Rani srednji vijek između Panonije i Jadrana

<s>Osobno sam imao veliku sreću što sam sudjelovao u vrlo značajnim istraživanjima na ranosrednjovjekovnom nalazištu Murska Sobota - Nova Tabla 2002 i 2003.g. Upravo tamo sam imao priliku po prvi puta se susreti s najstarijim slavenskim nalazima na ovom prostoru.</s><s>Moja fascinacija skromnom, ali za mene na neki način neobjašnjivo privlačnom materijalnom kulturom tih doseljenika te ujedno i već tada prepoznatim značajem tih nalaza za kompletnu arheologiju južnih Slavena odredila je buduće polje mog budućeg interesa.</s><s>Brojna arheološka istraživanja koja sam provodio u sjevernoj Hrvatskoj od 2002.g. do danas, urodila su i sretnim otkrićima nekoliko zanimljivih ranoslavenskih nalazišta, među kojima i jedno koje je prema svojim nalazima elemenata praške kulture zasad bez premca u Hrvatskoj.</s><s>Kažem sretnim, jer donedavno ovakvih nalazišta kod nas praktično nije bilo, ili ih se nije na pravi način predstavilo javnosti.</s><s>Nažalost, sva moja istraživanja imala su zaštitni karakter, te se uz sav trud, nikada nisu u potpunosti poklopile sve okolnosti koje bi zadovoljile sve što se iz ovih nalazišta moglo saznati.</s><s>Ili nije bilo dovoljno vremena, ili razumijevanja institucija i investitora ili raspoloživog novca ili dobrih nalaza.</s><s>No ipak su tada istraženi nalazi za današnje stanje poznavanja slavenske kulture osobito vrijedni, a za nadati je kako će u buduće biti više vremena i novca za prava sustavna znanstvena istraživanja ovakvih nalazišta.</s><s>Nalazi koji su predstavljeni u ovom radu potječu u najvećoj mjeri iz vlastitih iskopavanja, dok drugi dio potječe iz raznih drugih iskopavanja ili starijih muzejskih zbirki.</s><s>Svim dragim kolegama koji su mi dopustili predstavljanje svojih neobjavljenih ili objavljenih nalaza srdačno zahvaljujem.</s><s>To su Amelio Vekić za nalaze s nalazišta Pod Lipom, Mitja Guštin za nalaze s Nove table, Ranko Starac za nalaze iz Pomorsko-povijesnog muzeja u Rijeci, Fina Juroš Mofardin za neke nalaze iz Arheološkog muzeja Istre, Željko Demo za nalaze iz Arheološkog muzeja u Zagrebu, Karla Gusar za nalaze iz istraživanja Sveučilišta u Zadru, Mate Radović za nalaze iz Nina i okolice itd.</s><s>Osobno sam čvrsto uvjeren kako u meni nedostupnim kutcima raznih muzejskih depoa postoje još brojni neobjavljeni nalazi iz ovog razdoblja, koji čekaju da konačno budu objavljeni i otkriveni javnosti.</s><s>Prilikom istraživanja ranosrednjovjekovnih nalazišta u Hrvatskoj i ujedno pripreme ovog rada imao sam veliku podršku mnogih iskusnijih stručnjaka čija su razmišljanja utjecala na mene.</s><s>U prvom redu to je prof. ddr.</s><s>Mitja Guštin, koji me svojedobno uključio u svoj stručni tim čime sam došao u priliku istraživati ovo zanimljivo razdoblje, te koji mi je nakon toga i omogućio ovaj doktorski studij.</s><s>Od njega sam uistinu mnogo naučio o svim aspektima arheologije te sam mu na svemu iskreno zahvalan.</s><s>Tijekom rada na disertaciji, pomoć i podršku u mojim istraživanjima imao sam i od Andreja Pleterskog s Inštituta za Arheologijo u Ljubljani, Timoteja Knifica iz Narodnog muzeja Slovenije i Gabriela Fuseka iz Archeologicky ustav SAV u Nitri, pa su mi česti razgovori s njima ukazali na mnoštvo novih elemenata u ovom širokom području.</s><s>Svakako sam zahvalan i ostalim s kojima sam kontaktirao prilikom izrade ovog rada a to su Marek Dulinicz s Instytuta Archeologii i Etnologii Polskiej Akademii Nauk u Wroclawu, Tivadar Vida s Magyar Tudományos Akadémia u Budimpešti, Jiri Macháček s Masarykove univerzitete u Brnu, Erik Szameit s Institut Für Ur- Und Frühgeschichte u Beču, Tajana Sekelj-Ivančan, Tatjana Tkalčec i Željko Tomičić s Instituta za arheologiju u Zagrebu, Željko Demo iz Arheološkog muzeja u Zagrebu i drugima koji su također imali vremena sa mnom prodiskutirati njihove i moje nalaze te mi udijelili mnoge savjete koji su doprinijeli ovom radu.</s>
<s>Također moram zahvaliti Mladenu Mustačeku na odličnim konzervatorskim i resaturatorskim zahvatima na ovdje prikazanim ranosrednjovjekovnim keramičkim loncima, Antoniji Jozić na konzerviranju metalnih nalaza i Denisu Jakopoviću na uređivanju tlorisa nalazišta i objekata u AutoCAD-u.</s><s>Na kraju zahvaljujem na potpori mojoj obitelji, supruzi Ivančici i djeci Jeleni, Držislavu i Branimiru, kojima se iskreno ispričavam što su prečesto bili tek iza arheologije.</s>
<s>Ovaj rad obrađuje izabrane novoistražene ranosrednjovjekovne nalaze i nalazišta s područja sjeverozapadne Hrvatske.</s><s>Obrađuju se nalazi i nalazišta koji datiraju u kraj 6., 7. i 8.stoljeće.</s><s>Većina ovih nalaza dosad nije bila predstavljena znanstvenoj javnosti, a ujedno se radi i o nekim donedavno sasvim nezabilježenim arheološkim nalazima u sjevernoj Hrvatskoj.</s><s>Predmet analize se stavlja u širi kontekst te uspoređuje s nalazima i nalazištima zapadnog dijela područja koje naseljavaju južni Slaveni.</s><s>Ovo područje je za potrebe rada omeđeno okolicom rijeke Soče na zapadu, na sjeveru okolicom rijeka Drave i Mure, a na istoku gorjem Papuka, okolicom rijeka Une i Zrmanje do Zadra na obali Jadranskog mora.</s><s>Naglasak analize je na keramičkim nalazima jer se pokazuju kao vrlo vrijedno vrelo podataka, ali se ne izostavljaju prikazi ostalih pokretnih nalaza kao i samih nalazišta i istraženih objekata.</s><s>Keramički nalazi se podrobno opisuju unutar zatvorenih cjelina koje su od primarne važnosti za analize.</s><s>Raspravlja se o poznatim tipološkim i tehnološkim vrednovanjima nalaza te se razlaže novi pokušaj klasificiranja karakteristika nalaza.</s><s>Koriste se i vrijedne analize starosti putem mjerenja radioaktivnog ugljika c-14 koje pomažu u datacijama zatvorenih cjelina.</s><s>Donosi se i prijedlog razrade datacijskih osobina predstavljene keramike.</s><s>Dio rada posvećen je karakteristikama keramičkih nalaza koje se mogu pripisati</s>
<s>STOLETJA starosjedilačkom romanskom stanovništvu te razlikama koje se očituju u definiranim karakteristikama ranoslavenske doseljeničke keramike.</s><s>Opisuje se i njihov daljnji razvoj i međusobno prožimanje u keramičkoj proizvodnji koje zapravo odražava i opće socijalno stanje nakon prvog stoljeća od doseljavanja.</s><s>Ranoslavenski nalazi se na osnovu svojih pojedinih zajedničkih značajki mogu uvjetno podijeliti u tri osnovne grupe koje se javljaju na opisanom području.</s><s>To su grupa Drava-Mura-Sava, grupa Kras-Istra-Rijeka te grupa Zadar-Dalmacija a svaka je predstavljena sa svojim zasebnim ali i zajedničkim karakteristikama.</s><s>Predstavljena grupa nalaza i nalazišta iz sjeverozapadne Hrvatske uspješno se integrira u grupu nalaza Drava-Mura-Sava.</s><s>Time se pokazuje kako se u znanosti nedavno definiranim i opisanim nalazima iz Slovenije mogu pridodati i ovi novopronađeni nalazi iz sjeverne Hrvatske.</s><s>ZGODNJI SREDNJI VEK MED PANONIJO IN JADRANOM: ZGODNJESLOVANSKE ARHEOLOŠKE NAJDBE OD 6. DO 8.</s>
<s>V tem delu so obdelane na novo raziskane zgodnjesrednjeveške najdbe in najdišča iz severozahodne Hrvaške.</s><s>Obdelane najdbe in najdišča časovno uvrščamo v konec 6., v 7. in 8. stoletje.</s><s>Večina najdb še ni bila predstavljena znanstveni javnosti, obenem pa nekatere najdbe predstavljajo do sedaj neevidentirane arheološke pojave na območju severne Hrvaške.</s><s>Predmet analize se vstavlja v širši kontekst, primerja z najdbami in najdišči zahodnega dela območja, na katerem so se naselili južni Slovani.</s><s>Za potrebe tega dela je omenjeno območje na zahodu omejeno z območjem reke Soče, na severu z območji ob Dravi in Muri, na vzhodu s hribovitim območjem Papuka, območjem ob Uni in Zrmanji do Zadra na jadranski obali.</s><s>Poudarek analize je na keramičnih najdbah ker se je pokazalo, da predstavljajo izredno pomemben vir podatkov, čeprav iz analiz niso izključeni tudi drugi tipi premičnih najdb kot tudi najdišča in raziskani objekti.</s><s>Keramične najdbe so podrobno opisane znotraj zaprtih celot, ki so zelo pomembne za analize.</s><s>Razpravlja se tudi o znanih tipoloških in tehnoloških vrednotenjih najdb ter se razloži nov poskus klasifikacije značilnosti najdb.</s><s>Uporabljene so tudi analize starosti s pomočjo meritev radioaktivnega ogljika c-14, ki pomagajo pri datiranju zaprtih celot.</s><s>V delu je podan tudi predlog za obdelavo datacijskih značilnosti obdelane keramike.</s><s>Del tega dela je posvečen značilnostim keramičnih najdb, ki jih lahko pripišemo staroselskim romanskim prebivalcem in razlikam, ki se kažejo v definiranih značilnostih keramike zgodnje slovanskih priseljencev.</s><s>Opisan je tudi njihov nadaljnji razvoj in medsebojno prepletanje na področju proizvodnje keramike, ki pravzaprav odraža splošno družbeno stanje po prvem stoletju od slovanske naselitve.</s><s>Zgodnjeslovanske najdbe se na temelju svojih posameznih in skupnih značilnosti lahko delijo v tri osnovne skupine, ki se pojavijo na omenjenem območju.</s><s>To so skupine Drava-Mura-Sava, Kras-Istra-Rijeka in skupina Zadar-Dalmacija.</s><s>Vsaka skupina je predstavljena s svojimi posebnimi ampak tudi skupnimi značilnostmi.</s><s>Predstavljena skupina najdb in najdišč iz severozahodne Hrvaške se uspešno integrira v skupino najdb Drava-Mura-Sava.</s><s>To kaže na dejstvo, da se pred kratkim znanstveno definiranim in opisanim najdbam iz Slovenije lahko pridružijo tudi nove najdbe iz območja severne Hrvaške.</s>
<s>Starosjedilačka, romanska keramička tradicija Kako razlikovati romansku i slavensku keramiku Pršljenovi</s>
<s>Područje istraživanja prostire se na zapadu oko rijeke Soče, na sjeveru oko rijeke Drave i Mure, na istoku do gorja Papuka, rijeke Une i Zrmanje do Zadra na obali Jadranskog mora.</s><s>Ovo područje sam izabrao prvenstveno iz praktičnih razloga, jer sam unutar njega istraživao ovu temu već duži niz godina.</s><s>Ujedno, ovo područje predstavlja zamišljeni zapadni dio južnih Slavena, pa je zanimljivo za istraživanje i usporedbu bez uvažavanja današnjih nacionalnih i administrativnih granica.</s><s>Opisano područje je po svojem karakteru vrlo različito, pa tako na sjeveroistočnom dijelu imamo velike otvorene nizinske prostore koje presijecaju široke rijeke s brojnim pritokama, zatim mješoviti brdski prostor te visoka gorja na sjeverozapadnom dijelu, kraške kamenite brdske predjele koji završavaju morskom obalom Jadrana.</s><s>Klimatski su uvjeti također vrlo različiti pa možemo reći kako je riječ o prostoru s vrlo različitim osobinama za naseljavanje.</s><s>1.1.2.</s><s>Vremenski okvir</s>
<s>Razdoblje koje se proučava je prvo pojavljivanje i naseljavanje Slavena na ovom prostoru.</s><s>To znači od druge polovine 6. stoljeća pa otprilike do kraja 8.st. kada je većina ovog prostora naseljena Slavenima.</s><s>To slavensko doba možemo nazvati i poganskim, jer su oni pokršteni uglavnom tek po doseljenju i tijekom dužeg vremenskog razdoblja.</s>
<s>Treba naglasiti kako je zapravo teško se u svakom momentu držati preciznih vremenskih granica, jer su neki nalazi prilično dvojbeni, pa tako često sa sigurnošću ne možemo odrediti da li je jedan usamljeni keramički nalaz korišten na primjer u 8. ili 9.st.</s><s>Stoga se ovih vremenskih odrednica može držati samo okvirno.</s><s>Što se tiče etničke odredivosti nalaza, ovaj rad se bazira na pretpostavci kako je materijalnu kulturu seobe naroda i ranog srednjeg vijeka moguće u nekoj mjeri odrediti etnički.</s><s>Svakako da to nije moguće za svaki pojedini predmet ili nalazište, pa se tako ovdje govori načelno o slavenskim nalazima, odnosno o onima za koje se to može predmnijevati.</s><s>Tako se navode i brojna nalazišta koja mogu, ali i ne moraju biti nužno naseljena Slavenima.</s>
<s>Problem je što se dosad o naseljavanju Slavena znalo samo iz pisanih, povijesnih izvora, dok je materijalnih nalaza bilo malo.</s><s>A upravo su nam materijalni dokazi neprocjenjivo važni kako bi potvrdili ili opovrgnuli povijesne izvore.</s><s>Također, mala je vjerojatnost kako će se u budućnosti pronaći novi pisani povijesni izvori, tako da nam je za razjašnjavanje ovih problema preostala samo arheologija kao znanost.</s>
<s>Povijesna i arheološka slika najranijeg sloja doseljavanja Slavena na prostore današnje Hrvatske izrazito je štura.</s><s>Ne postoje sinteze koje bi dosad poznate nalaze objedinili u korpus, već samo poneki manji znanstveni radovi koji se dotiču više manje slučajnih nalaza iz tog razdoblja.</s><s>Povijesno gledano, postoje potvrde o doseljavanju Slavena još od 6. stoljeća u ove krajeve, ali arheološka znanost dosad nije uspjela isto u zadovoljavajućoj mjeri potvrditi, isto tako pobiti ili bar opširnije razraditi.</s><s>Isto tako potrebno je razjasniti interakciju između starosjedilačkog stanovništva i slavenskih doseljenika, pa se ovom problemu posvećuje dosta prostora.</s>
<s>Iz tih razloga smatram kako je svaki konkretni korak u razjašnjavanju pitanja prva dva stoljeća slavenskih seoba od neprocjenjive važnosti.</s><s>1.1.4.</s><s>Povijest istraživanja</s>
<s>O nalazima koji bi potjecali iz doba doseljavanja pisalo se i prije, međutim, uglavnom je bilo riječi o slučajnim nalazima, te mlađim nalazima koji su pogrešno pripisivani najranijem sloju doseljenja.</s><s>Prvi tragovi slavenskih seoba zapravo su bili gotovo nepoznati, i obavijeni velom nejasnoća.</s><s>Nakon pionirskih istraživanja Josipa i Paole Korošec, Vinka Šribara te zatim radova Timoteja Knifica, Andreja Pleterskog i drugih u zadnjih dvadesetak godina stanje istraživanja slavenskih seoba epohalno je napredovalo u Sloveniji.</s><s>U prvom redu su za to zaslužna opsežna i stručna istraživanja na trasama autocesta (Guštin 2002a, 7).</s><s>Od devedesetih godina prošlog stoljeća naovamo, otkrivena su nalazišta Krog-Pod Kotom (Murska Sobota), Baza-Kotare (Murska Sobota), Murska SobotaGrofovsko, Cesta-Pod Kotom (Murska Sobota), Murska Sobota-Nova Tabla, Slivnica-Spodnje Hoče (Maribor), Maribor-Slivnica, Maribor-Pobrežje, Jurišna vasAnčnikovo gradišče, Ljubljana-Podgorica, Most na Soči-Repelc itd.</s><s>Uglavnom je riječ o manjim naseljima do nekoliko zemuničkih kuća, koja se datiraju od kasnog 6. do 8.st.</s><s>U prvi mah bilo je i sumnji i skepticizma prema nalazima tragova Slavena još iz 6.st., međutim, sve veći broj sličnih nalaza doveo je i do prihvaćanja tog tumačenja i kod opreznijih kolega.</s><s>Ovi nalazi su zahvaljujući brojnim objavama stvorili prilično dobru sliku o prvom valu Slavena na sjeveru zadanog područja te nam zadali cilj da to znanje proširimo i na preostale predjele sve do mora.</s><s>U najnovijim istraživanjima ranih Slavena u Sloveniji u prvom redu treba spomenuti doprinos Mitje Guština prilikom istraživanja Nove Table ali također i prilikom uređivanja dviju važnih zbornika "Stari Slovani", i "Srednji vek", gdje su prikupljeni brojni prilozi ostalih istraživača.</s><s>Svakako, za najranija razdoblja važna su i brojna ključna djela i monografske objave Andreja Pleterskog i Timoteja Knifica te zasluge većeg broja istraživača čiji radovi opširno i podrobno predstavljaju arheološke nalaza ovog razdoblja kao što su Slavko Ciglenečki, Branko Kerman, Irena Šavel, Matjaž Novšak, Gojko Tica, Peter Turk i mnogi drugi.</s><s>Donedavno u Hrvatskoj nije bilo takvih nalaza.</s><s>U povijesti hrvatske arheologije poznati su nam brojni nalazi iz doba formiranja hrvatske države u Dalmaciji i zaleđu, međutim većina tih ranosrednjovjekovnih nalaza pripada razdoblju tek kasnom 8., 9. i narednim stoljećima.</s><s>Istraživanja tog razdoblja u Dalmaciji počela su još u 19.st., a usprkos oscilacijama u intenzitetu, provode se s brojnim uspjesima do danas.</s><s>Treba spomenuti početna istraživanja Luje Maruna, Frane Bulića, Ljube Karamana, Frana Radića, Mate Suića, Dušana Jelovine, Stjepana i Zlatka Gunjače te istraživača koji djeluju i danas kao što su najpoznatiji Janko Belošević, Ante Uglešić, Radomir Jurić, Maja Petrinec, Ante Milošević itd.</s><s>Svakako treba nadodati i značajan doprinos pokojnog Branka Marušića u Istri.</s><s>Od većih djela treba navesti monografije Janka Beloševića "Materijalna kultura Hrvata" te "Groblje u Ždrijacu", a također i najnovije doktorske radnje Tomislava Fabijanića i Maje Petrinec te brojne objave Karle Gusar.</s><s>U sjevernoj Hrvatskoj, odnosno na prostoru srednjovjekovne Slavonije ovo razdoblje je gotovo nepoznanica.</s><s>Prvi nalazi su usprkos svome materijalnom značaju proistekli iz slučajnih nalaza, koje je prikupljao i objavljivao u brojnim radovima nekad Zdenko Vinski a kasnije Željko Tomičić.</s><s>Istraživanja uglavnom nisu provedena u zadovoljavajućem opsegu pa tako nije bilo niti mogućnosti ostvariti dublju sliku nalazišta.</s><s>No ponekad je to samo posljedica neobjavljivanja rezultata istraživanja starih više desetina godina, pa se tako može reći da ti nalazi zapravo i ne postoje.1</s>
<s>Usprkos tako slabom poznavanju razdoblja od 6-8.st, ipak treba naglasiti kako je zahvaljujući brojnim istraživanjima ovdje zasad zadovoljavajuće istražen horizont života 10-12.st. odnosno bjelobrdske kulture.</s><s>Nakon Drugog svjetskog rata najveći doprinos istraživanju tog razdoblja dali su još aktivni istraživači Željko Demo i Željko Tomičić.</s>
<s>Najnovija istraživanja koja su posljednjih godina ciljano tragala za ranijim fazama doseljavanja Slavena u sjevernu Hrvatsku, uglavnom su bila uspješna na području sliva rijeke Drave u sjeverozapadnom dijelu Hrvatske.</s><s>Tijekom zaštitnih arheoloških iskopavanja na mjestima izgradnje infrastrukturnih objekata, ali i sustavnim rekognosciranjem i pregledom terena otkriven je veći broj novih nalazišta koja potječu iz ranog srednjeg vijeka.</s><s>U gotovo svim slučajevima riječ je o tragovima naselja uz riječne tokove.</s><s>Brojni novi zanimljivi ranoslavenski nalazi od 6. do 9.st. već su djelomično ili potpuno objavljeni.</s><s>Valja pogledati ovdje naveden popis literature autora Tajane Sekelj-Ivančan, Tatjane Tkalčec i Luke Bekića.</s><s>1 Posebno je poznat primjer istraživanja avaro-slavenskih groblja i naselja kod Vinkovaca (Stari Jankovci - Gatina, Privlaka - Gole njive), sa stotinama grobova koja još nisu objavljena od strane voditelja istraživanja Marije Šmalcelj, usprkos činjenici kako su istraživanja provedena sedamdesetih i osamdesetih godina prošlog stoljeća.</s>
<s>Rad je podijeljen na nekoliko glavnih poglavlja te većeg broja podpoglavlja.</s><s>Na samom početku nalazi se općeniti uvod, u kojem se određuje vremenski i geografski okvir, razjašnjava tema rada i daje pregled povijesti istraživanja.</s><s>Nakon toga slijedi poglavlje koje daje osnovna znanja o Slavenima, kako bi se bolje interpretiralo same materijalne nalaze u nastavku rada, a koji su odraz sveg prethodno opisanog.</s><s>Tu se izlažu dosadašnje spoznaje o naseljavanju Slavena na područje središnje Europe i ujedno daje okvirna sliku o njima, povijesni izvori i teorije, postojeća saznanja o jeziku te lingvistička tumačenja u toponimiji kao i vjerovanja te duhovni život.</s><s>Tu se posebice opisuje pitanje religije, predstave bogova i kultna mjesta, pogrebni rituali, kraj paganizma i toponomastika.</s><s>Treće poglavlje bavi se materijalnim tragovima najranijeg doseljavanja Slavena na ovo područje.</s><s>Poglavlje je podijeljeno u tri podpoglavlja.</s><s>Prvo prikazuje nalazišta, naselja i groblja iz grupe Drava-Mura-Sava.</s><s>Posebno se analizira pitanje stanovanja i ostataka raznih tipova objekata, zemunica, ognjišta, otpadnih jama i trapova.</s><s>Zatim se daje opsežan pregled nekoliko izabranih zatvorenih cjelina s područja sjeverozapadne Hrvatske i kao usporedan primjer nekoliko njih iz Prekmurja.</s><s>Nakon predstavljanja ovih cjelina, raspravlja se o tipološkim pokazateljima i dosadašnjim tipologijama nalaza.</s><s>Daje se prijedlog nove tipologije sa statističkim podacima i njihovom analizom te mogućom datacijom keramičkih nalaza.</s><s>Uz to se raspravlja o tehnici izrade posuda, posebnim grupama keramike, romanskoj keramici i njenoj razlici od slavenske.</s><s>Nakon toga daje se pregled ostalih nalaza iz zatvorenih cjelina kao što su keramički pršljenovi, metalni, koštani, kameni, stakleni i ostali nalazi.</s><s>Daje se i pregled arheozooloških rezultata iz ovih cjelina te komentar na kraju.</s>
<s>Kao usporedbu analizi ove grupe i izabranih zatvorenih cjelina, predstavljaju se grupe nalazišta Kras-Istra-Rijeka i grupa Zadar-Dalmacija.</s><s>Daje se pregled nalazišta, naselja i groblja te pregled pokretnih nalaza kao i prateći komentar.</s><s>Na kraju se u zaključku analizira dosadašnji pristup u arheologiji Slavena i određuju prioriteti u budućim istraživanjima te iznose konkretni rezultati ovog rada kojim se zaokružuje sliku o naseljavanju Slavena na područje sjeverozapadne Hrvatske.</s>
<s>Na kraju rada se nalazi popis literature, katalog s opisima nalaza, te foto i crtane table nalaza.</s><s>Popisi slikovnih i drugih grafičkih priloga nalaze se na početku Ilustracija 1. Približno područje obuhvata teme (L.Bekić) 2. O SLAVENIMA2</s>
<s>2.1.</s><s>Naseljavanje Slavena - povijesni izvori i teorije Općenito je prihvaćeno kako su Slaveni skupina naroda koji dijele srodan jezik.</s><s>U kolikoj mjeri su oni bili etnički srodni je pitanje na koje možemo dobiti različite odgovore.</s><s>Postoje mnogi znanstvenici koji Slavene definiraju etnički srodnim, ako ne i istom etničkom nacijom u prapočecima.</s><s>S druge strane postoji i oni koji Slavene kao etnik negiraju (Florin Curta itd.)3 ili izražavaju stanovitu dozu skepse prema takvim određenjima (Paul Barford itd.).4 Vrlo često su se ovi stavovi formirali na osnovu nekih političkih situacija ili službenih tadašnjih stajališta (Braford 2001, 40-42).</s><s>Nažalost, čini se da je i danas tako, neovisno od toga radi li se o onima koji naginju mitomanijama ili onih koji negiraju postojanje nacija sukladno sadašnjoj političkoj korektnosti.</s>
<s>Tako možemo i postaviti pitanje odakle dolazi ime Slaveni.</s><s>Jedna raširena teorija jest da su Slaveni dobili ime od pojma Slav, odnosno čast, slava, dika, ugled.</s><s>No postoji i drugačije mišljenje koje objašnjava kako ime dolazi od pojma Slovo odnosno riječ, govor.</s><s>Na taj način, tumači se, su se Slaveni međusobno određivali kao oni koji znaju riječi, odnosno govore i razumiju se.</s><s>Kao suprotnost tome bili bi Nijemci, kako ih Slaveni zovu, odnosno oni koji ne znaju Slovo, odnosno ne govore pa ih se zato naziva nijemima (Barford 2001, 19; Gimbutas 1971, 59).</s><s>Na taj način bi 2 Ova uvodna poglavlja iz povijesti, lingvistike, etnologije i drugih znanosti samo su ukratko razrađena.</s><s>Izvori koje najčešće citiram su oni koji su podosta citirani, i za koje mi se čini kako se najbolje mogu preslikati na arheološko stanje kakvo se ovdje predstavlja.</s><s>Svaka od u uvodu iznesenih teorija ima svoje nedostatke na koje ukazuju mnogi drugi, ovdje ne citirani autori.</s><s>U ovom radu svakako nije moguće osvrnuti se na sve teorije a kamoli provesti zasebne analize svake zasebne teorije.</s><s>To je nemoguće stoga što je to preopsežno gradivo za ovaj rad, a s druge strane i što nisam niti povjesničar niti lingvist ili etnolog pa se samim time i ne osjećam kompetentan da svojim razmišljanjima pariram najvećim stručnjacima u svojim matičnim strukama.</s><s>Stoga je naglasak u ovom radu na arheologiju kao znanost i njen doprinos razjašnjavanju ovih tema.</s><s>Ovo poglavlje služi samo kao neki okvir u koje se smještaju materijalni nalazi iz slijedećeg poglavlja.</s><s>3 Curta 2010, vezan uz područje ovog rada, ali i drugi njegovi radovi.</s><s>4 Barford 2001.</s>
<s>1.2.</s><s>Struktura doktorskog rada njihovo društvo trebalo opisati kao srodno u komunikacijskom smislu.</s><s>Na taj način neki autori smatraju kako se ne radi o etnički srodnim narodima već samo o "govornicima slavenskog jezika".</s>
<s>Pitanja kako definirati etnik su nebrojena, i razni autori su iznosili različite definicije, pobijajući pritom dotad uvriježene stavove.</s><s>Ovdje nema smisla ulaziti u ovaj problem, ali nećemo pogriješiti ako se u ovom radu obraćamo o Slavenima kao grupi srodnih naroda prema više različitih aspekata, koji mogu ali i ne moraju, zavisno od različitih mišljenja, biti dovoljni da se odrede kao jedinstveni etnik.</s><s>Ipak, obzirom da su Slaveni u ranom srednjem vijeku govorili gotovo istim jezikom, imali zajedničku materijalnu kulturu, vrlo slične običaje, vjerovanja i zajednička nadnaravna bića, tehnička znanja, slično društveno uređenje i privredu te živjeli većim dijelom na istim prostorima mislim da su to dovoljne činjenice da ih opredijele pod zasebnu grupu od ostalih takvih skupina.</s><s>Svakako, Slaveni ne postoje oduvijek, već su nastali kao etnik tijekom procesa koji zovemo etnogeneza.</s><s>Prema nekima, taj proces kod Slavena dešavao se u razdoblju između 4. i početka 6.st. (Margetić 2005, 89) ili tek u 6.st. (Matasović 2008, 44).</s><s>Ne zna se točno gdje su se Slaveni nalazili i živjeli prije raseljavanja.</s><s>Općenito je prihvaćeno područje razvoja slavenskih jezika između delte Dunava i Pripjata, Odre na zapadu i Dnjestra na istoku.</s><s>To je i generalno mogući prostor na kojem su Slaveni i živjeli.</s><s>Najčešće se zapravo pretpostavlja kako je matični prostor bio s istočne strane Karpata, na širem području rijeke Pripjat (Gimbutas 1971, 22).</s><s>To područje, sjeveroistočno od Karpata posjeduje i najveću gustoću imena rijeka (hidronima) koji se mogu pripisati praslavenskom jeziku i odatle je najlakše tumačiti sve kasnije slavenske migracije (Matasović 2008, 45).</s><s>Upravo na području između Dnjestra na jugu, Zapadnog Buga i pripjatskih močvara na sjeveru, razvijala se prema arheološkim izvorima Korčak i Penkovska kultura, kasnije definirana kao Prag - Korčak.</s><s>Ova kultura, čije se ishodište javlja na prostoru gdje i prvi praslavenski hidronimi, kasnije nam svojim premještanjem na zapad svjedoči o raseljavanju Slavena širom istočne Europe.</s><s>Prije i tijekom početka ovog razvoja, na područjima prema granicama rimskog carstva živjela su brojna različita germanska plemena.</s><s>Na Labi su živjela razna germanska plemena, istočnije se razvijala Przeworska kultura koja je pripadala Vandalima, te još istočnije Wielbark i Černjakovska kultura koja je materijalni trag Gota.</s><s>U stepskim krajevima karpatskog bazena živjela su Sarmatska plemena poput No krajem četvrtog stoljeća, došlo je do niza promjena na ovim prostorima.</s><s>Rimske granice zbog unutrašnjih problema u carstvu više nisu mogla držati dovoljno snažno pritisak raznih germanskih naroda na zapad i jug.</s><s>S druge strane s istoka se približavao stepski narod Huna, koji pridonio ovom procesu.</s><s>Tako je između 375.g. i 400.g. hunskim preuzimanjem crnomorskih stepa propala dotadašnja Černjakovska kultura, na način da su se njeni nositelji, Goti, preselili na područje carstva, a za njima su krenuli i Gepidi (Barford 2001, 25).</s><s>U prvoj polovini 5.st.</s><s>Huni su zauzeli prostor srednjeg Dunava i zavladali tamošnjim germanskim plemenima.</s><s>Nakon pada hunskog saveza, na ovo područje su se sa sjevera spustili i Langobardi.</s><s>Sukcesivan odlazak raznih germanskih plemena bliže i na područje rimskog carstva tako je polučio velikim napuštenim područjima sjeverno i istočno od rimskih granica u 5.st.</s><s>Prema podacima iz polenskih analiza za ta područja, razvidno je kako su se na mjestima nekadašnjih otvorenih prostora počele razvijati bujne šume (Barford 2001, 26).</s><s>Na taj način su se ispražnjeni prostori današnje Ukrajine, Poljske, istočne Njemačke, Slovačke naprosto nudili Slavenima za preuzimanje.</s><s>Od tada se pomalo može pratiti njihov materijalni trag na ovim prostorima (Barford Razdoblje 5. i 6.st., o kojem će biti više riječi i u slijedećem poglavlju, razdoblje je raseljavanja Slavena iz njihove zakarpatske prapostojbine na nova područja sa zapadne i južne strane Karpata.</s><s>No u 7.st. dolazi do smirivanja i prestanka velikih premještanja slavenskih plemena, mada taj proces niti izdaleka nije završio.</s><s>Ipak, možemo govoriti o nekom razdoblju kada se oni čvršće vezuju uz zauzeti prostor.</s><s>U ovo doba vide se počeci njihovog preuzimanja nekih starosjedilačkih tradicija ili pak prihvaćanje običaja susjednih naroda.</s><s>Na sjeverozapadu slavenskog svijeta počinju se graditi zemljanodrvena utvrđena gradišta što je velika promjena u odnosu na dosadašnja neutvrđena, razvedena naselja.</s>
<s>Još danas se raspravlja koja su prva svjedočanstva klasičnih pisaca o Slavenima.</s><s>Prema nekima, prvi pisani izvori koji se odnose na Slavene su Herodot koji opisuje Skite i njihove susjede u 5.st.pr.</s><s>Kr., Plinije Stariji koji među ostalim spominje Venede (što se smatra nekadašnjim nazivom za Slavene) u porječju rijeke Visle a Kornelije Tacit u djelu Germanija iz kraja 1.st. opisuje razne narode na sjeveru gdje spominje i Venete.</s><s>Njih on karakterizira nečim između Germana i Sarmata, ali ih radije ubraja među Germane.</s><s>Također i Klaudije Ptolemej upisuje na svoj atlas svijeta brojne narode, među kojima i Venede (Pleterski 1990, 25).</s><s>Da li su Veneti (i ostale izvedenice tog imena) uistinu Praslaveni ostaje pod upitnikom, jer je ovo vrlo teško dokazati (Matasović 2008, 41, 42).</s><s>Slaveni se potom spominju kod bizantskog pisca Pseudo Cezarija, koji u 5.st. piše u Kilikiji.5 On spominje kako se Slaveni nalaze blizu Dunava, ali očigledno ne zna o njima ništa više.</s>
