelu savršeno se podudaraju s pozitivnim gradijentima intenziteta između 0-10 nT/m na rezultatima magnetske metode (Sl. 13).</s><s>Unutar potencijalnih građevina nisu prepoznatljivi čvrsti kameni temelji – dljelomično su vidljive relativno povišane vrijednosti otpora u centralnom te krajne istočnom djelu.</s><s>Usporedba rezultata magnetometra ukazuje i na moguće postojanje glinenih podloga koje su kasnije bile izloţene visokim temperaturama (Sl. 13).</s><s>Rezultati geoelektričnog otpora su prikazani u različitim rasponima vrijednosti, čime se naglašavaju arheološki relevantne informacije (slike 10-13).</s><s>Slika 10.</s><s>Subocki grad.</s><s>Rezultati metode geoelektričnog otpora na način kartiranja.</s><s>Prepoznaju se ostaci arhitekture i slojeva urušavanja arhitektonskog kompleksa.</s>
<s>Slika 11.</s><s>Subocki grad.</s><s>Rezultati metode geoelektričnog otpora na način kartiranja na zračnoj snimci državne geodetske uprave RH.</s><s>Na Zapadnom djelu se prepoznaju ostaci ruševinskih slojeva arhitekture sa vidljivim ostatcima zidova.</s><s>Linearne anomalije viših vrednosti na istočnom rubu istražene površine u smjeru sever-jug najvjerojatnije pretstavlja potez zidova Slika 12.</s><s>Subocki grad.</s><s>Rezultati metode geoelektričnog otpora na način kartiranja.</s><s>Prepoznaju se ostaci arhitekture i slojeva urušavanja arhitektonskog kompleksa.</s>
<s>Slika 13.</s><s>Subocki grad.</s><s>Usporedba rezultata geoelektričnog kartiranja i magnetske metode uz djelomičnu transparentnost 0% podudaraju sa linearnim anomalijama visokog otpora te se mogu pripisati ostacima arhitekture, rasterima suhozidnih konstrukcija i sl.</s>


Priče i pripovijedanje u ranom učenju engleskoga jezika

Cindrić, Ivana;Milković, Ivana;Rozmanič, Tina;Dagarin Fojkar, Mateja

čitanje na glas;iskustva učitelja;pripovijedanje;slikovnica;picturebooks;reading aloud;storytelling;teacher experiences;info:eu-repo/classification/udc/811.111:373.3