<s>No opće je prihvaćeno kako je opis ostrogotskog Jordanesa u njegovom djelu "Povijest Gota" iz oko 500.g. prva jasnija vijest o ovom narodu.</s><s>On kaže kako je iza Dunava Dakija, zatvorena planinama a sjeverno je izvor Visle odakle je mnoštvo Veneta.</s><s>On još dodaje kako se međusobno nazivaju po raznim rodovima i krajevima, ali se uglavnom imenuju Slavenima i Antima.</s><s>Slaveni su prema njemu tada zauzimali prostor od Noviutinensisa (Isacea u Rumunjskoj) i jezera Mursianus (ušće Sereta u Dunav) do Dnjestra i na sjever do Visle (Pleterski 1990, 25).</s><s>Ubikacije prva dva toponima su u literaturi osporavana (opširnije Gračanin 2008, 20-22), međutim, jasno je kako je riječ o velikom prostoru, te kako postoji tendencija prelaska Karpata i pristupa u Panoniju.</s><s>Tako i Martin, nadbiskup Brakare (Braga u Portugalu), sredinom drugog desetljeća 6.st. opisuje svoju staru domovinu Panoniju.</s><s>Tom prilikom u njenom okruženju nabraja i Slavene (Sclavi) (Gračanin 2008, 23).</s><s>Prema analizi tog teksta, Slaveni bi oko 536.g. živjeli na negdje na sjeveru Karpatske zavale Srodnost Slavena i Anta je upitna, ili barem nejasna.</s><s>Latinski oblik slavenskog imena koje se počesto nalazi u pisanim izvorima, Sclaveni, potječe od 5 U novije vrijeme pojavila su se i mišljenja kako je Pseudo-Cezarije pisao sredinom 6.st. (Gračanin jezičnih promjena iz praslavenskog originala Slawēnaj.</s><s>Položaj Anta (Antes, Antai) nalazio se istočno od Slavena i misli se kako je riječ o stanovništvu koje je etnički miješano između slavenskih i iranskih elemenata.</s><s>U svakom slučaju, riječ je o imenu kojim su iranska plemena Sarmata i Alana nazivala istočne skupine Slavena Jedan od najvažnijih izvora je i bizantski pisac Prokopije koji spominje Slavene u svojim djelima Historia arcana i De bello Gothico (Matasović 2008, 43).</s><s>Prokopije u svojoj "Tajnoj historiji" pisanoj u prvoj polovini 6.st. navodi kako Slaveni i Anti gotovo svake godine od vremena cara Justinijana napadaju i prodiru u rimske zemlje (Barford 2001, 50).</s><s>Ipak u to doba carstvo je pokušavalo zaustaviti ove napade raznim vojskama i vojskovođama koji su osim obrambenih djelovanja provodili i protunapade na slavenska područje sjeverno od granice.</s><s>Prokopije spominje i međusobni sukob Anta i Slavena oko 545/546.g. nakon čega su Rimljani ponudili Antima utvrdu Turris i okolnu zemlju ako prihvate savezništvo i federatski status.</s><s>U doba cara Justinijana (518-565), utvrđuje se dunavski limes, popravljaju se utvrde, a i u unutrašnjosti carstva se grade brojne utvrde, posebice na ključnim gorskim prijelazima i drugim strateškim točkama.</s><s>Obrambene karakteristike dobivaju i poneki civilni objekti kao što su ville rustice (Barford 2001, 52).</s><s>Avari se pojavljuju na sjevernim obalama Dunava 559/560.g. Istočno rimsko carstvo ih snubi na savezništvo, te ih nagovara na rat protiv Slavena, koji su ih već duže vrijeme ugrožavali.</s><s>Avarima se čak isplaćuje tribut u plemenitom metalu a 570/571g. dozvoljava im se naseljavanje u Panoniji.</s><s>Tijekom ovog doba, Avari su uništili Gepide, protjerali Langobarde i sukobljavali se sa Slavenima koji nisu ušli u njihov savez (Barford 2001, 57).</s><s>Car Justin II je 578.g. nagovorio Avare da napadnu Slavene koji su se nalazili na granicama carstva na donjem Dunavu.</s><s>No iz te ideje je na kraju proizašlo nešto sasvim drugačije, Avari su osvojili i opljačkali Sirmij 582.g., a nakon toga i mnoga druga istočnorimska gradska središta, a u tim napadima priključivali su im se i Slaveni.</s>
<s>Upravo je prepuštanje Sirmija u ruke avarskog kagana Bajana bila velika prekretnica za događanja koja su vezana uz ovaj prostor.</s><s>Nakon tog bizantskog poraza, romansko pučanstvo ovog dijela Panonije sustavno je preseljeno u okolicu Pečuha (Sophianae) i Keszthely (Valcum) ili u Dalmaciju.</s><s>Od tada Avari (a i njihovi saveznici Slaveni) koriste Sirmij kao svoje sjedište iz kojeg se provode novi daljnji pohodi, a vjerojatno se od tada odavde prodire savsko-dravskim međurječjem na zapad (Tomičić 2000, 143).</s>
<s>Prokopije nam govori i o brojnim slavenskim pljačkaškim prodorima na jug u drugoj polovini 6.st.</s><s>Snaga tih okupljenih slavenskih ratničkih skupina bila je takva da se 547/548.g. primjerice carska vojska od 15 000 vojnika nije uspjela ili usudila suprotstaviti slavenskoj.</s><s>Posebno su opisane okrutnosti koje su slavenske vojske počinile u napadima na gradove Ilirije i Trakije 549/550.g. Tada su prema opisima Slaveni ubijali gotovo čitava stanovništva gradova, a same gradove rušili i palili te u slavensku zemlju odvodili žene i djecu kao roblje zajedno s cjelokupnim stadima Još jedan bizantski izvor kasnog 6. stoljeća govori o Slavenima i Avarima.</s><s>To je tzv. Pseudo-Mauricijev Strategikon koji opisuje Avare kao nomadsko-stočarski narod, odnosno stepske konjanike, dočim Slavene opisuje kao poljoprivrednike koji u zajedničkim vojnim pohodima nastupaju kao avarsko pješaštvo (Matasović 2008, 43).</s><s>No i ti pješaci uspješni su u borbi te posjeduju mnoge ratničke vještine koje Pseudo-Mauricije potanko opisuje, kao što i preporučuje načine borbe protiv Slavena Iz raznih opisa čini se kako su neki prodori bili organizirani pod vodstvom Avara, dok su u drugima sudjelovali samo očigledno brojniji Slaveni.</s><s>Ivan Efeški 585.g. piše o slavenskom osvajanju Grčke preko Tesalije i Trakije 581-584.g. te naglašava kako Slaveni nakon pobjede više ne napuštaju zemlju, već su se naselili kao da su tu domaći, te čine što ih je volja.</s><s>Nakon mira s Perzijancima istočnorimski car Mauricije Tiberije (582-602) svoje vojne snage premješta na sjever, kako bi učvrstio granicu prema Avarima i Slavenima.</s><s>Uz pomoć svojih saveznika Anta on na koncu provaljuje u Avarsku zemlju te navodno pobija preko trideset tisuća neprijatelja uključujući četiri kaganova sina te uzima vrijedan plijen (Barford 2001, 68).</s><s>Nakon smrti Mauricija Tiberija, Avari se ipak oporavljaju od poraza te osvećuju Antima.</s><s>Narod Anta se nakon tog okršaja više ne spominje i tako nestaje s povijesne pozornice.</s><s>Nered koji je uslijedio prilikom smrti Tiberija stišao se dolaskom na vlast cara Foke (602-610).</s><s>Međutim, niti on niti njegov nasljednik Heraklije (612-641) nisu bili pretjerano uspješni u odvraćanju avaroslavenskih napada, što su pokušavali postići značajnim tributom u zlatu (Barford 2001, 69).</s><s>Početak 7.st. dovelo je do promjena u napadačkoj rutini.</s><s>Avari i Slaveni više nisu vršili značajnije napade samo na područje Grčke i Trakije već su se ozbiljnije okrenuli i pljačkanju Dalmacije.</s><s>Tih godina došlo je do serije značajnih napada.</s><s>Smatra se kako je 612.-614.g. uništen niz gradova u Dalmaciji, među kojima i glavni grad Salona, a već 614-616.g. Avari opsjedaju Tesaloniku.</s><s>Ovo kulminira zajedničkim opsjedanjem Carigrada od strane Perzijanaca, Avara i Slavena 626.g. Opsada je bila neuspješna, te se nakon toga Avari povlače u središnji dio karpatskog bazena gdje stagniraju (Barford 2001, 70).</s><s>Prema povijesnim izvorima, od početka, a posebice sredinom 7.st., Slaveni naseljavaju Dalmaciju i unutrašnjost (Barford 2001, Grafenauer dokazuje kako su Slaveni u Alpe zašli i prije nego 568.g., kada su Langobardi odselili u Italiju.</s><s>On misli da je do prvih prodora došlo mnogo ranije, čak sredinom 6.st. (Grafenauer 1971, 20).</s><s>Njegovo mišljenje je da su ti prvi Slaveni u Posočju i gornjem Posavju došli iz slavenskih područja sjeverno od Dunava, iz današnje Češke i Slovačke, a ti bi se podaci slagali s rezultatima lingvista (Grafenauer 1971, 21).</s><s>Drugi val Slavena koji su naselili istočne Alpe došao je sredinom 80-tih godina 6.st., najkasnije 587./588.g. (Grafenauer 1971, 26).</s><s>Oni su pak došli iz pravca istoka, uz podršku ili vodstvo Avara.</s><s>Tako se Slaveni koji su zauzeli istočne Alpe spominju 593./595.g. u borbama s Bavarcima u zapadnoj Karantaniji a oko 600.g. pokušavaju prodrijeti u Italiju kroz Vipavsku dolinu.</s><s>To kao i činjenice da su biskupije propadale slijedom njihovog naseljavanja te prodorom Avara naknadno za Slavenima dokazuje po njemu kako su oni ovaj prostor naselili već prije polovine 6.st. (Grafenauer 1971, 23).</s><s>Kršćanske biskupije su propadale redom, do 579.g. nema ih više u Virunumu (Zollfeld) i Poetoviju (Ptuj), do 588.g. u Celeji (Celje) i Emoni (Ljubljana) do 591.g. u Teurniji (kod Spittal an der Drau) i Aguntu (kod Lienza) pa se i ovi podaci uzimaju kao prikaz slavenskog prodora prema jugu i zapadu.</s><s>Slavenski prodor prema zapadu je do kraja 6.st. stigao u Korušku i Istočni Tirol.</s><s>S druge strane su prilazili Bavarci koji su se tada već nalazili u Pustertalu.</s><s>Pavao Đakon piše o tri sukoba između Bavaraca i Slavena na ovom području.</s><s>Tassilo I je tako 592.g. provalio na slavensko područje (Provincia Sclaborum), pobijedio i povratio se u domovinu s bogatim plijenom.</s><s>No 595.g. Bavarci su ponovni pokušaj platili velikim gubitcima, a ovaj puta je u pomoć svojim podanicima Slavenima došao i sam avarski kagan.</s><s>Oko 610.g. u vrijeme kneza Garibalda II, neodlučeno su kod Agunta završili obnovljeni sukobi Bavaraca i Slavena.</s><s>Tako se od tada granica između ova dva naroda oblikovala u okolici Lienza (Karpf 2002, 209).</s><s>Pavao Đakon piše o slavenskoj pokrajini, koju su nakon smrti furlanskog langobardskog kneza Gisfulda 610.g. nasljedili njegovi sinovi Tasso i Cacco (Tomičić 2001, 174).</s><s>Točna rečenica glasi: Hi su tempore Sclavorum regionem, quae Zellia appelatur, usque ad locum qui Medaria dicitur possiderunt.</s><s>Dakle, posjedovali su slavensko područje koje se zvalo Zellia i prostiralo se do mjesta zvanog Medaria.</s><s>Tomičić smatra kako se područje Zelije nalazilo oko današnjeg Sv. Ivana Zeline u nekadašnjoj Panoniji Saviji, dok bi Medarje bili Medari zapadno od Nove Gradiške u podnožju Psunja (Tomičić 2001).</s><s>Nasuprot ovom zanimljivom mišljenju, značajan broj stručnjaka (P.Egger, J.Šašel, M.Kos, L.Margetić itd.) prepoznao je ovo područje kao prostor u Koruškoj oko rijeke Ziljice te današnjim Meglarjem kao nekadašnjim Medarjem (Gračanin 2008, 27).</s><s>Što se tiče Istre, ponekad se smatra kako je prvi naseobinski val u nju zašao krajem 6.st.</s><s>Po drugim mišljenima, na Kras su Slaveni izbili prije kraja 6.st., a na početku 7.st. prišli su Istri sa sjeverne strane ponad Trsta i Čičarije prema Buzetu (Darovec 2008, 53).</s><s>Jedina dokumentirana naseljavanja tada bizantske Istre dogodila su se 619.g. kada se navodno car Heraklije sporazumio s avarskim kaganom da se Slaveni nasele na Kras i sjevernu Istru (Darovec 2007, 27-29).</s><s>Prvo svjedočanstvo o borbama sa Slavenima u Istri, ovoj dotada uglavnom mirnoj pokrajini, je pismo Pape Grgura I ravenskom egzarhu Kaliniku.</s><s>U njemu Papa zahvaljuje na dojavama o pobjedama nad Slavenima.</s><s>Pismo je iz 599.g. pa su se te pobjede dogodile prije toga i to vjerojatno na sjeveru poluotoka.</s><s>No već iduće godine Papa u pismu salonitanskom biskupu Maksimu spominje kako su Slaveni već počeli kroz Istru prodirati u Italiju (Levak 2007, 14, 15).</s><s>Osim ovih papinih pisama tu je i djelo Pavla Đakona, koji zapisuje kako su Langobardi, Avari i Slaveni oko 600. - 602.g. napali cijelu Istru i sve opustošili.</s><s>Isti pisac nam kaže kako su desetak godina kasnije, 611.g, Slaveni prilikom pljačke Istre pobili mnoštvo vojnika i toliko je opljačkali da je to bilo vrijedno plakanja (Levak Vrlo važna je i vijest iz vremena pape Ivana IV, odnosno iz 640. do 642.g., kako je poslao po cijeloj Dalmaciji i Istri opata Martina s mnogo novca radi otkupa zatočenika koji su u rukama pogana (Levak 2007, 15).</s><s>Svakako da se ova vijest odnosi na Slavene, i to očigledno dokazuje kako su se do tada već u obje pokrajine naselili, inače opat ne bi bio u mogućnosti od njih otkupiti zatočenike.</s><s>Za Istru je važan dokument isprave s Rižanskog sabora koji je održan 804.g. Mada iz kasnijeg vremena, on nam svjedoči o Slavenima koji žive, obrađuju zemlju i bave se stočarstvom u Istri tijekom 8.st.</s><s>Njihov pritisak na staroromanske gradove na obali bio je toliko snažan da su građani sazvali sabor koji je od franačke vlasti trebao ishoditi izbacivanje Slavena iz zaleđa njihovih gradova.6 Na kraju treba spomenuti i bizantskog cara Konstantina Porfirogeneta koji sredinom 10.st. piše o povijesti hrvatskog i srpskog naroda.</s><s>Usprkos tome što on piše o događajima od nekoliko stotina godine prije njegove vladavine, smatra se kako je razmjerno pouzdan izvor, jer je kancelarija bizantskog dvora čuvala mnoga svjedočanstva o političkim događajima i primirjima potpisivanim s barbarskim narodima (Fine 1983, 49).</s><s>Osnovna nit njegovog opisa doseljenja Hrvata je ta da su oni naselili Dalmaciju u doba cara Heraklija, u prvoj polovini 7.st.</s><s>Nakon što su pokorili Avare, dio njih se preselio na sjever u Panoniju gdje su također imali svojeg vladara koji je održavao vezu s Hrvatima preostalim u Dalmaciji (Fine 1983, 50,51).</s><s>Ovi kao i drugi podaci koje nam donosi Konstantin Porfirogenet su u historiografiji analizirani nebrojeno puta te uvijek iznova potvrđivani ili opovrgavani, ovisno o istraživaču.</s><s>Ipak, u nedostatku boljih pisanih izvora, njegova svjedočanstva ostati će nam i dalje od neprocjenjive važnosti i za proučavanje najranijeg naseljavanja Slavena - Hrvata u Dalmaciju i Panoniju.</s><s>Što se tiče imena nekih drugih slavenskih plemena i naroda, u literaturi se mogu pronaći i mišljenja kako je slavensko pleme Duljeba (Dudleba) doselilo u područje jugozapadne Mađarske, točnije područje Zala (Szöke 1991, 15).</s><s>Oni bi se tako iz prostora srednjeg Dnjestra i Buga doselili tijekom 7.st. kao avarski podanici a Szöke taj događaj povezuje s avarskim pohodom na Ante 602.g. kada bi i Duljebi 6 Opširnije o cijelom problemu između Romana i Slavena na Rižanskom saboru vidi Levak 2007. potpali pod avarsku vlast.</s><s>Njih su tada Avari naselili na dotad nenaseljen prostor između rijeka Zala i Mure o čemu svjedoče i toponimi Dudleipa i slični u blizini 2.3.</s><s>Jezik i lingvistika Slavena</s>
<s>Slaveni danas govore različitim jezicima, ali koji spadaju u zajedničku skupinu tzv, slavenskih jezika.</s><s>Čak dvjestotinjak milijuna ljudi u Europi danas govori nekim od jezika iz slavenske jezične skupine (Matasović 2008, 39).</s><s>Smatra se kako je postojao protoslavenski jezik, kojim se govorilo prije raseljavanja u nekoj prapostojbini Slavena Također je trenutno mišljenje lingvista da su se razlike u današnjim slavenskim jezicima razvile iz inicijalnih dijalekata koji su govoreni u prapostojbini Slavena (Barford 2001, 16; Gimbutas 1971, 14).</s><s>Neki pak misle kako se zajedničkim praslavenskim jezikom govorilo tek oko 600. godine i to na dunavskom limesu (Matasović 2008, 39, 46).</s><s>Lingvističkim istraživanjima uspješno se pridonijelo i razrješavanju problema lokalizacije slavenske prapostojbine na nekoliko načina.</s><s>Istraživanjem imena rijeka na zakarpatskom području, slavenskih riječi za drveće i prihvaćanje stranih riječi za drveće koje nisu poznavali prije raseljavanja, utjecajima susjednih grupa jezika na protoslavenski itd. (Gimbutas 1971, 22-24).</s><s>O nastanku praslavenskog Matasović smatra kako se "među govornicima različitih, ali bliskih dijalekata i usko srodnih jezika proširila neka vrst koine, zajedničkoga naddijalektalnog idioma koji nazivamo praslavenskim.</s><s>Taj je jezik bio prilično jedinstven: u 6. i 7. st. nema nikakvih svjedočanstava o njegovoj dijalekatskoj raščlanjenosti" (Matasović 2008, 44).</s><s>No nakon početnog raseljavanja Slavena, jezik je osim svojeg samostalnog dijalektalnog razvoja diljem Europe bio i pod utjecajem zatečenog stanovništva u krajevima gdje su Slaveni doselili.</s><s>Naime, u područjima izvan dosega bizantske vlasti ili neke druge prethodne vrhovne, lokalno stanovništvo brzo je i rado prihvaćalo novi jezik Slavena, kako bi se uključili u novu organizaciju društva (Matasović 2008, 46).</s><s>Lingvističkim proučavanjima tako se došlo i do zaključka kako su češki i slovački srodniji južno slavenskim jezicima što dovodi do zaključka kako su Sudeti i Karpati bili snažnije jezične barijere nakon slavenskog raseljavanja (Barford 2001, 17).</s><s>No, nakon prodora bavarskih plemena na istok prema Dravi od 8.st., te kasnijim prodorom Mađara na zapad na srednji Dunav i Tisu, ova zajednička grupa jezika je razdijeljena, pa je granica između zapadnih i južnih Slavena pomaknuta tristotinjak kilometara na jug.</s><s>Tako su ubuduće na češki i slovački sve više utjecali jezici Poljaka i ostalih zapadnih Slavena (Barford 2001, 18).</s><s>2.4.</s><s>Vjerovanja i duhovni život</s>
<s>Bogovi starih Slavena kakvi su bili štovani u doba prije velikog raseljavanja, u mnogome su srodni bogovima ostalih Indoeuropskih naroda, Baltima, Germanima, Keltima, Romanima itd. (Galuška 2004, 52).</s><s>Na tome naslijeđu indoeuropskih naroda Slaveni su izgradili svoj panteon, koje je kasnije dobio mnoge regionalne posebnosti.</s>
<s>O vjerovanju Slavena zna se zapravo vrlo malo.</s><s>Nakon pokrštavanja, kršćansko svećenstvo je sustavno radilo na brisanju kolektivnog pamćenja o dotadašnjoj religiji, bogovima i običajima.</s><s>No pokrštavanje nije teklo jednako brzo kod svih slavenskih naroda, niti su misionari u kratko vrijeme mogli doprijeti do svakog Slavena.</s><s>Tako je poganskog vjerovanja bilo i u mnogim stoljećima koja su uslijedila, a poneki tragovi tih vjerovanja održali su se i do današnjih dana.</s><s>Znanstvenici već preko stotinu godinu pokušavaju rekonstruirati slavenski panteon na osnovu skromnih raspoloživih podataka, kao i rekonstruirati kultne običaje.</s><s>Čini se kako se panteon različitih slavenskih bogova raslojavati i mijenjati nakon što su se Slaveni počeli raseljavati iz prapostojbine te međusobno udaljavati.</s><s>To je imalo za posljedicu samostalni razvoj mitologije i prihvaćanje različitih utjecaja, ovisno o okružju u kojem su se našli.</s><s>Načelno su osnovni bogovi kod Slavena isti, ali se s vremenom njihovi karakter i značenja, težina u kultu mijenjaju.</s><s>Pratiti ove mijene uistinu je teško, kao i rekonstruirati panteon sa svojim karakteristikama i prikazima, kakav je mogao biti u vrijeme pred ekspanziju Slavena po Europi.</s><s>Iz toga razloga se često u literaturi nalaze podijeljena i oprečna mišljenja.</s>
<s>Osnovni izvori za poznavanje vjerovanja Slavena su nekolicina antičkih pisaca te neki misionarski i drugi crkveni opisi poganskih vjerovanja i običaja, iz 9. i 10.st., a posebice za razdoblje od 11. do 12.st. kod polabskih Slavena te Rusa.</s><s>Osim toga, najveći prilog istraživanju ovih tajni dala je etnologija i lingvistika, a u manjoj mjeri i arheologija.</s><s>Mada su ovi opisi većinom vezani za razdoblje kasnijeg razvoja religije i kulta kod Slavena nego što je tema rada, ove podatke moramo uzeti u obzir kako bi se barem naslutilo kako je religija doživljavana u razdoblju doseljenja.</s><s>Prvi pisac koji spominje Slavene i njihova vjerovanja je istočnorimski povjesničar Prokopije iz Cezareje u svom djelu Ratovi.</s><s>On opisuje jedno slavensko pleme koje je prešlo Dunav na jug, i koje vjeruje u jednoga boga, koji je stvorio gromove i vlada cijelim svijetom.</s><s>Tom Bogu oni žrtvuju goveda i druge životinje.</s><s>Ne vjeruju u predestinaciju, nego smatraju kako se sudbina može promijeniti.</s><s>Tako kada se suoče s pogibijom i nedaćama vjeruju kako je dovoljno za spas naknadno iz zahvalnosti žrtvovati bogu.</s><s>Također vjeruju u rijeke, vile i druga nadnaravna bića i bogove, kojima također prinose žrtve (Barford, 2001, 193).</s><s>Ova opažanja čine se prilično realnim, jer nam slični podaci dolaze i iz kasnijih izvora.</s><s>Mada Prokopije ne navodi ime ovog glavnog Boga, vjeruje se da je riječ o Perunu.</s><s>Perun i Svarog su bili glavni slavenski bogovi, s time da se Peruna češće spominje u nama poznatim izvorima.</s><s>Perun je bio bog vremenskih prilika, munje, oluje i kiše što ga povezuje s plodnošću (Barford 2001, 194).</s><s>Za Slavene su fosili, neolitičke sjekire, i od groma rastaljeni kamen predstava samog groma i time Peruna.</s><s>Takvi predmeti bili su cijenjeni amuleti koji su štitili od zlih sila.</s><s>Za njih je i drvo u koje je Perun udario gromom bilo sveto (Barford 2001, 194).</s><s>I inače je Perun bio personificiran stablom, a posebice hrastom, vjerojatno zbog svoje čvrstoće i veličine.</s><s>Redovnik Helmold 1156.g. izvještava kako je u šumi kod Lübecka zatekao kultno mjesto Provena (valjda Peruna) koje se sastojalo od posebnog hrasta ograđenog drvenom ogradom (Barford 2001, 191).</s>
<s>Kako je Perun bog gromovnik i "udara nebeskim strijelama" one su od naroda prepoznate kao sjajni oštri kamenčići, uglavnom prapovijesne litičke alatke koje su pronalazili u poljima.</s><s>Kod kajkavskih Hrvata postoji vjerovanje kako se svaki grom koji udari može pronaći u obliku kamena, koji se zove "strelni kamen ili strela".</s><s>Ako se takav kamen pronađe, on štiti od groma. (Katičić 2008, 236).</s><s>Tako su ljudi poslije kiše pronađene sjajne kamene sjekire ili slične litičke alatke stavljali pod krov svoje kuće, kako bi je zaštitili od udarca groma.</s><s>I u Sloveniji je zabilježeno slično vjerovanje.</s><s>Tamo se u Prekmurju za grom kaže i "perün" a za takvo kamenje "gromski kamen ili Perunovi kamni".</s><s>U Koruškoj se u dolini rijeke Zile za opisano kamenje kaže "gromska striva".</s><s>I opet se javlja običaj stavljanja "kamenite strijele" pod krov kuće, kao što je slučaj u Štajerskoj (Katičić 2008, 236).</s><s>Primjeri iz današnje Hrvatske i Slovenije svjedoče nam kako je riječ o zajedničkom praslavenskom vjerovanju i običaju, a to bi se moglo proširiti i na druge slavenske narode.</s>
<s>Nakon prelaska na kršćanstvo, poganski bogovi dobili su svoje pandane u kršćanskim svecima pa je tako Perun u kršćanstvu zamijenjen kultom svetog Ilije (Katičić, 2008, 263).</s><s>Burić to pak navodi za sv.Jurja i sv.Mihovila (Burić 2005, 463).</s><s>Drugi vrhovni slavenski bog bio je Svarog.</s><s>On je predstavljan kao bog sunca i vatre, i vjerojatno i kao bog ognjišta.</s><s>Sunce je bilo nasušno potrebno usjevima a vatra je bila važna za rasčišćavanje šume, grijanje ali i za spaljivanje pokojnika (Barford 2001, 195).</s><s>Svarožić je mali bog, Svarogov sin.</s><s>Još jedan važan bog bio je Veles, bog stočara, ali ustvari bog podzemlja i svijeta mrtvih predaka (Barford 2001, 195).</s><s>Veles je kasnije povezivan s kršćanskim sv.Vlahom (Blasius) koji je također zaštitnik stoke.</s><s>Bilo je još mnoštvo drugih bogova i nadnaravnih bića koja se spominju u različitim izvorima.</s><s>Valjalo bi još spomenuti Mokoš, vodenu vilu ili demona, koja je povezivana s ženskim poslovima poput predenja i tkanja.</s><s>U elaboriranom svijetu slavenske religije Pomeranije, koja je najduže sačuvala pogansku vjeru, poznati su i mnogi drugi bogovi i nadnaravna bića.</s><s>To su Svarog, Svantevit, Jarovit, Rugevit, Triglav i drugi.</s>
<s>Jedan zapis, Životopis bamberškog biskupa Otona, spominje kako su poganski Slaveni kod grada Szczecina štovali boga Triglava (Trigelawus).</s><s>Tri glave je imao jer je upravljao trima kraljevstvima, nebeskim, zemaljskim i podzemnim Prema razmjerno bogatim pisanim izvorima iščitava se kako je pleme Ljutića u zasad neidentificiranom mjestu Rethra štovalo Radigasta, pleme Rani u Arkoni Svantevita, a u mjestu Garz (Korenica) tri boga, Rugevita, Porevita i Pernuta.</s><s>U Wolgastu (Wołogoszcz) i Havelbergu (Hobolin) štovao se Jarovit, a u Brandenburgu Stettinu (Szczecin) i Wollinu (Vineta) Triglav (Müller-Wille 1999, 81).</s><s>Osim bogova Slaveni su vjerovali i u razne demone i duhove, koji su se nalazili utjelovljeni u raznim mjestima, izvorima, stablu, ovećem kamenu, ili su živjeli u močvari, rijeci itd.</s><s>Važan je bio i kult mrtvih, a neki su duhovi predaka bili prijateljski, te su pomagali u domu, dok su drugi bili neprijateljski raspoloženi, pa ih se na razne načine pokušavalo otjerati ili vratiti u grob ili ih tamo zadržati (Barford 2001, 190).</s><s>Tu se posebice treba naglasiti vjerovanje u vampire (stryg, štriga) koje mada uobičajeno na Balkanu, ima svoje pojavnosti i kod istočnih tako i kod zapadnih slavenskih naroda, pa možemo reći kako je i ovo vjerovanje karakteristično za Slavene općenito.</s>
<s>U Češkoj i Slovačkoj vjerovalo se u Vodnike, odnosno demone koji obitavaju u vodama, a posebice u brzacima.</s><s>Oni su uglavnom duhovi utopljenika, a namjera im je i ostale ljude utopiti ako im se pruži šansa.</s><s>Vjerojatno se njima za umirenje davala žrtva bacanjem hrane u vodu prilikom prelaska vode ili plovidbe njom (Barford U Ukrajini i Bjelorusiji su vjerovali da nesretno poginule djevojke postaju duhovi, odnosno Rusalke.</s><s>One su na mladom mjesecu izlazile na livade, plesale i privlačile slučajne prolaznike.</s><s>Kod južnih Slavena slična bića su Vile, lijepe nage djevojke koje su opasne i žive u izvorima, pećinama, ispod drveta ili kamena.</s><s>Mogle su se pretvarati u razne životinje te svojim lukovima i strijelama ubiti svakoga koji im se približi.</s><s>Iz tog razloga su im muškarci na tim mjestima ostavljali žrtve, što je običaj koji se održao do 13.st. (Barford 2001, 191).</s><s>I druga bića su živjela u šumama, kao što su Lešij i Baba Jaga, a šume su općenito bile svijet nadnaravnog, tajnovitog i opasnog, kao što se vidi iz mnogih narodnih priča kod Slavena.</s>
<s>Nekoliko zanimljivih običaja zajednički su mnogim Slavenima, pa se smatra kako su nekad bili dio prakulta.</s><s>To su obredi prilikom dolaska proljeća, kada se izrađuju ukrašene lutke koje se na vrhuncu događaja utapaju ili pale.</s><s>Ovi obredi vezani su uz različita vjerovanja o dolasku nove plodne godine i kraju gladne zime.</s><s>Također se kod Slavena kao narodni običaj održalo i paljenje vatri na vrhovima brda na najkraći dan u godini - ljetni solsticij.</s><s>Mladi su tada skakali preko vatre, a prema nekim izvorima to je predstavljalo njihovo simbolično žrtvovanje.</s><s>Podaci o ovom običaju poznati su iz različitih poljskih srednjovjekovnih izvora (Barford 2001, 192).</s><s>I kod nas se ovaj običaj održao te se na Ivanjsku noć pale tzv. Krijesovi, koji se preskaču ili se oko njih pleše.</s><s>Dva glavna boga, Perun i Veles predstavljaju suprotnosti i u stalnom su sukobu.</s><s>Peruna se nalazi negdje visoko, na vrhu planine, na nebu a Velesa se nalazi negdje nisko, pod drvetom ili kamenom, u zemlji.</s><s>Perun tako u vrijeme boja s Velesom rascjepljuje stabla, raskaljuje kamen bacajući strijele - gromove.</s><s>I boj završava pobjedom Peruna te tako počinje padati kiša, koja je zapravo plodonosna (Ivanov, Toporov 1982, 450).</s><s>Osim što personificira borbu dobra i zla, ovaj boj objašnjava i prirodne pojave te godišnji ciklus.</s><s>Istraživanju slavenske filologije i frazeologije mnogo vremena je posvetio i Radoslav Katičić (Katičić 2008).</s><s>On je proučavajući narodne pjesme pokušavao rekonstruirati praslavenske sakralne tekstove koji su recitirani prilikom svetih obreda u pogansko doba.</s><s>Njegovo djelo Božanski boj opisuje borbu između Peruna i Velesa te se dodiruje i drugih mitoloških priča.</s><s>Također su ovdje svoj prilog dali i etnolozi Vitomir Belaj i Tomo Vinščak (Belaj 2007).7 2.4.2.</s><s>Predstave bogova i kultna mjesta</s>
<s>Slaveni su bili vrlo povezani s prirodom i otvorenim prostorima, pa se tako zna da su za njih kultna mjesta uglavnom bila izvan naselja, u svetim šumama ili na svetim gorama.</s><s>Na tim mjestima su se vršili obredi i žrtvovanja o čemu nam i pričaju neki izvori.</s>
<s>Smatra se kako su im u tim šumama i gajevima neka stabla bila posebno sveta.</s><s>Kao što je već spomenuto redovnik Helmold 1156.g. izvještava kako je u šumi 7 Ova istraživanja su preopširna i složena kako bi se opisivala u svojoj cjelini u ovom djelu, ali će se neke pojedinosti u tekstu odnositi i na razmišljanja iz njih. kod Lübecka zatekao kultno mjesto Provena (možda Peruna) koje se sastojalo od posebnog hrasta ograđenog drvenom ogradom (Barford 2001, 191).</s><s>I Konstantin Porfirogenet u 10.st. spominje slavensko svetište uz stablo na otoku u Dnjepru, zatim pisac Harbord u 12.st. donosi vijest o velikom dubu pod kojim je bio izvor a kojeg su baltički Slaveni smatrali svetim, jer da u njemu stanuje neko božanstvo (Katičić I za naše područje imamo nekih svjedočanstava o sličnom kultu.</s><s>Tako nepoznat franjevac 1331.g. piše kako brojni Slaveni oko Kobarida slave neko drvo ispod kojeg je izvor kao sveto (Katičić 2008, 55).</s><s>Smatra se da su slavenski bogovi u početcima bili bezlični, odnosno nisu se prikazivali crtežima ili kipovima.</s><s>Ipak s vremenom se to promijenilo pa su nam tako ostale neke statute koje prikazuju uglavnom nepoznate bogove ili više njih.</s><s>Također ovo prate i neka uređena kultna mjesta u naseljima.</s><s>Najpoznatiji idol je veliki kameni stup iz Zbrucza u Poljskoj.</s><s>Tamo je naime u rijeci Zbrucz kod Liczkowieca pronađen 2,7 metara visok kameni idol s reljefnim predstavama raznih likova.</s><s>Vjeruje se kako se među donjim likovima prikazuje i bog podzemlja Veles, dokle je na primjer ratnik s vrha stupa interpretiran kao Perun.</s><s>Statua je pronađena u rijeci 1848.g., a naknadnim istraživanjima gradišta iznad tog mjesta utvrđeno je i mjesto i utor u kojem je idol stajao, dok nije bačen u rijeku uslijed pokrštavanja u 10.st. (Barford Slika 1. Idol iz Zbrucza.</s>
<s>Djelo Povest vremennych let,8 donosi opise nekih kultnih mjesta u Rusiji, pa tako opisuje mjesta na visokim riječnim obalama gdje su se nalazile drvene statue bogova kojima se zaklinjalo.</s><s>Na brdašcu Peryn iznad rijeke Volkov kod Novgoroda je istraženo kultno mjesto u vidu manjeg humka okruženog jarkom, u kojem su se nalazile rupe od nekad zabodenih drvenih idola te mala ognjišta na kojima su se prilagale žrtve (Barford 2001, 196).</s><s>Sličnih nalazišta pronađeno je i na drugim mjestima.</s>
<s>U Povest vremennych let opisuju se mnogi ugovori o miru, a posebice je slikovit onaj koji govori o tome kako su 945.g. Igor i njegovi ljudi pošli na humak gdje je stajao Perun, kako bi položio svečanu prisegu (Katičić 2008, 134).</s><s>I u Češkoj je pronađeno mjesto gdje su u krug stajali zabodeni drveni stupovi, vjerojatno s likovima bogova.</s><s>Prilikom istraživanja velikog gradišta Breclav Pohansko ispod ostataka kršćanske crkve nađeni su tragovi kultnih ukopa, rupa za stupove (idole?) i jama (žrtvena ognjišta?).</s><s>Cijeli prostor je bio ograđen od ostalog visokom ogradom, do čak 4 metra.</s><s>Nakon propasti velikomoravske kneževine propada i ova kršćanska crkva, na ovom mjestu ponovno se gradi poganska kultna struktura.</s><s>Sastoji se od djelomično ograđenog prostora središnjeg masivnog stupa (idola?) te osam stupova u krug oko njega (Macháček, Pleterski 2000).</s><s>Koncept kultnog mjesta s osam stupova i središnjim idolom Macháček i Pleterski povezuju sa sličnim mjestima drugdje u slavenskom svijetu kao što su Peryn kod Novgoroda, Bogit u Galiciji i D'evič kod Tripolja.</s><s>Osim ovih tragova poganstva na Pohanskom, Macháček i Pleterski prepoznaju i njegovanje kulta sunca kroz raspored kultnih ukopa i grobova na gradištu.</s>
<s>Slavensko svetište slično onom istraženom u Arkoni, navodno je otkriveno i na Ptujskom gradu, prilikom istraživanja kosturnog groblja (Korošec, J., 1948, 1949).</s><s>No to je u stručnim krugovima žestoko kritizirano (Baš 1949), pa se danas uglavnom ne uvažava.</s>
<s>8 Povjest vremennych let, poznat i kao Kijevski ljetopis dovršio je redovnik Nestor u kijevskopečerskom samostanu 1112.g. Ovdje se opisuje slavenski panteon i vjerovanja, a govori o pokrštavanju kijevske kneževine u doba Vladimira 988.g. (Podborsky 2006) U Poljskoj su poznata dva značajnija mjesta slavenskog poganskog kulta.</s><s>To su Lisa Gora kod Kielce i Šleza gora kod Wroclawa.</s><s>Tri vrha planine Šleze su okružena kamenim suhozidom i tu su bili postavljeni kameni idoli.</s><s>Iz opisa njemačke vojske koja je tuda prolazila u 10.st. čuje se kako narod još i dalje vrlo poštuje ova mjesta, mada su već uništena od pokrštenih poljskih kraljeva desetljećima ranije (Barford 2001, 197).</s><s>Na Lysa gori se nalazilo slično kultno mjesto a zna se da su u 18.st. uništeni kameni idoli koji su tu stajali, te da su narodna okupljanja u vrijeme Duhova ukinuta 1468.g. Jedna od teorija za pomno uređivanje svetih mjesta kod Slavena jest da je to zapravo prenašanje kršćanskih običaja u svijet poganskih vjerovanja, te njihova prilagodba novom sustavu (Barford 2001, 198).</s><s>Slika 2. Troglavi slavenski idol s brda Sevid kod Vaćana (Goss 2009, fig.3) Zasigurno najvažniji nalaz idola iz Hrvatske potječe iz okolice Šibenika.</s><s>Tamo je naime kod sela Vaćana, pod brdom Sevid pronađena rustična kamena skulptura koja predstavlja stup na kojem su isklesane ljudske glave od čega su sačuvane dvije, dok je treća odlomljena.</s><s>Mada je logično zaključeno kako je riječ o prikazu slavenskog boga Svevida ili Troglava (Kruno Prijatelj), neki autori skloni su ga pripisati keltskom božanstvu, mada na tom području Kelti nisu nikada živjeli (Brajković 2008, 80,81, 217).</s><s>Drugi pak smatraju kako je riječ o primitivnom radu koji se zbog toga ne može sa sigurnošću pripisati ranim Slavenima (Burić 2005, 465).</s><s>Najnoviji radovi naprosto zaključuju kako je vrlo moguće riječ o slavenskom idolu, ali to se zasad sa sigurnošću ne može konačno dokazati (Goss 2009).</s><s>Sličnu situacija je i sa slabo poznatim kamenim torzom sa Sv.Martina na Silberbergu kod Železnega Hriba (Hüttenberg) u Koruškoj.</s><s>Ovaj kameni kip rustikalne izrade, uglavnom se pripisuje ranoslavenskoj izradi i datira okvirno u razdoblje od 7. do 9.st.</s><s>Kameni lik božanstva posjeduje tri lica, a na poleđini je naknadno uklesan križ, možda da ovu prispodobu uključi u ikonografiju nove vjere.</s><s>O njegovom konačnom određenju kao ranoslavenskom prikazu božanstva još nije moguće sa sigurnošću govoriti, ali čini se kako zasad nema boljeg tumačenja (Kahl Slika 3. Troobrazno slavensko božanstvo sa Sv. Martina na Silberbergu (Kahl 2005).</s><s>Kod zapadnih Slavena poznati su nam i pravi hramovi s kipovima bogova, kao i rituali koji su se njima u čast tamo odvijali.</s><s>Najpoznatiji izvor je kroničar Saxo Grammaticus koji je u djelu nazvanim Gesta Danorum, napisanim na kraju 12.st, osim danske povijesti donosi opis slavenskog hrama na otoku Rujana (Rügen).</s><s>Vjeruje se da je to opis hrama boga Svantevita u Arkoni.</s><s>Nedavno je pronađen još jedan neovisni opis slavenskih hramova i rituala polabskih Slavena.</s><s>To je djelo napisao redovnik William od Malmesburya pod imenom Gesta Regum Anglorum, također u 12.st., ali se odnosi na stanje u prvoj polovini 11.st.</s><s>Posebice je važno što njih dvoje pišu neovisno jedan od drugog, pa nam to čini oba izvora zanimljivom za usporedbu (Słupecki, Zaroff 1999).</s>
<s>U svakom slučaju, oboje opisuju sveti prostor u kojem se nalazio idol, te ritual punjenja i ispijanja alkoholnog pića u cilju predviđanja plodnosti naredne godine.</s><s>William nam opisuje kako ti Slaveni obožavaju Sreću te idolu stavljaju u desnu ruku rog s alkoholnim pićem od meda i vode.</s><s>Na zadnji dan studenog sjede u krugu i iz roga kušaju tu medovinu.</s><s>Ako je rog bio pun, oni ga glasno odobravajući ispijaju, jer će godina biti plodna.</s><s>Saxo pak opisuje istu scenu dajući bolji opis idola.</s><s>Radilo se o četveroglavom idolu nadljudske visine, kojem svaka glava gleda na drugu stranu svijeta.</s><s>Također navodi kako u ruci ima rog, ukrašen raznim metalima, kojeg svećenik svake godine puni pićem kako bi predvidio nadolazeću godinu.</s><s>Ako bi pića bilo koliko je i uliveno, godina će biti dobra, a ako ne, trebati će štedjeti na zalihama.</s><s>Nakon toga bi ritualno uz svete zagovore prolio staro vino, natočio novo i popio, stavio rog natrag u ruku idola te ponovno natočio.</s><s>Nakon toga su se slavlju pridruživali i ostali, opijajući se i uživajući u žrtvenom mesu (Słupecki, Zaroff 1999).</s><s>Neke hramove poznate iz pismenih izvora, poput onoga iz Arkone, arheolozi nisu uspjeli potvrditi kroz iskapanja.</s><s>Međutim, pronađeni su ostaci nekih drugih hramova.</s><s>Tako su u Mecklenburgu na gradištu Gross Raden otkriveni ostaci velikog poganskog svetišta koje nije bilo poznato iz pismenih izvora.</s><s>Također su tragovi hramova otkriveni u Wolinu, Štetinu na Odri, te Stargardu kod Oldenburga Slavensko svetište - hram u Gross Radenu otkriveno je prilikom istraživanja koje je 1975.g. proveo Ewald Schuldt.</s><s>On je iskopao cjelokupni tloris svetišta u kojem su još ležale sačuvane 2 metra duge drvene daske kojima je bila ukrašena zgrada.</s><s>Te visoke daske na svom vrhu imale su izdjeljane glave, od kojih je prepoznato desetak tipova.</s><s>Svetište je bilo dimenzija 7 x 11 metara i ograđeno plotom (Müller-Wille 1999, 85).</s><s>Ove antropomorfne daske podsjećaju i na neke slično izrađene "daskaste idole" (brettidole) koji su pronađeni u Ralswieku i drugdje.</s><s>Postavlja se pitanje nisu li i to tragovi takvog ukrašavanja svetišta ili votivne statue.</s><s>Slika 4. Tlocrt objekta s iskopavanja i rekonstrukcija hrama iz Gross Radena (Müller-Wille 1999, 85).</s><s>I u Oldenburgu (Starigard) je vjerojatno postojalo svetište.</s><s>Tako je prilikom osvajanja gradišta u 11.st., kako doznajemo od Widukinda von Corveya, zaplijenjena i jedna "kao iz stijene isklesana" statua boga "Saturna".</s><s>Ovdje je prilikom istraživanja pronađeno kultno mjesto na kojem su bile zakopane konjske lubanje i neki ekstremiteti, ograđeni kamenom te postolje za idola.</s><s>Također je ovdje pronađen i jedan minijaturni daskasti idol (Müller-Wille 1999, 87, 88).</s><s>Prema nekim autorima, Slaveni su neke svoje bogove ili mitološke slike prikazivali i na svakodnevnim uporabnim predmetima.</s><s>Tako Nikos Čausidis opisuje metalne lijevane pločice, zatim fibule, privjeske itd. koje prikazuju različite životinjske i fantastične likove.</s><s>Ovi uporabni predmeti datiraju se u rani srednji vijek a većinom se pripisuju Slavenima.</s><s>Oni bi tako bili amuleti a kroz simbole bi prikazivali razne bogove ili mitološke prikaze poput vrhovnog nebeskog boga, boga gromovnika, nebesko solarno božanstvo, solarnog konjanika, boginju rodilju, htoničkog boga, itd. (Čausidis 2005).</s>
<s>U Pomeraniji su pronađena dva mala drvena idola koji prikazuju Svantevita.</s><s>Jedan je pronađen u Svendborgu a drugi u Wollinu.</s><s>Dimenzija su od 9 do 15 centimetara.</s><s>Wollinski primjerak pronađen je prilikom iskopavanja nedaleko središnje zgrade u naselju koja je imala kultni karakter.</s><s>Također su poznati mali metalni antropomorfni idoli poput onih iz Schwedta i Novgoroda (Müller-Wille 1999, 81, 82, 84).</s><s>Da je takvih idola manjih dimenzija bilo u upotrebi potvrđuje nam i jedan pisani izvor.</s><s>Biograf Otta von Bamberga opisuje misionarenje u 1125/1126.g. u Stettinu i Wollinu, te spominje kako su tada spaljeni svi idoli koji su pronađeni na otvorenom, dok je međutim jedan dio "nesmotrenog pučanstva tada sakrio kod sebe potajice zlatne i srebrne priručne statue idola" (Müller-Wille 1999, 83, 84).</s><s>Slika 5. Drveni idoli iz Svendborga i Wollina (Müller-Wille 1999, 81).</s><s>2.4.3.</s><s>Pogrebni rituali</s>
<s>Pokopavanje pokojnika bio je važan čin kod Slavena.</s><s>Kako se vjerovalo u zagrobni život, te moć duhova da utječu na "živi svijet", valjalo je obaviti i posebne rituale prilikom pokapanja, ali i u određenim vremenskim razmacima nakon pokopa, četrdeset dana poslije, na godišnjicu smrti ili neki drugi poseban dan u godini Od 5. do 9. st. velika većina slavenskih naroda spaljivala je svoje pokojnike prije sahrane.</s><s>Slavenski običaj pokopavanja uključivao je paljenje pokojnika na posebno pripremljenim lomačama.</s><s>Običaj spaljivanja je povezan s kultom sunca, topline i vatre, kao nečeg pročišćavajućeg.</s><s>Također je to bila predstava brzog i efektivnog odlaska na onaj svijet, nasuprot nečistom i dugotrajnom procesu "umiranja" u slučaju pokapanja cijelog tijela (Barford 2001, 200).</s><s>Također, smatralo se kako pokojnici, koji iz nekog razloga nisu prošli ritualnu proceduru spaljivanja, postajali duhovi koji su opterećivali svijet živih.</s><s>Slika 6. Urna iz slavenskog paljevinskog groblja kod Zemplenagarda blizu slovačko-mađarskoukrajinske tromeđe (Anke, Revesz, Vida 2008, 81).</s><s>Kada se pod pritiskom pokrštavanja počelo inhumirati pokojnike bez uvriježene incineracije, kod slavenskog stanovništva to je izazvalo dugotrajni strah od oživljavanja mrtvih (Barford 2001, 201).</s><s>Započelo se s raznim ritualima prilikom pokopa, koji su trebali osigurati da se pokojnik "ne ustane iz groba".</s><s>To je podrazumijevalo stavljanje stijene na grob, stavljanje brašna u grob, odsijecanje glave ili udova, te zabijanje kolca ili klina kroz pokojnika (Barford 2001, 201).</s><s>Kod nas takvih primjera vidimo u nekim istarskim grobljima 7. i 8.st.</s><s>Tako je odrubljivanje glave zabilježeno u Čelegi kod Novigrada (Marušić 1995, 57), na Zajčjem brijegu kod Velog Mluna su na tijela pokojnika polagane kamene ploče Značajan nedostatak pronađenih paljevinskih groblja je jedno od trajnih pitanja slavenske arheologije.</s><s>Još uvijek nije zadovoljavajuće odgovoreno na pitanje kako su točno i gdje Slaveni odlagali svoje mrtve.</s><s>Naprimjer, samo je nekoliko posto nalazišta Penkovske kulture groblje, odnosno mnogo je veći broj naselja u odnosu na groblja (Barford 2001, 204).</s><s>Postavlja se pitanje nisu li spaljivali pokojnike i sahranjivali ih na drugi način osim ukopom u zemlju.</s><s>Moguće je da su pepeo pokojnika rasipali u rijeke ili na neka druga sveta mjesta, ili čak na nekoj nadzemnoj drvenoj konstrukciji čiji trag se ne nalazi danas.</s><s>Ovo se sigurno odvijalo izvan naselja, jer se prilikom istraživanja u naseobinskim zasipima ne nalaze spaljene ljudske kosti (Barford 2001, 201).</s>
<s>Osim mogućnosti rasipanja spaljenih ostataka, postojala je o mogućnost njihovog pokapanja.</s><s>Tako su poznata groblja u kojima su spaljene kosti polagane u zemlju, sa ili bez keramičkog lonca - urne.</s><s>Ovaj običaj zabilježen je u Korčak, Penkovka i Praškoj kulturi (Barford 2001, 202).</s><s>I u Sloveniji i Hrvatskoj je potvrđen običaj spaljivanja pokojnika kod Slavena.</s><s>Najzanimljiviji primjer je novopronađenog groblja Popava II pri Lipovcih gdje je istraženo prvo paljevinsko groblje u kojem su spaljeni ostaci pokojnika zakapani u zemlju bez urni (Šavel 2008).</s><s>U Hrvatskoj su nam je bolje poznato paljevinsko groblje u Vinkovcima, Duga ulica 99 (Sekelj-Ivančan, Tkalčec 2006), ali postoje i druga, ili nedovoljno istražena ili neobjavljena poput Maklinovog brda kod Kašića (Belošević, 1980, T.XII-1,2,3) Dubravice kod Skradina (Gunjača 1995), Donje Polje - Sv.Lovre (Fabijanić 2008) Velim - Velištak (Jurić 2005, 2007), Belišće Postojao je i vrlo raširen običaj pokapanja mrtvih u zemljane humke.</s><s>Ovaj običaj bio je uvriježen kod istočnih Slavena, ali i u središnjem dijelu zapadnoslavenskog područja.</s><s>Kod humaka postoji mnogo različitih varijanti, neki su niži i manji, oko 3x4 metra, dok su neki već i značajnih dimenzija poput Gniozdowa kod Krakowa ili Černigova u Kijevska Rus'.</s><s>Postoje usamljeni humci kao i grupe humaka, za koje se vjeruje da su pripadale obiteljima odnosno rodovima.</s><s>Korištenje grobnih humaka proširilo se slavenskim svijetom u 8. i 9.st. (Barford 2001, 206, Ostaci pokojnika često su se nalazili u urni ili nekoj vrsti drvene kutije - kuće mrtvih na vrhu humka.</s><s>Iz tog razloga raniji istraživači često nisu bili u mogućnosti pronaći grob u dubini humka jer ga naprosto tamo nije bilo, pa su mnoge od njih u zabuni proglasili kenotafima (Barford 2001, 203).</s><s>Ostaci spaljenog pokojnika mogli su se stavljati u keramički lonac - urnu koji se zakapao u humak.</s><s>Kod nas postoji nekoliko humaka koji su služili za ukapanje pokojnika, doduše samo malo ih je sadržavalo paljevinske ukope, dočim je većina njih sadržavala slavenske kosturne ukope.</s><s>To su uglavnom ukopi u zaleđu Nina i Zadra a najpoznatiji su Materiza kod Nina (Belošević 1973), Jokina glavica kod Krneze (Gusar 2009) i Matakova glavica kod Podvršja (Gusar, Vujević 2009).</s><s>Na grobu - mogili se molilo, žrtvovalo i palila vatra u spomen na mrtve.</s><s>Ujedno su se tu odvijala gozba i drugi rituali koji su se zvali Stipa, Strava, ili Trizna.</s><s>Slika 7. "Trizna za Olegom Novogorodskim", romantična predstava pogrebnih rituala Slavena.</s><s>Viktor Vasnetsov, 1899.g.</s>
<s>Postoje još i običaji zatrpavanja spaljenih ostatka u plitkim izduženim jamama, tzv. Alt-Käbelich tip pokapanja, uvriježen u području Sukow.</s><s>Također, ruski kroničar spominje kako slavenska plemena Vijatiči, Severjani, Radimiči i Kriviči spaljene ostatke svojih pokojnika stavljaju u urne koje uglavljuju na stupove zabodene pored puteva (Barford 2001, 202).</s><s>2.4.4.</s><s>Kraj paganizma</s>
<s>Pokrštavanje zapadnih, polabskih Slavena i Pomeranije trajalo je dugo vrijeme.</s><s>Započelo je u 8. i 9.st., ali nije završilo čak do 12.st.</s><s>Slaveni ovog područja čvrsto su se držali svojih starih vjerovanja, pa je bilo potrebno da ih osvoje već pokršteni Germani kako bi ih na to prisilili, ili da njihove vlastite vođe prijeđu na kršćansku vjeru.</s>
<s>I kod istočnih Slavena pokrštavanje i konačno prihvaćanje nove vjere nije prolazilo brzo i jednostavno.</s><s>Ljetopisac Nestor (Povest vremennych let) donosi nam dragocjen opis uništavanja idola - kumira nakon prihvaćanja kršćanstva od ruskog kneza Vladimira nakon 988.g. Iz opisa je jasno kako je riječ o drvenim stupovima koji su prikazivali različita božanstva, i najčešće su se nalazili na nekim značajnijim uzvisinama u blizini naselja.</s><s>Vladimir je dakle dao porušiti kumire, neke isjeći a druge baciti u vatru.</s><s>Idola koji je prikazivao Peruna je dao privezati konju za rep i vući do potoka te išibati kako bi se narugao dotadašnjem vrhovnom bogu.</s><s>Zanimljiv je i spomen potresenih ljudi koji su gledali te scene i plakali (Maretić 1889, 245).</s><s>Također nam Nestor svjedoči kako je knez Vladimir dao graditi crkve na onim mjestima gdje su donedavno stajali Perunov i ostali kumiri i gdje su i vladari i narod prinosili žrtve (Maretić 1889, 246).</s><s>Ovi opisi zacijelo nam mogu prispodobiti slične procese koji su se odvijali i na ovim područjima.</s><s>Samo pokrštavanje nije bio dovoljan čin kojim bi se cjelokupni narod i u potpunosti prebacio na novu vjeru.</s><s>Nije svaka osoba, obitelj, rod ili pleme iskreno i u potpunosti vjerovao u Krista i Sveto pismo.</s><s>Neki su tako još uvijek potajno ili u krugu svojih istomišljenika upražnjavali neke obrede vezane uz svoja dotadašnja poganska vjerovanja.</s><s>Tako je postajala jedna vrst dvojevjerja, s jedne strane neki su ljudi nominalno prihvaćali kršćanstvo i ponašali se bar djelomično shodno tome, a ujedno nisu odustajali od dotadašnjih tradicionalnih vjerovanja, obreda i običaja.</s><s>Trebalo je vremena i truda kako bi se sve ljude uistinu preobratilo na kršćansku vjeru.</s>
<s>Jedna vrlo zanimljiva legenda o gradu Jaroslavu u Rusiji nam zapravo slikovito objašnjava proces prelaska s dvojevjerja na čisto kršćanstvo.</s><s>Riječ je o zapisima koji opisuju prelazak stanovnika Jaroslava na kršćanstvo.</s><s>U neko doba, srušen je hram bogu Velesu (Volosu) kojeg je narod Jaroslava mnogo cijenio.</s><s>Svjedoči se da su neki ljudi na mjestu srušena hrama i dalje dolazili svirati i pjevati te plesati, a i dovoditi stoku (Veles je među ostalim zaštitnik stoke).</s><s>No, navodno je stoka u Jaroslavu pobolijevala, pa je zatražena prezbiterova pomoć.</s><s>On je predložio da se na točnom mjestu nekadašnjeg Velesova hrama sagradi crkva sv.Vlasija koji će zaštiti stoku.</s><s>I kao nekim čudom, kada je crkva na tom mjestu sagrađena, ljudi su prestali s ovima obredima i stoka više nije pobolijevala (Katičić 2008, 130, 131).</s><s>Usprkos tome što je priča vrlo skraćena, ovaj primjer vrlo nam slikovito govori kako su se rješavali problemi s nastavkom poganskih obreda na starim svetim mjestima.</s><s>Naravno kako nije bilo dovoljno srušiti hram ili same idole, kumire, već ih je bilo potrebno i fizički zamijeniti ili zauzeti postavljanjem novog kulta, koji će zamijeniti stari.</s><s>Tako je vrlo vjerojatno kako su na mnogim mjestima nekadašnjih slavenskih poganskih svetišta, posebice na vrhovima gora, sagrađene kapelice ili crkvice.</s><s>2.4.5.</s><s>Toponomastika</s>
<s>U krajoliku se među toponimima, imenima brda i dolina, nalaze imena slavenskih bogova ili imena koja nas na njih podsjećaju.</s><s>Smatra se kako su ta mjesta mogla imati nekakvu kultnu ulogu u životu poganskih Slavena.</s><s>Moguće je čak i da su na tim mjestima održavani i sveti obredi, međutim na području koje se obrađuje u ovom radu materijalnih, arheoloških dokaza za to još nemamo.</s><s>Ipak, treba reći da iskopavanja tih mjesta dosad nisu niti obavljana, pa i ne može biti nekih rezultata.</s><s>Ipak, stručnjaci su pisali o takvim položajima i pokušali ih razjasniti.</s><s>Po pitanju toponomastike i opisa rekonstrukcije ideja koje su dovele do takvih imena mnogo je postigao Katičić.</s><s>On navodi nekoliko takvih položaja (Katičić 2008, 115, 116, 117).</s><s>U Hrvatskoj to su Perun nad Žrnovnicom kod Splita, na Učki vrh Perun iznad Mošćeničke Drage, Perunac (Perunkovac) kod Gračišća.</s><s>U Sloveniji su to Pernovska gorca kod Celja te u Koruškoj Perunja ves i Perunji vrh.</s><s>U Bosni imamo vrh Perun između Vareša i Sutjeske te Perun na brdu Baćini kod Donje Rame, vrelo Perun kod planinom Ozren.</s><s>U Makedoniji ima brdo Perun na planini Kozjaku.</s>
<s>Također bi ovaj popis mogao biti i širi, kada bi prihvatili kako je ime Perun mjestimice pretvoreno u Perin (Katičić 2008, 109, 110) pa bi tako među navedene uključili i vrhove gora pod ovim imenom.</s><s>Također, važno je i svjedočanstvo toponimije imena Veles, htoničkog boga stoke.</s><s>Kod nas je taj toponim zabilježen kao ime poluotoka Veles kod Novog Vinodolskog, sjeverozapadno od uvale Žrnovnice.</s><s>Također se jedna uvala na otoku Zlarinu zove Veleš.</s><s>U Bosni se jedna gora nad Varešom zove Velež.</s><s>I na srednjem toku rijeke Vardara ima gradić Veles, a postoje i još neki primjeri u Srbiji i Bosni Na ovo možemo dodati još neke toponime koji bi se mogli uključiti u opću sliku kultnih mjesta na zadanom području.</s><s>Tako imamo potok Mokoš između sela Krog i Bakovci kod Murske Sobote u Prekmurju (Šavel 2002, 11).</s><s>U Hrvatskoj je to Mokošica kraj Dubrovnika (Katičić 2008, 293).</s><s>U sjeverozapadnoj Sloveniji je najpoznatija planina Triglav.</s><s>U Hrvatskoj imamo Troglav (1913 m n/v), najviši vrh Dinare na sjeverozapadnom dijelu općine Livno, zatim Troglav drugi vrh po visini na Biokovu, brdo Trojvrh istočno od Plaškog, Trojeglav kod Daruvara itd.</s>
<s>Svi ovi navedeni primjeri, ali i mnogi nenavedeni primjeri toponimije koja vuče porijeklo iz mitskog i vjerskog nasljeđa ranih Slavena, dokaz je o tome kako su oni na ovo područje došli donoseći sobom svoja praslavenska vjerovanja.</s><s>Toponomastika, te donekle i narodne pjesme i predaje zasad su jedini pokazatelji i dokazi ovih vjerovanja i religije ali je moguće kako će i arheologija u budućnosti pridonijeti razrješavanju ovih pitanja.</s>
<s>Na području koje obuhvaća ova tema, prepoznate su tri međusobno zemljopisno razdvojene cjeline nalaza, koje posjeduju velik broj zasebnih osobina, pa ih valja odvojeno predstaviti.</s><s>U sve tri cjeline se, naravno, radi o konkretnim nalazima i nalazištima kao i tragovima naseljavanja Slavena od 6. do 9.st.</s><s>Prva grupa se nalazi otprilike u međuriječju Mure i Drave, kao i u međuriječju Drave i Save.</s><s>Druga grupa prepoznaje se na širem području Krasa, Istre i Hrvatskog primorja.</s><s>Treća grupa prikazana u ovom radu je u zadarskom zaleđu, a može poslužiti i kao primjer drugih istovrsnih nalaza iz šire Dalmacije i njena zaleđa.9 Naglasak je prvoj grupi dok su preostale dvije biti opisane u cilju usporedbe nalaza, koji su se pokazali prema mnogim aspektima dosta različiti.</s><s>Navedena su sva nalazišta koja se nalaze unutar zadanog područja, a koja su u dosadašnjoj literaturi bila datirana u razdoblje od kraja 6. do kraja 8.st. i za koje je dokazana ili postoji pretpostavka kako sadrže ranoslavenske nalaze.10 Podrobnije opisana će biti i nalazišta koja se posebno obrađuju u ovom radu.</s><s>Treba naglasiti kako ove grupe u nekim svojim aspektima ne mogu dobro odijeliti ili se preklapaju.</s><s>Tako su tragovi slavenskog naseljavanja današnje zapadne Slovenije (dijelovi Notranjske i Gorenjske) uvršteni u prvu grupu, mada bi prema nekim uvjetima razvoja, mogli bolje odgovarati razvoju kakvog je imala grupa TrstIstra-Rijeka.</s><s>No neka osnovna podjela morala se napraviti kako bi se naglasile barem osnovne tendencije razvoja ovih grupa.</s>
<s>9 Neka nalazišta nisu točno postavljena u određenu podjelu, ali su navedena jer se nalaze u blizini te su na taj način vjerojatno relevantna za svoju skupinu.</s><s>10 Uz popis nalazišta navedena je ključna literatura za ta nalazišta, i posebice ona s najviše podataka, najstarija i (ili) ona koja donosi popis sve relevantne literature za to nalazište.</s><s>Nema potrebe za navođenjem svakog pojedinačnog rada koji prenosi navode iz nekog prethodnog, a ne donosi neke nove ili bitnije podatke.</s><s>Također je upitna svrha citiranja radova koji samo navode nalaz npr. "slavenske keramike" a ne donose crtež ili fotografiju na osnovu koje bi se u taj navod moglo uvjeriti.</s><s>Ilustracija 2. Karta ranoslavenskih nalazišta između Panonije i Jadrana koja se spominju u tekstu 3.1.1.</s><s>Nalazišta</s>
<s>Gotovo sva naselja najranijeg sloja slavenskog naseljavanja, od kraja 6.st. i prve polovine 7.st. nalaze se u prostranim riječnim dolinama, smještena uz potoke i manje rijeke koje pritječu u Dravu, Muru ili Savu.</s><s>Naselja su razvedenog tipa, odnosno sastoje se od nekoliko međusobno udaljenih domaćinstava i nisu utvrđena.</s><s>Ovim karakteristikama odgovaraju općenito i ostalim poznatim slavenskim naseljima u razdoblju od 6.-8.st.</s><s>Ona su također razvedenog tipa s pojedinačnim kućama zemunicama, uglavnom u nizinama, položena uz tokove rijeka i redom neutvrđena, bez zemljanih bedema (Parczewski 1993, 107; Barford 2001, 39).</s><s>Običaj Slavena da žive uz vode navodi se još u svjedočenjima onovremenih bizantskih pisaca.</s><s>Nasuprot njima, u to vrijeme se na vrhovima nekih lako branjivih uzvisina, skrivenim u planinskim masivima, nalaze se utvrđena naselja starosjedilačkog romanskog i romaniziranog i kršćanskog stanovništva.</s><s>Naselja ovakvog tipa počinju se na ovom području često javljati već od 4.st, a osnivana su zbog sklanjanja od različitih barbarskih pohoda i drugih ratnih sukoba.</s><s>Ona su posebice česta u današnjoj Sloveniji, mada ih nekolicina nedovoljno istraženih postoji i u Hrvatskoj.</s><s>Uz ova visinska naselja, mjestimice, i vrlo rijetko, postoje tragovi obitavanja romanskog stanovništva i na otvorenim dolinskim prostorima u to vrijeme.</s><s>Ova naselja nisu tema rada, mada su iznimno bitna za proces koji se ovdje odvijao od samog kraja 6.st.</s><s>Neka od ovih naselja prestaju postojati kako se slavenska naselja šire prema zapadu, ali se na nekima javljaju i kasniji nalazi što znači da se na njima život obnovio, ili nastavio i u 7. i 8.st.</s><s>Na nekima se ipak obnavlja život od početka 9.st. i postaju prva sjedišta novog domaćeg rodovskog plemstva.</s><s>Brezje je veliko područje južno od grada Varaždina, veličine preko tristotinjak hektara.</s><s>S juga je omeđeno rijekom Plitvicom a na sjeveru gradom Varaždinom.</s><s>Topografski je to skupina presušenih korita i rukavaca rijeke te veći broj pješčanih i šljunčanih greda koje predstavljaju blago uzvišene položaje.</s><s>Svaki uzvišeni položaj ima svoj zasebni broj, pa su tako imenovani položaji Brezje od I do VII.</s><s>Na tri od tih sedam položaja istraženi su neki ranosrednjovjekovni nalazi, a moguće je da ih ima i na više položaja.</s><s>Brezje I nalazi se zapadno od nove prilazne ceste gradu, na mjestu gdje se sada nalazi tvornica Calzedonia.</s><s>Na mjestu gdje je sada sagrađen novi pogon za preradu otpada je položaj Brezje IV, a nešto više prema zapadu nalazi se Brezje V. (Težak, Šimek, Lipljin 1999; Bekić, Čimin 2006a, Bekić 2009) Donja Voća - pećina Vindija</s>
<s>U predpećinskom prostoru pronađeni su ulomci keramike, od kojih je rekonstruiran jedan lonac kao i jedna strijela na "lastavičji rep" s tuljcem.</s><s>Moguće je kako dio ovih nalaza potječe s kraja 8. ili iz 9.st.</s>
<s>Na manjoj uzvisini sjeverno od rijeke Plitvice kod sela Zbelava pronađeni su površinski nalazi prapovijesne i ranosrednjovjekovne keramike.</s><s>Ovo nalazište sustavno je istraženo 1997.g. prilikom izgradnje autoceste Zagreb - Goričan od strane Amelia Vekića, ali dosad neobjavljeno.</s>
<s>Šarnjak je blago uzvišen položaj na rijeci Plitvici, koji je bio naseljen od kasnog brončanog doba, kroz starije i mlađe željezno doba, antiku do ranog srednjeg vijeka.</s><s>Prema slučajnim nalazima i onima iz manjih sondiranja čini se kako se ovdje živjelo već u 7.st, međutim najviše nalaza potječe iz 8.st. (Težak, Šimek, Lipljin 1999; Bekić, Percan 2006a, Bekić 2008) Slika 8. Pogled na izorane ranosrednjovjekovne jame na Šarnjaku (L.Bekić) Šemovec - Zaves</s>
<s>Neistraženo potencijalno ranosrednjovjekovno naselje očituje se u nalazima keramike u izoranom polju na povišenom položaju između sela Šemovec i Zamlaka. (neobjavljeno)</s>
<s>Blizna je višeslojno nalazište smješteno na i oko pješčanog brežuljka uz potok Blizna.</s><s>Prvi nalazi datiraju se u neolitik, a možemo ih pratiti nadalje kroz eneolitik, kasno brončano doba, mlađe željezno doba, kasnu antiku, doba seobe naroda i rani srednji vijek.</s><s>Iz tog razdoblja potječe nešto slučajnih nalaza, te nekoliko zatvorenih cjelina, odnosno otpadnih jama.</s>
<s>Stara ves je livada kod mjesta Nedelišća na kojoj su zabilježeni nalazi iz različitih doba, od eneolitika do kasnog srednjeg vijeka.</s><s>Među ostalim, ovdje je istraženo nekoliko jama koje sa svojim inventarom potječu iz najranijih slavenskih naseobina na tlu Hrvatske.</s>
<s>Police je blago uzdignuta naplavna greda u blizini rijeke Plitvice na kojoj su uglavnom zabilježeni nalazi prapovijesne keramike.</s><s>Uz nju su pronađeni tragovi naseljavanja iz antike, razvijenog ali i ranog srednjeg vijeka.</s><s>Jedan dio ovih ranosrednjovjekovnih nalaza prelazi na polja koja se topografski određuju kao Jalkovec-Šarnica, ali to dosad nije bilo arheološki sigurnije potvrđeno. (neobjavljeno)</s>
<s>Na polju Blaževo pole kod Torčeca postoji nekoliko položaja koji nam ukazuju na ranoslavensko naseljavanje iz doba 7. i 8.st. do 11.st.</s><s>Na širem području Torčeca postoji veći broj ovakvih nalazišta (Prečno Pole, Pod panje, Rudičevo) na kojima se nakon oranja mogu uočiti ostaci naseobinskih objekata te sitni keramički nalazi koji se mogu datirati u ranosrednjovjekovno doba.</s><s>Sustavnim arheološkim istraživanjima, vjerojatno će se i za neke druge od ovih položaja moći utvrditi datacija u ranija razdoblja, kao na Blaževom pole.</s>