<s>Pripovijedanje i čitanje priča naglas pripadaju najprikladnijim pristupima poučavanju jezika u ranoj dobi.</s><s>Čitanjem i pripovijedanjem priča potiče se stvaranje pozitivnih stavova prema književnosti, stranim jezicima i drugim kulturama.</s><s>Cilj ove komparativne analize bio je istražiti učestalost i načine na koje se priče koriste u nastavi engleskoga jezika u prva tri razreda osnovne škole u Sloveniji (uzrast od 6 do 8 godina) te u prva četiri razreda u Hrvatskoj (uzrast od 7 do 10 godina).</s><s>Za potrebe prikupljanja podataka osmišljen je upitnik, a odgovori su dobiveni od 199 učitelja (N=199) engleskoga jezika iz Slovenije i Hrvatske.</s><s>Rezultati istraživanja ukazali su na značajne razlike među ispitanicima iz Slovenije i Hrvatske glede korištenje udžbenika u nastavi.</s><s>Ispitanici iz Hrvatske uglavnom se oslanjaju na tekstove koji su ponuđeni u udžbenicima, dok učitelji iz Slovenije u nastavi uglavnom koriste izvorne slikovnice umjesto udžbenika.</s><s>Također je uočeno da je učiteljima jedan od glavnih izazova pronalaženje prikladnih materijala.</s><s>S obzirom na rezultate istraživanja, predlažu se promjene u programima za obrazovanje učitelja i bolje opremanje škola materijalima za čitanje.</s>
<s>Nova prisutnost je časopis u otvorenom pristupu.</s><s>Radovi objavljeni u Novoj prisutnosti besplatno se smiju koristiti za svaku svrhu uz poštivanje autorskih prava autora i izdavača te navođenje izvora.</s><s>Ova odredba u skladu je s CC BY-NC 4.0 licencom (Creative Commons Attribution Non-Commercial 4.0 International licence) dostupnom na stranici: http://creativecommons.org/licenses/byLicense (open-access):</s>
<s>Nova prisutnost (New presence) is an Open Access journal.</s><s>Papers published in New presence journal can be used for all purposes free of charge as long as publisher and author rights are respected and their belonging names credited properly.</s><s>This regulation is in line with CC BY-NC 4.0 licence (Creative Commons Attribution NonCommercial 4.0 International licence) available on: http:// creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0/</s>
<s>Pripovijedanje i čitanje priča naglas pripadaju najprikladnijim pristupima poučavanju jezika u ranoj dobi.</s><s>Čitanjem i pripovijedanjem priča potiče se stvaranje pozitivnih stavova prema književnosti, stranim jezicima i drugim kulturama.</s><s>Cilj ove komparativne analize bio je istražiti učestalost i načine na koje se priče koriste u nastavi engleskoga jezika u prva tri razreda osnovne škole u Sloveniji (uzrast od 6 do 8 godina) te u prva četiri razreda u Hrvatskoj (uzrast od 7 do 10 godina).</s><s>Za potrebe prikupljanja podataka osmišljen je upitnik, a odgovori su dobiveni od 199 učitelja (N=199) engleskoga jezika iz Slovenije i Hrvatske.</s><s>Rezultati istraživanja ukazali su na značajne razlike među ispitanicima iz Slovenije i Hrvatske glede korištenje udžbenika u nastavi.</s><s>Ispitanici iz Hrvatske uglavnom se oslanjaju na tekstove koji su ponuđeni u udžbenicima, dok učitelji iz Slovenije u nastavi uglavnom koriste izvorne slikovnice umjesto udžbenika.</s><s>Također je uočeno da je učiteljima jedan od glavnih izazova pronalaženje prikladnih materijala.</s><s>S obzirom na rezultate istraživanja, predlažu se promjene u programima za obrazovanje učitelja i bolje opremanje škola materijalima za čitanje.</s>
<s>Priče su neizostavan dio života i dobrobiti svakoga djeteta, ključne za razvoj socijalnih vještina i dječjeg poimanja identiteta.5 Priče pružaju djeci sigurnost, pridaju značenje događajima iz njihovih života, te im pomažu u razumijevanju svijeta i sebe samih.6 Slušanje priča je prirodno, motivirajuće, užitak je i potiče kreativno mišljenje.7 Pripovijedanje ima važnu ulogu u razvoju emocionalne inteligencije i empatije u djece.</s><s>Djeca se poistovjećuju s likovima u pričama i zamišljaju njihove osjećaje.8</s>
<s>Priče se mogu lako primijeniti u nastavi stranoga jezika, a pružaju mnoge prednosti, posebice u ranom učenju.</s><s>Najveća prednost pripovijedanja je izlaganje učenika duljim, kontekstualiziranim jezičnim izrazima.9 Djeca izložena pripovijedanju pokazala su bolje rezultate u zadatcima slušanja s razumijevanjem, razvoj rječnika, poboljšanu sposobnost organizacije narativnog mišljenja i povećani intelektualni razvoj.10 Pripovijedanje također doprinosi razvoju pismenosti, poboljšava usmeno i pisano izražavanje učenika te razumijevanje pročitanoga.11 Osim toga, priče nedvojbeno razvijaju međukulturne kompetencije učenika, što je dokazano istraživanjima.12</s>
<s>Učitelji u svojoj nastavi mogu koristiti priče na različite načine.</s><s>Jedna od mogućnosti je čitanje priča iz knjiga (npr. slikovnice, priče ili tekstovi iz udžbenika).</s><s>Priče se također učenicima mogu pripovijedati usmeno, bez korištenja knjige.13 Takav je način pripovijedanja osobniji i više angažira učenika.14 S druge strane, ako učitelji čitaju naglas i istovremeno učenicima pokazuju knjigu, postaju modeli za tečno čitanje te potiču učenike na povezivanje izgovorene riječi s napisanom riječju.15 S obzirom da su pri čitanju naglas učenici izloženi istom tekstu više puta, vrlo brzo počnu ponavljati i koristiti izraze iz knjige.</s><s>Pri recepciji događaja također pomažu ilustracije koje učenike mogu potaknuti na smišljanje priča na materinskom, ali i stranom jeziku.16</s>
<s>Priče koje se koriste u nastavi često se biraju prema kriteriju zahtjevnosti jezika.</s><s>Općenito, razlikujemo izvorne (autentične) i prilagođene (adaptirane) priče.</s><s>Izvorne priče pisane su za izvorne govornike jezika, a ne za odgojno-obrazovne svrhe, dok prilagođene priče podrazumijevaju jezičnu prilagodbu učenicima stranoga jezika.</s><s>Često su u takvim pričama rečenice skraćene, a gramatičke strukture i rječnik pojednostavljeni.</s><s>Prilagođene knjige motiviraju učenike – početnike u samostalnom čitanju – jer ih ne obeshrabruju složene rečenice i jezik koji nije prilagođen njihovoj razini znanja jezika.17 Ipak, upravo se jednostavne izvorne priče često koriste za čitanje priča naglas, pružajući učenicima primjere stvarnoga, izvornoga jezika, koji se koristi u svakodnevnim situacijama.</s><s>Ako se izvorna priča pažljivo odabere s obzirom na primjeren jezik, može se koristiti i u nastavi s učenicima osnovnih škola,18 pa čak i od prvoga razreda.19 Također, izvorne priče pružaju osjećaj postignuća kod učenika u ranom učenju.20</s>
<s>Nakon odabira priče učitelji planiraju način na koji će priču prikazati i prenijeti učenicima, primjerice čitanjem na glas ili pripovijedanjem uz korištenje pomagala, gesta i promjena glasa ili bez toga.</s><s>Nadalje, moraju odlučiti o rasporedu sjedenja (učenici se pozivaju u krug ili ostaju sjediti u svojim klupama) i koje će aktivnosti koristiti u fazama pripreme, tijekom i nakon pripovijedanja.</s><s>Ipak, uspješno uključivanje priča u nastavu može se postići samo ako se učitelji osjećaju kompetentnima i vjeruju u svoje vještine pripovijedanja, što je ujedno jedan od glavnih problema zbog kojega pripovijedanje izostaje iz nastave.21 1. Cilj i istraživačka pitanja</s>
<s>Cilj ovoga istraživanja bio je proučiti razlike u učestalosti i načinima na koje učitelji u Sloveniji i Hrvatskoj koriste priče u nastavi engleskoga jezika u nižim razredima osnovne škole.</s><s>U slovenskom obrazovnom kontekstu to podrazumijeva prvu obrazovnu trijadu (uzrast od 6 do 9 godina), a u hrvatskom se odnosi na prva četiri razreda osnovnog obrazovanja (uzrast od 6 do 9 ili 10 godina).</s><s>Istraživanjem se pokušalo odgovoriti na sljedeća istraživačka pitanja (P):</s>
<s>P1: Koliko često učitelji uključuju priče u svoju nastavu i kakve vrste priča obično koriste (izvorne, prilagođene, priče iz udžbenika)?</s>
<s>P4: Kako učitelji organiziraju učionicu i koja audiovizualna pomagala koriste u svojoj nastavi temeljenoj na priči?</s><s>P5: Kakva je percepcija učitelja o vlastitoj kompetenciji za korištenje priča u nastavi?</s>
<s>Kontekst učenja stranoga jezika sličan je u obje zemlje.</s><s>Učenici počinju učiti svoj prvi strani jezik u prvome razredu, u dobi od 6 ili 7 godina.</s><s>Učenju stranoga jezika posvećena su dva školska sata u pravilu dva puta tjedno.</s><s>U prve dvije godine učenje je usmjereno na razvijanje vještina slušanja i govorenja, nakon čega se postupno uvodi čitanje i pisanje u višim razredima.</s><s>U obje zemlje učitelji teže integraciji tema i ciljeva iz drugih nastavnih predmeta u učenje engleskoga jezika koristeći interdisciplinarni i tematski pristup.</s><s>Također, engleski jezik u ranom učenju poučavaju učitelji primarnog obrazovanja koji su osposobljeni podučavati sve predmete, uključujući i engleski jezik.</s><s>Engleski jezik također mogu poučavati i stručnjaci, magistri engleskoga jezika; u Sloveniji samo od četvrtoga razreda nadalje.</s><s>U Hrvatskoj, većina učitelja u ranome učenju koristi udžbenik kao nastavni materijal, dok prema slovenskom kurikulu udžbenici nisu preporučeni za korištenje u prva tri razreda osnovne škole.</s><s>U obje zemlje postoji visok stupanj izloženosti engleskome jeziku izvan škole.</s><s>2.2.</s><s>Ispitanici</s>
<s>Istraživanje je provedeno među učiteljima engleskoga jezika u osnovnim školama u Sloveniji i Hrvatskoj u 2021./2022. godini.</s><s>Uzorak je obuhvatio 199 učitelja (N=199), od kojih 113 učitelja poučava u Sloveniji (N=113), a 86 su učitelji engleskoga jezika u osnovnim školama u Hrvatskoj (N= 86).</s>
<s>Za potrebe istraživanja izrađen je upitnik koji je distribuiran ispitanicima putem online ankete.</s><s>Upitnik se sastojao od 11 pitanja koja su bila zatvorenog tipa ili kombinirana.</s><s>Za pitanje vezano uz percepciju učitelja o vlastitoj kompetenciji za korištenje priča u nastavi korištena je Likertova ljestvica s pet stupnjeva.</s><s>Sudjelovanje u istraživanju bilo je dobrovoljno, a odgovori su ostali anonimni.</s><s>3. Rezultati</s>
<s>Prema rezultatima (tablica 1) većina učitelja i u slovenskom i u hrvatskom uzorku koristi priče jednom ili dva puta mjesečno, s većim postotkom slovenskih učitelja (63,7 %) u usporedbi s hrvatskim učiteljima (44,2 %).</s><s>Neki učitelji koriste priče manje od jednom mjesečno, pri čemu se u ovoj kategoriji pojavljuje značajno više hrvatskih učitelja (41,9 %) u usporedbi sa slovenskim učiteljima (16,8 %).</s><s>Manji broj slovenskih (16,8 %) i hrvatskih ispitanika (15 %) priče koristi svaki tjedan.</s><s>Prema rezultatima, svi ispitanici uključuju priče u svoju nastavu engleskoga jezika.</s><s>Manji postotak ispitanika u obje zemlje koristi priče neredovito Tablica 1. Učestalost korištenja tehnike pripovijedanja ili čitanja priča</s>