<s>S područja grada Siska potječe razmjerno mnogo nalaza koji se mogu datirati u rani srednji vijek a poneki i u razdoblje prije 9.st., koje je tema ovog rada.</s><s>Spominju se ostaci keramičkih posuda te neki metalni predmeti poput kopči, okova, strelica, pojasni jezičac, razdjelnik itd. koji se mogu tipološki odrediti kao avarski i bizantski proizvodi.</s><s>Nažalost, ovi nalazi su uglavnom slučajnog karaktera i ne daju nam nikakve podatke o kontekstu u kojem su bili nađeni.11 Ipak, nesumnjivo je kako Sisak preživljava avaroslavenska razaranja početka 7.st. i nastavlja se životom u 7. i 8.st, a na koji način, trebala bi otkriti neka buduća kvalitetnija arheološka istraživanja.</s>
<s>Na čuvenom nalazištu Fenékpuszta prilikom jedne kampanje istraživanja pronađena je u četvrtom sloju keramika koja po svemu podsjeća na ranoslavensku, pa bi ovdje moglo biti riječ o ostacima nekog ranoslavenskog objekta iz kasnog 6. ili 7.st. (Müller 1979)</s>
<s>Ranoslavensko naselje, djelomično istraženo od 1979 do 1981 od Laszla Horvatha.</s><s>Pronađeno je nekoliko objekata od kojih možda pet koji bi mogli biti ovalne izduljene zemunice.</s><s>Naselje se na osnovu keramičkih nalaza datira od druge trećine Miklosfa - Morichely (Ciganykut)</s>
<s>Ranoslavensko naselje, djelomično istraženo od 1978 od Bele Miklosa Szöke.</s><s>Pronađena keramika datira se prema autoru od sredine 8.st. do početka 9.st.</s>
<s>Na ovom nalazištu, nastanjenom gotovo kroz cijelu povijest, istražena je i četvrtasta ranosrednjovjekovna zemunica broj 40.</s><s>U njoj su pronađeni brojni ulomci keramike 11 Treba napomenuti kako je već preko stotinu godina Sisak poznat po brojnim arheološkim nalazima iz različitih razdoblja.</s><s>Velik broj tih nalaza kruži po privatnim kolekcijama, pa se je potrebno biti oprezan s informacijama porijeklu nekih predmeta iz Siska.</s><s>Vrlo je lako moguće da jedan dio ovih slučajnih nalaza zapravo potječe iz drugih krajeva, a ime Siska služi kako bi se zataškalo stvarno porijeklo.</s>
<s>Prilikom zaštitnih istraživanja pred gradnju autoceste u Prekmurju, na ovom mjestu je otkriven ranosrednjovjekovni objekt - zemunica, s nalazima riječnih oblutaka, ugljena, kostiju, kućnog ljepa, keramike i jednog željeznog šila.</s><s>Prema keramici zemunica se datira u kasno 6. ili 7.st.</s>
<s>Na ovom dijelu velikog nalazišta pronađena je samo jedna ranosrednjovjekovna jama koja se pram skromnim ostacima keramičkih posuda može datirati u početak 7.st. (Kerman 2008)</s>
<s>Na ovom nalazištu pronađeno je i istraženo više objekata koji pripadaju ranosrednjovjekovnom razdoblju.</s><s>Autor na osnovu analogija datira ranoslavenske Kotare - baza</s>
<s>Na trasi autoceste Vučja vas - Beltinci u Prekmurju je prilikom arheoloških istraživanja pronađeno 38 različitih slavenskih objekata.</s><s>To su različite zemunice, otpadne jame i bunar.</s><s>Autor nalaze datira u kraj 6. i 7.st. (Kerman 2002; 2003a)</s>
<s>Na ovom nalazištu, koje je istraživano prilikom gradnje autocestovnog križanja, istražen je veći broj objekata od kojih 25 pripadaju ranom srednjem vijeku.</s><s>Nalazi s ovog nalazišta se datiraju između 7. i 9.st.</s><s>Autor upozorava kako su ranosrednjovjekovni objekti počesto grupirani u manje skupine među kojima je prazan prostor, te kako zemunice nemaju tragova nosivih stupova. (Novšak 2002)</s>
<s>Tijekom arheoloških istraživanja na ovom nalazištu pronađena je jedna jama, vjerojatno zemunica, u kojoj su pronađeni brojni nalazi koji ju datiraju u 7.st. (Kerman 2003b)</s>
<s>Prilikom radova na izgradnji autoceste i proširivanju šljunčare na Soboškem jezeru, provedena su vrlo opširna arheološka iskopavanja.</s><s>Osim brojnih tragova iz prapovijesnih i antičkih razdoblja, pronađeni su i brojni objekti iz ranog srednjeg vijeka.</s><s>Ovo je zasad najveće istraženo staroslavensko naselje na prostoru istočnih Alpa, a ujedno i najstarije.</s><s>Ranosrednjovjekovni nalazi, prema tipološkim osobinama te c-14 analizama datiraju od druge polovine 6. do 9.st. kada se naselje napušta. (Guštin, Tiefengraber 2002; Pavlovič 2008) Slika 9. Istraživanje slavenske zemunice na Novoj tabli 2002.g.</s>
<s>Na zemljištu Popava kod sela Lipovci pronađeno je arheološko nalazište s prapovijesnim i ranosrednjovjekovnim objektima.</s><s>Prema c-14 analizama objekti se mogu pripisati razdoblju od 7. do 9.st.</s><s>Autorica navodi kako na nalazištu ima i nalaza keramike koja se može datirati u 6./7.st.</s>
<s>Južno od sela Nedelica su pred gradnju autoceste istraženi arheološki ostaci iz različitih doba te dvije ranosrednjovjekovne jame.</s><s>C-14 analiza ugljena iz ovih objekata datira ih otprilike u 8.st. i 9.st. što bi odgovaralo i tipološkoj slici keramičkih nalaza.</s>
<s>1996. godine se u Slivnici kod Maribora istraživalo arheološko nalazište na trasi buduće autoceste.</s><s>Između nalaza iz ostalih razdoblja, u sektoru VII otkrivena je i grupa ukopanih objekata iz ranog srednjeg vijeka.</s><s>Radi se o nekoliko staroslavenskih zemunica te par manjih jama.</s>
<s>Nekoliko kilometara sjeverno od Slivnice otkrivene su slavenske zemunice.</s><s>Iskopavanje je provedeno na manjoj površini, a istražene su tri zemunice, trap i ognjište.</s>
<s>Prilikom iskopavanja prapovijesnog naselja pronađena je jedna jama koja je sadržavala ranoslavensku keramiku, ugljen i prepečenu zemlju. (Ciglenečki, Strmčnik-Gulič 2002)</s>
<s>Prilikom gradnje potpornog zida za lokalnu cestu otkriveno je višeslojno arheološko nalazište.</s><s>Među ostalim nalazima istraženo je i 14 ranosrednjovjekovnih objekata. (Strmčnik-Gulič 2003)</s>
<s>Uz selo Močna koje se nalazi kod rijeke Pesnice, na blagom obrežju je otkriveno ranosrednjovjekovno naselje koje se datira, prema c14 analizama, od 6. do 7. te od 8. do 9. st.</s><s>Prema tipološkim osobinama keramičkih nalaza, najvjerojatnije se naselje Domžale - Dragomelj</s>
<s>Na trasi autoceste kod Dragomlja se 1997.g. se istraživalo prapovijesno naselje.</s><s>Na sjevernom dijelu nalazišta pronađeni su nalazi iz ranog srednjeg vijeka, nekoliko jama zapunjenih keramikom i ugljenom.</s><s>Za ovo nalazište treba upozoriti na jak utjecaj romaniziranog stanovništva.</s>
<s>Prilikom istraživanja prapovijesnog naselja otkrivena je jedna ranosrednjovjekovna zemunica.</s><s>U jami su prikupljeni ulomci keramike, jedan komad stakla, te ugljen koji je pomogao u datiranju zemunice u prvu polovinu 7.st.</s><s>I za ovo nalazište treba upozoriti na jak utjecaj romaniziranog stanovništva. (Novšak 2002)</s>
<s>Pod uzbrdicom Gradišče, uz potok Pržanec 2004.g. istraženo je ranosrednjovjekovno naselje.</s><s>Jedan dio objekata je nadzeman što se zaključuje prema ostacima redova stupova, a oni se datiraju u kasnoantičko razdoblje, dok su ovalne produžene jame datirane u 8. do 10.st.</s><s>Dio nalaza svakako ukazuje na romanske lončarske tradicije. (Hrovatin, Turk 2008)</s>
<s>Na dugom valovitom hrbatu Pristava nalazi se položaj s prapovijesnim, kasnoantičkim i ranosrednjovjekovnim grobljem te s ranosrednjovjekovnim naseobinskim ostacima, kakvih ima i na stotinjak metara sjeverozapadnije, povišem sedlu.</s><s>Prvi nalazi zabilježeni su 1932.g., a istraživanja su se provodila dugi niz godina u više različitih kampanja.</s>
<s>Tijekom rada na plinovodu otkrivene su dvije zemunice s nalazima koji odgovaraju slavenskoj materijalnoj kulturi 7./8.st. (Schipper, 1996, Gutjahr 2002)</s>
<s>Prilikom istraživanja pred gradnju plinovoda istražena je jedna zemunica s nalazima koji se mogu pripisati ranim Slavenima.</s><s>Keramika je u potpunosti nalik nalazima iz Prekmurja i Podravine.</s>
<s>Između ovog stariježeljeznodobnog nalazišta i obližnje rimske vile pronađeno je više jama s nalazima koji se mogu pripisati ranom srednjem vijeku i Slavenima. (Gutjahr 2002)</s>
<s>Na ovom mjestu je lokalni kolekcionar prikupio brojne ulomke keramike koje se mogu datirati u ranosrednjovjekovno razdoblje, a najstariji ulomci mogli bi se datirati u 8.st.</s>
<s>Na strateški značajnoj uzvisini Pölliberg pronađena je zemunica koja sadrži keramičke ulomke koji se mogu prema mišljenju autora, datirati u razdoblje kraja 7. i (Bernhard 2002)</s>
<s>Na nalazištu iz starijeg željeznog doba otkrivena su dva ranosrednjovjekovna objekta i ognjišta.</s><s>Nalazi keramike izrađene na kolu se mogu uglavnom datirati u kasno 8. do početka 11.st.</s>
<s>U kasnijem razdoblju, posebice od druge polovine 8.st. pa nadalje, počinju se skromno pojavljivati naselja, ili bar tragovi naseljavanja na lako utvrdivim položajima poput prapovijesnih gradina ili kasnoantičkih pribježišta.</s><s>Naseljavanje na uzvišenim ili čak brdskim položajima je promjena u odnosu na dotadašnja nizinska neutvrđena naselja.</s><s>Mada ovi položaji nisu dovoljno istraženi, možemo ih nekoliko navesti zbog vrlo specifičnih nalaza koji su na njima pronađeni.</s>
<s>Prilikom istraživanja kasnosrednjovjekovnog groblja ispred crkve sv. Franje u ulici Opatovina pronađeni su ostaci naseobine koja se prema Željku Demu može datirati već u 8.st.</s><s>No sa samog uzvišenja Kaptol poznati su ostaci ranosrednjovjekovnog groblja ispred katedrale iz kojeg potječe i jedna zvjezdolika naušnica koja bi se također mogla datirati u 8.st.</s><s>Nažalost nije bilo prilike provesti opsežnija istraživanja na Kaptolu pa su ovo zasad jedine potvrde kako na ovom mjestu postoji naselje i groblje koje datira iz 8.st.</s>
<s>U urušenju kasnoantičkih zidanih objekata nekadašnjeg refugija na lako branjivom položaju otkriven je ranosrednjovjekovni sloj iz 8. i 9. st.</s><s>Prema značajkama keramičkih nalaza ovaj sloj ukazuje na slavensko stanovništvo. (Ciglenečki, Strmčnik-Gulič 2002)</s>
<s>Uz današnju župnu crkvu sv. Kancijana otkrivena je starokršćanska crkva koja je bila spaljena i nakon toga upotrebljavana u profane svrhe, što se vidi primjerice iz ognjišta koje je ukopano u podu u sredini prostorije.</s><s>Sa zapadne strane ove crkve zgrade, pronađeni su i grobovi koji se mogu datirati u 8.st. a zanimljivo je kako su vrlo slični nekim istarskim primjerima.</s><s>Nad otvorenim rakama paljena je vatra, a pronađene su i naušnice buzetskog tipa.</s><s>Da je naselje pod imenom Carnium postajalo i u 7.st. potvrđuje nam anonimni kozmograf iz Ravene oko 670.g.</s>
<s>Ovo značajno gradište bilo je naseljeno u kasnoj antici i ranom srednjem vijeku.</s><s>U početku 20.st. su nalaženi slučajni nalazi koji su kasnije potaknuli stručna istraživanja.</s><s>Pronađeno je mnoštvo vrlo vrijednih karolinških metalnih ukrasnih predmeta od kojih su neki i pozlaćeni, zatim oružja i opreme za uzjahivanje, te brojni drugi svakodnevni uporabni predmeti.</s>
<s>Tinje je značajno kasnoantičko pribježište (refugij), s mnoštvom nalaza koji ga pronađena keramika karakteristična za ranoslavenska naselja 7. - 9.st. pa se može pretpostaviti kako je ovo mjesto naseljeno novim slavenskim stanovništvom, ili je starosjedilačko stanovništvo od njih dobavljalo te lonce. (Ciglenečki 1990, 157; 2000, 159)</s>
<s>Prilikom arheoloških istraživanja ozaljskog Starog grada, smještenog na istaknutoj litici iznad rijeke Kupe, pronađeni su nalazi iz različitih razdoblja.</s><s>Zanimljivo je da je pronađena kasnoantička i ranosrednjovjekovna keramika.</s><s>Po svemu sudeći ovu keramiku ne bi trebalo datirati prije 8.st.</s><s>S obzirom na strateški položaj, za očekivati je kako se na ovoj uzvisini razvilo gradište. (Stregar, Čučković, Težak-Gregl 1994)</s>
<s>Sva dosada pronađena i istražena groblja u ovoj grupi sadrže samo kosturne grobove, dok je samo jedno groblje sadržavalo paljevinske ukope.</s><s>Ovo je vrlo neobično s obzirom kako su na području ove grupe pronađeni najraniji dokazani ranoslavenski nalazi.</s>
<s>Na drugom dijelu nalazišta Popava, pronađeno je paljevinsko slavensko groblje koje se prema c-14 analizama može datirati u 7.st. ali i u 8. i 9.st.</s><s>Istraženo je jedanaest grobova, koji su ukopani u zemlju, te su u njih položene spaljene kosti.</s><s>Dio grobova nema priloga dok se u ostalima mogu naći prilozi kao što su željezni noževi, trn pojasne kopče, zlatna naušnica.</s><s>Ovo je prvo slavensko paljevinsko groblje koje je sustavno istraženo u Sloveniji.</s>
<s>Prilikom istraživanja velikog višeslojnog arheološkog nalazišta Nova tabla otkrivena su i groblja iz raznih razdoblja.</s><s>Osim prapovijesnog i antičkog, na nalazištu postoji i ranosrednjovjekovno kosturno groblje s 13 ukopa.</s><s>U grobovima je pronađeno malo priloga, samo tri keramičke posude i par sitnih metalnih predmeta.</s><s>Ovo groblje potječe iz mlađe faze naselja na Novoj tabli, tj. iz kraja 8. i početka 9.st. (Guštin 2008)</s>
<s>Na uzvisini Pristava nalazilo se kosturno groblje iz prapovijesti, kasne antike i ranog srednjeg vijeka sa sveukupno 380 kosturnih grobova.</s><s>Ranosrednjovjekovno groblje se dijeli na dio koji su koristili romanski starosjedioci (147 ukopa) te dio koji su koristili slavenski doseljenici (233 ukopa).</s><s>Ovo je uz Ptujski grad najveće istraženo ranosrednjovjekovno groblje ovog područja. (Pleterski 2008)</s>
<s>Nekoliko kosturnih grobova pronađeno je 1929.g. kod dvorca Suvobor u Mlinima.</s><s>Jedan lonac koji se nalazio kao prilog grobu sačuvan je u Narodnom muzeju Slovenije.</s>
<s>Istočno od Grada (danas Bled) je prilikom zemljoradnje prekopano 100 do 150 kosturnih grobova usmjerenih zapad (glava) - istok (noge).</s><s>Nalazi su prikupljeni bez podrobne dokumentacije.</s>
<s>Na zemljištu Na Žalah je u godinama 1985-1987 istraženo 55 kosturnih grobova, od kojih je 20 imalo grobne priloge.</s><s>Dio grobova može se odrediti u karantansku a dio u ketlašku skupinu.</s>
<s>Na djelomično otprije uništenom kosturnom groblju na zemljištu Dlesc kod Bodeščah istraženo je 47 grobova.</s><s>Dio pripada karantanskoj skupini a većina ketlaškoj skupini.</s><s>U starije nalaze mogu se uvrstiti keramički lonac, šilo, noževi i pojasne kopče</s>
<s>U sredini sela pronađeno je 6 kosturnih grobova prilikom kopanja vodovoda, a u blizini ih je prije nalaženo još, što ukazuje kako se ovdje nalazilo groblje.</s><s>Kosturi su bili položeni u smjeru zapad (glava) - istok (noge), pokatkad i ograđeni kamenjem.</s><s>U dva groba pronađena su i dva keramička lonca. (Knific 2002)</s>
<s>U Predtrgu je 1906.g. iskopano osam kosturnih grobova, od kojih su neki imali priloge.</s><s>To su željezni noževi, mozaička staklena jagoda i keramički lonac. (Knific 2002)</s>
<s>Uz glavnu cestu su 1970.g. iskopana tri kosturna groba, a jedan od njih imao je kao prilog keramički lonac.</s><s>Lonac bi se mogao datirati u 8. ili 9.st.</s>
<s>Pri zemljoradnji je sjeverno od Gorenje Save 1930.g. pronađeno nekoliko kosturnih grobova, u kojima su se kao prilozi nalazili željezni nož, strijela, brončana pojasna kopča i keramički lonci.</s>
<s>Tijekom iskopavanja pijeska 1961/1962.g. na rubu bitenjskeg polja su pronađena četiri kosturna groba, koji su bili položeni u smjeru zapad - istok.</s><s>U jednom grobu se nalazio željezni nož i keramički lonac, a pronađeni su i dijelovi još dva lonca iz drugih grobova.</s>
<s>Prilikom izgradnje industrijske zone Dolsko u blizini Ljubljane otkriven je među ostalim nalazima jedan dvojni kosturni grob.</s><s>Pokojnici su ukopani orijentacijom sjever - jug.</s><s>Moguće se radi o pokopu majke i malog djeteta.</s><s>Kao prilog u grobu se nalazila ogrlica sa staklenim perlicama i dva keramička lonca.</s><s>C-14 analiza datira (Klasnic 2008)</s>
<s>Na Roje je od kraja 19.st. do kraja 20.st. u nekoliko navrata pronađeno više kosturnih grobova.</s><s>U nekima su se nalazili prilozi kao koštani češalj, keramičke posude, željezni nož te u nekima nakit ketlaške skupine. (Knific 2002)</s>
<s>U Puščavi je pronađeno 136 grobova iz doba kasne antike i ranog srednjeg vijeka, s time da je potonjih više.</s><s>Neki grobovi imali su grobne priloge, i to keramičke lonce.</s><s>Dio grobova spada u ketlašku skupinu a u jednom su pronađene željezne ostruge i pripadajuće kopče.</s>
<s>Pedesetih godina prošlog stoljeća u Brezju su arheolozi istražili 43 antička i ranosrednjovjekovna groba.</s><s>Od toga bi ih osam pripadalo ranom srednjem vijeku, a pet ih kao prilog sadržavalo keramičke lonce.</s><s>U ovim grobovima kao prilog je pronađen i po jedan željezni nož a u ovima i ostalima zabilježeni su i prilozi kokošje kosti, željezno kresivo, ostruga, strelica, pojasne kopče, koštani češalj, srebrni prsten, staklene jagode, okov remena, kermički pršljenci itd. (Knific 2002)</s>
<s>U kosturnim grobovima koji su otkriveni na zemljištu Na Gomilicah kod Dobove otkrivena su tri keramička lonca te dijelovi žičanih naušnica. (Knific 2002)</s>
<s>Zapadno od župne crkve u Dobovi je 1981.g. pronađeno više prapovijesnih i antičkih te uz njih i dvanaest ranosrednjovjekovnih kosturnih grobova.</s><s>U grobovima su otkriveni keramički lonci, brončane naušnice, željezni noževi i dio kresiva. (Knific 2002)</s>
<s>Iza posjeda Purgaj u Zgornjem Dupleku se prilikom kopanja pijeska u nekoliko navrata nalazilo na kosturne grobove.</s><s>Nekoliko ih je i stručno istraženo.</s><s>U grobovima su pronađeni prilozi, i to keramičke posude, srebrne naušnice, željezni bojni nož.</s><s>Jedan dio lonaca izrađen je na sporovrtećem kolu dok je drugi dio izrađen na brzovrtećem kolu.</s>
<s>Jugozapadno od Turnišča kod Ptuja je između dva svjetska rata pronađeno nekoliko kosturnih grobova s prilozima keramičkih posuda i nož, ali su ti nalazi izgubljeni.</s><s>Nakon Drugog svjetskog rata su arheolozi u nekoliko kampanja istražili još 27 ranosrednjovjekovnih grobova.</s><s>U njima su se kao prilozi nalazili keramički lonci, naušnice, staklene jagode, noževi, kresiva, koštani češalj, glineni pršljen i ptičje kosti.</s>
<s>Na Ptujskem gradu je istraženo veliko kosturno groblje s 427 grobova koje datira u kasnu antiku i rani srednji vijek.</s><s>Dobar dio grobova ima grobne priloge, a oni predstavljaju cjelokupni repertoar poznat s ostalih groblja ranog srednjeg vijeka.</s><s>Tako u grobovima nalazimo oružje, nakit i predmete svakidašnje upotrebe, uključujući i keramiku.</s>
<s>Prilikom istraživanja latenskog groblja je 1970.g. istražen i paljevinski grob koji je kao prilog imao jedan cijeli keramički lonac te brončanu narukvicu.</s><s>Tek kasnije, prilikom stručne obrade nalaza zaključilo se kako je ovaj grob ranoslavenski a ne keltski.</s>
<s>Prilikom vađenja šljunka šezdesetih godina prošlog stoljeća kod Preloga uništen je veći broj kosturnih ukopa s bogatim prilozima.</s><s>To su bojna sjekira, saks, noževi, strelice, oprema za uzjahivanje te keramičke posude.</s><s>U literaturi se spominje i Diven - Cirkovljan, međutim ispostavilo se da su mač i stremen pronađeni u šljunari kod Preloga.</s><s>Ova šljunčara nalazila se na izlazu iz sela Prelog prema selu Cirkovljan a sada je većim dijelom zatrpana.</s><s>Tomičić je pokušao i provesti naknadna istraživanja kako bi provjerio ima li još očuvanih dijelova nekropole, ali nažalost nije ništa nova pronašao.</s><s>Grobovi se datiraju u kraj 8. i početak 9. st. (Vinski 1981; Tomičić 1978, 1984, 2002)</s>
<s>Na šljunčari Jegeniš pronađena su u kraćem vremenskom razmaku dva ranokarolinška koplja s krilcima.</s><s>Uz ova koplja pronađene su također i bojne sjekire te nožići.</s><s>Svi nalazi su slučajni i potječu iz radova na vađenju šljunka, međutim pronalazak lubanja muškarca, žene i djeteta te mandibule konja daju za naslutiti kako je zapravo riječ o uništenom groblju koje se prema spomenutim nalazima zasad može datirati u kraj 8. i početak 9.st.</s>
<s>Na sada izgubljenom položaju Prudište Štrpca u zagrebačkim Krugama otkrivena su 1911.g. četiri kosturna groba.</s><s>Grobovi su sadržavali bogate priloge poput bojnog noža (sax), željezne sjekire, koplja, žvala i drugih dijelova konjske opreme, dio refleksnog luka, keramički lonac itd.</s><s>Grobovi se datiraju u drugu polovinu 8.st.</s><s>Danas je ovaj dio grada u potpunosti izgrađen, a nepoznato je da li su nađeni i neki drugi nalazi prilikom izgradnje stambenih višekatnica.</s><s>Na raskrižju Vukovarske i Držićeve ulice, na strani Kruga, 2010.g. sam u korijenu srušenog stabla pronašao ulomak keramičkog lonca koji se prema svemu sudeći može datirati u 8. ili 9.st. (ovdje T.62-4, Fototabla 2) Ovo ukazuje da postoji mogućnost da je u blizini ovog groblja, oko dvjestotinjak metara dalje, postojalo i naselje. (Simoni 1981; Tomičić 2002)</s>
<s>Južno od velike Gorice kod Novog Čiča pronađena su dva kosturna groba.</s><s>U grobovima su se kao prilog nalazile keramičke posude te jedna željezna sjekira. (Simoni 1981; Tomičić 2002)</s>
<s>U prvoj polovici 20.st. je na položaju Visoki brijeg unutar današnje Velike Gorice pronađeno groblje s grobovima koji pripadaju prapovijesti i antici.</s><s>Uz njih je istraženo i pet ranosrednjovjekovnih kosturnih grobova.</s><s>Oni su kao prilog imali keramičke lonce, drvenu vjedricu sa željeznim okovima, pojasni jezičac, strelice, nož, sjekire i staklene perle ogrlice.</s><s>Grobovi se datiraju u sam kraj 8. i početak 9.st. (Simoni 1981; Tomičić 2002)</s>
<s>U Medvedički je pronađen usamljeni grob u kojem se kao prilog nalazio mač spatha, sjekira, pojasni jezičac i nož.</s><s>Vinski datira mač iz groba u Medvedički u kasno 8.st. i smatra kako potječe iz doba franačkih ratova s Avarima oko 800.g. Prema njemu, u grob je ukopan nesumnjivo slavenski istaknutiji ratnik koji je u službi Franaka sudjelovao u tim sukobima.</s>
<s>Kod sela Pókaszepetk u pokrajini Zala istraženo je veliko biritualno groblje, na kojem su se pokapali Avari i Slaveni.</s><s>Sveukupno je istraženo 422 groba od kojih je 171 paljevinski.</s>
<s>Nekoliko grobova na nalazištu Keszthely - Fenékpuszta može se pripisati ranoslavenskom stanovništvu.</s><s>Treba napomenuti kako Müller navodi da ovi grobovi datiraju tek u drugu polovinu 9. st.</s>
<s>Na ovom brdu su slučajno pronađena dva kasnoavarska pojasna jezičca iz duge polovine 8.st.</s><s>Moguće je da se na ovom nekadašnjem kasnoantičkom pribježištu nalazilo i slavensko gradišće.</s>
<s>Na nalazištu Škocjan (Kanzianiberg) pronađen je pozlaćen brončani pojasni okov koji se može datirati u drugu polovinu 8.st. (Ciglenečki 1990, 160; Karpf 2002)</s>
<s>U jednom od kosturnih grobova na djelomično istraženom groblju u Donjem Stenjevcu, pronađena je i malena fibula koja pripada skupini "Rybakov-Werner".</s><s>Prema uvriježenim tipologijama ovo je slavenski ženski nakit ranog 7.st. (Vinski 1954, Simoni 1981)</s>
<s>Iz rijeke Kupe je tijekom vađenja šljunka, izvučeno željezno koplje s krilcima (ovdje T.28-1).</s><s>Pretpostavlja se da je izgubljeno na nekadašnjem gazu kod Lasinjske kiselice.</s><s>Prema nekim svojim osobinama moglo bi se pripisati merovinškom Feldkirchen - Gramilach</s>
<s>Na kasnoantičkom nalazištu pronalazi se i brojna keramika koja po svemu liči ranosrednjovjekovnoj slavenskoj keramici.</s><s>Također se bilježi nalaz franačkih mamuza.</s>
<s>Ranoslavenska naselja ove grupe redovno su postavljena na ravničarskom prostoru uz vodotoke, veće ili manje rijeke ili potoke.</s><s>Poneka su postavljena i na blago uzvišene položaje, kako ne bi bila poplavljena.</s><s>Naselja su razvedenog tipa, odnosno sastoje se od ponekog objekta - zemunice postavljenog nešto podalje od drugog.</s><s>Sveukupno broj objekata u naselju rijetko je veći od nekoliko desetaka.</s><s>Ovaj obrazac je već prepoznat u slavenskom svijetu uopće, a potvrđuje se i na Prekmurju i drugdje u Sloveniji.</s>
<s>Ilustracija 3. Šest dosad pronađenih ranoslavenskih naselja kod rijeke Plitvice (L.Bekić).</s><s>Također su za ovo razdoblje karakteristična naselja koja se nalaze u nizu jedna do drugog uz neki vodotok.</s><s>Sličnu situaciju imamo na potoku Dobel kod Murske Sobote, potoku Principalis kod Nagykanisze (Szöke 1992, 145) a prva takva istraživana grupa naselja u Hrvatskoj nalazi se na rijeci Plitvici kod grada Varaždina.</s><s>To je nekoliko nalazišta koja se nalaze u nizu, udaljena međusobno najviše pet kilometara uzvodno ili nizvodno.</s><s>Ovu udaljenost je vrlo lako preći pješice u kraćem vremenu tako da se može zaključiti kako je postojala stalna komunikacija između ovih naselja.</s><s>Moguće je da će se detaljnijim istraživanjima otkriti kako ova naselja predstavljaju neku vrstu međusobne zajednice ali zasad, prije opsežnih istraživanja to možemo samo naslućivati.</s>
<s>Rijeka je također vrlo važan element kojeg rani Slaveni biraju za svoje okružje.</s><s>Zasad je teško reći zbog čega konkretno su naseljavali isključivo okolice vodotoka, ali zasigurno je razloga bilo više.</s><s>O tome da su rijeku koristili za plovidbu možemo biti sigurni, jer se na više mjesta u pisanim izvorima spominje kako su Slaveni vješti u izradi monoksila, odnosno čamaca izdubljenih u jednom deblu.</s><s>Valjalo bi istražiti u kojoj mjeri su se bavili ribolovom ili na drugi način iskorištavali rijeke za hranu.</s>
<s>Prema svemu dosad uočenom, možemo reći kako su naselja DravskoMurskih ranih Slavena strukturirana kao razmjerno mala i uglavnom se sastoje od nekoliko stambenih cjelina koje su međusobno udaljene oko 50 do 100 metara.</s><s>Takve cjeline uglavnom sadrže tragove nekoliko izduljenih ovalnih zemunica te uz njih nekoliko manjih otpadnih jama i trapova.</s><s>Ovaj obrazac je prepoznat već na istraživanjima na Novoj tabli (Guštin 2010, 51, 52).</s><s>Skupine takvih domaćinstava možemo prepoznati i na drugim nalazištima kao na primjer Lehen kod Mitterkirchena iz 8.st. (Tovornik 1991).</s><s>Te cjeline ili "gnijezda" jama imaju neke osobine koje se ponavljaju, pa se čini kako možemo zaključiti nešto više o njihovom razvoju.</s><s>Čini se kako je svako takvo domaćinstvo sadržavalo jednu oblu zemunicu, dok su ostale koje se uz nju pronađu vjerojatno starije i napuštene.</s><s>Isto možemo zaključiti i na osnovu otpadnih jama.</s><s>Tako je vrlo vjerojatno kako se zemunica koristila 10-30 godina a zatim se izgradila nova uz nju, a stara se iskoristila kao otpadna jama.</s><s>Ovo se ponovilo po tri do četiri puta pa je tako svako domaćinstvo na istom položaju živjelo oko 50 godina.</s><s>Ovo se najbolje razlučuje na primjeru Stare vesi i Brezja IV-V.</s><s>Ovdje na Brezju V imamo jedno takvo "gnijezdo" koje se sastoji od zemunica SJ 4, 5 i 7. Usporedbom nalaza iz ovih zemunica, a koji su predočeni u ovome radu, čini se kako su nalazi iz zemunice SJ 7 najstariji, dok su nalazi iz zemunice SJ 5 najmlađi.</s><s>Vremenski raspon ove datacijske razlike ne mora biti prevelik, možda dvadesetak godina, ali ipak primjetljiv.</s><s>Također to možemo primijetiti i na Staroj vesi, gdje je zemunica SJ 6 datirana u prvu četvrtinu 7.st. a zemunica SJ 1 u drugu četvrtinu 7.st.</s><s>Međusobno je unutar "gnijezda" između ovih zemunica razdaljina oko pet a najviše desetak metara.</s><s>Do drugog "gnijezda" razmak je dvadesetak metara.12 Tipovi objekata</s>
<s>U ranoslavenskim naseljima širom Europe najčešći oblik kuće su ukopane četvrtaste zemunice s kamenim ognjištem u kutu (Fusek 1994, 309).</s><s>Na našem području takvih sigurno dokazanih objekta u ovom razdoblju zasad nema.13 Na području grupe Drava-Mura-Sava pronalazimo samo jednu osnovnu vrstu slavenskih objekata u razdoblju od 6-8.st., koju možemo odrediti kao kuće u kojima se živjelo.</s><s>Objekti koje pripisujemo kućama su izdužene jame s ovalnim rubovima (kutovima) a ti su objekti ujedno su i najveći na ovim nalazištima (Guštin, Tiefengraber 2002, 47, Szöke 1992, 145).</s><s>Najčešće dužine su od 3 do 6 a širine od 1,5 do 3 metra.</s><s>Dubina tih jama iznosi od 10-100 cm, ovisno o stanju očuvanosti, a najčešće su sačuvane u dubinama od 30 do 50 cm.</s>
<s>Prema mišljenjima više autora, izdužene jame oblih rubova dubine do 80 cm ne mogu biti stambene jedinice (Parczewski 1993, 100, 101), već je vjerojatnije riječ o zgradama gospodarske namjene.</s><s>Tako i Szöke nakon istraživanja tri nalazišta u kojima je našao samo ovakve objekte kaže kako nije pronađena niti jedna kuća a da su svi ovalno izduljeni objekti svinjci (Szöke 1992, 145).</s><s>Sumnju da je riječ o stambenim objektima uglavnom pobuđuje činjenica kako u i oko tih ukopa izduženih ovalnih jama nema tragova ukopa za nosive stupove, kao i to da u mnogima nema tragova peći ili ognjišta.</s>
<s>No činjenica da se na području slavenske grupe Drava-Mura-Sava pronalaze samo takvi objekti, ukazuje kako je ipak među njima valja tražiti ostatke nekadašnjih Ove zemunice nemaju tragova ukopavanja stupova koji bi držali krovnu konstrukciju, bilo na sredini ili rubovima.</s><s>Ponekad se u njima može pronaći ognjište 12 Zabilježeno na zasad neobjavljenom istraživanju Brezje IV 2010.g. 13 Prema usmenom priopćenju Tatjane Sekelj-Ivančan jedan takav objekt je istražen na srednjem toku Drave.</s>
<s>Zemunice napravljeno od kamenih oblutaka, ili (i) zapečene gline.</s><s>To je primijećeno i drugdje u slavenskom svijetu kod ovakvih objekata (Dulinicz 2006, 185).</s><s>Pretpostavlja se kako su imale lagani šatorasti krov na dvije vode pokriven trskom.</s><s>U ovom radu predstavljeno je sedam zemunica iz sjeverozapadne Hrvatske.</s><s>Sve odgovaraju osnovnim već opisanim karakteristikama zemunica koje su dosad pronađene u Sloveniji (Guštin 2010, 50), Mađarskoj (Szöke 1992, 2.kep, 8.kep); istočnoj Njemačkoj i Poljskoj (Dulinicz 2006, Abb.75, 76, 77, 82, 83 itd.) i drugdje u slavenskom svijetu.</s><s>Prema nalazima se mogu datirati od početka 7. do kraja 8.st.</s><s>Izduljena zemunica ovalnih rubova veličine oko 5 x 2,5 metra, dubine oko 33 centimetara.</s>
<s>Izdužena zemunica oblih kutova veličine oko 3,5 x 2 metra i najveće dubine 23 centimetara.</s><s>Prepoznati su ostaci ognjišta (SJ 13) podloženog kamenim oblucima na jugoistočnom rubu.</s>
<s>Izduljena, veća zemunica oblih kutova, veličine 4,5 x 2,5 metra i najveće dubine 38 centimetara.</s><s>Dio zemunice je dublji nego druga polovina.</s>
<s>Oveća zemunica veličine 4,8 x 2,1 metara i dubine do 34 centimetara.</s><s>Zanimljiva je i činjenica kako su ovdje predstavljene zemunice redom orijentirane istok - zapad, poneke s blagim otklonom.</s><s>To se pokazuje pravilom i za druge, zasad neobjavljene s Brezja i Šarnjaka.</s><s>Tek poneke jame koje bi mogle biti zemunice nisu ovako orijentirane.</s><s>Slična orijentacija je i kod zemunica u okolici Nagykanisze (Szöke 1992, 2.kep, 8.kep) te istočne Njemačke i Poljske (Dulinicz Može se ovdje i dodati kako postoji mogućnost da su starije zemunice i nešto veće.</s><s>Na primjer, najstarije zemunice u Hrvatskoj, na Staroj vesi, dimenzija su oko 5 x 2,5 i 5 x 1,5 metra dok su ostale s drugih nalazišta uglavnom oko 3,5 do 4,5 x 1 do 2 metra.</s><s>Zemunice s Nove table su dimenzija oko 5 do 6 metara dužine a 2,5 do 3 metra širine (Guštin, Tiefengraber 2002, 47) što bi odgovaralo ranijim zemunicama sa Stare vesi.</s><s>Međutim, jedna zemunica sa Šarnjaka, SJ 9, koja se treba datirati u 8.st. također je tih dimenzija, pa bi trebalo pričekati daljnja istraživanja i veći broj usporednih primjera.</s>
<s>Dosada na ovom području nisu pronađeni ostaci četvrtastih zemunica ili nadzemnih objekata iz ovog razdoblja, mada su nam oni poznati i najčešći tip stanovanja u drugim predjelima naseljenim Slavenima u to doba.</s><s>Posebice kvadratne kuće s kamenim ognjištima u kutu određuje prašku i korčak kulturu na širokom prostoru.</s><s>No to ne znači kako ovalnih izduljenih zemunica nema na drugim slavenskim područjima tog doba.</s><s>Takve zemunice možemo pronaći i u SukowDziedzice kulturi na području Pomeranije i Šlezije naprimjer, mada ih poneki autori ne smatraju zemunicama (Barford 2001, 65).</s><s>Prema Šalkovskom zemunice ovakvog tipa predstavljaju samo 5 % svih zemunica u slavenskom svijetu (Šalkovsky 2007, 302) i tipične su za područje današnje Poljske i istočne Njemačke gdje se javljaju u 7.st. i ostaju u uporabi nekoliko stoljeća.</s><s>Usprkos tome što postoji određena skepsa kako su te izdužene jame mogle služiti kao nastambe, postoje i vrlo jasne predodžbe kako su one zapravo mogle izgledati.</s><s>Ove jame su naime činile samo središnji dio zemunice, a pokriveni prostor bio je širi za još oko metar s obje strane (Šalkovsky 2007, 307).</s><s>Pokrivene su bile laganom konstrukcijom krova na dvije vode ili nešto težom koja je zahtijevala postavljanje dužih oblica na pod (Šalkovsky 2007, Sl.2, S.306).</s><s>Zanimljiv etnografski primjer pastirske nastambe sa Skadarskog jezera donosi i Guštin (Guštin Također je bilo i pokušaja da se takve zemunice rekonstruiraju pa je za potrebe filma "Z vzhoda" režisera Mihe Knifica napravljeno nekoliko takvih zemunica kod Selišča ob Muri (Guštin 2005, Sl.1-25).</s><s>Tada je sagrađena konstrukcija od grana na dvije vode na koju je složena trska, a na nju su stavljene pri vrhu krova s vanjske strane uzdužne grane, o koje je ovješeno kamenje.</s><s>Ovo je trebalo služiti kao otežanje krovne konstrukcije, kako ju vjetar ne bi otpuhao.</s><s>Cijela unutrašnjost zemunice bila je ukopana.</s>
<s>Slika 13.</s><s>Rekonstrukcija ranoslavenskog naselja u filmu "Z vzhoda" (Guštin 2008b, 9) Pokušaj rekonstrukcije zemunice ali na malo drugačiji način napravljen je i 2010.g. tijekom istraživanja na Brezju IV.</s><s>Tada je napravljena jedna zemunica na osnovu tipičnog tlocrta jama kakve su tamo pronalažene, koristeći samo materijal iz okolice.</s><s>Tijek i rezultate ovog zanimljivoga pokusa predstaviti ću drugom prilikom, međutim, treba reći kako je ovaj pokus pokazao kako se vrlo jednostavno može sagraditi kuća koja predstavlja zadovoljavajući zaklon za skroman život, čak i za zimske uvjete.</s>
<s>Na kraju svojeg životnog vijeka, gotovo sve zemunice su bile iskorištene kao otpadne jame.</s><s>Razlog njihova propadanja vjerojatno je dotrajalost osnovne drvene konstrukcije krova, jer se trstika ionako redovno izmjenjivala, požar, ili poplava, koje može zatrpati zemljom i otpadom zemunicu.</s><s>Nakon napuštanja zemunica, bilo je vrlo praktično iskoristiti ju kao otpadnu jamu tijekom života u novoj zemunici koja je napravljena nekoliko metara pored.</s>
<s>U istraženim zemunicama ponekad su pronađeni i tragovi ognjišta.</s><s>Najčešće su to ostaci podloge od većih i manjih kamenih riječnih oblutaka s mnogo gara i ugljena, ponekad s tragovima zapečene zemlje.</s><s>Na samom ognjištu i uz njih ponekad se pronalaze i spaljene kosti i ulomci keramike.</s><s>Prilikom nastavka istraživanja slična situacija se ponovila u još nekoliko slučajeva.</s><s>Među ovdje predstavljenim zemunicama, u jednoj je pronađeno i sačuvano ognjište.</s><s>U zemunici SJ 11 na Brezju IV prepoznati su ostaci ognjišta (SJ 13) podloženog kamenim oblucima na jugoistočnom rubu.</s><s>U ognjištu je pronađeno mnoštvo ulomaka životinjskih kostiju i mrvice ugljena.</s><s>Slična ognjišta pronađena su i u objektima nalazišta Miklosfa - Morichely (Szöke 1992, 8.kep).</s><s>U ovalnim zemunicama počesto se nalaze kameni oblutci, (poneki slomljeni, a poneki prepaljeni) koji su razbacani po većem dijelu ukopa, pa i na različitim visinama.</s><s>Takvi nalazi zabilježeni su u svim ovdje opisanim zemunicama, ali i na drugim područjima.</s><s>Zasada nije objašnjeno čemu su ti obluci koristili, a bilo je ideja kako su služili kao opterećenje protiv vjetra na krovu zemunice (Guštin) ili kao užareno kamenje koje se ubacuje u zemunicu na ad hoc mjesto, samo u svrhu grijanja (Dulinicz 2006, 186).</s><s>Također se i preko pisanih izvora saznaje kako su Slaveni grijali kamenje na otvorenoj vatri do usijanja kako bi ga polijevali vodom i parom zagrijavali kuće (Tica 2008, 163).</s><s>Osim ognjišta koje je izrađeno slaganjem većih ovalnih oblutaka u ravnu podlogu, moguće je da su u sjeverozapadnoj Hrvatskoj korištena i ognjišta izrađena od pečene gline.14 Zasad niti jedno takvo ognjište nije pronađeno, ali se u nekoliko 14 Pronađeno je jedno razmjerno dobro sačuvano ognjište toga tipa kod Brezovljana međutim, nejasna je datacija ove cjeline, a čini se kako potječe iz 9.st. (Sekelj-Ivančan 2000). navrata prikupilo veće količine spaljenih komada gline koji možda ukazuju na takve strukture.</s><s>Ipak treba zasada ostaviti ovo pitanje otvorenim jer je moguće riječ o ulomcima veće posude za prženje tzv. pražnice.</s><s>Slika 14.</s><s>Ostaci polomljenog glinenog ognjišta ili pražnice iz zemunice SJ 7 na Brezju V (L.Bekić).</s><s>Uz takve ulomke koji očito ukazuju na neku namjerno izrađenu formu (vidi sliku) u zemunicama se vrlo često nalaze i dijelovi antičkih tegula.</s><s>Moguće je kako su ti dijelovi tegula namjerno prikupljani i korišteni kao provodnici topline oko ognjišta, međutim zasad ih nisu nađeni u toj funkciji "in situ" pa se to ne može definitivno potvrditi.</s>
<s>Nedostatak ognjišta u nekim zemunicama bi se moglo pripisati razaranju tih krhkih struktura prilikom rušenja zemunice ili odnošenju kamenja prilikom napuštanja zemunice.</s><s>Također se može uzeti u obzir stoljeća i stoljeća probijanja korijenja drveća kroz ostatke zakopanih zemunica.</s><s>Takvo djelovanje korijenja može prouzročiti rastakanje ostataka ognjišta koja se pretvaraju u neprimjetljive nakupine kamena, koje iskopavači naprosto ponekad previde.</s>
<s>Otpadne jame su tipičan način zbrinjavanja otpada kroz povijest.</s><s>Jame koje su služile u ove svrhe ukopane su u blizini zemunica i vrlo su različitih veličina.</s><s>Najčešće su širine 1 do 2 metra u promjeru te sačuvane dubine od 10-30 cm.</s><s>Također su različitih oblika, ali su najčešće okrugle.</s><s>Za potrebe ovog rada predstavljeno je šest takvih jama.</s>
<s>Okrugla i plitka otpadna jama veličine 1,5 x 1 metar i dubine do 16 centimetara.</s><s>Vidljivo je kako su jame redovno značajno manje nego zemunice i redovno dvostruko i trostruko pliće nego zemunice.</s><s>Prema situaciji na nalazištima Brezje IV i V te Staroj vesi, čini se kako je oko svake zemunice bilo najčešće dvije do pet otpadnih jama.</s><s>Također postoje i neke otpadne jame koje se nalaze izdvojene podalje od zemunica, pa se može pretpostavljati da su korištene za namjene koje nisu bile poželjne u blizini kuća.</s>
<s>Sadržaj otpadnih jama ne razlikuje se mnogo od sadržaja koje nalazimo u zemunicama, jer kao što je već rečeno, i zemunice u jednom trenutku postaju obične otpadne jame.</s>
<s>Čini se također kako su neke jame služile za odlaganje pepela s ognjišta.</s><s>Nekoliko takvih jama, koje su se svojim sivim pepeljastom punjenjem izdvajale od ostalih nalazile su se s vanjske strane zemunica, a ponekad i djelomično s njima povezane.</s><s>Ovo je primijećeno prilikom iskopavanja naselja 8.st. na Brezju IV kod Varaždina (neobjavljeno).</s><s>Slične jame za pepeo, ali čini se unutar same zemunice, pronađene su na Novoj tabli (Guštin, Knific 2003, 86).</s>
<s>Trapovi su ostaci nekadašnjih spremišta za lako kvarljivu robu, koju se željelo zaštiti od atmosferilija i životinja.</s><s>Za njih je karakteristično da im je površinski otvor ili gornji dio jame malo uži nego ukopani skladišni prostor.</s><s>Također su redovno dublje ukopane nego obične otpadne jame.</s><s>Ranosrednjovjekovne jame nemaju tako izražen oblik, ali se prema njemu ipak mogu razlikovati od običnih otpadnih jama (Kuna 2005, 117, 118).</s><s>Naravno, i trapovi su na kraju svoje uporabe bili iskorišteni kao otpadne jame.</s>
<s>Jedini pretpostavljeni trap u sjeverozapadnoj Hrvatskoj je jama SJ 33 s Blizne.</s><s>Veličine je oko 70 x 70 centimetara i dubine do 39 centimetara.</s><s>U njoj nije pronađeno mnogo nalaza i vjerojatno je nakon prestanka korištenja brzo zatrpan.</s><s>Dimenzijama i oblikom sličan trap istražen je i na ranosrednjovjekovnom ranoslavenskom nalazištu Lehen kod Mitterkirchena (Tovornik 1991, Obj.</s><s>XXIV).</s><s>3.1.3.</s><s>Zatvorene cjeline</s>
<s>Tijekom istraživanja u zadnjih desetak godina istraženo je mnogo zatvorenih cjelina sa slavenskim nalazima, koje su djelomično objavljene ali dobrim dijelom još neobjavljene.</s><s>Ovdje ću prikazati 15 zatvorenih cjelina iz vlastitih istraživanja te nekoliko ostalih istraživača.</s><s>Neke od ovih cjelina dosad su objavljene u potpunosti, neke su objavljene djelomično, a poneke su u potpunosti neobjavljene.15 Većina ovih zatvorenih cjelina datirana je i analizom radioaktivnog izotopa ugljika c-14, a rezultati mjerenja opisani su uz svaku cjelinu zasebno.</s><s>Zatvorene cjeline okosnica su ovog rada, a ostale, uglavnom slučajne nalaze usporediti će se s ovima.</s><s>Unutar cjelina navedeni su svi prikupljeni nalazi.</s><s>Arheozoološke analize životinjskih kostiju pronađenih u ovim objektima opisati će se podrobnije u drugom poglavlju.</s>
<s>Stara ves je ime polja koje se nalazi sjeveroistočno od Nedelišća u Međimurju, između rijeka Mure i Drave.</s><s>S jugoistočne strane se nalazi kružni tok obilaznice grada Čakovca a na sjeveru, iza šume i željeznička pruga.</s><s>Cijelo šire područje oko Stare vesi je potpuno ravničarsko, i samo ga presijeca rijeka Trnava.</s><s>Mještani ovaj položaj uglavnom ne oru, jer se razmjerno plitko na oko 50 centimetara nalazi geološki sloj šljunka, pa ga uglavnom koriste kao livadu za ispašu.</s><s>Prilikom izgradnje obilaznice grada Čakovca, 2004.g. na ovom položaju se započeo iskopavati veći iskop za odteretni kanal rijeke Trnave.</s><s>Tom prilikom su strojevi zadrli u dotada nepoznato arheološko nalazište (Bekić 2005, 2006).</s><s>Na nekoliko mjesta su oštetili jame novim kanalom u dužini od oko 600 metara.</s><s>Jedna od oštećenih jama u kanalu bila je i ranosrednjovjekovna jama K 4, kasnije preimenovana u J 1. Bager ju je djelomično oštetio u njenom jugozapadnom dijelu, ali se ipak mogla prepoznati u svojim cjelokupnim dimenzijama.</s><s>Jama je bila ukopana u zemlju sve do tvrdog geološkog sloja šljunka.</s><s>Odmah do nje nalazila se ranosrednjovjekovna jama J 2, a do ove, djelomično je dodirujući i jama J 2b. Ostale jame na ovom nalazištu pripadale su prapovijesti ili kasnoj antici.</s><s>Nekoliko godina kasnije, 2007.g. upravo na ovom položaju sondirala je Branka Kovačić iz Gradskog muzeja u Čakovcu (rezultati neobjavljeni).</s><s>Prema 15 Pokatkad se u tekstu spominju nalazi iz istraživanja Brezja IV i Šarnjaka iz godine 2010.</s><s>Ovi nalazi su u potpunosti neobjavljeni.</s><s>Na žalost nije bilo vremena da se nalazi iz ovih opsežnih istraživanja prikažu detaljnije u ovom radu, međutim, poneki se nalazi iz ovih istraživanja ovdje spominju kako bi se proširila znanja o slavenskim naseljima sjeverne Hrvatske. njezinim riječima, pronađen je samo jedan objekt koji bi pripadao prapovijesti, a od ranosrednjovjekovnih nalaza tijekom njenih istraživanja pronađeno samo nekoliko ulomaka keramike koje je ustupila za objavu.</s><s>Dvije godine kasnije, bio sam u prilici ponovno napraviti jednu manju sondu na ovom mjestu.</s><s>Tako sam 2009.g. postavio sondu sjeverno od prve sonde iz 2004.g. U novoj sondi je pronađen samo jedan objekt, veća ranosrednjovjekovna zemunica, kasnije nazvana SJ 6. Sva četiri spomenuta ranosrednjovjekovna objekta, ovdje su prikazana kao cjelokupne zatvorene cjeline.</s>
<s>Izduljena zemunica ovalnih rubova veličine oko 5 x 2,5 metra, dubine oko 33 centimetara, istražena 2004.g. Zemlja ispune bila je crne boje.</s><s>U ispuni se nalazilo više većih polomljenih oblutaka, nabacanih u jamu bez nekog reda.</s><s>Pronađen je i jedan grumen bijelog vapna?.</s><s>U ispuni su pronađeni ulomci tegula, njih 8 od kojih su dva ulomka bila prepaljena a jedan možda nosi tragove kazete s pečatom.</s><s>Osim dijelova tegula, pronađena su i dva ulomka oblih tubula.</s><s>Također su prikupljena dva kamena brusa od kojih jedan ulomak vrlo uglačanog brusa i jedan manji cjelovit brus.</s><s>U jami je prikupljeno mnoštvo ulomaka keramike, od kojih je bilo moguće nekoliko posuda i u potpunosti rekonstruirati.</s><s>Također je pronađeno i nekoliko posebnih nalaza.</s><s>To su dio praporca (?) od željeznog lima spajan bakrom, dio zvona izrađenog od željeznog lima, također spojenog raskivanjem bakra na spojevima, dio željeznog predmeta, možda klina te jedan gorski kristal (?).</s><s>Pronađeno je i stotinjak sitnih ulomaka životinjskih kostiju, od kojih se mogla prepoznati samo jedna kost goveda.</s><s>No na kostima su se nalazili i tragovi ugriza mesoždera.</s><s>U ovoj jami su se osim ranoslavenskih nalaza pronašli i ostaci nekoliko romanskih posuda kao i nešto kasnoantičke keramike.</s><s>U jami je prikupljeno i komadića ugljena od kojih je jedan datiran AMS C-14 analizom a kalibrirani srednji rezultat je calAD 649±7.16 16 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.</s><s>Uzorak KIA 25320 rezultirao je starošću BP 1375+22 što iznosi calAD 649+7. Ilustracija 5. Tloris dijela nalazišta Stara ves gdje su pronađeni ranoslavenski objekti.</s><s>Crni okviri su istraživanja Bekić a zeleni okvir istraživanja Kovačić (D.Jakopović, L.Bekić).</s>
<s>Okrugla i plitka otpadna jama veličine je oko 1,5 x 2,5 metara a dubine do 15 centimetara, istražena 2004.g. U ispuni crne boje nalazili su se brojni ulomci keramike i petnaestak ulomaka životinjskih kostiju.</s><s>Također je pronađen i jedan komad uglačane kosti koji je uzdužno probušen i vjerojatno nošen kao privjesak.</s><s>U ovoj jami pronađeno je šest ulomaka antičkih tubula, dva ulomka tegula te sedam komada pečene zemlje, možda dijelova neke peći ili poda.</s>
<s>Okrugla i plitka otpadna jama veličine oko 1,2 x 1,3 metra i dubine do 18 centimetara, istražena 2004.g. U tamno smeđoj ispuni su se nalazili ulomci keramike i jedan životinjski zub.</s>
<s>Veća izduljena zemunica veličine oko 5 x 1,5 metara i dubine 22 centimetara, istražena 2009.g. Ispuna je bila crne boje s vrlo malo mrvica ugljena, ulomcima keramike i jednom željeznom strijelom.</s><s>U jami je pronađeno i 45 ulomaka tegula, od kojih je devet bilo prepaljeno.</s><s>Jedan veći ulomak tegule ima originalni ukras zavojite crte.</s><s>Također su pronađena tri ulomka tvrdo zapečene zemlje od kojih je jedan rub, možda pekača ili pražnice.</s><s>Prikupljen je i grumen bijelog vapna, te četiri riječna kamena i jedan kamen u obliku jajeta.</s><s>Iz jednog uzorka ugljena izrađena je AMS c14 analiza a rezultat je calAD 616±21.17</s>
<s>Položaj Blizna nalazi se na istoimenom potoku zapadno od sela Jakopovec, jugoistočno od Varaždina.</s><s>Ovdje započinju prvi obronci Varaždinbrega, a prema sjeveru se nalazi rijeka Plitvica, u koju potok Blizna i utječe.</s><s>Blizna je višeslojno nalazište koje datira od neolitika do razvijenog srednjeg vijeka.</s><s>Otkriveno je 17 Iz jednog uzorka ugljena izrađena je AMS c14 analiza na Poznańskie Laboratorium Radiowęglowe u sklopu Uniwersytetu im.</s><s>Adama Mickiewicza u Poznanu, Poljska.</s><s>Uzorak POZ 31035 rezultirao je datumom BP 1430+30 što iznosi calAD 616+21. prilikom gradnje autoceste, koja na ovom mjestu presijeca staru cestu Kneginec Ludbreg (Bekić 2006).</s><s>Naselje je bilo smješteno na izduženom pješčanom brežuljku oko kojeg zavija potok, ali i oko samog brežuljka, na obalama potoka.</s><s>Prilikom istraživanja 2003.g. vezano uz gradnju autoceste, nisu pronađene zatvorene cjeline iz doba ranog srednjeg vijeka, ali su pronađeni neki nalazi u hodnim slojevima i slučajni nalazi na oranicama i u iskopu za autocestu.</s><s>Naknadno su 2005. i 2006.g. obavljena sondiranja i istraživanje vrha brežuljka te su među ostalim pronađene i tri manje ranosrednjovjekovne jame (Bekić 2006b; Bekić, Percan 2006b).</s>
<s>Izdužena otpadna jama, veličine oko 2,3 x 1 metar i dubine do 31 centimetar, istražena 2006.g. Nalazila se na vrhu pješčanog brežuljka.</s><s>Dodirivala se s neolitičkom jamom SJ 32.</s><s>U ispuni se nalazilo dosta ugljena i ulomaka keramike.</s><s>Iskopana je 2005.g. prilikom naknadnih arheoloških istraživanja nalazišta.</s><s>Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom i kalibrirani na srednju vrijednost calAD 824±37.18</s>
<s>Manja jama, vjerojatno trap za pohranu namirnica.</s><s>Veličine oko 70 x 70 centimetara i dubine do 39 centimetara, istražena 2006.g. U njoj je pronađeno malo mrvica ugljena i nekoliko ulomaka keramike.</s><s>Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 u kalibriranu srednju vrijednost calAD 726±31.19 18 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.</s><s>Uzorak KIA 27079 rezultirao je starošću BP 1200+21 što iznosi calAD 824+37. 19 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.</s><s>Uzorak KIA 27080 rezultirao je starošću BP 1266+20 što iznosi calAD 726+31.</s><s>Ilustracija 6. Stariji kalibrirani AMS c14 datumi po zatvorenim cjelinama (OxCal v3).</s>
<s>Brezje je veći prostor koji se nalazi na južnoj periferiji grada Varaždina, a sjeverno od rijeke Plitvice.</s><s>Za ovo nalazište zna se još od šezdesetih godina prošlog stoljeća (Tomičić 1968, 1969; Težak, Šimek, Lipljin 1999), ali su veća istraživanja započela tek nedavno (Bekić, 2006; 2009; Bekić, Čimin 2006a; 2006b).</s><s>To su prostrana polja na mjestu gdje su nekada bili stari rukavci rijeke Plitvice i brojne močvare.</s><s>Arheološki nalazi su smješteni na vrhovima blago, do par metara uzvišenih položaja.</s><s>Ovih međusobno udaljenih uzvisina ima više, pa tako razlikujemo položaje Brezje I VII.</s><s>Na ovim uglavnom pješčanim naplavnim gredama najčešći su nalazi iz prapovijesti ali i ranog srednjeg vijeka.</s><s>Na položaju Brezje I nalazilo se naselje koje možemo datirati od 9. do 11.st. a na Brezju IV i V naselje iz otprilike 8.st.</s><s>Na Brezju se na oranicama mogu naći i neki nalazi koji su tipični i za 7.st. ali takvih zatvorenih cjelina još nije pronađeno.</s><s>Sveukupno je do sada na različitim položajima na Brezju istraženo osamdesetak ranosrednjovjekovnih objekata - zemunica, otpadnih jama i jama od stupova.</s><s>Ovdje se prikazuje izbor od nekoliko jama istraženih na Brezju IV i Brezje IV SJ 11</s>
<s>Izdužena zemunica oblih kutova veličine oko 3,5 x 2 metra i najveće dubine 23 centimetara, istražena 2009.g. Prepoznati su ostaci ognjišta (SJ 13) podloženog kamenim oblucima na jugoistočnom rubu.</s><s>Na sjeverozapadnom dijelu je nešto blaži pokos ruba jame pa bi to mogao biti ulaz u zemunicu.</s><s>U ispuni zemunice pronađeno je mnogo ulomaka keramike, sedam ulomaka tegula, jedan ulomak vrlo propaljenog imbreksa, veći broj riječnih oblutaka (dio paljen i lomljen), bijelih grumena vapna, te 24 komada pečene zemlje (od kojih neki obli i s tragovima grana).</s><s>Jedni posebni nalaz je cjelovito sačuvana četvrtasta pojasna pređica zajedno s trnom.</s><s>Osim toga prikupljeno je i tridesetak ulomaka životinjskih kostiju od koji su prepoznate kosti svinje i goveda.</s><s>Od uzorka ugljena prikupljenog iz jame izrađena je AMS c14 a rezultat je srednje kalibrirane vrijednosti calAD 726±36.g.20 Brezje V SJ 3</s>
<s>20 Od uzorka ugljena prikupljenog iz jame izrađena je AMS c14 analiza uzorka ugljena na Poznańskie Laboratorium Radiowęglowe u sklopu Uniwersytetu im.</s><s>Adama Mickiewicza u Poznanu, Poljska.</s><s>Uzorak POZ 31034 rezultirao je datumom BP 1270+30 što iznosi calAD 726+36.</s><s>Okrugla i plitka otpadna jama veličine 1,5 x 1 metar i dubine do 16 centimetara, istražena 2009.g. Na svojem južnom dijelu oštećena je ukopom za sadnju stabla breze.</s><s>Osim ulomaka keramike u jami je prikupljen i zub goveda.</s>
<s>Izduljena, manja zemunica oblih kutova veličine oko 2,8 x 1,2 dubine do 30 centimetara, istražena 2009.g. Osim brojnih ulomaka keramike u zemunici su prikupljena tri ulomka zapečene zemlje, možda dijelova ognjišta, te 3 riječna oblutka.</s><s>Iz uzoraka ugljena prikupljenog u jami izrađena je AMS c14 analiza koja je rezultirala srednjim datumom calAD 781±62.g.21 Brezje V SJ 5</s>
<s>Izdužena zemunica oblih kutova veličine oko 4,2 x 1,8 metara i dubine 26 centimetara, istražena 2009.g. Pronađeno je mnogo ulomaka keramike, pet ulomaka tegula, sedam komada paljene zemlje, tri kamena brusa i tri komada metalne zgure.</s><s>Pronađen je i jedan vrlo tanak i dugačak željezni čavlić te jedan kozji rog koji je bio prerezan na debljem dijelu.</s><s>Prikupljeni uzorci ugljena analizirani su AMS c14 metodom a dobivena srednja vrijednost je calAD 700±43.g.22 Brezje V SJ 7</s>
<s>Izduljena, veća zemunica oblih kutova, veličine 4,5 x 2,5 metra i najveće dubine 38 centimetara, istražena 2009.g. U njoj je pronađeno mnoštvo keramičkih nalaza, obod staklene posude, koštani dvoredni češalj te nekoliko željeznih predmeta nepoznate namjene.</s><s>Također je pronađeno 19 komada tegula od kojih jedan prepaljen, pet riječnih oblutaka među kojima jedan pješčenjak.</s><s>Prikupljen je i jedan kameni brus.</s><s>Dvadesetak komada pečene zemlje su dijelovi peći ili ognjišta.</s><s>Pronađeno je i četrdesetak ulomaka kostiju od kojih se mogu prepoznati svinje, goveda, ovca/koza i 21 Iz uzoraka ugljena prikupljenog u jami izrađena je AMS c14 analiza uzorka ugljena na Poznańskie Laboratorium Radiowęglowe u sklopu Uniwersytetu im.</s><s>Adama Mickiewicza u Poznanu, Poljska.</s><s>Uzorak POZ 31856 rezultirao je datumom BP 1230+30 što iznosi calAD 781+62. 22 Prikupljeni uzorci ugljena analizirani su AMS c14 metodom u Beta Analytic laboratory, Miami u Sjedinjenim američkim državama.</s><s>Uzorak BETA 260451 rezultirao je izmjerenom starošću BP 1330+40 što iznosi calAD 700+43.</s>
<s>Ilustracija 7. Tloris dijela nalazišta Brezje V sa istraženim ranoslavenskim objektima (D.Jakopović, 23 Prikupljeni uzorci ugljena analizirani su AMS c14 metodom u Beta Analytic laboratory, Miami u Sjedinjenim američkim državama.</s><s>Uzorak BETA 260452 rezultirao je izmjerenom starošću BP 1250+40 što iznosi calAD 726+61.</s>
<s>Okrugla i plitka otpadna jama veličine oko 1,4 x 0,7 metra i dubine dvanaest centimetara, istražena 2009.g. U njoj je pronađeno nešto ulomaka keramike i par zuba goveda u ulomcima.</s><s>Moguće je da je ova jama zapravo bila spojena sa susjednom otpadnom jamom SJ 19 u kojoj je također nađeno više ulomaka zuba goveda.</s>
<s>Okrugla i plitka otpadna jama iskopana 1,2 x 1 metar, i dubine do 7 centimetara, istražena 2009.g. Sa zapadne strane ju presijeca magistralni plinovod.</s><s>U jami su pronađeni ulomci keramike te jedna željezna pojasna pređica (?) bez trna.</s>
<s>Šarnjak je povišeno područje južno od sela Šemovca, a sjeverno od Jalžabeta i Kelemena.</s><s>Sada ga presijeca rijeka Plitvica na dva dijela, a moguće je kako je u drevno doba bio jedinstveno uzvišenje oko kojeg je tekla Plitvica.</s><s>U novijoj literaturi se koriste izrazi Šarnjak sjever i Šarnjak jug, kako bi se razlikovala ta dva položaja razdvojena rijekom.</s><s>Nalazište je otkriveno 60-tih godina prošlog stoljeća (Fulir 1969, 409 - 411; Težak, Šimek, Lipljin 1999; Sekelj-Ivančan 2001).</s><s>Nekada je ovo bilo šumsko područje, a kada je šuma uklonjena i započelo je oranje na vidjelo su izašle brojne jame iz različitih razdoblja.</s><s>Osim prapovijesnih nalaza, tu prolazi i trasa rimske ceste koja je iz pravca Petrijanca (Aqua Viva) išla prema Ludbregu (Iovia/Botivo).</s><s>Uz ove nalaze na oranicama se može pronaći mnoštvo nalaza iz srednjeg vijeka.</s><s>Ranosrednjovjekovnih nalaza ima i na položaju Šarnjak sjever i Šarnjak jug.</s><s>Tijekom 2006. i ponovno 2010.g. provodio sam ograničena sondiranja na južnoj strani Šarnjaka na desnoj obali rijeke Plitvice (Bekić 2006; Bekić, Percan 2006a).</s><s>Uz brojne prapovijesne nalaze istražene su i tri ranosrednjovjekovne jame od kojih jednu ovdje predstavljam.</s>
<s>Oveća zemunica veličine 4,8 x 2,1 metara i dubine do 34 centimetara.</s><s>Osim brojnih ulomaka ranosrednjovjekovne keramike, pronađen je i ulomak stakla i jedan manji željezni klin?</s><s>Također je pronađeno tri ulomka rimske keramike, deset ulomka latenske keramike te šest pobliže neodredivih ulomaka keramike.</s><s>Uz to prikupljeno je 27 manjih ulomaka tegula od kojih je veći dio prepaljen, četiri komada zapečene zemlje (dijelovi peći?) te dva riječna oblutka.</s><s>U zemunici se nalazilo i gotovo dvije stotine ulomaka i cijelih životinjskih kostiju.</s><s>Među kostima su prepoznate kosti svinje, goveda i ovce ili koze.</s><s>Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom a rezultat je srednje vrijednosti calAD 710±39.g.24 U nastavku su prikazane i neke zatvorene cjeline iz istraživanja drugih kolega.</s><s>Istraživanja nalazišta Zbelava - Pod lipom u blizini Varaždina je vodio Amelio Vekić a istraživanja na Murskoj Soboti - Novoj tabli u Prekmurju su bila pod vodstvom Mitje Guština.</s><s>Podaci o potpunom sadržaju ovih objekata, broj ulomaka, ostali potencijalni nalazi i slično nisu mi poznati za ove cjeline.</s><s>Ipak, iz njih je napravljen izbor zanimljivijih ulomaka te su predočeni rezultati c-14 analiza, kako bi pomogli u stvaranju što šire slike sa što više različitih nalazišta.</s>
<s>Nalazište Pod lipom je povišeni položaj na sjevernoj obali rijeke Plitvice, istočno od sela Zbelava u okolici Varaždina.</s><s>Još od 60-tih godina prošlog stoljeća bilo je poznato da se na ovom mjestu nalaze arheološki nalazi.</s><s>Prva sondiranja obavljena su 1986.g. kada su pronađeni i neki ranosrednjovjekovni nalazi, ali rezultati tih istraživanja nisu nikad objavljeni.</s><s>Prilikom izgradnje autoceste, 1997.g., provedena su opsežnija zaštitna arheološka istraživanja pod vodstvom Amelia Vekića (Bekić 2006, 282, 283).</s><s>Pokretne nalaze iz ovih istraživanja je preuzeo Saša Kovačević te obradio one koji pripadaju starijem željeznom dobu za potrebe doktorata.</s><s>Prilikom sortiranja izdvojio je i tri jame koje su sadržavale ranosrednjovjekovne nalaze, a njih se ovom prilikom po prvi puta predočuje javnosti.</s>
<s>24 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.</s><s>Uzorak KIA 31823 rezultirao je starošću BP 1302+26 što iznosi calAD 710+39.</s><s>Veća otpadna jama veličine oko 3 x 2 metra, istražena 1997.g. Prikupljeni su samo ulomci keramike.</s>
<s>Nova tabla je prostran položaj koji se nalazi južno od Murske Sobote, na obalama Soboškeg jezera i presušenog potoka Dobel, u sasvim ravničarskom kraju.</s><s>Tijekom izgradnje autoceste, Nova tabla iskorištavana je kao šljunčara, te su bila potrebna velika zaštitna arheološka istraživanja.</s><s>Tijekom dugog niza godina istraživao ga je Mitja Guštin sa svojim suradnicima.</s><s>Od 1999. do 2001.g. istraženo je preko 135 000 m2 nalazišta, a pronađeni su brojni tragovi života od prapovijesti do srednjeg vijeka.</s><s>Istraživanja su nastavljena u različitom obujmu i narednih godina (Guštin, Tiefengraber,</s>
<s>U jami su prikupljeni samo ulomci keramike.</s><s>Uzorak ugljena iz jame analiziran je AMS c14 metodom i ukazuje na srednju vrijednost od calAD 580±22g.25 Nova Tabla SZ 04</s>
<s>25 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.</s><s>Uzorak KIA 19414 rezultirao je starošću BP 1484±24 što iznosi calAD 580±22.g. Izdužena dublja zemunica veličine oko 3 x 1,5 metara, istražena 2002.g. U jami su prikupljeni brojni ulomci keramike, velik dio rimske tegule, željezna strelica i jedan brončani okov pojasa.</s><s>Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u srednju godinu calAD 627±17.26 Nova Tabla SO 33</s>
<s>U jami su prikupljeni samo ulomci keramike.</s><s>Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani AMS c14 metodom ukazuju na srednju vrijednost od calAD 759±50.27 3.1.4.</s><s>Pokretni nalazi</s>
<s>Slavenski nalazi poznati su na zadanom području već stotinjak godina, međutim uvijek ih je bilo premalo za neke detaljnije analize.</s><s>Najčešće je bilo riječ o slučajnim pojedinačnim nalazima, a ponekad i o nalazima iz groblja koja uglavnom nisu stručno dokumentirana.</s>