<s>Podaci prikazani u tablici 2 pružaju uvid u izvore i vrste priča i materijala koje koriste učitelji ispitanici iz Slovenije i Hrvatske.</s><s>Izvorne priče najčešće koriste ispitanici iz Slovenije (62,8 %), dok samo 29,1% učitelja u hrvatskom uzorku uključuje izvorne priče u svoju nastavu.</s><s>Prilagođene priče koristi 37,2 % slovenskih ispitanika, i 8,1 % ispitanika iz Hrvatske.</s><s>Prethodno spomenute kategorije odnose se na samostalno objavljene priče izvan udžbeničkog konteksta, dok se sljedeće dvije kategorije odnose na korištenje tekstova iz udžbenika i audio-vizualnih priča ponuđenih uz udžbenik.</s><s>Što se tiče korištenja priča iz udžbenika, rezultati između ova dva uzorka ispitanika su različiti.</s><s>U Hrvatskoj se znatan broj učitelja (61,6 %) oslanja na priče iz udžbenika za nastavni materijal, dok se u Sloveniji takav oblik nastavnoga materijala ne koristi.</s><s>Upotreba video materijala ograničena je u obje zemlje: samo 1,2 % hrvatskih učitelja koji ih uključuju u svoju nastavu, te nijedan od slovenskih ispitanika.</s>
<s>Nadalje, rezultati su pokazali da učitelji dolaze do odgovarajućih priča za čitanje putem različitih izvora (tablica 3).</s><s>Odabirom jedne od ponuđenih opcija pokazalo se da ispitanici iz Slovenije najčešće konzultiraju online izvore (30,1 %), dok ih hrvatski ispitanici koriste nešto manje (26,7 %).</s><s>Kao drugi najčešći odabir slovenski učitelji navode knjižare (20,8 %), što ukazuje na volju za stvaranjem vlastitih knjižnica.</s><s>Među hrvatskim učiteljima, knjižare se koriste znatno manje (11,6 %).</s><s>Školska knjižnica se također čini dobrim resursom jer su je učitelji iz slovenskog uzorka naveli kao treći najčešće korišteni izvor materijala (19,1 %).</s><s>Za razliku od njih, učitelji iz Hrvatske rijetko koriste školsku knjižnicu (5,8 %).</s><s>U Hrvatskoj značajan postotak (44,2 %) učitelja nastavne materijale pronalazi u udžbenicima, dok ih slovenski učitelji (4,1 %) koriste znatno manje.</s><s>Slovenski učitelji (7,1 %) skloniji su stvaranju vlastitih priča u svrhu poučavanja u usporedbi sa zanemarivim postotkom hrvatskih učitelja (1,2 %).</s><s>Javna knjižnica nije često korišten izvor materijala za učitelje ni u jednoj zemlji.</s><s>U Sloveniji veći postotak učitelja (12,4 %) koristi javne knjižnice, u usporedbi s 0 % u Hrvatskoj.</s><s>Malen postotak učitelja u slovenskom uzorku (6,4 %) i hrvatskom uzorku (10,5 %) koristi sve navedene izvore.</s><s>Tablica 3. Izvori korišteni za pronalaženje priča Slovenija</s>
<s>U tablici 4 prikazani su kriteriji kojima se učitelji u Sloveniji i Hrvatskoj vode prilikom odabira priča za svoju nastavu temeljenu na pričama.</s><s>Sadržaj i temu kao najvažniji kriterij odabralo je najviše slovenskih (61,1 %) i hrvatskih (51,2 %) ispitanika, što sugerira da učitelji teže usklađivanju tematike priča s kurikulom ili interesima svojih učenika.</s><s>Jezik, uključujući aspekte kao što su ponavljanje i izvornost, također je važan, ali manje, jer ga učitelji iz obje zemlje vrednuju s oko 25-27 %.</s><s>Duljina teksta manje je važna, manje od 6 % učitelja u oba uzorka ističe ovaj kriterij.</s><s>Ilustracije su također manje važan kriterij za učitelje u obje zemlje, samo 2,7 % slovenskih učitelja ih smatra važnima, dok ih nijedan hrvatski učitelj ne navodi kao bitan faktor pri odabiru priča.</s><s>Kriterij jednostavne radnje važniji je ispitanicima u hrvatskom uzorku (10,5 Tablica 4. Kriteriji za odabir priča</s>
<s>Najčešća metoda korištenja priča u nastavi ranoga učenja engleskoga jezika u obje zemlje (tablica 5) je i pripovijedanje i čitanje priča, pri čemu se za ovu kombiniranu metodu odlučuje 49,6 % slovenskih učitelja i 62,8 % hrvatskih učitelja.</s><s>Pripovijedanje priča češće koriste učitelji iz Slovenije (38,9 %), u usporedbi s njih samo 10,5 % u Hrvatskoj.</s><s>Čitanje priča manje je korištena metoda koju bira svega 11,5 % slovenskih učitelja i 16,2 % hrvatskih.</s><s>Upotreba audio ili video priča čini se popularnijom metodom među hrvatskim učiteljima (10,5 %) u usporedbi sa slovenskim učiteljima Tablica 5. Metode korištenja priča u nastavi Slovenija</s>
<s>Analizom odgovora na pitanje o najčešćim aktivnostima vezanima uz priče (vidi tablicu 6) otkrili smo da većina učitelja u Sloveniji (50 %) i Hrvatskoj (36 %) uključuje priče u svoju nastavu zbog proširivanja rječnika.</s><s>Učitelji u oba uzorka (Slovenija 25 %; Hrvatska 30 %) priče koriste za aktivnost dramatizacije temeljene na pričama.</s><s>Aktivnosti likovne i primijenjene umjetnosti koriste se jednako često u obje zemlje (Slovenija 7 %; Hrvatska 7 %).</s><s>Hrvatski učitelji (12 %) više naglašavaju korištenje priča za aktivnosti povezane sa sadržajem u usporedbi sa slovenskim učiteljima (8 %).</s><s>I slovenski i hrvatski učitelji dodjeljuju sličan postotak vremena međupredmetnim aktivnostima (7 % i 8 %).</s><s>Nekoliko učitelja izjasnilo se o korištenju drugih aktivnosti, kao što su kombinacija različitih aktivnosti, izrada stripova i prepričavanje.</s><s>Tablica 6. Aktivnosti vezane uz korištenje priča u nastavi Slovenija</s>
<s>Što se tiče organizacije učionice (tablica 7), više od trećine učitelja u slovenskom uzorku (77 %) oblikuje raspored učionice u krug ili polukrug.</s><s>Ovakav plan učionice koristi manji broj hrvatskih učitelja, njih 46 %.</s><s>Iako učitelji u oba uzorka koriste frontalni način poučavanja, veći postotak učitelja u Hrvatskoj (46 %) koristi ovaj tradicionalni raspored u usporedbi s učiteljima u Sloveniji (11,5 %).</s><s>Učitelji u oba uzorka naveli su i korištenje »drugih« rasporeda učionice, npr. aktivnosti u kutku za čitanje, prostor za predstave hrvatskom uzorku ispitanika koristi grupni rad i raspored učionice primjeren grupnom radu tijekom čitanja priče.</s><s>Tablica 7. Organizacija učionice za vrijeme čitanja priče Slovenija</s>
<s>Učitelji iz Slovenije i Hrvatske imaju sličnu praksu kada je riječ o korištenju dodatnih audio i vizualnih pomagala tijekom korištenja priča.</s><s>Prema podacima (tablica 8), slovenski učitelji (96 %) i hrvatski učitelji (84 %) obično koriste promjenu glasa i ilustracije kao vizualno pomagalo tijekom čitanja priča (slovenski 95 %; hrvatski 82 %).</s><s>Upotrebu neverbalne komunikacije, odnosno izraza lica i gesta, primjenjuju slovenski (93 %) i hrvatski (85 %) učitelji.</s><s>Slovenski učitelji (47 %) skloniji su korištenju stvarnih objekata i materijala kao dodatnih pomagala u usporedbi s hrvatskim učiteljima (28 %).</s><s>Lutke koristi gotovo jednak broj učitelja u Sloveniji (33 %) i Hrvatskoj (36 %).</s><s>Učitelji u hrvatskom uzorku (12 %) koriste i druge dodatne alate, kao što su glumci koji čitaju, filmovi, videozapisi, različite snimke, glazba i crteži.</s><s>Učitelji su također napomenuli da koriste digitalne alate poput Book Creatora®.</s><s>Neki od odgovora u ovoj kategoriji povezani su s udžbenicima koje učitelji koriste u nastavi, jer su spomenute aplikacije usko povezane s materijalima u tiskanim udžbenicima.</s><s>Tablica 8. Korištenje audiovizualnih pomagala Slovenija</s>
<s>Nadalje, učitelji su trebali procijeniti svoju kompetenciju za korištenje priča upotrebom ljestvice od nekompetentan (1) do vrlo kompetentan (5) (tablica 9).</s><s>Podaci otkrivaju da učitelji u Sloveniji i Hrvatskoj općenito imaju pozitivan dojam o svojoj kompetenciji za korištenje priča u prve tri/četiri godine osnovnog obrazovanja (91,1 % u Sloveniji, 82,5 % u Hrvatskoj).</s><s>Nijedan učitelj iz obaju uzoraka ne smatra se nekompetentnim (1).</s><s>Postoji malena razlika u razini kompetencije 2 (donekle kompetentan) – 0,9 % slovenskih učitelja i 1,2 % hrvatskih učitelja pripada toj kategoriji.</s><s>Prema rezultatima, nešto više hrvatskih učitelja smatra se umjereno kompetentnima Tablica 9. Samoprocjena kompetencije nastavnika za korištenjem priča u nastavi engleskog jezika</s>
<s>U završnom dijelu upitnika učitelji su imali priliku iznijeti svoja iskustva o problemima s kojima se suočavaju prilikom korištenja priča ili slikovnica (tablica 10).</s><s>Značajno je da je 50,5 % učitelja u Sloveniji i 0 % učitelja u Hrvatskoj ustvrdilo da ne nailaze na izazove prilikom korištenja priča u nastavi engleskog kao stranog jezika, što ukazuje na razliku u percepciji izazova između dvaju uzoraka učitelja.</s><s>Otprilike polovica ispitanih učitelja u Sloveniji (50,5 %) ne percipira izazove prigodom korištenja priča u nastavi engleskog kao stranog jezika.</s><s>Nasuprot tome, nijedan od ispitanih učitelja u Hrvatskoj nije izvijestio da se susreće s izazovima prigodom korištenja priča u nastavi engleskog kao stranog jezika.</s><s>Značajan je izazov za učitelje u oba uzorka (Slovenija 42,3 %; Hrvatska 57 %) dostupnost prikladnih materijala za nastavu temeljenu na priči, što ukazuje na teškoće učitelja u obje zemlje pri pronalaženju priča i resursa za poučavanje engleskog jezika.</s><s>Isto tako, velik broj sudionika u hrvatskom uzorku (89,5 %) navodi nedostatak vremena kao velik izazov, dok samo 9,9 % slovenskih učitelja izražava tu zabrinutost.</s><s>Slično tome, primjetan postotak učitelja u obje zemlje (23,3 % u Hrvatskoj; 5,4 % u Sloveniji) kao izazov spominje nedostatak interesa učenika za aktivnosti vezane uz priče.</s>
<s>Iako relativno malen postotak, zanimljivo je da 4,7 % učitelja u Hrvatskoj navodi da nisu upoznati s pristupom pričanja priča, što ukazuje na potrebu dodatnog osposobljavanja ili podrške u korištenju ovoga pristupa nastavi.</s><s>U Sloveniji se nijedan ispitanik nije izjasnio o tom problemu.</s><s>Učitelji u oba uzorka izvijestili su o malom postotku »drugih« izazova koje nisu elaborirali.</s><s>Tablica 10.</s><s>Problemi s kojima se učitelji suočavaju pri upotrebi priča u nastavi EJ</s>