<s>U ovome radu najveći prostor posvećen je keramičkim nalazima.</s><s>Ti nalazi čine se najpodesnijima za razvijanje tipologija koje nam mogu pomoći u razjašnjavanju mnogih pitanja u arheologiji.</s><s>Naime, metalni predmeti bili su imaocima mnogo vrjedniji, te su ih po mogućnosti čuvali od gubitka te popravljali što je duže bilo moguće.</s><s>Tako nije neobično da se neki metalni predmeti čuvaju i više generacija, što ih pokatkad čini datacijski nesigurnim sredstvom.</s><s>Također, njih je zbog svoje vrijednosti teško pronaći, pa je tako moguće istražiti i veće dijelove nalazišta bez ijednog tipološki značajnijeg metalnog predmeta.</s><s>26 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.</s><s>Uzorak KIA 19416 rezultirao je starošću BP 1410±28 što iznosi calAD 627±17.g. 27 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.</s><s>Uzorak KIA 15553 rezultirao je starošću BP 1242±26 što iznosi calAD 759±50.g. Za razliku od njih, ulomci keramičkih posuda najčešći su nalaz u gotovo svakom ranoslavenskom objektu.</s><s>Njih je u to doba izrađivao svatko kome je posuda zatrebala, pa tako predstavljaju vrlo dobar pokazatelj samih stanovnika objekta u kojem su nađeni.28 Posude su se također češće lomile nego drugi predmeti pa ih se u ulomcima može pronaći vrlo mnogo te su tako dostupni nalaz na svim nalazištima.</s><s>Kratkoća korištenja tih predmeta može nam pokazati i istančane promjene u stilovima i tehnikama izrade.</s>
<s>Dakle, s obzirom kako su se očuvali u tolikom mnoštvu, te pošto su korišteni u prosjeku kraće nego metalni predmeti, pružaju nam vrlo mnogo zanimljivih podataka.</s><s>Time je opravdano njima posvetiti punu pažnju u istraživanju ovog razdoblja.</s>
<s>U Europi se desetljećima pokušavala izraditi tipologija ranoslavenske keramike koja bi uvažavajući pojedine elemente pomogla u lakšoj klasifikaciji i dataciji posuda.</s><s>Usprkos tome što su već i najranije tipologije u osnovi razlučile starije od novih posuda, čini se kako niti jedna nije uspjela uvažiti sve nijanse i postaviti detaljan sustav.</s><s>Tih pokušaja je previše da bi svaki zasebno bio spomenut, ali valja navesti nekoliko novijih koji su relevantni za ovaj rad.</s><s>Dosadašnje tipologije ranoslavenske keramike bile su bazirane na različitim osnovama.</s><s>To su na primjer oblici oboda, tehnika izrade, oblik posude itd.</s><s>Parczewski je ciljao na veličinu i oblik cjelovitih posuda (Parczewski 1993, 29-31) te je na osnovu toga odredio tipove i podtipove posuda.</s><s>Tako je došao do 12 tipova i 33 podtipova cjelovitih posuda s poljskog područja.</s><s>Nažalost zbog malog broja cjelovitih posuda neke grupe su definirane samo na osnovu dva primjerka što svakako nije dovoljno.</s><s>Međutim kada bi takvom pristupu bilo na raspolaganju veći broj cjelovitih posuda, moguće bi se povećao i broj tipova i podtipova, pa bi opet bilo 28 I to je jedna od vrlo bitnih prednosti ove keramike, za razliku od nekih razdoblja kada su se posude izrađivale gotovo tvornički iste i distribuirale u vrlo udaljena područja (npr. sjevernoafrička sigilata, premalo primjeraka koji bi trebali ilustrirati neki tip ili podtip.</s><s>Osim cjelovitih posuda Parczewski je podijelio i obode posude prema tipovima.</s><s>Zanimljiv pristup statistici pronalazimo kod Hajnalke Herold koja prilikom obrade nalaza s Ormenykuta (Herold 2004, 20-37) keramičke grupe opredjeljuje prema tehnici izrade, te objekte postavlja u međuodnos prema statističkom razmjeru zastupljenih grupa.</s>
<s>Gabriel Fusek je autor jedne od vrlo istaknutih tipologija keramičkih nalaza koje se baziraju na oblicima posuda (Fusek 1994).</s><s>Svoje istraživanje bazirao je na oko 3400 ulomaka keramike i 110 cijelih ili rekonstruiranih posuda.</s><s>Okosnica tipologije su oblici gornjeg dijela posude, na kojima je promatrano i uspoređivano sedam točaka.</s><s>Keramiku je tako podijelio u četiri osnovne grupe.</s><s>Prva faza A tako je datirana u prvu polovinu 6.st., prva faza B u drugu polovinu 6.st.; druga faza u prvu polovinu 7.st. a treća faza u drugu polovinu 7.st. (Fusek 1994, 109).</s><s>Za prvu A fazu su karakteristični arhaične posude praškog tipa, a za prvu B fazu je karakteristično prihvaćanje nekih uzora i utjecaja iz langobardskog okružja.</s><s>Tako je zapravo moguće da se ove dvije faze djelomično i preklapaju tijekom 6.st.</s><s>U drugoj fazi se još javljaju miješani oblici starije arhaične prostoručno izrađene keramike s novijim oblicima keramike dorađene na kolu.</s><s>Sredinom 7.st. i dolaskom Avara u okružje srednjoeuropskih Slavena, uz ostale velike promjene javlja se i promjena u keramici, pa su tako u drugoj polovini 7.st., odnosno trećoj fazi, posude dorađene na kolu u većini.</s><s>Četvrta faza već pripada u Velikomoravsko vrijeme odnosno kasni Avarski kaganat i posude su gotovo isključivo izrađene na sporovrtećem kolu (Fusek 1994, Jiří Macháček napisao je više radova u kojima se bavio razvojem tipologija ranosrednjovjekovne slavenske keramike (Macháček 1997, 2000, 2001).</s><s>Macháček je ranoslavensku keramiku od 7. do 8.st. podijelio u tri tipološke grupe (I, II i III Horizont).</s><s>Njegova prva grupa obuhvaća nalaze keramike praškog tipa, neukrašene i izrađene prostoručno.</s><s>Već tada se javljaju i prvi ulomci keramike izrađene na sporovrtećem kolu "s primitivnim ukrasima".</s><s>Tada se javljaju ukrasi cik cak linija, lukova, okomite i kratke višestruke crte i "kazetni ukras" (Metopenornament).</s><s>Također navodi kako je za ovu grupu karakteristična pojava zaglađene površine ili finog površinskog preljeva.</s><s>U njegovoj drugoj grupi pojavljuju se nalazi miješanog karaktera, ukrašeni i neukrašeni ulomci.</s><s>Uglavnom su ulomci tada već napravljeni na sporovrtećem kolu ili dorađeni na njemu.</s><s>Ukrasi koji dominiraju su višestruke valovnice i vodoravne višestruke crte.</s><s>Treća grupa već je modelirana drugačije zbog upotrebe očigledno brže vrtnje kola, koje utječe na valovnicu koja postaje nagnutija isto se odražava i na profilaciju - obode posuda.</s><s>Profil posude je zavijeniji, stijenke posude mogu biti puno tanje, posude su redovno ukrašene itd.</s><s>Prva faza datira se od druge polovine 6. do druge polovine 7.st., a tada nastupa druga faza koja traje do prve polovine 8.st.</s><s>Treća faza traje do kraja 8.st. (Macháček, 2000).</s><s>Mitja Guštin i Georg Tiefengraber obradili su ranoslavensku keramiku pronađenu prilikom istraživanja nalazišta Nova tabla kod Murske Sobote (Guštin, Tiefengraber 2002).</s><s>Obrađeni nalazi potječu iz razdoblja istraživanja od 1999. do 2001.g. kada je istraženo oko 135 000 m2 prostranog višeslojnog nalazišta.</s><s>S obzirom kako su prilikom ovih istraživanjima otkriveni brojni ranoslavenski nalazi, autori su bili u prilici izraditi jednu od prvih valjanih tipologija keramičkih nalaza od 6. do 8.st. za ovo područje.</s><s>Guštin i Tiefengraber su keramiku ovog razdoblja podijelili u dvije osnovne skupine, I i II, te nekoliko podskupina.</s><s>Za prvu skupinu navode kako je karakteristična njihova prostoručna izrada u neuglednim oblicima, s neizraženim obodom i specifičnom poroznom površinom grube i nepravilne izrade.</s><s>Oblici lonaca javljaju se u nekoliko inačica.</s><s>Najstariji su jednostavni i vitki lonci, izrađeni su u stilu keramike praškog tipa.</s><s>U istoj grupi se ipak javljaju i jednostavni lonci iste fakture s lagano razvraćenim obodom te široki lonci s razvraćenim obodom.</s><s>Osim njih javljaju se i lonci s naglašenim ramenom, ali s uspravnim ili samo blago povijenim obodom.</s><s>Osim lonaca u ovoj grupi se javljaju i pekači.</s><s>U drugoj grupi, javljaju se isključivo lonci.</s><s>Za njih je karakteristično da su prostoručno izrađeni a potom dorađeni na sporovrtećem kolu, a poneki su i u potpunosti izrađeni na kolu.</s><s>Obodi su različito oblikovani, a većina posuda ukrašena je jednim ili više snopova valovnica te ponekad urezima ili usporednim ubodima pod vratom ili na ramenu posude.</s>
<s>Na osnovu ove tipološke analize kao i većeg broja c14 datacija zatvorenih cjelina, određena su dva horizonta, Horizont Murska Sobota 1 i Murska Sobota 2. Prvi horizont je datiran u kraj 6. i 7. st. dok je drugi horizont datiran u 8. i 9.st.</s><s>Ilustracija 9. Horizont Murska Sobota 1 i Murska Sobota 2 kako su ih podijelili Guštin i Tiefengraber Osnovna tipologija koja je izvedena iz istraživanja ovog nalazišta je aktualna još i danas te se može primijeniti i na ostale nalaze koji potječu iz ovdje prikazane grupe Drava-Mura-Sava.</s>
<s>Vrlo elaborirani pristup statistici u datiranju keramičkih nalaza nedavno je izložio Pleterski (Pleterski 2010).</s><s>U svojoj knjizi o nalazima s Pristave, on je izradio statistički sustav koji se bazira na zastupljenosti određenih tipova oboda lonaca unutar arheoloških cjelina.</s><s>Svoje tipove podijelio je na osam grupa te je uz pomoć većeg broja nalazišta iz šire regije (isti prostor kao i u ovom radu), došao do određenih zaključaka koji pomažu u datiranju tih grupa.</s><s>Skupina S1 uključuje jednostavne obode koji su pripadali prostoručno izrađenim posudama, S2 su jednostavno obodi posuda koja su izrađena na sporovrtećem kolu.</s><s>Skupina S3 su također obodi koji pripadaju posudama izrađenim na sporovrtećem kolu, ali imaju tragove prsta lončara koji se mogu iskazivati kao neizraziti plitki žljebovi i slično a time ukazuju na nešto veću brzinu kola nego kod prethodne grupe.</s><s>Ostale skupine od S4 do S7 (V1, V2) pripadaju posudama izrađenim na kolu a imaju različite krajeve oboda koji se mogu iskazivati kao trnasti, žljebljeni, zadebljani, prošireni itd.</s><s>Pojava ovih tipova oboda zatim je promatrana kroz raspone c14 datacija zatvorenih cjelina iz kojih dopiru, kako bi se njihova pojava kroz vrijeme ispravno dokumentirala.</s><s>Ovakav pristup je zasigurno na pravom tragu, jer su dosadašnji sustavi bili manjkavi.</s><s>U vrijeme kad je Pleterski pripremao ovu knjigu, i sam sam pokušavao sagraditi sustav koji bi pomogao kod datiranja keramičkih tipova.</s><s>Mada je riječ o metodološki vrlo sličnom pristupu problemu, moj sustav je različit kod uzimanja referentnih točaka, koje nisu oslonjene samo na tipologiju oboda.</s><s>Ipak, očito je kako su obodi datacijski vrlo osjetljiv element te kako je kronologija razvoja oboda dobar put u razrješavanju ovih problema, posebice promatrajući ovakve pojave kroz statističku zastupljenost.</s>
<s>Sve ove tipologije utjecale su na predstavljene analize u nastavku rada.</s><s>Dobar dio tipoloških i datacijskih zaključaka koje su postigli spomenuti kolege pokazali su se ispravnim, te se mogu primijeniti i na nalaze iz sjeverozapadne Hrvatske.</s><s>Ipak, u praksi se pokazalo kako je potrebno biti u ovim sustavima jednostavniji i praktičniji kako bi naposljetku rezultat bio točniji.</s><s>U prvom redu, tipologija koja se oslanja na mjere i oblike cjelovitih posuda ne može se primijeniti na keramiku u ovom području jer cjelovitih posuda ima svega nekoliko desetaka.29 Također, čini mi se kako je zapremina posuda precijenjena kategorija za analizu, jer bi prilikom izrade bilo tehnički preteško, a i nepotrebno, ciljati na točnu zapreminu, posebice kod prostoručne izrade posuda.</s><s>Također treba biti oprezan kod klasificiranja putem dokumentiranja previše preciznih kutova i nagiba u oblicima lonaca, jer je kod prostoručno izrađenih posuda gotovo nemoguće izvesti svaki puta istu krivulju.</s><s>Ovo se može uočiti i na samim pojedinim posudama koje imaju različite omjere između oboda, vrata i ramena ovisno o koji dio lonca promatramo.30 Čini se kako se kod keramičkih nalaza tipološkom pitanju mora pristupiti na ponešto drugačiji način nego dosad.</s><s>Svaka posuda nosi brojne osobne značajke (karakteristike) po kojima se može razlikovati od ostalih.</s><s>Recimo da je to dvadesetak glavnih značajki koje bi mogli zabilježiti promatrajući jednu cjelovitu posudu.</s><s>Čak i na ulomcima posuda moguće je zabilježiti veći broj tih prepoznatljivih značajki.</s><s>One mogu biti prisutne na posudama kao posljedice potrebe zbog tehnološkog procesa izrade, kao vizualni identitet posude odnosno njezina tvorca i(ili) korisnika ili kao potreba prilikom praktične upotrebe posude, ili na kraju krajeva i kao nenamjerna nuspojava.</s>
<s>Ovdje treba reći da ponekad nije ili ne može biti sa sigurnošću određeno koje značajke pripadaju kojem uzroku.</s><s>Na primjer, boja posude može biti posljedica tehnološkog procesa izrade kao rezultat načina pečenja posude, zatim kao svjesna želja za određenom bojom posude u estetskom smislu ili kao nenamjerna pojava 29 I Parczewski navodi brojne poteškoće prilikom proučavanja cjelovitih posuda a najveći je pritom problem činjenica da ih je za svoj rad imao na raspolaganju samo pedesetak (Parczewski 1993, 29).</s><s>30 Često sam bio pred konkretnim problemima kada je trebalo nacrtati pojedini profil prostoručno izrađenog lonca, jer je njegov nagib ili omjer ovisio o kutu gledanja.</s><s>Poneki ulomci izgledali bi prilično drugačiji da sam izabrao drugi kut promatranja. zbog slučajno izabrane gline ili kasnijeg korištenja posude (kuhanje, pečenje, spremanje).</s>
<s>No vratimo se na značajke koje nam mogu pomoći u sastavljanju tipologije.</s><s>Ponajviše bi trebalo pripaziti na tehnologiju izrade, odnosno na one elemente posuda koji su posljedice tehnološke promjene izrade posuda.</s><s>Nakon uvažavanja ovih elementa trebalo bi prići estetskim elementima posuda kao što su ukrasi na vanjskoj površini posude.</s><s>Na kraju treba voditi računa o značajkama posude koje su prisutne zbog praktične upotrebe posude.</s>
<s>Važno je da sustav bude jednostavan i lako primjenjiv.</s><s>Često se tipologije oslanjaju na teško mjerljive ili primjetljive značajke, pa ih drugi stručnjaci ne mogu primijeniti ili ih primjenjuju drugačije.</s><s>Također, tih značajki ponekad ima toliko raznih da su u cjelinama zastupljene u premalom broju da bi bile statistički značajne.</s><s>Zato je bilo potrebno sustav što više pojednostaviti i odrediti manji broj, ali međusobno jasno različitih značajki koje će se prebrojavati po ulomcima i cjelinama.</s><s>Najvažnije značajke ovdje se navode i obrazlažu, a one koje su praktično upotrebljive kasnije i koriste u statističkom sustavu.</s><s>Za potrebe ove statistike iskoristio sam 13 zatvorenih cjelina s uglavnom mojih istraživanja u sjeverozapadnoj Hrvatskoj, (od kojih potječe deset c14 analiza) te pregledao 3552 ulomka keramike koji su u njima pronađeni.</s>
<s>Glavne značajke (karakteristike) ulomaka posuda kod slavenske keramike 6. Za potrebe analize određeno je nekoliko karakteristika koje su bile pogodne za usporedbu i korištenje u statističkim analizama.</s><s>Druge karakteristike nisu korištene iz različitih razloga.</s>
<s>- izrada prostoručno / izrada prostoručno s doradom na kolu / izrada na kolu Pitanja koja proizlaze iz ovih pojmova često ostaju neodgovorena i unose pomutnju i nesporazume među arheologe koji određuju posude po ovim osnovnim podjelama.</s><s>Kako bih izbjegao nesporazume, objasniti ću kako se ove podjele koriste Prostoručna izrada posude podrazumijeva izradu koja ne koristi nikakvo kolo, već je posuda izrađena na bilo kakvoj ravnoj podlozi i od dna do oboda ručno oblikovana.</s><s>Treba upozoriti da se i ove posude mogu okretati kako bi se oblikovale, međutim, njihova vrtnja se obavlja izravno, bez pomoći pokretljive podloge koja se okreće na nekoj osovini.</s>
<s>Posude s doradom sastavljene su uglavnom prostoručno ali su djelomično dorađene na kolu, uglavnom zato da se izgladi vanjska površina posude ili da se pravilnije izvede gornji dio posude od vrata do oboda.</s><s>To su uglavnom posude koje su izrađene na sporovrtećem kolu.</s><s>Naime, sporovrteće kolo podrazumijeva drvenu podlogu koja se okreće na osovini uz pomoć vrtnje rukom.</s><s>Iz tog razloga tehnički nije moguće donji dio posude oblikovati jednom rukom, pa se to obavlja s dvije ruke dok je podloga u mirovanju.</s><s>Stoga se na unutrašnjosti posude često zamjećuju tragovi stanjivanja stijenke, "dizanja" gline ili ispravljanja nepravilnosti.</s><s>Kada je prostoručno oblikovan veći dio posude, obod se može jednom rukom držati a drugom vrtiti podlogu, što daje dojam dorade gornjeg dijela na kolu.</s><s>Također se vanjska površina može ravnati, ispravljati i ukrašavati jednom rukom, dok se drugom vrti kolo, pa su posude izrađene na sprovrtećem kolu često izvana nalik onima s mnogo naprednijeg brzovrtećeg kola.</s>
<s>Često se ove posude opisuje kao "dorađene na kolu".</s><s>Tako se u literaturi najčešće koristi izraz naknadno zavrćene - nachgedreht (Fusek 2008a, 649 i drugdje).</s><s>Paul Barford opisuje ove posude kao izravnate površine i simetričnije na gornjem dijelu iz čega izvodi ime "top-turned" (Barford 2001, 67).</s><s>Posude izrađene na brzovrtećem kolu u potpunosti se oblikuju za vrijeme vrtnje kola, i to pri vrtnji koja je značajno brža od one na sporovrtećem kolu.</s><s>Ovo kolo ima dvije kružne podloge, jednu za postavljanje gline koja se oblikuje i druge koja se koristi pokretanje nogom (nogama).</s><s>Ovaj način vrtnje kola dozvoljava upotrebu obje ruke prilikom izrade pa se tako stijenke "izvlače" od dna u ravnomjernoj debljini te se tragovi doljepljivanja nove gline ne primjećuju.</s><s>Upravo ta podloga za posudu imenovala je i ovu grupu keramičkih proizvoda kao scheibengedreht (Fusek 2008a, 649).</s>
<s>Oko ovih objašnjenja mislim da bi se složili i ostali stručnjaci (Pleterski 2010, 58, 59; i drugi), međutim problemi se javljaju oko imenovanja (izrađena prostoručno, izrađena na kolu) što je subjektivni problem ili oko prepoznavanja tehnike izrade pojedinog ulomka što je objektivni problem.</s><s>Naime, ponekad ulomci pripadaju dijelovima posude koji mogu imati karakteristike prostoručne izrade, mada je lonac zapravo izrađen na sporovtećem kolu.</s><s>Moguće je na primjer naći dio dna lonca koji u potpunosti odgovara prostoručnoj izradi, međutim kada se pronađe drugi dio istog dna otkrijemo kako se u sredini nalazi trag osovine od kola što znači da je posuda bila dorađena na kolu.</s><s>Problem oko imenovanja ili određivanja ulomaka tipu izrade ponekad dovodi do rasprava u arheološkoj problematici (Teodor 2003).</s><s>Pripisivanje svih ulomaka pronađenih u cjelinama jednoj od ove tri osnove grupe zato i nije dovoljno istinit podatak, pa sam od tih podataka odustao, mada bi njihovo sigurno određivanje moglo biti od ključne pomoći u datiranju cjelina.</s>
<s>Primjese glini prilično su jasan i vidljiv podatak o ulomku.31 Svakako da bi ih se moglo geološkim analizama točnije odrediti, međutim za potrebe ove analize uveo sam ove četiri jednostavne kategorije, koje su primjetljive golim okom.</s><s>Rupice se odnose na ulomke koje u svojoj strukturi imaju samo rupice, bez vidljivih tragova što se u tim rupicama nalazilo.</s><s>O porijeklu tih rupa će biti riječi u drugom dijelu teksta.</s><s>Rupice-vapnenac se odnosi na ulomke koji su uglavnom rupičasti u strukturi, međutim u nekim rupicama vide se tragovi bijele tvari, vjerojatno ostaci vapnenca.</s><s>Treća grupa sadrži u svojoj strukturi pijesak koji može biti sitno i krupnozrnat do toga da se neka zrna već mogu zvati i kamenčićima.</s><s>Neovisno od veličine ovih zrnaca za njih je karakteristično da su porijeklom iz potoka/rijeke jer su zaobljeni radom vode.</s><s>Četvrta grupa je različita od posljednje po 31 Ovdje se govori o makroskopskom pregledu primjesa, dok je za potrebe detaljnije analize svako potrebno ulomke podvrgnuti detaljnoj mikroskopskoj analizi koju bi trebali izvršiti geološki stručnjaci.</s><s>No te detaljnije analize zapravo su ograničene pojedinim nalazištem (Parczewski 1993, 26, 27).</s><s>Također je moguće da je sastav gline i primjesa neravnomjerno raspoređen na različitim dijelovima iste posude.</s>
<s>Debljina stijenke: tome što su kamenčići, opet neovisno od svoje veličine, oštrih rubova, odnosno drobljeni su iz nekih većih komada te potom pridodani u glinu.</s><s>Količina zastupljenosti (više ili manje kamenčića) kod pripisivanja nije imala ulogu.</s><s>Naime, vidljivo je kod većih dijelova posuda kako gustoća primjesa nije ravnomjerna po cijeloj posudi, pa tako ova karakteristika nije lako mjerljiva i stoga je neupotrebljiva.</s>
<s>Za potrebe ovog rada tanja stijenka ima 5 mm i manje, srednja 5 do 10 mm a deblja 10 mm i više.</s><s>Ovo se činilo najjednostavnije za odrediti, jer su ulomci debljine 5 mm i manje kao i oni od 10 mm na više rijeđi u ukupnom broju.</s><s>Pomičnim mjerilom (šubler) se mjerilo na svakom ulomku njegov najtanji odnosno najdeblji dio, koji se zatim toj grupi i pripisao.</s>
<s>Obli obodi su oni koji imaju jako ili blago zaobljene rubove oboda.</s><s>Nasuprot njima su rezani obodi, koji imaju tendenciju ravne plohe, odnosno koji imaju oštrije kutove ruba oboda.</s><s>Razlikovanje ova dva tipa pokušao sam napraviti što objektivnije, usprkos tome što su neki ulomci bili izrađeni nasuprotnim tehnikama (na primjer rezani obodi kod prostoručno izrađenih posuda ali i kod posuda izrađenih na kolu).</s><s>Složeni obodi su bilo koji obodi s dodatnim značajkama kao što je značajnije proširenje na vrhu oboda, utor po sredini vrha oboda, trn na donjem ili gornjem rubu oboda ili slično.</s><s>Sve značajke složenih oboda su plod tehnoloških osobina a ne slučajnih pojava prilikom nemarne izrade.</s><s>Ova podjela je vrlo jednostavna jer određuje obode u samo tri tipa, dok su ostale tipologije u literaturi često mnogo podrobnije i broje velik broj tipova oboda.</s><s>U tome ponekad može biti i problem, jer se ponekad s prevelikim brojem kategorija ne dobiva osnovni traženi podatak.</s>
<s>Pod ukrasom se podrazumijeva svako namjerno zadiranje u površinu posude, koja služi isključivo u svrhe ukrasa ili označavanja.</s><s>Isključene su slučajne oznake kao otisci jagodice prsta ili ostaci tehnoloških procesa.</s><s>Tako se pod ukras nisu brojale crte - utori na obodu, tragovi lončarskog kola i slično.</s>
<s>- ukras višestrukih vodoravnih crta / višestruke valovnice / jednostruke vodoravne crte / jednostruke valovnice / red uboda / kratke višestruke crte / urezi na vrhu oboda / valovnica na unutrašnjoj strani oboda / valovnica na vrhu oboda / Kao što se vidi izabrani su samo dijelovi ukrasa posuda.</s><s>To je iz razloga što se na većini ulomaka ne može rekonstruirati cjelokupni ukras na posudi, koji je često kombinacija više ovih elemenata.</s><s>O cjelokupnim "slikama" biti će riječi u zasebnom dijelu analize, dok je za potrebe statistike ona raščlanjena na svoje osnovne elemente.</s>
<s>Ovo se odnosi na relativnu težinu ulomka.</s><s>Težina može ovisiti o vrsti i količini primjesa u strukturi, kao i o gustoći stijenke.</s><s>Teško ju je procijeniti "odoka" i sklona je subjektivnoj procjeni motritelja.</s><s>Ova osobina nije korištena u analizi.</s>
<s>Tvrdoće stijenke je također uglavnom posljedica tehnologije izrade.</s><s>Mekše stijenke daju naizgled tupi zvuk prilikom udarca, dok one tvrđe izrade daju zvonkiji zvuk.</s><s>Također se mekše stijenke prepoznaju po tome da njihovi ulomci ostavljaju trag boje.</s><s>Ova osobina također se nije analizirala u ovom radu. - boja površine / presjeka /unutrašnjosti Kod posuda koje se u ovom radu proučavaju nije moguće stručnije obrađivati boje.</s><s>Naime vrlo često se i na jednoj posudi nalazi nekoliko različitih osnovnih boja, te mnoštvo međuboja i tonova.32 Osim zbog sirovine - gline i primjesa, boje posude uglavnom su plod različitih vrsta pečenja.</s><s>Tako pečenje može biti obavljeno na otvorenoj vatri ili u žaru i pepelu.</s><s>Također je vrlo bitno u kolikoj mjeri je moguć pristup svježeg zraka.</s><s>Tako je boja posude posljedica tehnološkog procesa izrade kao rezultat načina pečenja posude.</s>
<s>Još češće je to nenamjerna pojava zbog kasnijeg korištenja posude (kuhanje, pečenje, spremanje).</s><s>Boja se tada mijenja zbog dodira s vatrom, žarom, pepelom, različitom hranom, te vremenskim izlaganjem tim utjecajima.</s><s>Ovo se dobro vidi iz primjera na posudama izrađenim i korištenim u pokusima eksperimentalne arheologije (Pleterski 2008b).</s>
<s>Još jednu zanimljivu pojavu mogli bi uvjetno svrstati u karakteristike posuda.</s><s>To je sjajna površina nekih posuda koja se vrlo često imenuje i opisuje kao "masna površina".</s><s>Ova karakteristika se teško definira, pa ju iz tog razloga nisam uzeo u obzir u statističkom modelu.</s>
<s>Ova pojava se obrazlaže glačanjem površine posude mokrim prstom, mekom tkaninom, komadom kože i tomu sličnim načinima.</s><s>Također ova pojava može biti rezultat prekrivanja površine tankim slojem rastopljene fine gline (Parczewski 1993, 27; Szöke 1992, 146; Macháček 2000, 39).33 Pojava "masne" površine također se javlja i na nekim ulomcima keramike u ovoj grupi.34 32 Određivanje boje ranosrednjovjekovnih posuda je prilično teška zadaća pa čak i koristeći samo neku osnovnu paletu boja koji puta je potrebno navoditi i do pet, šest i više boja.</s><s>To čini precijenjenu Munsellovu tablicu boja neupotrebljivom, jer kad bi se zabilježila svaka prisutna varijacija u tonu, u opisu boja neke posude mogli bismo ispisati mnogo teksta samo navodeći njegove šifre.</s><s>33 Pojava masne površine koja se uglavnom objašnjava prelijevanjem površine razmočenom glinom (slip) Pleterski u svojem radu tumači drugačije.</s><s>Prema njemu "mastno" svetleča površina posode nastaje od ostataka prekuhane hrane koja se cjedila niz posudu a bogata je škrobom (Pleterski 2008b, 78).</s><s>S obzirom da je dobio slične rezultate u empiriji, praktičnom pokusu, nema razloga da to ne prihvatimo.</s><s>Međutim na primjeru nalaza iz mojih istraživanja pokazuje se kako se masna površina javlja samo na posudama rupičaste strukture, kod kojih su neke više ili manje "masne" dok su ostale "suhe" površine.</s><s>Međutim, kada se prijeđe na tehniku izrade posuda na kolu, to jest kada se javljaju posude s primjesama pijeska i kamenčića, više nema posuda s masnom površinom.</s><s>Kako objasniti taj fenomen, ako prihvatimo postavku o zakuhavanju zimnice u loncima?</s><s>Malo je vjerojatno da su ljudi zbog napretka u lončariji odustali od kuhanja zimnice na "stari" način.</s><s>34 Upisano u kataloški opis ulomka.</s>
<s>I tako se u ovom pristupu tipologiji, umjesto da se definiraju grupe keramike ili tipovi posuda, daje naglasak na zastupljenosti pojedinih karakteristika unutar zatvorenih cjelina.</s><s>Na taj način se može dobiti više podataka s obzirom na mali sveukupni broj nalaza i njihovu fragmentiranost.</s><s>Također se pojava nekih karakteristika može lakše pratiti datacijski.</s>
<s>Prije nego se započne sa sustavnijom tipološkom analizom prema navedenim parametrima, valjalo bi predstaviti neke cjeline i pogledati što se može na prvi pogled uočiti, ako se nasumce pogledaju dvije osnovne značajke na keramici: tipovi oboda i ukrasi na keramici u odnosu prema c14 datacijama koje su za te cjeline dobivene.</s><s>To je prvo na što bi se inače pogledalo, ako se želi čim prije datirati neka cjelina.</s><s>Ova usporedba prikazana je grafički na dvije table na lenti vremena, u formatu A4 na nasuprotnoj strani te u A3 formatu na kraju rada, zbog boljeg uočavanja karakteristika na crtežima (vidi ilustracije 10. i 11.).</s><s>Na tablama je lenta vremena posložena uvažavajući samo raspone c14 kalibriranih datuma, bez uvažavanja drugih datacijskih mogućnosti.</s><s>To je stoga jer neke cjeline koje imaju c14 dataciju nisu bile prebrojavane, a za statističke tablice je bilo potrebno koristiti cjeline koje su prebrojane, makar neke nisu imale c14 analize.</s><s>Čini se očito kako je prilikom ovakvog slaganja došlo do pogreške u kronološkom redoslijedu nekih cjelina, ako se uzme u obzir ono što se dosad zna o tipološkom razvoju ranoslavenske keramike.</s><s>Tako da se kroz komentar zapravo koriste i saznanja iz literature ali i statističkih analiza koje slijede u ovom radu.</s>
<s>Na jednoj tabeli su prikazani svi tipovi i varijante oboda koji su se u određenoj cjelini prikupili.</s><s>Izbačeni su samo gotovo identični obodi, a kao nedostatak treba primijetiti kako u nekim cjelinama nije bilo dovoljno nalaza koji bi pomogli u razjašnjavanju.</s><s>Pregledom ovih rezultata vidi se kako su uspravni obodi najstariji, što odgovara našem poznavanju "praške kulture".</s><s>Oni se javljaju samo u dvije cjeline koje mogu biti datirane u 6.st. ili sam početak 7.st., a nakon toga se više ne javljaju.</s>
<s>Ilustracija 10.</s><s>Tablica vrsta oboda prema c14 datacijskim rasponima.</s><s>Početkom 7.st. javljaju se i uspravni obodi koji više ne odgovaraju sasvim "praškom tipu", pa i neki koji već pokazuju svijenost na van.</s><s>Obodi su oblog ili zaravnatog završetka.</s><s>Sredinom 7.st. javljaju se gotovo samo zavijeni, uglavnom obli obodi.</s><s>Krajem 7.st. dolazi do promjene, jer vrhovi oboda sve češće postaju "ravno odrezani" i jače profiliraniji nego ranije.</s><s>Ovdje se također uočava i određeni nesrazmjer, jer se prema ovakvim c14 datacijama čini kako se već u 7.st. javljaju složeni obodi, odnosno oni koji su rezultat složenije keramičarske tehnologije, ako ne i brzovrtećeg kola.</s><s>To dakako nije točno pa se tako cjeline SJ 5 i SJ 9 prema ovoj osobini očito iskazuju kao prerano datirane.</s><s>Početkom 8.st. obodi bi trebali biti slični onima koji su se pojavili u drugoj polovici 7.st.</s><s>Zavijeni, češće ravno odrezanog vrha i s prvim naznakama složenih oboda koji se tada prepoznaju kroz vrlo blago udubljenje (žlijeb) na sredini vrha oboda.</s><s>Ovdje je za primijetiti kako je cjelina SJ 7 vrlo široko datirana, a njeni obodi ukazuju na sam kraj 7. ili prvu polovinu 8.st.</s><s>U drugoj polovini 8.st. obodi su zavijeni, više nema oblih završetaka, u pravilu su ravno odrezani, a pojavljuje se i više ranih varijanti složenih oboda, onih sa zadebljanjem na vrhu, s izbačenim donjim rubom poput jezika, i nadalje onih s plitkim žlijebom na vrhu.</s>
<s>Kao što je bilo i očekivano, najstarija cjelina, koja najvjerojatnije potječe iz 6.st. (većina njenog c14 raspona je u tom stoljeću) nema nikakvih ukrasa na posudama.</s><s>Prvi ukrasi javljaju se već u slijedećoj cjelini koja se može datirati u sam kraj 6. ili što je vjerojatnije u početak 7.st.</s><s>Nekoliko ulomaka ima ukrase, a kao prvi se javljaju točkasti ukras, izveden ubodima u nizu, višestruka valovnica, kratke višestruke crte i tzv. kazetni ukras.</s><s>On se sastoji od vodoravno i okomito postavljenih višestrukih crta koje formiraju prazne "kazete".</s><s>Ovdje treba upozoriti kako treba voditi računa da su cjeline iz 7.st zapravo siromašne ukrasima u statističkom omjeru, ali o tome će biti više riječi u idućem poglavlju.</s><s>Sredinom 7.st. i dalje je omiljen kazetni ukras (metope), višestruka valovnica a primjećuje se i ukras cik-cak trokuta pa čak i jedinstven prikaz kruga - sunca.</s><s>U drugoj polovini 7.st. i dalje je najčešći ukras višestruka valovnica i kombinacija cik-cak trokuta s višestrukim vodoravnim 100</s>
<s>Ovdje je, kao i kod oboda, razvidno kako su neke cjeline prerano datirane, pa su tako ukrasi pojedinačnih ravnih vodoravnih crta i jednostrukih valovnica datirani prerano.</s><s>Za njih je bolje reći kako se javljaju kao novi element ukrasa u drugoj četvrtini 8.st.</s><s>Oko sredine 8.st., čini se, javlja se i ukras nekoliko uzastopnih nizova uboda, koji su izvedeni vrhom "češlja" kao i zanimljive vrlo guste višestruke valovnice.</s><s>Sredinom 8.st i u drugoj polovini 8.st. posude su sve češće ukrašene većim brojem pojedinačnih vodoravnih crta, jednostrukim ili dvostrukim valovnicama a po prvi puta se javljaju jednostruke i dvostruke valovnice koje se međusobno sijeku.</s>
<s>Kao što je već naglašeno, vrlo vjerojatno je došlo do pogreške u c14 dataciji za nekoliko cjelina koje su ovdje prikazane.</s><s>Greške čini se nisu velike, i moguće je riječ o dataciji od oko 30 - 60 godina preranoj za nekoliko prethodno navedenih cjelina.</s><s>Ova greška može se pripisati zapravo mjerenju uzoraka ugljena koji je prikupljen od starog drveta, što se u stručnoj terminologiji naziva "old wood effect".</s><s>Kao što znamo c14 analize baziraju se na mjerenju količine radioaktivnog izotopa ugljika c14 koji se taloži u tijelu živih bića sve do njihove smrti.</s><s>Nakon smrti tog živog bića nataloženi c14 se počinje pomalo razgrađivati i upravo mjerenja tih sadržanih količina daju fizičarima podatke o vremenu smrti nekad živog bića.</s><s>Dakle, ako su naši stanovnici zapalili na primjer panj stabla koje je ležalo mrtvo već 50 godina, bilo u šumi ili upotrijebljeno za neku namjenu, mi nećemo mjerenjem c14 dobiti datum zapaljenja tog komada stabla, nego samo datum smrti tog stabla.</s><s>I upravo se to treba imati u vidu kada se koriste c14 analize.</s><s>One su točne, ali mi moramo biti sigurni da smo izabrali pravi uzorak, a to prilikom arheoloških iskopavanja nije lako.</s>
<s>Ipak, efektan način za zaobilaženje ovog problema jest jednostavan, ali skup.</s><s>Naprosto treba izraditi dovoljno velik broj c14 analiza kako bi se ovakvim usporedbama vidjelo koji su uzorci zastranili i dali nešto prerani datum, koji čini se može biti uglavnom od 20 do 60 godina koliko je za očekivati da se drvo koristilo u druge svrhe prije spaljivanja.</s><s>Najsigurniji datum bi svakako bio kada bi uzorak ugljena koji se šalje na mjerenje c14 potjecao od drveta srušenog za ogrjev.</s><s>102</s>
<s>Nakon usporedbe oboda i ukrasa u datacijskoj korelaciji samo putem c14 analiza, pristupimo statističkoj analizi ulomaka po zatvorenim cjelinama.</s><s>U svakoj jami pregledani su svi ulomci, s time da su izbačeni oni koji ne pripadaju ovom razdoblju, na primjer na nalazištima na Brezju ponekad se u ranosrednjovjekovnim jamama pronađe pokoji ulomak keramike iz bakrenog doba, a u jamama na Staroj vesi nisu ubrojeni ulomci koji pripadaju kasnoantičkoj ili romanskoj proizvodnji itd.</s><s>Također, svi zalijepljeni ulomci brojali su se kao jedan ulomak, neovisno da li su takve cjeline bile sastavljene od dva slijepljena ulomka ili od njih nekoliko desetaka.</s><s>Uz svaku cjelinu naveden je i ukupan broj prikupljenih ulomaka u jami.</s><s>Za zbroj pojedinačnih značajki po cjelinama vidi tablicu "Ukupna količina ulomaka po zatvorenim cjelinama i analiziranim karakteristikama".</s><s>Ilustracija 12.</s><s>Ukupna količina ulomaka po zatvorenim cjelinama i analiziranim karakteristikama.</s><s>Za svaku cjelinu određena su četiri parametra unutar kojih su brojene značajke.</s><s>Prvi je primjesa, gdje je svaki ulomak mogao pripasti samo u jednu od slijedećih kategorija: rupice u strukturi, rupice i vapnenac u strukturi, sitni riječni 103</s>
<s>Statistički podaci kamenčići i pijesak u strukturi, drobljeni kamenčići u strukturi.</s><s>Druga kategorija je debljina stijenke.</s><s>Svaki ulomak koji je imao negdje na svojem dijelu debljinu od 5 ili manje milimetara, bio je ubrojen u grupu tanjih stijenki, isto kao i svaki ulomak koji je imao 10 ili više milimetara negdje na svome dijelu bio ubačen u kategoriju debljih stijenki.</s><s>Svi ostali ulomci ubrojeni su u grupu srednja stijenka.</s><s>Ilustracija 13.</s><s>Količina ulomaka po zatvorenim cjelinama u postocima Zatim parametar izgleda oboda, gdje se razlikovao obli obod, ravno rezani obod te "složeni" obod odnosno onaj koji ima neke kompliciranije tehničke karakteristike.</s><s>Vrlo bitan parametar je i ukrašenost posude, gdje su se brojali svi ulomci koji imaju trag nekog namjerno urezanog ukrasa u jednu grupu, dok su svi preostali ulomci pripali grupi neukrašenih.</s><s>Zadnja skupina odnosi se na ukrase.</s><s>Pritom je neki ulomak mogao biti ubrojen u više kategorija, na primjer ako je na sebi imao tri usporedne crte a iznad toga višestruku valovnicu, bio je brojan u obje kategorije.</s><s>Na taj način niti jedan pojedini ukras nije bio zapostavljen u prebrojavanju.</s><s>Kategorije po kojima se brojalo su slijedeće: višestruke vodoravne 104</s>
<s>Statistički podaci crte, višestruke valovnice, jednostruke vodoravne crte, jednostruke valovnice, red uboda, kratke višestruke crte, urezi na vrhu oboda, valovnica na unutrašnjoj strani oboda, valovnica na vrhu oboda.</s>
<s>Nakon brojanja podaci su upisivani u tablice te se izračunala statistička zastupljenost pojedine značajke po parametru.</s><s>Ovo je bio velik posao, ali je to napravljeno stoga što postoji velika razlika među ukupnim brojem ulomaka prikupljenim u svakoj jami.</s><s>Tako je zastupljenost na primjer ukrasa višestruke valovnice unutar jedne cjeline jednako vrednovana kod jame koja ima 100 kao i kod one koja ima 400 ulomaka.</s><s>Za dobivene rezultate statističkog pregleda vidi tablicu u prilogu "Količina ulomaka po zatvorenim cjelinama u postocima".</s>
<s>Nakon statističke obrade, dobiveni su podaci u krivuljama koje bi trebale grafički razjasniti neke tendencije u pojavama osobina koje su promatrane u uzorcima.</s><s>Nažalost, statistički rezultati nisu u potpunosti opravdali očekivanja.</s>
<s>Kao prvo, nije bilo C-14 datacija za sve zatvorene cjeline, nego samo za neke.</s><s>Ovdje treba naglasiti kako je korištena samo godina u sredini raspona, što ne mora sasvim biti točno, a posebice je ovo osjetljivo ako je mjerenjem dobiven raspon veći (± godina).</s><s>Također, kao što je već u prethodnom poglavlju obrazloženo, pojedine c14 analize pokazale su se "preranima" pa su mogle biti samo uvjetno prihvaćene.</s><s>Tako da ovaj podatak nije mogao biti korišten za slaganje cjelina na os.</s><s>Kao drugo, statistički uzorak u vidu broja ulomaka u jamama nije bio uvijek odgovarajuće velik.</s><s>Posebice se rezultati kose kada se gledaju rezultati obrade podataka za jame s manje od stotinjak ulomaka.</s><s>Sveukupno je pregledano 3552 ulomaka keramike, međutim, većina njih nije bila tipološki iskoristiva, kao na primjer mali ulomci neukrašenih trbuha lonaca.</s><s>I rekonstruiranih posuda iz ovih zatvorenih cjelina je manje od deset.35</s>
<s>35 Za usporedbu, Fusek je na primjer imao na raspolaganju oko 3400 tipološki odredivih ulomaka i oko 110 rekonstruiranih posuda što je svakako bolji statistički uzorak.</s><s>105</s>
<s>Stoga kako bih dobio relevantni raspored po osi pokušao sam krenuti od rezultata, kako bih se vratio na početak i dobio valjani početni raspored.</s><s>Tako sam pokušao napraviti preslagivanje svih podataka prema, na primjer, zastupljenosti rupičaste keramike u cjelini.</s><s>Tako sam uzevši u obzir pretpostavku da bi više njih moralo značiti veću starost cjeline, potom dobio niz koji pokazuje koja je cjelina najstarija a koja najmlađa prema ovom parametru.</s><s>To sam napravio za gotovo sve osobine koje su ovdje proučavane i tako uskladivši rezultate dobio logičan slijed.</s><s>Na kraju je napravljena i posljednja korekcija prema C-14 dataciji i tipološkim osobinama cjelina u cijelosti.</s>
<s>Rezultat je relativno zadovoljavajući u nekoliko kategorija koje ću ovdje prikazati, ali treba reći kako bi ova statistička analiza, kako i svaka druga, bila mnogo jasnija i točnija kada bi bilo dovoljno podataka koji se mogu obrađivati.</s><s>Na ovaj način mogu se prikazati samo vrlo vidljive pojave na keramici.</s><s>Tako su za prikaz izabrane samo neke tablice koje su zanimljive jer pokazuju kako su određene osobine datacijski osjetljive.</s><s>Na tablicama s krivuljama valja uočiti osnovnu tendenciju rasta ili pada, a kod nekih nepravilnosti treba imati u vidu slab statistički uzorak (mali broj uzoraka).</s>
<s>Za ovu tablicu korišteni su podaci o primjesama glini.</s><s>Prema ovoj tablici očito je kako se krajem 7. st. i početkom 8.st. na ovom području izmjenjuju tehnologije izrade posuda na način da rupičastu keramiku zamjenjuje ona koja u 106</s>
<s>Krivulja faktura posuda primjesama ima pijeska i kamenčiće.</s><s>Posredno je ovo pokazatelj tehničkog napretka, jer se u većini slučajeva radi i o promjeni s prostoručne izrade keramike prema onoj na sporovrtećem kolu.</s><s>Naime prostoručno izrađene posude su uglavnom rupičaste dok one s tragovima dorade ili izrade na kolu imaju za primjesu glini pijesak i kamenčiće.</s>
<s>Debljina stijenke ulomka pokazala se datacijski beznačajna.</s><s>Raspored omjera debljih i tanjih stijenki u cjelinama ne odstupa mnogo jedan od drugog.</s><s>Pregledom ulomaka iz ovih cjelina u principu se može reći kako su stijenke lonaca tanje u mlađem cjelinama gdje se upotrebljavalo kolo.</s><s>No kako se s vremenom počinju izrađivati sve veći lonci, čije su stijenke deblje, statistički uzorak poremećuju njihovi ulomci, pa se iz statistike ova tendencija ne primjećuje.</s><s>107</s>
<s>Obodi lonaca, također su datacijski značajna osobina.</s><s>I na ovako malo broju ulomaka, očito je kako obli obodi s vremenom nestaju, kako bi prostor prepustili zarezanim rubovima oboda.</s><s>Kao i kod prethodne analize, možemo reći kako je to posljedica nove tehnologije koja se javlja krajem 7. i početkom 8.st. tj. upotrebe sporovrtećeg kola.</s><s>Rezani obod je moguće a i lakše napraviti kada se posuda vrti na sporovrtećem kolu.</s><s>I pojava složenih oboda je također vezana uz tehničke promjene.</s><s>Takvi obodi česti su upravo na posudama izrađenim na bržem kolu, pa je logično kako će tih posuda biti zastupljeno sve više na prelazu u 9.st.</s><s>Ilustracija 17.</s><s>Krivulja ukrašenosti posuda Krivulja ukrašenosti posuda</s>
<s>Kod krivulje koja prikazuje ukrašenost posuda također imamo vrlo jasnu tendenciju sve češćeg ukrašavanja posude, koja se javlja od početka 7.st. ali je najzastupljenija u cjelinama u 8.st.</s>
<s>Kod vrsti ukrasa grafički prikaz s krivuljama nije najjasniji.</s><s>To je svakako razlog što u cjelinama nije bilo dovoljno ulomaka koji bi pokazali valjanu statističku sliku.</s><s>No i iz ovih podataka s kojim raspolažemo možemo vidjeti osnovne smjernice u ukrašavanju posuda.</s>
<s>Kao prvo, jedan od najstarijih ukrasa, višestruke valovnice, koji se pojavljuje u prvoj polovini 7.st. sve je češći ukras vremenom i traje do kraja ispitivanog razdoblja, odnosno 8.st.</s><s>Jednostruke valovnice su razvidno ukras koji se kod slavenske keramike javlja od početka 8.st. i nastavlja nadalje.</s><s>Višestruke vodoravne crte s vremenom opadaju u pojavi, međutim njih treba lučiti od jednostrukih vodoravnih crta, koje se ne izvode češljem već zasebnim 109</s>
<s>Krivulja vrsta ukrasa vrškom a posložene su jedna iznad druge, što jest odlika koja se javlja tek kasnije u Za ranije razdoblje, do 8.st., tipičan je ukras kratkih višestrukih crta izvedenih češljem, tijekom prve polovine 8.st. on nestaje u potpunosti iz slavenske keramike na ovom području.</s><s>Kratke višestruke crte tipične su za stariju keramiku, međutim u neko doba ponovno se koriste, samo u drugačijim kombinacijama ("slikama") tako da je ovakvo kategoriziranje pre kruto za ove nijanse.</s><s>Također nestaje pojava ukrašavanja urezima na vrhovima oboda, a umjesto njih, od druge polovine 7.st. pojavljuju se valovnice u unutrašnjosti oboda i ponekad na vrhovima oboda.</s><s>Takvo ukrašavanje se nastavlja koristiti i postaje češće kroz prvu polovinu 8.st.</s>
<s>Osnovne tendencije razvoja keramike kroz 7. i 8.st. su kroz statističku analizu razmjerno dobro prikazane.</s><s>Ostaje samo s vremenom kroz više podataka kontrolirati postignuto i istraživati nijanse koje se očituju kroz brojeve.</s><s>Ipak, mislim kako nam statistika ne može u potpunosti dočarati pravo stanje, jer se svi parametri ne mogu potpuno matematički izraziti, kako bi ih statistički analizirali.</s><s>Čini se kako većina statističkih i tipoloških analiza zapravo samo pokazuju na drukčiji način ono što smo kroz iskustvo naslućivali i prije upotrebe matematičkih modela.</s><s>No ipak, to je uvijek korisna potvrda naših "osjećaja" kroz egzaktne brojeve.</s><s>Također je vrlo važan zaključak iz dosadašnjeg iskustva kako se na osnovu male količine nalaza ne može uvijek valjano ocijeniti dataciju cjeline.</s><s>Iz ovdje predočenih zatvorenih cjelina vidljivo je kako se nove osobine javljaju u njima kroz statistički blago povećanje.</s><s>Stare osobine se također protekom vremena javljaju statistički u blagom opadanju tijekom duljeg razdoblja.</s><s>To znači kako je za dataciju vrlo bitna cjelina, a ne tek jedan ulomak.</s><s>Za usamljeni ulomak se može reći samo kako bi on mogao biti datiran u neku fazu na osnovu svojih osobina, međutim, tek se iz cjeline konteksta vidi prava datacija.</s><s>Proučivši tako ovdje analizirane cjeline, na koncu se može zaključiti nešto više o njihovoj dataciji.</s><s>110</s>
<s>Nova Tabla SO 92, c14 datirana u calAD 580±22g. Ova jama je prema dataciji najstarija i prema svemu sudeći može se datirati u drugu polovinu 6.st.</s><s>U njoj se prepoznaju svi elementi najstarije faze Murska Sobota 1a te je time i predstavnik najstarije faze Drava-Mura-Sava.</s><s>Ovdje se pojavljuju ulomci keramike praškog tipa te nema ukrašenih posuda.</s><s>S obzirom na nekoliko ulomaka lonaca praškog tipa, te druge vrlo arhaične elemente, ovo je zasigurno najstarija cjelina u Hrvatskoj.</s><s>Datirati se može na sam početak 7.st. i time ulazi u fazu 1A grupe Drava-Mura-Sava.</s><s>Nova Tabla SZ 04, c14 datirana u calAD 627±17.</s><s>Zemunica SZ 4 može se datirati u početak 7.st. i to u gotovo isto vrijeme kao i zemunica SJ 6 sa Stare vesi.</s>
<s>Zemunica s mnoštvom nalaza keramike se bez sumnje može datirati u prvu polovinu 7.st. i prema c14 dataciji i prema tipološkim osobinama nalaza.</s>
<s>Čini se kako je jama J 2 ipak nešto mlađa od J 1 prema tipološkim pokazateljima na keramici.</s><s>Udio ukrašene keramike je dvostruko veći u postotcima od J 1. Također su tipovi ukrasa tipičniji za nešto mlađe vrijeme.</s><s>Ovu jamu bi stoga valjalo datirati u razdoblje druge polovine 7.st., možda u treću četvrtinu.</s>
<s>Ova jama vjerojatno je zapunjavana odmah po zatrpavanju jame J 2 jer su nalazi tipološki vrlo slični, pa se tako i nju može datirati u drugu polovinu 7.st i pripisati fazi Drava-Mura-Sava 1B.</s>
<s>Usprkos malom broju ulomaka, jama se može pripisati drugoj polovini 7.st. i to vjerojatno zadnjoj četvrtini.</s><s>Keramika je izrađena prostoručno ili uz pomoć sporovrtećeg kola.</s><s>Da naginje prema 8.st. vidljivo je i po početku korištenja gline koja u sebi ima primjese kamenčića i pijeska, što u svim starijim cjelinama nije bio slučaj.</s>
<s>Blizna SJ 33, c14 datirana u calAD 726±31.</s><s>Prema Macháčekovoj tipologiji ova jama bi spadala u njegov II. horizont odnosno u drugu polovinu 7.st do prve polovine 8.st.</s><s>Objekt bi zbog nekoliko manjih ulomaka koji svjedoče o kasnijem vremenu valjalo ipak pripisati početku 8.st. i tako početku Brezje V SJ 7, c14 datirana u calAD 726±61.g. Velik broj ulomka rupičaste keramike, kao i ukrasi starije datacije ukazuju kako se jama može datirati u prvu polovinu 8.st.</s><s>Lonci su velikom većinom već izrađeni uz pomoć sporovrtećeg kola, mada postoji i nekoliko složenih oboda.</s><s>Brezje V SJ 5, c14 datirana u calAD 700±43.g. Prema c14 dataciji, ova jama je svakako prerano datirana.</s><s>Realno bi ju bilo datirati u drugu polovinu 8.st. i možda u treću četvrtinu.</s><s>U njoj se uistinu pronalaze neke prostoručno izrađene posude, međutim na ostalim ulomcima vidi se već tehnički prilično napredno korištenje lončarskog kola.</s><s>Nova Tabla SO 33, c14 datirana u calAD 759±50.</s><s>Jamu SO 33 valjalo bi datirati u drugu polovinu 8.st. i time u fazu Drava-Mura-Sava 2B. Vidi se da se u njoj još uvijek pojavljuju lonci rupičaste strukture, mada mjestimično, te neki stariji elementi poput nizova uboda.</s><s>Ipak ovdje se već većina posuda dorađena na kolu, te se pojavljuju neki složeni obodi.</s><s>112</s>
<s>Blizna SJ 31, c14 datirana u calAD 824±37.</s><s>Prema Macháčekovoj tipologiji ova jama bi spadala u njegov III. horizont odnosno prvu polovinu 8.st do kraja 8.st.</s><s>Očito su posude izrađene tehnički mnogo pravilnije i urednije.</s><s>Prema svemu objekt bi pripadao samom kraju 8.st., pa je tako i njegova c14 datacija ispravna u okviru raspona c14 datacije.</s>
<s>Usprkos nekoliko ulomaka koji su izrađeni prostoručno i rupičaste strukture, većina keramike izrađena je na kolu i tipološki odgovara drugoj polovini 8.st.</s><s>Brezje IV SJ 11, c14 datirana u calAD 726±36.g. Zemunica je c14 datacijom datirana prerano, a trebala bi se datirati u drugu polovinu 8.st..</s><s>Mada postoje neki arhaični elementi na keramici, ipak se sudeći po tehničkim karakteristikama ostale keramike ova jama mora datirati kasnije.</s>
<s>Vjerojatno pripada fazi Drava-Mura-Sava 2B. Brezje V SJ 4, c14 datirana u calAD 781±62.g. U jami SJ 4 nema više arhaičnih elemenata, a ima složenih oboda, pa je njena c14 datacija uvjerljiva.</s><s>Tako bi jamu mogli datirati pred kraj 8.st.</s><s>Šarnjak jug SJ 9, c14 datirana u calAD 710±39.g. Svakako je prerano datirana zemunica.</s><s>Keramika je tehnički vrlo dorađena, većina ulomaka je ukrašena i gotovo da nema više rupičaste, prostoručno izrađene keramike 114</s>
<s>Brezje V SJ 17 ili nekih arhaičnih ukrasa.</s><s>Prema svemu sudeći ipak bi je trebalo datirati na sam početak 9.st. i time u početak faze 3 grupe Drava-Mura-Sava.</s><s>Uz pomoć prebrojavanja pojedinačnih elemenata na svakom ulomku keramike, i njihovog međusobnog uspoređivanja po zatvorenim cjelinama, moguće je otkriti nekoliko ključnih točaka koje mogu pomoći prilikom datiranja zatvorene cjeline.</s><s>Jedan dio ovih cjelina nije sadržavao dovoljan broj ulomaka koji bi bio statistički značajan pa se tako mogućnost greške povećava.</s><s>C14 datacije također su vrlo korisne, ali u nekoliko slučajeva se pokazalo kako one ne mogu biti jedini datacijski oslonac.</s><s>Zasada se usprkos zapravo malom broju analiziranih cjelina, može postaviti razmjerno dobra tipološka tabela koja može vrijediti za područje grupe Drava-Mura-Sava.</s><s>Ova tipološka tabela može se dobro sinhronizirati s prethodno spomenutim tipologijama Jiří Macháčeka i Gabriela Fuseka za područje Moravske i Slovačke, ali također i sa tipološkim analizama Mitje Guština i Georga Tiefengrabera za Mursku Sobotu.</s><s>Također se ova nova tipologija grupe Drava-MuraSava može uskladiti i sa složenim sustavom kojeg je nedavno razvio Andrej Pleterski.</s>
<s>Čini kako nije potrebno tražiti usporedbu za svaki pojedini element na ovdje predočenim keramičkim nalazima u ranoslavenskom svijetu Europe jer je takvih primjera naprosto previše za neke vrlo česte i jasne pojave poput oblika posuda, oboda ili na primjer ukrasa višestruke valovnice.</s><s>Usprkos tome, korisno je navesti usporedbe za neke rjeđe pojave na keramici koja se prikazuje u ovom radu.</s><s>Kao prvo, treba upozoriti na nekoliko ulomaka uspravnih oboda koji su ili zaravnati na vrhu, ili obli, ili blago zašiljeni.</s><s>Svi ovi oblici ravnih oboda poznati su iz ranoslavenske keramike koja se uglavnom pripisuje "praškom tipu" koji je karakterističan za mnoge rane Slavene, ali ovaj tip dosada nije bio zabilježen na području južnih Slavena.36 Nekolicina takvih ulomaka nedavno je dokazana u 36 O loncima praškog tipa postoje mnogobrojne rasprave o tome kako je ovaj tip nastao, tko su njegovi nositelji, može li se ovaj tip keramike uopće odrediti etničkim karakterom.</s><s>Međutim čini mi se kako je 115</s>
<s>Sloveniji, uglavnom u Prekmurju a nekolicina i u jugozapadnoj Mađarskoj, pokrajini Zala.</s><s>Važnost tog nalaza je tolika da to predstavlja prekretnicu u istraživanju ranih Slavena u Sloveniji.</s><s>Nekoliko ovakvih oboda pronađeno je nakon toga i u Hrvatskoj.</s><s>U ovom radu predstavljeni su prvi takvi nalazi u Hrvatskoj.</s><s>To su ulomak T.4-1 s Blizne, ulomak T.9-2 s Brezja IV, ulomak T.42-1 sa Šarnjaka te kao vrlo jasan primjer, ulomci T.51-1,3 sa Stare vesi.</s><s>Ovo su zasad jedini sigurni ulomci keramike praškog tipa zabilježeni u Hrvatskoj.37 Svi su pronađeni u sjeverozapadnoj Hrvatskoj, pa se zasada čini da južnije nisu prispjeli.</s><s>Ulomak s Blizne (T.4-1, fototabla 5) mogao bi pripadati u grupu B.e prema Parczewskom.</s><s>Ova grupa pripisuje se među arhaične forme (Parczewski 1993, 51, veći ulomci sa Stare vesi, (T.51-1,3 fototabla 4) pripadali bi grupi B.c. I ove dvije grupe također se nalaze među ranijim tipovima.</s><s>Ulomak T.42-1 sa Šarnjaka možda bi pripadao u grupu F.j. koja je jedna od mlađih grupa keramike praškog tipa Vrlo zanimljivu pojavu bilježimo na 4 ulomka jednog ili više većih lonaca pronađenih u zemunici SJ 6 na Staroj vesi.</s><s>To je gornji dio posude povijenog oboda s jednim oštrim rebrom koje je prilijepljeno vodoravno preko ramena lonca (T.581,2,4,5).</s><s>Ovakvih primjera zasad nema zabilježenih na području grupe Drava-MuraSava38, ali ih se često može pronaći na udaljenim nalazištima Penkovske grupe na Dnjepru u Ukrajini (Prihodnjuk 1998, ris.32-10, ris.36-7, ris.48-16, itd.).</s><s>Dva slična ulomka pronađeni su na nalazištu Petrikov 2 pripisanom praškoj kulturi, u Bjelorusiji (Vergei 2005, Ris.6-3; Ris.7-2).</s><s>Jedan takav ulomak pronađen je i u Poljskoj u Bachorzu, ali ga Parczewski određuje kao izrađenog na kolu pa time ne bi Parcewski vrlo dobro sumirao sve ove rasprave - praški tip posuda kasnoantičkog doba prihvaćen je od Slavena kao glavni oblik posude na području Dnjepra i potom proširen njihovim kasnijim raseljavanjima.</s><s>Na sličan način je u upotrebi kod Germana ostao je i tijekom 6 i 7.st. ali samo kao rjeđi, popratni oblik keramičkog repertoara (Parczewski 1993, 62-65).</s><s>37 Treba doduše napomenuti kako obodi keramike praškog tipa mogu biti i blago povijeni prema van pa tako možda u Hrvatskoj i Sloveniji postoji ipak više takvih nalaza.</s><s>Također postoje određeni ulomci iz Podravine u zasad neobjavljenom djelu Tajane Sekelj-Ivančan koji bi mogli pripadati ovom tipu keramike.</s>
<s>Komentari o keramici bio srodan ovome sa Stare vesi ili primjerima iz penkovske kulture (Parczewski Rijetko se na prostoru naše grupe nalazi ukras urezivanjem crta na samom vrhu oboda posude.</s><s>Takav ukras bilježimo na Novoj tabli u SZ 4 (T.31-4) i Staroj sredine 7.st.</s><s>Ovakav ukras je inače čest među ranoslavenskim nalazima zapadnih i istočnih Slavena a usporedbi je previše za navođenje.</s><s>Za ranoslavenske cjeline rijedak je ukras izveden ubadanjem točkica u nizu.</s><s>Ovakav primjer ukrašavanja nalazimo na ramenu lonca (T.57-4) iz zemunice SJ 6 na Staroj vesi, koju valja datirati u sam početak 7.st.</s><s>Niz ubodenih točaka uspinje se i pada i tvori naizgled valovnicu.</s><s>Ovaj ukras nije karakterističan za starosjedilačku keramiku ovog prostora, pa je očigledno došao sa Slavenima.</s><s>Nije mi poznato da je ovakav ukras zabilježen u srodnim cjelinama u Prekmurju ili drugdje u Sloveniji.</s><s>Jedan vrlo sličan primjer poznat mi je iz južnoruskog Borševa (Sedov 1982, T.XL.20) gdje je ubodima izvedena valovnica na ramenu lonca.</s><s>Također u Rusiji je u mogili Zarečie 101, koja se datira u zadnju četvrtinu 6.st, pronađena posuda s ubodima, točkanim ukrasom u stilu metopa s prikazom križeva i možda konja (Belocerkovskaja, Ahmedov 2009, 282, 295, Ris.7).</s><s>U istočnoj Njemačkoj i Poljskoj je poznato više primjera ukrašavanja ubodima niza točaka, među kojima čak i primjer s valovnicom izvedenom točkanjem (Dulinicz 2006, 120, 122, Abb.39-4).</s><s>Točkanjem u vidu pravokutnika je ukrašen i ulomak posude iz Šurany, čast' Nitriansky Hradok, poloha Vysoky Breh u Slovačkoj (Fusek 1994, T.LXI-4).</s><s>Na jednom ulomku sa Stare vesi (T.60-5) vidi se utisnut pravilan krug.</s><s>Ovakvi jednostavni kružni otisci mogu se pronaći i na keramici nalazišta Roztoky kod Praga u Češkoj, a pripisuju se germanskom utjecaju na ukrašavanje, jer je pečatno ukrašavanje vrlo rijetko na slavenskoj keramici (Kuna, Profantova 2005, 341, Obr.218-5, Obr.255-7).</s><s>Posebice mnogo primjera za ukrašavanje utisnutim krugovima (Kreisstempelverzierung) nekom cjevčicom nalazimo na više nalazišta u istočnoj Njemačkoj i Poljskoj (Dulinicz 2006, 118, 119, Abb.36, 37).</s>
<s>Nakon ovih analiza koje uvažavaju zbirne kategorije, potrebno je detaljno dotaknuti se još nekoliko važnih pitanja iz područja ranosrednjovjekovne keramografije.</s>
<s>Mada su se ukrasi već višekratno spominjali, smatram za shodnim zasebno predstaviti sve osnovne tipove ukrasa koji se javljaju na ranoslavenskoj keramici ove grupe.</s><s>Kao prvo, kao što smo dosada već vidjeli, najranija keramika nije ukrašena hotimičnim urezivanjem ili utiskivanjem.</s><s>Velika većina ili svi ulomci posuda koji potječu iz najranije datiranih jama kasnog 6.st. nemaju ukrasa.</s><s>S obzirom da se ukrasi vrlo brzo i rado počinju upotrebljavati, čini se kako se od druge polovine 7.st više i ne mogu pronaći posude koje su potpuno neukrašene.</s><s>Tako možemo zaključiti kako ukrašavanje posuda započinje i razvija se tijekom prve polovine 7.st.</s><s>Ukrašavanje se izvodilo uz pomoć prstiju ili drvenih štapića te se ukrasi urezuju ili utiskuju u još vlažnu glinu.</s><s>Nisu zabilježeni slučajevi urezivanja znakova ili ukrasa u već ispečenu površinu posuda.</s><s>Uglavnom su utiskivane točke i crte, ponekad ravne a ponekad valovite, koje u kombinaciji tvore različite "slike" ukrasa.</s><s>Najstariji ukras je ukrašavanje urezivanjem kratkih crta na vrhu oboda lonca ukrasa valja spomenuti neke koji se nisu dugo zadržali, a to su ukrasi izvedeni točkastim ubadanjem (T.57-4) i utiskivanjem krugova poput pečata (T.60-5), urezivanjem krugova poput sunca (T.50-1).</s><s>U prvoj polovini 7.st pojavljuju se i dva tipa ukrasa koji se tada i nadalje često upotrebljavaju.</s><s>To su višestruke kratke crte (T.57-7; T.59-14; T.61-2), uglavnom u grupama i postavljene okomito.</s><s>Drugo su pojasi višestrukih vodoravnih crta te višestruke valovnice.</s><s>Ovi ukrasi pokatkad se tijekom 7.st. kombiniraju, najčešće pojasevi vodoravnih crta s višestrukom koji podrazumijeva dva pojasa višestrukih vodoravnih crta oko cijelog ramena lonca a njih povezuju kratke višestruke okomite crte, čineći tako svojevrsne kazete (T.49-1; T.51-1; T.58-6).</s><s>Kazetne kombinacije ukrasa katkada su upotpunjene i zanimljivim visećim trokutima, koji možda imitiraju valovnice ili su tako izvedeni namjerno 118</s>
<s>(T.48-5; T.49-1).</s><s>Kazetni ukras nestaje nakon 7.st., a kratke višestruke crte Krajem 7.st. započinju se pojavljivati novi ukrasi, nizovi uboda (T.35-11). se ne prenosi u 9.st.</s><s>Od kraja 7.st. urezi na vrhovima oboda zamjenjuju se višestrukim valovnicama (T.42-7; T.59-6) koje se počinju pojavljivati i na mjestima višestruke ravne crte (T.35-6) ili jednostruka valovnica (T.3-1).</s><s>Ukrašavanje vrha oboda i unutrašnjeg dijela oboda traje kroz cijelo 8.st. te prelazi u 9.st.</s><s>U 8.st. nastavlja se korištenje vrlo česte slike: dva vodoravna pojasa crta i između njih višestruka valovnica (T.3-1; T.19-1) a takvi ukrasi javljati će se i u 9.st.</s><s>S obzirom na čestu primjenu, kod ovog ukrasa poznaju se mnoge varijante, a njihova raznolikost najbrojnija je tijekom 8.st.</s><s>Zabilježen je i primjer s visećim trokutima (T.20-1), koji se sami po sebi više ne pojavljuju.</s><s>Pojavljuju se i višestruke valovnice koje imaju naglašeno mnogo crta pa tako umjesto klasičnih tri do pet crta imaju više Također se tijekom 8.st., posebice tijekom druge polovine stoljeća, javljaju krajem 8.st. ove pojedinačne ili dvostruke i trostruke valovnice se počinju presijecati polovini 8.st. sve češće je i ukrašavanje posuda samo s vodoravnim crtama (T.13-4; Ovo je pregled ukrašavanja posuda od kraja 6.st. do početka 9.st. na području grupe Drava - Mura - Sava, i to na nalazima koji su bili dostupni za analizu.39 Naravno kako će se ovo mijenjati kada se objave novi nalazi s ovog područja.</s><s>Usporedbe ovih ukrasa s onima na drugim slavenskim područjima već je u nekoliko navrata spominjano.</s><s>Uglavnom se mogu pronaći brojne usporedbe za gotovo sve ukrase koji se ovdje pojavljuju i na svim slavenskim područjima koja okružuju ovu grupu.</s>