<s>Prvo istraživačko pitanje je bilo usmjereno na otkrivanje vrsta priča (izvorne/prilagođene/priče iz udžbenika) koje učitelji u Sloveniji i Hrvatskoj obično koriste te koliko često ih primjenjuju u nastavi.</s><s>Dobiveni rezultati ističu razlike u izvorima i vrstama priča i materijala koje uzimaju učitelji prigodom poučavanja engleskog kao stranog jezika.</s><s>Konkretno, korištenje izvornih priča dominira kod učitelja u Sloveniji.</s><s>Ovaj rezultat je vrlo ohrabrujući jer stručnjaci ističu prednosti izvornih priča u odnosu na prilagođene priče.</s><s>Korištenjem izvornih priča učenici dolaze u kontakt s izvornim jezikom i izrazima korištenim u stvarnom životu i prirodnim situacijama.22 Suprotno tome, učitelji u Hrvatskoj uglavnom se oslanjaju na priče iz udžbenika, tj. samo četvrtina sudionika u hrvatskom uzorku koristi izvorne priče.</s><s>Ovi rezultati mogu se objasniti činjenicom da udžbenici nisu obvezni u Sloveniji u prve tri godine osnovne škole, pa stoga nijedan od ispitanih učitelja u Sloveniji ne koristi priče iz udžbenika.</s><s>Što se tiče učestalosti korištenja priča u nastavi, očigledno da je upotreba priča u nastavi rasprostranjena i cijenjena praksa i u Sloveniji i u Hrvatskoj.</s><s>Više od polovice ispitanih učitelja u obje zemlje koristi priče jednom ili dvaput mjesečno, iako ih znatno manje učitelja koristi u svojoj nastavi jednom tjedno.</s><s>Slični rezultati dobiveni su u istraživanju provedenom u Sloveniji 2013. godine.23 Činjenica da u ovome istraživanju nisu zabilježeni ispitanici (ni u Hrvatskoj ni u Sloveniji) koji nikada ne koriste priče u nastavi dokazuje da su učitelji svjesni važnosti pripovjednih elemenata u poučavanju jezika.</s><s>S druge strane, činjenica da se gotovo polovica sudionika u hrvatskom uzorku izjasnila da koristi priče manje od jednom mjesečno ukazuje na to da učitelji često poučavaju prateći udžbenik, tj. ne koristeći druge izvore.</s><s>Odgovori na drugo istraživačko pitanje (»Kako učitelji pronalaze i biraju priče za nastavu engleskog jezika temeljenu na priči?«) ukazuju da se u oba uzorka ispitanici koriste različitim izvorima za pronalaženje priča.</s><s>Ipak, očito je da slovenski učitelji najčešće posežu za online resursima, a zatim knjižarama, školskim knjižnicama i gradskim knjižnicama.</s><s>Za razliku od njih, hrvatski učitelji najčešće koriste tekstove ponuđene u udžbenicima, a zatim online materijale i, rjeđe, knjižare.</s><s>Školske i gradske knjižnice konzultiraju se rijetko ili nikada.</s><s>Ovi rezultati otkrivaju da je pronalaženje izvornih priča poseban izazov, posebice za učitelje u Hrvatskoj.</s><s>Čini se da školske knjižnice ne zadovoljavaju potrebe učitelja stranih jezika za izvornim materijalima.</s><s>S druge strane, ova situacija prirodno navodi učitelje da se okrenu materijalima ponuđenim u udžbenicima.</s>
<s>Učitelji u oba uzorka najčešće uz priče nude aktivnosti vezane uz vokabular.</s><s>To ne čudi s obzirom da je jedna od prednosti korištenja izvornih priča ta da »nude bogat izvor izvornog inputa, posebno u pogledu vokabulara«.24 Priče se također često vežu uz aktivnosti dramatizacije, usklađujući se s dokazanim prednostima korištenja dramskih aktivnosti u učionici.25 Zanimljivo da je upotreba priča radi uključivanja međupredmetnih aktivnosti niska među ispitanicima u oba uzorka.</s><s>Moguće je da učitelji nisu dovoljno svjesni kako je za najuspješnije i najučinkovitije dugoročne rezultate važno uravnotežiti i integrirati nastavu temeljenu na sadržaju s korištenjem priča i narativnih tekstova tijekom primarnog obrazovanja.26</s>
<s>Prema rezultatima koji se odnose na metode koje učitelji koriste za prezentaciju priča u učionici, učitelji u oba uzorka uglavnom se odlučuju za kombinaciju metoda, odnosno i za čitanje i za pričanje priča.</s><s>Osim toga, čini se da je ovo preferirana metoda hrvatskih učitelja.</s><s>Značajno veći postotak učitelja iz Slovenije (38,9 %) koristi metode pripovijedanja u usporedbi s njihovim hrvatskim kolegama, gdje samo 10,5 % učitelja koristi ovaj pristup.</s><s>Iz usporedbe s rezultatima slične ankete iz 2013. godine u Sloveniji, kada je postotak učitelja koji su pripovijedali priče bio 21 %,27 može se zaključiti da su učitelji tijekom godina upoznali i koristili metodu pripovijedanja.</s><s>Naposljetku, zanimljivo je da 10,5 % hrvatskih učitelja uključuje audio/video materijale u nastavu engleskog jezika, dok se nijedan slovenski učitelj nije odlučio za ovu mogućnost.</s><s>To pripisujemo činjenici da se hrvatski učitelji oslanjaju na udžbenike koji često nude video isječke i druge audio/video formate za priče predložene u udžbeniku.</s><s>Imajući takve izvore pri ruci, učitelji nisu potaknuti da se bave pričanjem priča ili čitanjem priča učenicima.</s>
<s>Kružni raspored sjedenja, odnosno polukrug oko učitelja ili učiteljice, pruža udobno okupljanje cijele grupe bez rekvizita poput stolova, pernica i školskih torbi – koji bi ometali potpuno uranjanje (recepciju) u dobro ispričanu priču.</s><s>Čini se da je to prepoznala većina učitelja u slovenskom uzorku.</s><s>Međutim, samo polovica sudionika u hrvatskom uzorku mijenja raspored učionice za čitanje priča, dok se kod druge polovice ispitanika priče čitaju ili pričaju na tradicionalan način – u obliku frontalnog poučavanja.</s><s>To se može povezati s visokom učestalošću korištenja udžbenika.</s><s>Drugim riječima, nema potrebe mijenjati raspored učionice ako se priča nalazi u udžbeniku.</s><s>Učenici jednostavno okrenu određenu stranicu i slušaju ili učitelja ili audio snimku.</s><s>Međutim, kada učitelj čita slikovnicu ili knjigu ili kada priča priču, logično je okupiti učenike oko učitelja i knjige da bi bolje vidjeli i čuli.28 Postoje multimodalni aspekti čitanja priča i pričanja priča koji se koriste da bi učenici bili uključeni u priču i da bi se poboljšala recepcija priče.</s><s>U ovom slučaju, učitelji najčešće mijenjaju svoje glasove, koriste ilustracije, te izraze lica i gestikulaciju (više od 90 % učitelja u svim kategorijama i u Sloveniji i u Hrvatskoj), što je prirodno i poželjno prilikom čitanja priča, ali također praktično i ekonomično.29 Za uključivanje stvarnih objekata i lutki potrebno je više pripreme, kako vremenski tako i praktično, što može biti razlog za njihovu rjeđu upotrebu u učionici.</s>
<s>Vezano uz peto istraživačko pitanje (»Kakva je percepcija učitelja o vlastitoj kompetenciji za korištenje priča u nastavi?«) primjećujemo da se većina učitelja u obje zemlje prema svojim procjenama osjeća uglavnom kompetentno i visoko kompetentno.</s><s>Razlika između učitelja pojavljuje se u srednjem dijelu ljestvice s većim brojem hrvatskih učitelja koji izražavaju nesigurnost u svojoj kompetenciji.</s><s>Moguće je da učitelji nisu sigurni za što koristiti dječju književnost i koji su kriteriji za odabir najprikladnijih materijala.30 Konačno, odgovori na šesto istraživačko pitanje (»S kojim se izazovima susreću učitelji kada koriste priče u svojoj nastavi?«) pokazali su da polovica učitelja u slovenskom uzorku nije imala poteškoća, dok su svi učitelji u hrvatskom uzorku općenito nailazili na neku vrstu poteškoće pri korištenju priče u nastavi.</s><s>Još jedna velika razlika između dvaju uzoraka može se uočiti u vezi s nedostatkom vremena.</s><s>Unatoč činjenici da je u obje zemlje raspodjela tjednih sati nastave za predmet engleskog jezika ista, dva sata tjedno, hrvatski učitelji naglašavaju nedostatak vremena kao glavnu poteškoću pri korištenju priča.</s><s>Nadalje, iako su učitelji u oba uzorka naznačili nedostatak interesa učenika kao prepreku, to je problem za 23 % hrvatskih učitelja, dok je samo malen dio učitelja u slovenskom uzorku izrazio tu brigu.</s><s>Nedostatak vremena i nedostatak interesa učenika mogu se povezati s čestim oslanjanjem na udžbenik, što može uzrokovati smanjenje vještina učitelja i umor učenika.31</s>
<s>Rezultati također ukazuju na to da je pristup materijalima problem s kojim se suočavaju ispitanici u oba uzorka.</s><s>To se može povezati s drugim istraživačkim pitanjem, gdje su sudionici spomenuli oslanjanje na internet (Slovenija) i udžbenike (Hrvatska) prilikom traženja priča za korištenje u nastavi.</s><s>Knjižnice se koriste rijetko, posebice u Hrvatskoj, što upućuje na činjenicu da prikladne priče i knjige nisu lako dostupne učiteljima.</s>
<s>Na temelju rezultata istraživanja prikazanih u ovome radu može se zaključiti da svi ispitani učitelji koriste priče u nastavi engleskoga jezika u prve tri ili četiri godine primarnog obrazovanja u Sloveniji i Hrvatskoj.</s><s>Učitelji iz Slovenije i Hrvatske osjećaju se kompetentnima za korištenje priča.</s><s>Većinom čitaju i pričaju priče, iako je pripovijedanje prisutnije među slovenskim učiteljima.</s><s>Tijekom čitanja ili pripovijedanja priča učitelji se oslanjaju na neverbalnu komunikaciju poput gesta, kontakata očima, ilustracijama, lutkama itd.</s><s>Učenje rječnika ostaje primarni cilj za obje skupine pri korištenju priča, odražavajući već poznate prednosti izloženosti autentičnom jeziku.</s><s>Međutim, nedovoljno se koristi potencijal integracije sadržaja kurikula putem pripovijedanja i mogućnost podizanja svijesti o kulturi putem priča, sugerirajući propuštenu priliku za obogaćivanje općeg obrazovanja učenika.</s><s>Istraživanje također ističe razlike u načinu na koji učitelji dolaze do materijala i odabira priče, gdje se učitelji iz Slovenije oslanjaju na internetske izvore i knjižnice, dok se hrvatski učitelji uglavnom oslanjaju na materijale iz udžbenika.</s>
<s>Nadalje, istraživanje je otkrilo područja koja uzrokuju poteškoće učiteljima prilikom korištenja priča.</s><s>Za obje je skupine ispitanika pristup izvornim materijalima izazov.</s><s>Nedostatak vremena za rad s pričama je teškoća s kojom se većinom susreću učitelji u uzorku ispitanika iz Hrvatske.</s><s>Detaljnijom analizom rezultata uočena je moguća povezanost uporabe udžbenika i nedostatka vremena.</s><s>Vremenska ograničenja s kojima se susreću učitelji mogu proizlaziti iz njihove privrženosti udžbenicima, što dovodi do toga da učitelji koriste prilagođene priče koje takvi materijali često pružaju, umjesto da koriste izvorne priče.</s><s>Isto tako, oslanjanje na udžbenik uzrokuje češće čitanje nego pripovijedanje priča, što rezultira češćim frontalnim radom i konačno izaziva probleme poput nedostatka vremena i smanjenog interesa učenika.</s><s>Na temelju ovoga komparativnog istraživanja identificirana su područja i problematika koja nije dovoljno zastupljena u obrazovanju budućih učitelja engleskoga jezika ili u programu stručnoga usavršavanja u Sloveniji i Hrvatskoj kada je riječ o uporabi izvornih priča ili slikovnica.</s><s>Da bi se izvorne priče uspješno koristile u procesu učenja jezika, područja kojima treba posvetiti više pažnje su: 1) stvaranje interdisciplinarnih, međupredmetnih veza posredovanjem priča; 2) opremanje škola izvornim materijalima na stranom jeziku (počevši s poticanjem budućih učitelja da postupno izgrade vlastitu zbirku, suradnjom s knjižničarom škole da bi se osnovao odjel s knjigama na stranim jezicima u knjižnici ili korištenjem lokalne, gradske knjižnice kao izvora); 3) poboljšanje informiranosti učitelja o učinkovitosti priča u procesu učenja i usvajanja jezika da bi se uklonila predrasuda da je pričanje ili čitanje priča u nastavi izgubljeno vrijeme.</s><s>Naposljetku, korištenje samog artefakta, odnosno izvorne priče ili slikovnice, te povremeno odstupanje od udžbenika, moglo bi biti dobrodošla promjena za učenike, potencijalno povećavajući njihov interes za priče, čitanje i učenje jezika.</s><s>Dodatno, uspostava fizičkog prostora koje ne podrazumijeva korištenje stolova stvara i potiče okruženje gdje se čitanje cijeni i smatra važnim.</s><s>Ivana Cindrić32 – Ivana Milković33 – Tina Rozmanič34 – Mateja Dagarin Fojkar35</s>


Prvi svjetski rat;jugoslavenstvo;Slovenci;Slovenska pučka stranka;Narodno-napredna stranka;Slovenia;Yugoslavia;Slovenians;World War 1914-1918;history;political parties;newspapers;World War I;Yugoslavia;Slovenes;Slovenian People’s Party;National Progressive Party;info:eu-repo/classification/udc/94(497.1)"1914/1918"

<s>Narodno-napredna stranka https://doi.org/10.22586/csp.v55i1.23610 Prvi svjetski rat; jugoslavenstvo; Slovenci; Slovenska pučka stranka;</s>
<s>Autor analizira stavove slovenskih katoličko-narodnjačkih i liberalnih časopisa glede državnopravnih pitanja u razdoblju od Sarajevskoga atentata 1914. do zagrebačkoga sastanka u ožujku 1918.</s><s>Katoličko-narodnjačka Slovenska pučka stranka početkom rata zauzela je snažan protusrpski stav.</s><s>Dok je na vanjskopolitičkom planu dio stranke zazivao vojno kažnjavanje Srbije, na unutarnjem stranka unisono zastupa ideju hrvatsko-slovenske državne jedinice unutar Habsburške Monarhije.</s><s>Slovenski su liberali na drugoj strani, unatoč osudi čina atentata, osuđivali protusrpske demonstracije te pritom naglašavali odgovornost austrougarske politike za eskalaciju rata.</s><s>Uslijed širih makrogeopolitičkih događaja, prije svega povećanja vjerojatnosti Antantine pobjede, koja je povećavala strah pred implementacijom Londonskoga ugovora, te činjenice da su velikonjemački austrijski krugovi iskoristili rat protiv Srbije za širu protu(jugo)slavensku kampanju u kojoj se svaka emancipacijska težnja Slovenaca i Hrvata prikazivala kao protudržavni element, slovenski katolički narodnjaci mijenjaju strategiju.</s><s>Nakon uviđanja da ni iskazivanje najsnažnijih proaustrijskih emocija te ulaganje iznimno velikih napora u predočavanje razlike između slovenskohrvatske trijalističke vizije i velikosrpskoga koncepta neće uroditi plodom, slovenski su katolički narodnjaci krenuli putem okrupnjavanja vlastitoga političkog legitimiteta preko zauzimanja vodećih pozicija u zastupničkim tijelima austrougarskih Južnih Slavena.</s><s>Budući da je za to bila potrebna i suradnja sa slovenskim liberalima te austrougarskim Srbima, taj je obrat implicirao i prihvaćanje širega južnoslavenskoga koncepta.</s>
<s>Ivašković, I. (2023).</s><s>Konvergencija političkih strategija slovenskih katoličkih narodnjaka i liberala u Prvom svjetskom ratu.</s><s>Časopis Za Suvremenu Povijest, 55(1). https://doi.org/10.22586/ csp.v55i1.23610</s>
<s>Ovaj rad licenciran je pod Creative Commons AttributionNonCommercial 4.0 International License.</s><s>Nositelji autorskih prva su izdavač Hrvatski institut za povijest i autori.</s><s>Časopis za suvremenu povijest je časopis u otvorenom pristupu.</s><s>Sadržaj časopisa u cijelosti je besplatno dostupan.</s><s>Korisnici smiju čitati, preuzimati, kopirati, distribuirati, tiskati, pretraživati ili stavljati poveznice na materijal te mijenjati, preoblikovati i prerađivati materijal ili ga koristiti na druge zakonite načine, sve dok odgovarajuće citiraju izvornik, sukladno Creative Commons licenci CC BY-NC.</s><s>Radove objavljene u Časopisu za suvremenu povijest dozvoljeno je pohranjivati u institucijske i tematske repozitorije uz osiguravanje poveznica na web stranice časopisa i Hrčka.</s><s>Časopis autorima ne naplaćuje objavu radova.</s><s>Uredništvo ne odgovara za navode i gledišta iznesena u pojedinim prilozima.</s>


<s>Spremnost privatnih šumovlasnika za poslovno udruživanje u cilju mobilizacije drvnih resursa iz privatnih šuma u Sloveniji</s>
<s>Sustav upravljanja okolišem prema normi ISO 14001 u šumarskom poduzetništvu Republike Hrvatske</s>
<s>Potrošnja goriva skidera po radnim operacijama tijekom privlačenja drva – Studija slučaja Karišik A.</s>
<s>Izazovi korištenja harvesterske glave za izmjeru drvnih sortimenata pri sječi i izradi tvrdih listača Lepoglavec K.,</s>
<s>Potencijal šumske protupožarne infrastrukture – višenamjenski pristup korištenju šumskih površina</s>
<s>Spremnost privatnih šumovlasnika za poslovno udruživanje u cilju mobilizacije drvnih resursa iz privatnih šuma u Sloveniji Zala Uhan</s>
<s>U Sloveniji je u privatnom vlasništvu 77,0 % šuma, i one imaju ključnu ulogu u smislu pružanja brojnih usluga šumskih ekosustava i ispunjenja različitih ciljeva EU i nacionalne šumarske, okolišne, klimatske i energetske politike.</s><s>Jedan od bitnih ciljeva ovih politika je i osiguravanje zdravih, raznolikih i otpornih šuma, kroz održivo gospodarenje šumama i mobilizaciju drvnih resursa iz privatnih šuma, jer trendovi pokazuju da će se potražnja za drvom kao energentom u svijetu smanjiti, dok će potražnja za industrijskom oblovinom porasti.</s>
<s>U Sloveniji se, po podacima javne šumarske administracije, susrećemo sa niskom stopom realizacije planiranih radova u privatnim šumama, na šta utječe mali i usitnjen šumski posjed, veliki broj (su)vlasnika i promijenjen odnos vlasnika prema šuma i prema ciljevima gospodarenja.</s><s>Na političkoj razini su bile usvojene različite mjere podrške vlasnicima privatnih šuma za rješavanje problema neefikasnog gospodarenja privatnim šumama, među kojima je kao ključni instrument prepoznato poslovno povezivanje vlasnika (pri izvođenju radova ili u zajedničkom nastupu na tržištu šumskih drvnih sortimenata) (dalje: poslovno povezivanje) i njihova poslovna saradnja sa izvođačima radova u šumarstvu i ostalim akterima u šumsko-drvnom lancu (dalje: poslovna saradnja).</s><s>Unatoč nastojanjima, da poslovno povezivanje i poslovna saradnja privatnih šumovlasnika zažive u praksi, u Sloveniji je trenutno povezanih manje od 0,5 % vlasnika privatnih šuma.</s><s>Cilj ovog istraživanja je utvrditi spremnost privatnih šumovlasnika na poslovno povezivanje i poslovnu saradnju i utvrditi na koji način veličina šumskog posjeda, aktivnosti gospodarenja, ciljevi gospodarenja i socijalno-ekonomske karakteristike (starost, stepen obrazovanja i status zaposlenja) utječu na njihovo spremnost.</s><s>U sklopu nacionalnog projekta CRP MOBILES je u 2022. godini provedena anketa sa 1.515 slučajno odabranih vlasnika privatnih šuma.</s><s>Rezultati ankete pokazuju, da je 51,6 % privatnih šumovlasnika spremno za poslovno povezivanje i 30,1 % neodlučnih po tom pitanju, te da je 56,9 % privatnih šumovlasnika spremno na poslovnu saradnju uz 26,8 % neodlučenih, što ukazuje na visok stepen spremnosti privatnih šumovlasnika za poslovno povezivanje i saradnju.</s>
<s>Kako bi se utvrdilo koji faktori utječu na spremnost privatnih šumovlasnika za poslovno povezivanje i poslovnu saradnju, razvijena su dva odvojena logistička modela.</s><s>Rezultati modela I pokazuju da na spremnost privatnih šumovlasnika za poslovno povezivanje utiču ciljevi gospodarenja šumama (skladištenje ugljika, proizvodnja drveta i biomase za vlastite potrebe, proizvodnja drveta i biomase za tržište i investicija za budućnost), starost vlasnika šume i status zaposlenja.</s><s>Rezultati modela II pokazuju da na spremnost vlasnika privatnih šuma za poslovno suradnju utiču ciljevi gospodarenja šumama (očuvanje biodiverziteta, proizvodnja drveta i biomase za vlastite potrebe proizvodnja drveta i biomase za tržište) i nivo obrazovanja.</s><s>IX.</s><s>International Conference, FOREST ENGINEERING OF SOUTH-EASTERN EUROPE – State and challenges 18. – 20- September 2024, Terme Čatež</s>
<s>Za jačanje poslovnog povezivanja privatnih šumovlasnika, nužan je aktivniji pristup, prije svega putem boljeg informiranja i savjetovanja svih aktera u sektoru šumarstva, jer su rezultati istraživanja pokazali koja grupa privatnih šumovlasnika pokazuje veći interes/spremnost za poslovno povezivanje ili poslovnu saradnju.</s><s>Budući da su privatni šumovlasnici vrlo raznoliki, što se očituje u njihovom odnosu prema šumi i ciljevima gospodarenja, potrebno je prilagoditi mjere šumarske politike za pojedine grupe privatnih šumoposjednika ako se žele ostvariti cilj mobilizacije drveta kroz poslovno povezivanje i poslovnu saradnju.</s>
<s>Određivanje stvarne udaljenosti privlačenja drva na nagnutim terenima pomoću aerofotogrametrijskih snimaka Ivica Papa</s>
<s>Sveučilište u Zagrebu Fakultet šumarstva i drvne tehnologije, adukaŽsumfak.unizg.hr Izračun srednje udaljenosti privlačenja drva predstavlja jednu od glavnih i neizostavnih stavki prilikom izrade kvalitetne studije primarnog otvaranja šuma.</s><s>Ovim istraživanjem analizirana je mogućnost primjene bespilotnih letjelica pri snimanju terena u listopadnim sastojinama koje pridolaze na nagnutim terenima u svrhu izračuna stvarne udaljenosti privlačenja drva.</s><s>Na temelju prikupljenih aerofotogrametrijskih snimaka na području UŠP Delnice, šumarije Vrbovsko i Skrad izrađen je digitalni modela terena za svaki istraživani odsjek u računalnom programu PIX4Dmapper.</s><s>Daljnje analize bile su fokusirane na određivanje najpovoljnije prostorne rezolucije i veličine rastera (piksela) digitalnog modela terena pomoću koje se na temelju postojećih podataka o primarnoj i sekundarnoj šumskoj prometnoj infrastrukturi može pouzdano izračunati stvarna udaljenost privlačenja drva.</s><s>Na temelju analiziranih rezultata utvrđeno je da dolazi do statistički značajne razlike u vrijednostima stvarnih udaljenosti privlačenja drva na izvoznim pravcima istraživanih područja a koje su ovisne o prostornoj rezoluciji (veličini piksela) izrađenih digitalnih modela terena.</s><s>Daljnjim analizama utvrđeno je kako digitalni model terena veličine piksela 2,5 x 2,5 m predstavlja optimalnu prostornu rezoluciju koja ne utječe na pojavnost statistički značajne razlike pri određivanju stvarne udaljenosti privlačenja drva.</s>
<s>Sustav upravljanja okolišem prema normi ISO 14001 u šumarskom poduzetništvu Republike Hrvatske Matija Bakarić</s>
<s>Sveučilište u Zagrebu Fakultet šumarstva i drvne tehnologije, mlandekicŽsumfak.unizg.hr Globalno najzastupljenija međunarodna norma za upravljanje okolišem je ISO 14001 sa svrhom široke primjenjivosti na područje industrija i aktivnosti, što ju čini univerzalnom normom.</s><s>Ključni cilj je stvaranje okvira organizacijama za postizanje poboljšanja u području djelovanja na okoliš u skladu s vlastitim usmjerenjima i politikama zaštite okoliša.</s><s>Primjena standarda osigurava zaštitu okoliša, bolju reputaciju kroz segment konkurentske prednosti na razvijenim tržištima, pozitivni efekti kroz ostvarivanje ekonomskih koristi u segmentu raznih ušteda (struja, gorivo, papir), i sl.</s><s>Metode istraživanja uključuju pretraživanja literaturne dimenzije relevantnih domaćih i inozemnih znanstvenih i stručnih izvora, pregledavanje web stranica znanstvenih institucija koje se bave istraživanom problematikom te pretraživanje online baza podataka.</s><s>Dodatno, zbog konkretnije spoznaje problematike analiziran je cjelokupni proces ostvarivanja certifikata i godišnjih pregleda “audit” za poduzeće čiji je aspekt poslovanja, prema Nacionalnoj klasifikaciji djelatnosti u Republici Hrvatskoj, vezan za usluge u šumarstvu i zaštiti prirode.</s>
<s>Rezultati prikazuju primijenjene zahtjeve za sustav upravljanja okolišem koji organizaciji omogućuje razvoj te primjenu politike i ciljeva koji uzimaju u obzir zakonske zahtjeve i informacije o ključnim aspektima okoliša.</s><s>Norma ISO 14001 najbolje rezultate daje u interakciji sa drugim ISO normativima kao što su ISO 9001 za kvalitetu te u šumarskom sektoru sa normativima ISO 45001 kao međunarodna norma za zdravlje i sigurnost na Promatrajući dostupne materijale i izvore utvrđen je međuodnos između cijeloga niza normi i certifikacija koje mogu biti temelj za ubrzani razvoj novih inovativnih poduzetničkih modela u šumarstvu na temelju elemenata konkurentske prednosti što otvara nova tržišta i uvodi mjere štednje.</s><s>Uspostava i održavanja ISO 14001 norme zahtijeva prikaz metričkih vrijednosti održavanja normativnih zahtjeva kroz identifikaciju aspekata na okoliš koji uključuju: trošenje energije, trošenje goriva za motorna vozila, trošenje papira, trošenje vode, stvaranje otpada raznih svojstava, izlijevanje goriva i dr. Navedeni identificirani aspekti studije slučaja ne moraju odgovarati svim poduzećima koja posjeduju certifikat ISO 14001 što je i razlog široke primjenjivosti i univerzalnosti istog.</s><s>Za svaki identificirani aspekt okoliša utvrđeni su tablično precizni izvori, utjecaj na okoliš, zakonski zahtjevi, nadzori ili mjerenje te završna napomena za održavanje ili poboljšanje stanja.</s>
<s>Razrađena norma primjenjiva je u svakoj organizaciji koja želi uspostaviti, implementirati, održavati i unaprijediti sustav upravljanja okolišem.</s><s>Cilj norme je minimalizirati tragove poslovanja koja svaka organizacija ostavlja za sobom u smislu onečišćavanja i zagađenja okoliša koji su posljedica poslovanja.</s><s>Postizanje ravnoteže između okoliša, društva i gospodarstva smatra se vrlo značajnim za udovoljenje potreba sadašnjeg vremena bez ugrožavanja mogućnosti budućih generacija da udovolje također svojim potrebama.</s><s>IX.</s><s>International Conference, FOREST ENGINEERING OF SOUTH-EASTERN EUROPE – State and challenges 18. – 20- September 2024, Terme Čatež</s>
<s>Nekateri kazalci in primerjave z analizo delovnega procesa pri spravilu lesa z večbobenskim žičnim žerjavom Konrad Mounty 4000</s>
<s>Univerza v Ljubljani, Biotehniška fakulteta, Oddelek za gozdarstvo in obnovljive gozdne vire Prispevek temelji na podatkih diplomskega dela z naslovom »Učinki večbobenskega žičnega žerjava tipa Konrad Mounty 4000 in težavnost dela delavca zapenjalca«, ki obravnava strukturo časov in učinke pri žičnem spravilu lesa s tem žičnim žerjavom za spravilo lesa.</s><s>Na štirih deloviščih, na katerih se je ocenilo, da imajo podobne razmere za spravilo lesa, je bilo posnetih 257 ciklov spravila lesa.</s><s>Izmerjeni so bili časi in dnevni učinki delovnega sistema na različnih spravilnih razdaljah, ločeno za spravilo lesa navzgor in navzdol.</s><s>Na podlagi meritev srčnega utripa med delovnim procesom se je ocenjevalo težavnost dela delavca zapenjalca glede na spravilno razdaljo in smer spravila lesa.</s><s>Izračunani so bili deleži produktivnih in neproduktivnih časov.</s><s>Izmerjeni dnevni učinki so bili primerjani z učinki ugotovljenimi z državnimi normativi za univerzalni večbobenski žični žerjav s stolpom Syncrofalke 3t. Z izmerjenim srčnim utripom smo analizirali odvisnost težavnosti dela delavca zapenjalca v odvisnosti od razdalje (kratka, dolga) in smeri (gor, dol) spravila lesa.</s><s>Nadalje so bili analizirani izmerjeni podatki povprečnega pulza po delovnih operacijah pri delu delavca zapenjalca na različnih dolžinah žičnih linij in smereh spravila lesa.</s><s>Rezultati meritev potrjujejo hipotezo o višjih dnevnih učinkih pri štiri tonskem žičnem žerjavu v primerjavi z normiranimi učinki za tri tonski žični žerjav.</s><s>Ugotovljeni so višje učinki spravila lesa navzgor v primerjavi s spravilom lesa navzdol ter podrobno analizirana težavnost dela delavca zapenjalca, ki se generalno z večanjem dolžine linije zmanjšuje.</s>
<s>Sveučilište u Zagrebu Fakultet šumarstva i drvne tehnologije, adukaŽsumfak.unizg.hr Ovodobni skideri s vitlom, istraženi su morfološkom analizom, na temelju njihovih geometrijskih, masenih i drugih veličina, pomoću kojih se izražavaju ovisnosti te donosi sud o valjanosti primjene, odnosno odabira šumskog vozila.</s><s>Morfološka analiza skidera s vitlom obuhvatila je 17 modela skidera, koji su bili u ponudi njihovih proizvođača 2022. godine.</s><s>Za morfološku raščlambu skidera s vitlom, iz prospektnih materijala proizvođača, odabrano je šest osnovnih značajki skidera (ukupna duljina skidera, ukupna visina skidera, ukupna širina skidera, masa skidera, snaga motora i zakretni moment motora) te tri izvedene značajke skidera (indeks oblika širina / duljina, indeks oblika visina /duljina i jedinična masa skidera).</s><s>Provedena morfološka raščlamba ovodobnih skidera s vitlom ukazala je da: 1) se nalaze u području prevladavanja visine nad širinom vozila, 2) nema jasno izraženih graničnih vrijednosti kod kojih prestaje rast gabaritnih dimenzija unatoč porastu snage motora i mase skidera, 3) prosječno 106 kg mase skidera nosi 1 kW snage pogonskog motora, 4) prosječno 639 kg mase skidera zahtijeva 1 Nm zakretnog momenta motora, 5) se raspon jediničnih masa kreće od 60 – 120 kg/kW.</s><s>Na osnovi rezultata provedene morfološke raščlambe ovodobnih skidera s vitlom predlaže se kategorizacija s obzirom na masu skidera, snagu te zakretni moment motora: IX.</s><s>International Conference, FOREST ENGINEERING OF SOUTH-EASTERN EUROPE – State and challenges 18. – 20- September 2024, Terme Čatež</s>
<s>Istorijski razvoj javnih i šumskih puteva uči da se osnovni principi planiranja, izgradnje i korištenja različitih vrsta puteva mijenjaju tokom vremena, a socio-ekonomsko okruženje igra posebnu ulogu.</s><s>Vremenom su tehnološke i društvene promjene imale presudan utjecaj na korištenje šuma, a samim tim i na razvoj šumskih puteva.</s><s>Od ručnog transporta drveta, raznih metoda transporta baziranih na gravitaciji (na tlu i u vazduhu), transporta drveta prirodnim putevima (plavljenje), puteva za animale, šumskih vlaka do šumskih puteva, koji su se pojavili sa sve racionalnijim kamionskim transportom prema II. svjetskog rata.</s><s>Najveći procvat izgradnje šumskih puteva u Sloveniji bio je 70-ih i 80-ih godina 20. stoljeća.</s><s>Razvoj saobraćajnih sredstava pratio je i razvoj šumskih puteva.</s><s>Pristup višenamjenskom održivom gazdovanju šumama, koji je sve prisutniji u svijetu, a odavno se ustalio i kod nas, praćen je kategorizacijom šumskih puteva na osnovu njihove višenamjenske upotrebe.</s><s>Slobodan pristup šumi i (u principu) slobodno korištenje šumskih puteva donose, pored povoljnih posljedica, i niz izazova – uglavnom vezanih za obezbeđivanje viših standarda provoznosti šumskih puteva i obezbjeđenje finansijskih sredstava koja prevazilaze mogućnosti i potrebe šumarstva.</s><s>Sve prognoze govore o povećanoj mogućoj sječi, sve je aktuelnije korištenje obnovljivih prirodnih resursa i biomase u energetske svrhe, a očekuje se i veća potreba za društvenim i ekološkim funkcijama šume.</s><s>Kako bi se osigurale sve ove potrebe, mreža šumskih puteva će se morati dalje razvijati na principima višenamjenskog održivog gazdovanja šumama, uz istovremeno obezbjeđivanje dovoljno sredstava za njihovo održavanje i osiguravanje provoznosti.</s><s>Slovenačka šumarska struka ima i znanje i iskustvo u planiranju, projektovanju, izgradnji, korištenju i održavanju šumskih cesta u višenamjenskom održivom gazdovanju šumama, ali ostaje izazov da ih što efikasnije i racionalnije prenesu IX.</s><s>International Conference, FOREST ENGINEERING OF SOUTH-EASTERN EUROPE – State and challenges 18. – 20- September 2024, Terme Čatež</s>
<s>Sveučilište u Zagrebu Fakultet šumarstva I drvne tehnologije, mbacic1Žsumfak.unizg.hr Istraživanja su provedena pri privlačenju drva skiderom Ecotrac 140V u pgorskim uvjetima rada.</s><s>Skider je bio opremljen mjernim uređajem WIGO-E (Telematic Data collector) gateway s integriranim GPS sustavom, koji je osiguravao prikupljanje podataka sa senzora i motora te pohranjivanje u računalo putem CANBUS-a i prijenos podataka GSM-om na web platforme.</s><s>Za precizno mjerenje potrošnje goriva na skider je ugrađen diferencijalni mjerač potrošnje goriva DFM 100CD koji ima mogućnost mjerenja trenutne potrošnje goriva i ukupne potrošnje goriva.</s><s>Raspon mjerenja pokriva minimalni protok od Podaci o potrošnji goriva (mL), položaju (ruta putovanja) i detekciji rada vitla mjereni su s frekvencijom uzorkovanja od 5 s. Nadalje, konstantno su mjereni obujmi tovara svakog turnusa i nagibi traktorskih puteva.</s>
<s>Na temelju rezultata mjerenja potrošnje goriva skidera Ecotrac 140 V pri privlačenju drva, na istom radilištu tijekom 8 radnih dana, određena je potrošnja goriva po radnim operacijama unutar svakog turnusa i ukupno po radnim danima.</s><s>IX.</s><s>International Conference, FOREST ENGINEERING OF SOUTH-EASTERN EUROPE – State and challenges 18. – 20- September 2024, Terme Čatež</s>
<s>Univerzitet u Sarajevu – Šumarski fakultet, a.karisikŽsfsa.unsa.ba Uvod: Prisutne klimatske promjene, brdsko-planinski reljef i razvijena hidrografska mreža u Bosni i Hercegovini pogoduju učestalijoj pojavi bujica.</s><s>Područja na kojima inicijalno nastaju bujični tokovi su uglavnom vezana za šume i šumska zemljišta.</s><s>U tom kontekstu, istraživanje uticaja šumske transportne infrastrukture na akumulaciju nanosa u ovim vodotocima postaje od suštinskog značaja kako bi se bolje razumjeli mehanizmi i posljedice ovog problema.</s>
<s>Materijal i metode: Istraživanje je sprovedeno na području Kantona Sarajevo, sa fokusom na dva "mala" slivna područja potoka Lučica površine 3,68 km2 i potoka Klade površine 4,33 km2.</s><s>Oba potoka karakteriše bujični režim, što rezultira intenzivnim bujičnim tokovima tokom perioda obilnih padavina, sa značajnom količinom erodiranog materijala različitog karaktera.</s><s>U istraživanju su prikupljeni uzorci materijala iz akumuliranog nanosa potoka Lučica i Klade, kao i uzorci sa pripadajućeg slivnog područja, na kojima su detaljno analizirane karakteristike materijala.</s><s>Ovi uzorci su podvrgnuti laboratorijskim ispitivanjima radi utvrđivanja granulometrijskog sastava i petrografsko-mineralnog sastava erozionog materijala.</s><s>Na osnovu rezultata, identifikovane su dominantne geološke strukture i minerali u erozionom nanosu, kao i njihov procenat prisustva u uzorcima.</s><s>U istraživanju su primjenom GIS-a utvrđene dužine šumskih kamionskih puteva, traktorskih puteva i traktorskih vlaka sa istraživanog područje.</s><s>Dodatno, terenskim istraživanjima izvršena je procjena trenutnog stanja ove infrastrukture u kontekstu tehničkih elemenata, redovnog održavanja, kao i ostalih relevantnih faktora koji imaju potencijalni uticaj na proces formiranja i transporta erodiranog nanosa u brdsko-planinskim vodotocima.</s><s>Rezultati: Analizom uzoraka geološkog i mineralno-petrografskog sastava zemljišta u slivovima, utvrđeno je da uzorci akumuliranog nanosa sadrže krečnjak, koji nije prisutan u samom slivnom području.</s><s>Ovaj krečnjak ima porijeklo sa primarne mreže šumske transportne infrastrukture, sa udjelom od 5,5% u akumulaciji potoka Lučica i 2% u potoku Klade.</s><s>Ostatak materijala u akumuliranom nanosu pokazuje identičnu strukturu kao i materijal u slivnom području.</s><s>Terenskim istraživanjem je utvrđeno da nema vidljivih erozionih procesa na slivnom području niti značajnijih morfoloških promjena u koritima potoka Lučica i Klade.</s><s>Međutim, vidljivi erozioni procesi uočeni su na primarnoj i sekundarnoj mreži šumske transportne infrastrukture, sa koje je erodirani materijal dospio u korita potoka Lučica i Klade, gdje je i akumuliran.</s><s>IX.</s><s>International Conference, FOREST ENGINEERING OF SOUTH-EASTERN EUROPE – State and challenges 18. – 20- September 2024, Terme Čatež</s>
<s>Diskusija: Guste mreže šumske transportne infrastrukture bez propisnog održavanja i provođenja mjera sanacije pridonose produkciji erodiranog materijala koji se u značajnoj količini akumulira u brdsko-planinskim vodotocima.</s><s>Nedostatak vodopropusnih objekata i drugih zaštitnih mjera dodatno pogoršava situaciju, posebno na područjima s velikim uzdužnim nagibima.</s><s>Iako su slivovi Lučica i Klade prekriveni u velikom postotku šumom, nedostatak održavanja šumske transportne infrastrukture rezultira značajnom akumulacijom nanosa.</s><s>Dobiveni rezultati istraživanja naglašavaju kompleksnu međuovisnost između antropogenih aktivnosti, prirodnih procesa i ekosistema, što ukazuje na potrebu za razvojem održivih strategija upravljanja šumskom transportnom infrastrukturom radi zaštite životne sredine i očuvanja vodnih resursa u Bosni i Hercegovini.</s>
<s>Šumarstvo se na svjetskom i europskom nivoju suočava s nedostatkom radnika i teškim radnim uvjetima, za one koje rade u šumi na traktorima i sa motornom pilom.</s><s>Uz toga, mnogo više harvestera i forwardera radi u svijetskim šumama.</s><s>Sječa se u modernom šumarstvu zbog novih strojeva premješta i u pretežno neotvorena područja, gdje se rad u šumi do sada nije obavljao, jer su uvjeti za rad zbog velikih nagiba i strmih padina bili opasni za šumske radnike.</s><s>Velike šumarske firme se zbog toga odlučuje za nabavu modernijih i učinkovitijih strojeva, koji su snažniji i brži od klasične, ručno strojne sječe.</s><s>A prije svega, strojevi su mnogo sigurniji za rad, više su ergonomsko pogodni, uopče na velikim nagibima.</s><s>Jer su strojevi sposobni raditi na velikim nagibima, sve više se uz dodatne potrijebe varnosti, tekom sječe korište i trakcijske vitlove, koji omugučajo mnogo sigurniji rad za šumarje.</s><s>Korištenje trakcijskog vitla ima nakon pozitivnih učinaka na tla i sestojine, također i negativne učince koji se tiču same organizacije rada i terenske pripreme.</s><s>U saradnji sa firmo SiDG, smo napravili analizu ergonomskog, ekološkog i ekonomskog upliva strojne sječe i spravila lesa u kombinaciji sa trakcijskim vitlom firme Ecoforst, modela T-Winch.</s><s>Za analizu ovog sistema rada smo snimali podace na 3 lokacijama u Sloveniji, ukupno 27 dana.</s><s>Isti podaci su se snimali na harvesteru i forvarderu.</s><s>Nakon sječe smo snimali ozlijede na siječnim linijama. i sa metodu krožnih ploskova i ozlijede sastojeva, da bi ocijenili oštečenost sastoja i tla nakon sječe sa strojima na velikim naklonima.</s><s>Jer je to bio prvi pokušaj rada strojeva sa ovakim vitlom u Sloveniji, napravili smo detajlnu analizu same organizacije rada, pripreme sastoja, posebnosti rada, zastojeva i psihički utjecaj na radnike.</s><s>IX.</s><s>International Conference, FOREST ENGINEERING OF SOUTH-EASTERN EUROPE – State and challenges 18. – 20- September 2024, Terme Čatež</s>
<s>Univerzitet u Sarajevu – Šumarski fakultet Uvod: Privlačenje drveta žičarama predstavlja njegov transport pomoću čeličnih sajli, pri čemu je teret djelimično ili potpuno odignut od tla, te je interakcija tlo – stroj minimalna ili potpuno eliminirana uz znatno manje negativne efekte po tlo.</s><s>Naglašena ekološka pogodnost žičara rezultirala je i povećanim interesom za njihovom primjenom u šumarstvu BiH, ali uglavnom izostaju sistemska istraživanja ove tehnologije rada.</s><s>Materijal i metode: U radu je analizirana produktivost i troškovi privlačenja drveta stupnom kamionskom žičarom “Mounty 4000” u zavisnosti od važnijih utjecajnih faktora (zapremine tereta i distance privlačenja).</s><s>Istraživanje je provedeno u šumskom odjeljenju 73, GJ „Krivaja - Zavidovići“ u kojem dominatno učešće imaju stabla bukve, često velikih dimenzija.</s><s>Primjenjen je sortimentni metod rada uz sinhronizovani rad grupe od četiri radnika.</s><s>Efekti rada analizirane šumske žičare su utvrđeni primjenom studija rada i vremena.</s><s>Podaci o teretu privlačenja i ostvarenom radnom učinku utvrđeni su u skladu sa standardom JUS D.BO.022, a trajanje vremena pojedinih radnih operacija snimljeno je primjenom UMT softvera.</s><s>Istraživanje zavisnosti produktivnosti rada šumske žičare od utjecajnih faktora izvršeno je GLM analizom korištenjem statističkog programa STATGRAPHICS Centurion XVII.</s><s>Utvrđivanje troškova rada izvršeno je prema Metodici kalkulacija ekonomičnosti strojnog rada u šumarstvu (Turk 1977).</s><s>Rezultati: Ukupno je snimljeno 68 transportnih ciklusa (tura) uz evidentirani učinak od 49,37 m3.</s><s>Udio tzv. operativnog vremena iznosio je 79,7%, a dodatnog vremena 20,3%.</s><s>Vrijeme demontaže i montaže žičare iznosilo je ukupno 116,1 min ili oko 8 radnika –sata (distanca 350 m).</s><s>Istraživanjem zavisnosti produktivnosti rada od utjecajnih faktora utvrđeno je da utjecaj zapremine tereta nije statistički značajan pri vjerovatnoći od 95%.</s><s>Utjecaj distance privlačenja se ispoljio na način da produktivnost rada na privlačenju drveta opada sa povećanjem distance i kreće se od 82,05 m3/RD (distanca 50 m) do 31,39 m3/RD (distanca 400 m).</s><s>Provedenom kalkulacijom troškova rada utvrđeno je da neposredni jedinični troškovi rada sječe stabala, izrade drvnih sortimenata i privlačenja drveta šumskom žičarom “Mounty 4000” rastu sa povećanjem distance privlačenja i IX.</s><s>International Conference, FOREST ENGINEERING OF SOUTH-EASTERN EUROPE – State and challenges 18. – 20- September 2024, Terme Čatež</s>
<s>Diskusija: Analiza strukture radnog vremena, kao i vremena montaže i demontaže šumske žičare “Mounty 4000” ukazala je na odličnu obučenost radnika i vrlo dobru organizaciju rada u istraživanom šumskom odjeljenju.</s><s>Dobiveni rezultati o utrošku vremena i produktivnosti rada su logični i po svojim vrijednostima slični rezultatima drugih autora koji su istraživali ovu problematiku, u sličnim uvjetima rada.</s><s>Primjena stablovnog metoda rada, posebno u četinarskim sastojinama, povećala bi radni učinak na sječi stabala, rezultirala većom iskorištenosti procesorske glave, te povećanjem ukupne produktivnosti rada.</s><s>Potrebno je doznaku stabala prilagoditi efikasnom i ekonomski prihvatljivom radu šumske žičare.</s><s>Naime, u istraživanom odjeljenju zapremina izrađene oblovine iznosila je svega 0,5-0,6 m3/m žičane trase, što se u literaturi navodi kao nedostatno.</s>
<s>PE ''Vojvodinašume'', FE ''Banat'' Pančevo, ranko.saricŽbanatsume.rs Izvod: U radu je prikazena proizvodnja drvnih sortimenata topole na dve stalne ogledne površine.</s><s>Prva ogledna površina nalazi se u Donjem Podunavlju u nezaštićenom delu od poplava.</s><s>Period istraživanja je od 2013-2023 godine.</s><s>Zasad je podignut sa klonom topole Populus euramericana 'I-214' na tri razmaka sadnje: 5x5 m, 6x6 m 6,5x6,5 m. Najveća vrednost drvnih sortimenata u sedamnaestoj godini starosti je na razmaku 6x6 m i iznosi 22.567 eura po ha.</s><s>Na drugoj oglednoj površini prikazana je proizvodnja klona Populus euramericana 'I-214' i klona Populus euramericana 'M1' u 11 godini starosti.</s><s>Ogledna površina se nalazi u Titelu u zaštićenom delu od poplava.</s><s>Period istraživanje je od 20162023 godine.</s><s>Oba klona su podignuti na razmaku 6x6 m. Vrednost drvnih sortimenata u jedanaestoj godini starosti, kod klona I-214 je 9.440 eura po ha, a kod klona M1 je 4.922 IX.</s><s>International Conference, FOREST ENGINEERING OF SOUTH-EASTERN EUROPE – State and challenges 18. – 20- September 2024, Terme Čatež</s>
<s>Izazovi korištenja harvesterske glave za izmjeru drvnih sortimenata pri sječi i izradi tvrdih listača Dinko Vusić</s>
<s>Sveučilište u Zagrebu Fakultet šumarstva I drvne tehnologije, ipapaŽsumfak.unizg.hr Moderni harvesteri opremljeni su tehničkim komponentama i računalnim programima čijom se primjenom osim za osnovnu namjenu upravljanja radom stroja i pomoći pri postupcima sječe i izrade drva može bitno unaprijediti cjelokupni logistički sustav.</s><s>Bitna komponenta logističkog sustava je i pravodobna i točna informacija o količini, kakvoći i lokaciji izrađenih drvnih sortimenata.</s><s>Iako je izmjera izrađenog drva pomoću harvestera mnogo jednostavnija i brža u odnosu na ručni način izmjere obujma drva, uporabom harvesterske tehnologije za izmjeru drva nastaju tri ključna problema, a to su: točnost same izmjere, pouzdanost evidencije te način obilježavanja sortimenata.</s><s>Cilj je istraživanja bio utvrditi točnost izmjere uspoređujući razliku između obujma oblog drva izmjerenog harvesterskom glavom i klasičnim načinom izmjere drvnih sortimenta u prorednim sječinama običnog graba (Carpinus betulus L.) i obične bukve (Fagus sylvatica L.) starosti 79 godina.</s><s>Na području gospodarske jedinice »Bjelovarska Bilogora« odabrana su dva odsjeka, a sječa i izrada drvnih sortimenta obavljena je harvesterom Timberjack 1470D s harvesterskom glavom Timberjack 758.</s><s>Ukupno su izmjerena 133 sortimenta proizvedena od 29 stabala u odsjeku 14b i 151 sortiment proizveden od 26 stabala u odsjeku 14c. Rezultati istraživanja ukazuju na značajne razlike između obujama drvnih sortimenata utvrđenih na propisani način prilikom preuzimanja drvnih sortimenata i podataka preuzetih iz računalne evidencije harvestera.</s><s>Odstupanja na razini stabla ukazuju da računalna evidencija harvestera u većini slučajeva iskazuje manji obujam u oba promatrana odsjeka.</s><s>Većina razlika iskazanih u postotnim iznosima nalazi se u rasponu ±20 %, uz značajan broj odstupanja (uglavnom pozitivnih) i izvan navedenog raspona.</s><s>Detaljnije analize odstupanja, provedene na razini pojedinih sortimenata), ukazuju i na razloge relativno velikih odstupanja na razini stabala uzorka.</s><s>Evidentno je da glavnina razlika nastaje pri mjerenju drvnih sortimenata izrađenih iz krošnje.</s><s>Analiza postotnih razlika u dva istraživana odsjeka, uz potrebu redovite kalibracije mjernih uređaja harvestera (normalno distribuirana odstupanja), jasno identificira dva uzroka nastanaka razlika prilikom mjerenja drvnih sortimenata izrađenih iz krošnje:</s>
<s>Ivica Papa neevidentiranje izrađenih sortimenata (pozitivna postotna razlika 100%) koja prvenstveno nastaje prilikom evidencije obujma sortimenata čija je stvarna duljina manja od nominalne;</s>
<s>Ivica Papa evidentiranje većeg obujma izrađenih drvnih sortimenata (negativna razlika) istovremenom izradom više komada oblog drva u jednom zahvatu (mjerenje većeg promjera uz istovremeni izostanak jednog ili više komada u evidenciji – što djelomično sudjeluje i pri stvaranju pozitivnih razlika navedenih pod prethodnom IX.</s><s>International Conference, FOREST ENGINEERING OF SOUTH-EASTERN EUROPE – State and challenges 18. – 20- September 2024, Terme Čatež</s>
<s>Evidentiranje sortimenata čija je duljina manja od nominalne stvar je prilagodbe postavki računalnoga sustava harvestera i ne bi trebala predstavljati prepreku u ostvarivanju točnosti računalne evidencije.</s><s>Glavnina odstupanja koja pokazuju trend normalne distribucije moguće je anulirati pravovremenom kalibracijom mjernoga sustava i njenom redovitom provjerom.</s><s>Poseban problem prilikom mjerenja dimenzija drvnih sortimenata i posljedično evidencije njihova obujma predstavlja način izrade drvnih sortimenata iz krošnje istovremenim trupljenjem dva ili više komada obloga drva.</s><s>Navedeni način rada predstavlja modifikaciju karakterističnu prvenstveno za rad u sječinama listača s ciljem povećanja ostvarive proizvodnosti, ali nedvojbeno rezultira netočnom izmjerom izrađenih sortimenata.</s><s>Ostali razlozi netočnoga mjerenja leže također u morfološkom obliku izrađivanih bjelogoročnih stabala i posljedično nemogućnosti potpunog kresanja grana i izradi rašlji u jednome zahvatu.</s>
<s>infrastrukture višenamjenski pristup korištenju šumskih površina Sveučilište u Zagrebu Fakultet šumarstva i drvne tehnologije Kruno Lepoglavec</s>
<s>Sveučilište u Zagrebu Fakultet šumarstva i drvne tehnologije, hnevecerelŽsumfak.unizg.hr Šumska protupožarna infrastruktura ovisi o količini i učestalosti požara, a njihova prisutnost na području šuma omogućava brzu intervenciju i saniranje šteta.</s><s>Potrebno je utvrditi prostorni raspored pristupnih puteva u zoni visokonaponskih dalekovoda i uključiti ih u protupožarnu infrastrukturu te je usporediti sa planskom protupožarnom infrastrukturom u zoni visokonaponskih dalekovoda.</s><s>Ispitivanje će se provesti na području UŠP Split na mjestima gdje dalekovodi prolaze kroz državne i privatne šume.</s><s>IX.</s><s>International Conference, FOREST ENGINEERING OF SOUTH-EASTERN EUROPE – State and challenges 18. – 20- September 2024, Terme Čatež</s>


Određivanje stvarne udaljenosti privlačenja drva na nagnutim terenima pomoću aerofotogrametrijskih snimaka

Papa, Ivica;Lovrinčević, Mihael;Aščić, Antonio;Popović, Maja;Pentek, Tibor;Đuka, Andreja


Sustav upravljanja okolišem prema normi ISO 14001 u šumarskom poduzetništvu Republike Hrvatske


Poršinsky, Tomislav;Grden, David;Đuka, Andreja


Šumski putevi u šumskom području - i sutra?


Potrošnja goriva skidera po radnim operacijama tijekom privlačenja drva

Šušnjar, Marijan;Pandur, Zdravko;Bačić, Marin


Strojna sječa na velikim nagibima sa trakcijskim vitlom


Izazovi korištenja harvesterske glave za izmjeru drvnih sortimenata pri sječi i izradi tvrdih listača

Vusić, Dinko;Ursić, Branko;Plantak, Marijo;Papa, Ivica


Potencijal šumske protupožarne infrastrukture

Birkić, Š.;Lepoglavec, Kruno;Šušnjar, Marijan;Pandur, Zdravko;Bačić, Marin;Nevečerel, Hrvoje