<s>39 Pleterski navodi nekoliko ukrasa kod ranosrednjovjekovne keramike s Pristave, koji se na ovdje predstavljenim ulomcima ne pronalaze, poput žlijebljenja, vodoravnog češljastog ukrašavanja itd. 119</s>
<s>Kao što je već prije navedeno, najranija slavenska keramika koja je ovdje prikazana, izrađena je prostoručno bez upotrebe lončarskog kola.</s><s>Vjerojatno je rađena tehnikom valjanja štapića ili rolica gline koji su potom priljepljivani jedni na druge.</s>
<s>Na jednom ulomku dna iz jame J 2b na Staroj vesi, u prijelomu je jasno vidljiv ostatak valjka gline koja je postavljena rubno i kasnije djelomično odrezana.</s><s>To pokazuje kako je tehnika duguljastih štapića ili valjanja bila primjenjivana prilikom izrade tih posuda.</s><s>Možda je riječ o pekaču, ali rub nije sačuvan.</s><s>Jedna od karakteristika izrade može se primijetiti kod odvajanja posuda s podloge (ne nužno s kola).</s><s>Kod rupičastih posuda sa Stare vesi vidi se da su na podlogu posipavane gusto posipavane mrvice organskog punila, koje su priječile da se mokra glina zalijepi na podlogu.</s><s>Nakon toga mrvice su propale u pečenju, pa je tako i dno površinski vrlo rupičasto.</s><s>Kod posuda rađenih na sporovrtećem kolu (posebice nekih s Brezja) često se vidi isti pristup, s tim što je ovdje posipavan krupniji pijesak, što se vidi u otisku na dnu.</s><s>Ova pojava primijećena je i na drugim srodnim ranoslavenskim nalazištima (Parczewski 1993, 28) kao i na nalazištima kasnoavarskog doba (Müller 1994, 81,82).</s><s>Odvajanje posuda vršeno je i pokatkad nekim oštrim predmetom koji je ostavljao utor na samom rubu dna posude.</s><s>Nije zabilježen niti jedan primjer odvajanja od podloge putem konopca.</s>
<s>Kod velikog broja posuda sa Šarnjaka i Brezja vidi se očito doljepljivanje gline s unutrašnje strane, negdje pod vratom.</s><s>Prostoručno su izrađivana dna s trbuhom do ramena, a vjerojatno je lijepljenjem pridodavan cjelokupni gornji dio posude, vrat i obod.</s><s>S vanjske strane potom je uz pomoć dorade na kolu izravnat vanjski dio spoja ramena i vrata te dorađen obod, ali su tragovi doljepljivanja ostali u unutrašnjosti.</s>
<s>Nakon početnog sušenja pristupilo se pečenju posuda.</s><s>S obzirom na nedostatak lončarskih peći u ovom razdoblju i eksperimenata može se zaključiti kako je ranoslavenska keramika bila pečena na otvorenim vatrištima (Parczewski 1993, 121</s>
<s>Jedno od vrlo zanimljivih pitanja jest i vrlo proširena rupičasta ili porozna keramika40 koja se javlja u najranijoj grupi slavenske keramike na ovom području.</s><s>Keramika s rupicama nije jedinstvena pojava u povijesti.</s><s>Za takvu strukturu stijenki keramike znamo još od neolitika (npr. impresso kultura) pa sve do česte rupičaste grube keltske keramike.</s><s>No za naš problem bitne su samo dvije takve pojave.</s><s>Kao prvo to je rupičasta keramika u kasnoantičkoj proizvodnji.</s><s>U doba 5. i 6.st., u Noriku i dijelovima Panonije, zabilježeni su nalazi rupičastih keramičkih posuda, uglavnom crno pečenih lonaca rađenih na brzovrtećem kolu.</s><s>I na području iz kojeg dopiru nalazi predstavljeni u ovom radu ovakve keramike ima mnogo.</s><s>Ovakvi nalazi u Sloveniji su višekratno objavljivani, dok su oni iz sjeverozapadne Hrvatske zasad objavljeni samo sa nalazišta Blizna (Bekić 2006).</s><s>Ulomke porozne kasnoantičke keramike nije teško razlikovati od slavenske prema raznim drugim osobinama.</s><s>Slika 15.</s><s>Tipičan ulomak kasnoantičke rupičaste keramike s nalazišta Jakopovec - Blizna (L.Bekić) No u slojevima koji ponekad i dodiruju one iz doba kasne antike i seobe naroda, moguće je pronaći i rupičastu ranoslavensku keramiku.</s><s>Takva ranoslavenska keramika vrlo je karakteristična za najranije razdoblje doseljenja Slavena, odnosno 6. 40 Porenton kod Gutjahra (Gutjahr 2007); neki smatraju kako se rupice ne bi trebalo povezivati s poroznošću stijenki, pa ih je možda bolje nazvati rupičastima (luknjičavim).</s><s>122</s>
<s>Pitanju izrade ove keramike najbliže je prišao Igor Bahor, lončar iz Topolšice u Sloveniji (Bahor 2010).</s><s>On je za potrebe filma "Z vzhoda" (vidi Guštin 2005) trebao pokušati u praksi izraditi iste ranoslavenske rupičaste posude kakve su pronađene na Novoj tabli.</s><s>Nakon nekoliko pokusa s raznim organskim primjesama (slama, borove iglice, zrnje žitarica itd.) otkrio je kako se najbolji rezultati postižu s korištenjem primjesa sitno mljevenog drvenog ugljena promjera oko 2 mm.</s><s>Uz pravilno miješanje, oblikovanje, sušenje i pečenje, uspio je izraditi vrlo vjerne kopije koje prema svemu liče originalnim rupičastim posudama.</s><s>Tako možemo sa znatnom sigurnošću reći kako je ovaj tip keramike plod korištenja mrvica ugljena kao namjerne primjesu u glini te određene tehnologije izrade.</s><s>Slika 16.</s><s>Tipičan ulomak ranoslavenske rupičaste keramike s nalazišta Varaždin - Brezje (L.Bekić).</s><s>Očigledno je i kako se ti nalazi rupičaste ranosrednjovjekovne keramike grupirani na širem prostoru rijeka Drave i Mure pa do Save.</s><s>Za uočavanje njihovog 41 Uvijek postoje izuzetci, tako na nalazištu Kompolje - Pod malno, koje autor i c-14 analiza datiraju u 9./10.st. nalazimo primjerke rupičaste keramike kao i mnoge druge ranije osobine keramike (Tica 123</s>
<s>Murska Sobota - Grofovsko II (Kerman 2003b, s.147) Weiz - Ruprecht an der Raab (Herbert 1996, Abb.3; Schipper, 1996, Abb.4) Zalaegerszeg - Pókaszepetk (Sos, Salamon 1995, Pl.CXXIII-1, Pl.CXXXVII-4 itd.) Vrlo je vjerojatno kako ove keramike ima i na više nalazišta, međutim ovaj popis napravljen je na osnovu objava koje donose fotografije ulomaka ili posuda s ovim karakteristikama.</s><s>Također je za očekivati kako će se u daljnjim istraživanjima na ovom području pronaći brojna druga ranoslavenska nalazišta a među njima i ona na kojima se upotrebljavala rupičasta keramika.</s><s>Na kraju treba upozoriti kako se i na udaljenijim područjima koja nisu obuhvaćena ovom kartom može se pronaći rupičasta ranoslavenska keramika.</s><s>Tako je rupičaste ranoslavenske keramike nađeno i na nalazištu Zillingtal u Gradišću (Burgenland)42, Lakšárska Nova Ves u zapadnoj Slovačkoj43 te na Devinskoj Novoj Vesi (Eisner 1952, Obr.56-5 itd.).</s><s>Tako se zasad čini kako se ova pojava može pratiti od zapadne Slovačke kroz istočnu Austriju i zapadnu Mađarsku do Slovenije i sjeverne Hrvatske.</s><s>Ako bi se daljnjim istraživanjem nekako suvislije povezali nalazi iz ovih zemalja, možda bi se moglo pratiti doseljavanje grupe stanovništva koja nosi svoju vlastitu tehnologiju izrade keramike?</s><s>Ovdje je potrebno navesti i kako je rupičasta slavenska keramika, koja sudeći po ilustracijama djeluje vrlo slično našoj iz grupe Drava-Mura-Sava pronađena i u 42 http://winserion.org/NHM/Prehist/Stadler/Halbturn96/Index.html 43 Zahvaljujem na ovom podatku Gabrielu Fuseku.</s><s>126</s>
<s>Bosni u Mušićima kod Višegrada i Hodobinama kod Mostara (Čremošnik 1970, neobično udaljeno od naših nalaza, ali osim po fakturi keramika je donekle slična po oblicima i ukrasima, pa bi ovo trebalo imati na umu pri razmišljanjima o rupičastoj slavenskoj keramici.</s>
<s>Osim ranoslavenske keramike koja je tema ovog rada i tipične starosjedilačke romanske keramike o kojoj će biti riječi u idućem podpoglavlju, postoji i još jedna vrsta keramike koja se počesto nalazi u slojevima kasne antike i ranog srednjeg vijeka.</s><s>Ove ulomke odlikuje gruba faktura s mnogo primjesa, prostoručna izrada i neukrašenost.</s><s>Ovo su velike promjene u tehnologiji korištenoj u kasnoj antici i vrlo se jasno razdvajaju od klasične rimske proizvodnje.</s><s>44 Treba napomenuti kako nisam bio u prilici ovu keramiku osobno vidjeti pa tako ne mogu biti siguran da je riječ o rupičastoj keramici poput one iz grupe Drava-Mura-Sava.</s><s>127</s>
<s>Izbor ovih ulomaka s različitih nalazišta prikazan je na tabli T.1-13, na foto tabli 13 a donekle i na nekim drugim.</s><s>Međusobno su ovi ulomci podosta različiti, ali uglavnom se ne mogu svrstati u romansku niti slavensku keramiku koja se nalazi na ovom području.</s><s>Nalazi keramike ove vrste već su predstavljali problem prilikom istraživanja ranoslavenskih.</s><s>Tako je na primjer otkriveno mnoštvo slične grube keramike uz ranoslavensku na nalazištu Kršće - Mušići u Bosni (Čremošnik 1970).</s><s>Ovi ulomci nalaze se u različitim kontekstima.</s><s>Veći broj grube, prostoručne keramike, koju se za potrebe ovog rada naziva posebnom grupom, pronašlo se prilikom iskopavanja na nalazištu Jakopovec - Blizna (Bekić 2006, 123).</s><s>Ulomci s ovdje prikazane table T.1 potječu uglavnom iz slojeva koji se stratigrafski mogu tumačiti kao hodni sloj koji se datira u doba kasne antike, a možda do ranog srednjeg vijeka.</s><s>Očigledno je kako je taj sloj, u svojoj debljini od oko 20 cm, bio nekadašnja razina zemlje u kojoj su se taložili ulomci keramike u razdoblju od 4.st. pa možda i do 7.st.</s><s>Nažalost, ovi nalazi nisu pronađeni niti u jednoj zatvorenoj cjelini koja bi nam pomogla zaključiti o čemu je točno riječ.</s><s>Također, ulomci su zbog svoje nepravilnosti vrlo teški za spajanje i neku suvislu rekonstrukciju oblika jer su toliko izvitopereni prilikom izrade da se primjerice od desetak pripadajućih ulomaka nije mogla odrediti niti visina niti oblik bilo kojeg elementa posude.</s><s>Poneki na sebi imaju urezane višestruke crte, i to uglavnom primjerci s tanjim stijenkama.</s><s>Oblici ulomaka ove grupe s Blizne ne daju nam zasigurno zaključiti o kakvom je keramičkom skupu riječ.</s><s>Jedna mogućnost je kako je riječ o gruboj keramici seobe naroda, i to nekoga germanskog plemena koje je ovuda prošlo prema zapadu, a druga mogućnost da su ove posude izradili pripadnici nekoga naroda ranog avaroslavenskog razdoblja.</s><s>Slično je stanje i s nekim ulomcima keramike sa Stare vesi (T.61-6-10), koji se na tom nalazištu pronalaze u kontekstima u kojima ima i kasnoantičke ali i ranoslavenske keramike.</s><s>Usporedbe za ovakve posude mogu se često pronaći u objavljenim nalazima iz razdoblja 5. do 7.st., i to u germanskom kontekstu (Terjal 1987, abb.</s><s>VIII,1.h; Rybova 1987, abb.</s><s>XIV,21.i, XIV,23.f; Vinski Donekle srodni su i neki lonci pronađeni kao slučajni nalazi.</s><s>Ta dva lonca već duže vrijeme pobuđuju pažnju arheologa.</s><s>To su lonci iz Petrovine kod Velike 128</s>
<s>Gorice (T.34-4) i lončić iz Sotina kod Vukovara (Fototabla 13-H).</s><s>O njima je bez konačne odluke pisao Vinski (Vinski 1954) ali i drugi (npr. Simoni 1981).</s><s>S obzirom kako nisu nađeni tijekom arheoloških istraživanja, i u točnom kontekstu međuodnosu s drugim nalazima, bilo ih je teško okarakterizirati.</s><s>Iz današnje perspektive, čini se kako bi lonac iz Petrovine mogao biti prema obliku ranoslavenski proizvod s dosad nezabilježenim sličnim nalazima na ovom području.</s><s>No lončić iz Sotina se treba bez sumnje pripisati u avarsku keramiku, koja je osim oblika karakteristična i po ispucanoj površini posude kakva se dobro uočava i na ovoj fotografiji.</s><s>Brojne vrlo dobre paralele za ovaj lonac nalazimo i u ključnom djelu Tivadara Vide (Vida 1999).</s>
<s>Ulomak plavkastosive posude T.1-1, se izdvaja iz ove cjeline, barem prema svom ukrasu i nešto boljoj kvaliteti izrade.</s><s>No prema svemu, niti njega se ne može ubrojiti u ostale standardne kasnoantičke ulomke na ovom nalazištu.</s><s>Najsličniji ovome pronađen je u Mikovom dvoru u Nitri (Fusek 1991, t.I-7), gdje prema autoru pripada langobardskoj keramičkoj proizvodnji i datira oko sredine 6.stoljeća.</s><s>I u Vidinoj opširnoj objavi keramike iz doba ranoavarske dominacije, mogu se zamijetiti takve posude (Vida 1999, t.99-6 i druge).</s><s>Autor navodi kako su takve posude izrađivali mjesni panonski lončari oko 600.g. prema germanskim tradicijama 6.st.</s><s>No kod langobardskih usporedbi treba reći kako su i oni poput drugih germanskih naroda uz kvalitetniju keramiku, upotrebljavali i grubu.</s><s>Na primjer grubi lonac iz langobardskog groba broj 56 sa nalazišta Szentendre mogao bi prema fakturi i obliku sličiti nekim od ovdje prikazanih (Bona 1971, abb.8-22).</s><s>Bona i u drugim svojim radovima upozorava na postojanje svebsko-langobardske grube prostoručno izrađene keramike, koja se, kako kaže, počesto zamjenjuje za slavensku ili avarsku keramiku (Bona 1968, 40).</s><s>Također bi sačuvan lonac iz bunara SO 105 (fototabla 13, I) na nalazištu Murska Sobota - Nova tabla mogao prema fakturi i obliku sličiti langobardskim grubim posudama.</s><s>Uzorci ugljena prikupljeni u tom bunaru analizirani su AMS c14 i izmjereni kao calAD 507±53 što je očito vrlo indikativno razdoblje.</s><s>Ovaj lonac je prema svojoj fakturi i obliku donekle usporediv i s nekim prethodno prikazanim ulomcima s Blizne i Stare vesi.</s><s>129</s>
<s>Ovakvu grubu atipičnu keramiku, koja se pronalazi u slojevima među kasnoantičkom i ranoslavenskom, bi u najvećem broju slučajeva mogli pripisati germanskoj proizvodnji, i to najvjerojatnije langobardskoj.</s><s>Slično su protumačeni i nalazi prostoručno izrađene keramike na nalazištu Kršće - Mušići gdje se oni pripisuju keramici germanskog uzora iz doba seobe naroda (Čremošnik 1970, 80, 81).</s><s>Naravno za donošenje čvršćih zaključaka ili konačnu potvrdu ove pretpostavke trebati će istražiti veći broj zatvorenih cjelina, te uz malo sreće istražiti i neke koje imaju u sebi i finiju klasično ukrašenu keramiku te napraviti i poneku c14 analizu.</s><s>Starosjedilačka, romanska keramička tradicija Starosjedilačka keramika u ovom kontekstu se odnosi na proizvodnju stanovništva koje nije napustilo ove krajeve propadom rimskog carstva i ostalim događanjima koja su uslijedila sve do pravog slavenskog naseljavanja.</s><s>Ti stanovnici su u prvom redu potomci rimskih građana, djelomično možda domaćih prapovijesnih korijena a djelomično Latina i ostalih koji su tu živjeli za vrijeme rimske države.</s><s>U svakom</s>
<s>nekom predrimskom etniku (Iliri, Kelti i sl.).45 Također je vjerojatno kako su svi bili kršćani, barem nominalno.</s><s>Moguće jest doduše da su na ovom području radije ostajali siromašniji ljudi, uglavnom sa sela, dok su bogatiji ljudi bježali u urbane romanske centre poput Ravene, Akvileje itd.</s><s>Ipak, na nekim pribježištima (refugij) u Sloveniji se uočava tendencija za kopiranjem izgubljene gradske organizacije života, koja primjerice uključuje glavni trg, baziliku itd.</s><s>Njihova keramička proizvodnja ne prestaje niti u jednom trenutku od kada se carstvo počinje urušavati, pa moramo govoriti o kontinuitetu.</s><s>To znači da osnovne crte kod njihove keramike moramo biti u mogućnosti naći u klasičnoj keramičkoj proizvodnji 1. do 4.st.</s><s>Svakako da su i ti ljudi prihvaćali nove utjecaje, tako da 45 Ako su i bili pripadnici nekog od porobljenih naroda, treba uzeti u obzir kako je njihove početne romanizacije prošlo preko 400 godina i teško je vjerovati kako su ti ljudi sve ta stoljeća živjeli u nadi kako će ponovno biti sve isto, kada Rimljani odu.</s><s>Zato ih je bolje zamišljati ljudima koji prihvaćaju tekovine života rimskog carstva.</s>
<s>130 moramo računati kako su u 5. i 6. st. to bili uzori za neke oblike, ukrase i tehnologiju, itd. koji su dopirali iz keramičke proizvodnje sjeverne Afrike, istočnog rimskog carstva i germanskih naroda.</s><s>Time je njihova keramika bila složeni sklop različitih oblika i ukrasa za koje su imali ideje koje su crpli iz kolektivne svijesti.</s><s>Vrlo je važno uvažiti tu činjenicu kako bi ove elemente mogli izdvojiti i time lakše razlučili njihovu keramičku proizvodnju.</s>
<s>Kako razlikovati romansku i slavensku keramiku Probati ću ovdje ukratko prezentirati kako bi se moglo razlikovati keramiku izrađenu u romanskoj lončarskoj starosjedilačkoj tradiciji od one izrađene u slavenskoj doseljeničkoj tradiciji.</s><s>Kako bi opisali romansku keramiku, potrebno je dobro poznavati običnu domaću kasnoantičku keramiku, koja se u literaturi obično naziva kuhinjskom, domaćom, grubom itd. keramikom kako bi ju se lučilo od kvalitetnijih uvoznih ili posebnih komada poput sigilate ili njenih imitacija te ostale kvalitetnije keramike.</s><s>U doba kada se Slaveni naseljavaju, uvoz i velikoserijska proizvodnja keramike odumiru, barem u većem dijelu prostora koji se ovdje obrađuje, pa je gruba, kućna izrada osnovni izvor keramičkog posuđa za starosjedioce.</s><s>Ta činjenica uvjetuje i oživljavanje korištenja jednostavnijih tehnologija izrade posuđa i pristupačnijih izvora sirovina i opreme kod starosjedioca.</s><s>Ipak, njihovi uzori i dalje su u vlastitoj domaćoj keramici ali i onome što im je poznato iz uvoza koji je stizao iz udaljenijih prostora nekadašnjeg carstva.46 Uspoređujući njihovu proizvodnju sa doseljeničkom, ranoslavenskom, primjećuju se mnogobrojne razlike.</s><s>I upravo u najranije doba, krajem 6. i početkom 7.st. razlike možemo najbolje primijetiti, jer se poslije razmjerno brzo gube.</s><s>Što se tiče oblika, Slaveni sobom donose samo dva oblika, koji ih zadovoljavaju u njihovom tipu prehrane.47 Prvi i najčešći oblik je lonac, koji je u to doba često izduženiji i otvoreniji i služi za kuhanje tečne hrane.</s><s>Drugi oblik je pekač, 46 Poneki primjeri koje navodim mogu se primijeniti samo u nekom određenom području od brojnih koje ovdje navodim.</s><s>Trebalo bi biti jasno kako je slijed naseljavanja i razvoja u nekim aspektima različit u npr. Notranjskoj, Istri, sjevernoj Dalmaciji, Podravini, Prekmurju itd. 47 S obzirom kako se kod ranih Slavena pronalaze samo ova dva oblika keramičkih posuda, postoje razmišljanja kako je ostalo posuđe bilo izrađivano od drveta (Parczewski 1993, 63).</s><s>131</s>
<s>130 okrugli pladanj s niskim zaobljenim rubovima (Backteller, Tonscheibe) koji služi za pečenje kruha - pogače.</s><s>Potonji oblik posude tipičan je za istočne ali i zapadne Slavene u ranom srednjem vijeku a održao se u nekim krajevima do nedavna, uglavnom na istočnom dijelu Balkana (Babić 1972).</s><s>Još rjeđe pojavljuje se i veliki četvrtasti pladanj s okomitim rubovima, tzv. pražnica (Tonwanne).48 Ona je služila za sušenje - prženje i spremanje žitarica.</s><s>Na osnovnim (najstarijim) doseljeničkim ranoslavenskim nalazištima u Prekmurju i Podravini prisutni su samo ovi oblici posuđa.49</s>
<s>Starosjedioci imaju u to doba više oblika i drugačije oblike posuđa.</s><s>I kod njih su najbrojniji lonci, ali ti su zatvoreniji, vrat je V i kasnije S profiliran.</s><s>Također su lonci često niži, trbušastiji.</s><s>Postoje i širi a niži, otvoreniji lonci.</s><s>Česte su i različite zdjele, koje se ponekad u ulomcima greškom zamjenjuju s pekom ili obratno.</s><s>Pekače također koriste, ali su oni izgledom sličniji tanjurima.</s><s>Uglavnom su manji i profil je jače naglašen, poput slova L. To nam govori kako je riječ posuđu koje je imalo drugačiju namjenu.</s>
<s>Uz to, imaju još i dva značajna oblika koje Slaveni do doseljenja ne koriste.</s><s>To su peka i kotao.</s><s>Peka je velika posuda koja može biti izrađena na kolu ili prostoručno a služi za pečenje hrane zasipavanjem žara preko nje.</s><s>Kotao pak ima ušice na dvije strane oboda i tako može visjeti duže vrijeme iznad vatre.</s><s>Uz to nije neobično pronaći i zdjele ili vrčeve pa čak i boce.</s><s>Ovakvi oblici mogu se pronaći na brojnim kasnoantičkim pribježištima u Istočnim Alpama i na preživjelim naseljima uz obalu Jadrana.50</s>
<s>48 Parcewski opisuje pražnice kao velike posude debelih stijenki koje služe za čišćenje žitarica i prženje zrna žitarica.</s><s>Uglavnom su izrađene od gline koja je slabo pečena i pomiješana s organskim primjesama.</s><s>Navodi kako se pražnice pojavljuju u poljskim ranoslavenskim kontekstima tek u 8.st. 49 Na slavenskim nalazištima izvan ove grupe, u Češkoj i Slovačkoj, ponekad se pronalaze i različiti oblici zdjela (Profantova, 2005, 159, 160, Obr.61).</s><s>U nas se ovi oblici javljaju tek kasnije, mada je to možda samo stanje istraživanja.</s>
<s>50 Posebice bih izdvojio izvanredan prilog Slavka Ciglenečkog (2000 i dr.) s pregledom grube kasnoantičke keramike na brojnim refugijima na obroncima Istočnih Alpa, te neizbježne rasprave Bierbrauera (1987, 1988 i dr.) o istoj problematici.</s><s>132</s>
<s>- lonci s naglašenim S ili V profilom vrata Primjer za lonac s vrlo naglašenim V profilom postoji na nalazištu Brijuni - Kastrum (Marušić 1987b, Sl.6.-1).</s><s>Također i na nekim nalazištima u unutrašnjosti poput - niski trbušasti lonci</s>
<s>Neki primjerci s nalazišta Barbariga-Betiga (Juroš-Mofardin 1987, T.VII-4 itd.), Oveća zdjela poznata je s istarskih nalazišta Barbariga-Betiga (Juroš-Mofardin 1987, T.I-II) Brijuni - Kastrum (Marušić 1987b, Sl.7-3) a velik broj zdjela zastupljen je i na nalazištu Uvala Marić- Barbariga (Višnjić, Bekić, Pleština 2010, T.7).</s><s>U Sloveniji se također nalaze brojne zdjele na primjer na Tonocovom gradu kod Kobarida - mali pekači / tanjuri L profila</s>
<s>Postoje kasnoantički pladnji/tanjuri pronađeni u kasnoantičkim kontekstima 5.-7.st. na primjer u Nezakciju (Marušić 1986, Sl.11-1), u uvali Marić kod Barbarige (Višnjić, Bekić, Pleština 2010, T.6-9).</s><s>Jedan je pronađen i prilikom istraživanja trga Sloveniji u kontekstima 5. do 7.st. (Tonocov grad, Modrijan 2010, T.5-7,8) te Pristavi na Bledu koji sa svojim urezima na vrhu oboda podsjeća na primjerak iz uvale Marić (Pleterski 2008, T.19-2).</s>
<s>Javlja se u kasnoj antici a od ranog srednjeg vijeka sve češće je u upotrebi koja traje do 19.st.</s><s>Primjerci iz razdoblja od 7. do 9.st. poznati su na primjer sa nalazišta Na Kobarida (Modrijan 2010, T.6-7) te Pristave na Bledu (Pleterski 2008, T.19-4).</s><s>Također kod starosjedilačke i doseljeničke keramike postoje i brojne razlike u tehnologiji i ukrašavanju.</s><s>O ovom je nužno govoriti odjednom, jer su neki ukrasi zapravo tehnički uvjetovani, ili su postali ukrasi iz nekad tehnički uvjetovanih elemenata.</s><s>Kod starosjedilačke romanske keramike vrlo često nalazimo ukrase: - višestruke i jednostruke valovnice</s>
<s>Ovo je tradicija koja je posebice prisutna u Noriku i Panoniji ali se javlja i šire.</s><s>Poznata je iz razdoblja pred rimska osvajanja, ali se koristi i tijekom rimske vladavine, doduše u manjem opsegu.</s><s>Svoj revival doživljava od 5.st. a nadalje se javlja dok ima njenih iskonskih nosilaca.</s><s>Ovaj ukras tako zamjećujemo kod ulomka 13 s grada na Gorenjem Mokronugu (Pleterski, Belak 2001, 100).</s><s>Posebice je dominantan ovaj ukras na romanskoj keramici na Staroj vesi (Bekić 2006 T.8-1, T.9- vodoravne plitke guste crte</s>
<s>Počesto su na podlogu od ovakvih crta utisnute višestruke ili jednostruke valovnice.</s><s>Najviše ovakvih ukrasa potječe iz sjevernojadranskog priobalnog područja pa je jasno kako je ovakav ukras omiljen kod kasnoantičkih i ranobizantskih lončara.</s><s>Javlja se i u unutrašnjosti, na primjer oko gornjeg toka Save.</s><s>Velik broj ulomaka s Grada na Gorenjem Mokronogu ima upravo ovaj ukras (Pleterski, Belak 2002, kat.114).</s><s>Ovo je gotovo dominantan ukras na posudama na nalazištima Barbariga-Betiga 134</s>
<s>(Juroš-Mofardin 1987, T.I, III, IV, V, VI, VII).</s><s>Velik udio ovog ukrasa zabilježen je među grubom keramikom s nalazišta Uvala Marić- Barbariga (Višnjić, Bekić, groblju Stranče-Gorica i to na većem broju posuda (Matejčić R. 1987, Prilog V, VI, U ove dvije karakteristike trebalo bi ubrojiti i druge srodne pojave kao što je gust splet vodoravnih crta u unutrašnjosti posude, vrlo čest na unutrašnjem cijelu vrata, a ponekad prekriva i svu unutrašnju površinu, pa tako nalazimo i ulomke koji su istim ukrasom prekriveni s obje strane.</s><s>Na unutrašnjoj strani se ponekad može nalaziti i nepravilniji metličasti ukras.</s><s>Lonac 14 s Grada na Gorenjem Mokronogu ima guste vodoravne crte na unutrašnjem dijelu oboda (Pleterski, Belak 2002, 101) - plastična rebra</s>
<s>Rebra na posudama su također romanska tradicija.</s><s>Najčešća su na većim posudama, i kao u prapovijesti, vjerojatno su služila kao "armiranje" stijenki predimenzioniranih posuda.</s><s>Tako ih nalazimo na pekama ili velikim loncima.</s><s>Kasnije se javljaju i na manjim loncima, pa možemo zaključiti kako su prešle u funkciju ukrasa.</s><s>Vrlo često se ova rebra ukrašavaju kosim rezovima, a ponekad i utiskivanjem rupica ili kratkih crtica.</s>
<s>Lijepi primjer za veliki lonac koji po sredini ima vodoravno rebro ukrašeno utiskivanjem nalazimo na nalazištima Barbariga-Betiga (Juroš-Mofardin 1987, T.III1), Brijuni - Kastrum (Marušić 1987b, Sl.6.-1), te nekoliko primjera na nalazištu Uvala Marić- Barbariga (Višnjić, Bekić, Pleština 2010, T.6-5,6,7).</s><s>Također se ovakvo rebro javlja i na većem loncu s groblja Stranče-Gorica (Matejčić, R. 1987, P.V).</s><s>I u Sloveniji se u ranosrednjovjekovnim kontekstima pronalaze lonci s vodoravno postavljenim rebrima, uglavnom s kosim urezima (Bled-Pristava, Svakako ova tradicija vuče porijeklo iz kasnoantičke keramike, ili je čak njen izravni nastavak.</s>
<s>Kod starosjedilačke proizvodnje ponekad možemo pronaći otiske s lončarskog kola, koji su na dnu ostavili otisak u obliku križa ili nekog drugačijeg oblika.</s><s>To je poznato i s brdskih romanskih utvrđenja (na primjer Tonocov grad, Modrijan 2010, T.5-9,10,11) kao i s preživjelih kastruma na obalama Jadrana.</s><s>Lepezasti uzorak koji potječe od skidanja posude s kola pomoću konopca također je posvjedočen u velikom broju romanskih nalazišta bez usporedbi u ranoslavenskom svijetu.</s><s>Irma Čremošnik to opisuje kao otisak koncentričnih kružnih plitkih linija tipičan za kasnoantičku keramiku u Bosni i Rumunjskoj (Čremošnik 1970, 111). - prelijepljeni obodi</s>
<s>U keramici koja potječe iz romanskih naselja izviru lonci (ali i peke i druge posude) koji imaju karakterističan obli obod.</s><s>Taj obod izrađen je tako da se vrh prelijepio pod donji dio oboda i tako napravio svojevrsno jastučasto zadebljanje.</s><s>Brojni su primjeri za ovakvu keramiku u doba ranog srednjeg vijeka a ovaj tip izrade oboda ne odumire, već se koristi i dalje do kasnog srednjeg vijeka.</s><s>Jedan od najranijih primjera iz ovih barbariziranih cjelina je ulomak iz groba 2 kod crkve sv. Mihovila kod Vižinade koji se može datirati u drugu polovinu 6.st.</s><s>Dosta lonaca s groblja Stranče-Gorica iz 8/9.st. ima upravo ovu značajku oboda (Matejčić, R. 1987, P.VI, VII-32, IX-33).</s><s>U novoj tipologiji Pleterskog ovaj tip oboda pripada u njegovu skupinu V2 (Pleterski 2010, 82, 160).</s><s>Osim prelijepljenih oboda koji se čine kao zgodan primjer, potrebno je upozoriti kako se iz kasnoantičke tradicije u kasnoromansku keramiku prenose i drugi različiti sofisticirani obodi u brojnim inačicama.</s><s>To su obodi koji su ravno rezani, s utorom na obodu, čekičasto prošireni, trakasti, zadebljani i tako dalje u brojnim varijantama.</s><s>Korištenje ovakvih oboda povezano je izravno uz korištenje brzovrtećeg kola, i nema ga u najranijoj slavenskoj keramici.</s><s>Slavenska keramička proizvodnja koja spada u najraniju doseljeničku fazu, a postoji jasno definirana na Novoj tabli kraja 6. i prve polovine 7.st i na srodnim nalazištima u Prekmurju, hrvatskom Međimurju i Podravini pokazuje dosta drugačiju sliku nego starosjedilačko-romanska.</s><s>136</s>
<s>Kao prvo treba primijetiti kako je sva keramika prva faze izrađena prostoručno, a sasvim su rijetki primjerci koji bi možda mogli biti izrađeni na sporovrtećem kolu.</s><s>Uz to je vrlo karakteristična pojava rupičaste keramike, odnosno korištenje mrvljenog ugljena kao primjese prilikom izrade keramike.</s><s>Izuzetci imaju u sebi za primjesu nešto veće drobljene različite kamenčiće.</s><s>Posuda od pročišćene gline nema uopće.</s>
<s>U toj prvoj fazi nakon doseljavanja, kod nas se koriste samo dva osnovna oblika posuđa, lonac i pekač.</s><s>Lonac može biti različitih oblika, ali uglavnom je vrlo jednostavan i njegov trbuh i vrat je prilično neizražen u cjelokupnoj silueti posude.</s><s>Obodi su jednostavni i obli, ponekad šiljatiji ili blago rezani, ali često potpuno uspravni, kao što je to tipično i za neke druge lonce koji pripadaju praškoj kulturi.</s><s>Već tada se javljaju i blago razvraćeni obodi, ali još uvijek s oblim i nepravilnim obodima.</s><s>Lonci mogu biti veći ili manji.</s><s>Pekači su uglavnom veći, ali ima ih i manjih, veličine tanjura.</s><s>Pekači sa zaobljenim rubovima se prvi puta pojavljuju u Kijevskoj kulturi na srednjem Dnjepru i Desni od 3. do 5.st., a kasnije se rasprostiru široko po slavenskim područjima Europe kroz duže vremensko razdoblje (Parczewski 1993, 46).</s><s>I za slavenske pekače grupe Drava-Mura-Sava</s>
<s>135 karakteristično je da imaju blage obode, odnosno da se od sredine pekača blago uspinju prema obodu, koji je također obli.</s><s>Uz pekače ponekad se pojavljuju i pražnice, veće četvrtaste otvorene posude s rubom koje su služile za pečenje i sušenje zrnja žitarica.</s>
<s>U ovoj prvoj fazi ukrasi na posudama u potpunosti izostaju (npr. Nova tabla SO 92) ili su rijetki (npr. Nova tabla SZ4, Stara ves SJ6).</s><s>Prvi ukrasi se javljaju tek od druge faze.</s><s>Ukrasi koji se tada javljaju su ubadanje, što je možda preuzeto od ostataka germanskog stanovništva, te valovnice koje su očit utjecaj romaniziranog stanovništva.</s><s>Također je karakteristično da Slaveni u početcima ne križaju valovnice jedne preko drugih ili preko ravnih crta, a što je prilično uvriježeno kod Romana.</s><s>Kratko povlačenje češlja po površini posude je, čini se, originalno slavensko domišljanje ukrasa iz toga vremena, kao i tzv. kazetni ukras (Kassetenornament, Metope) višestrukim crtama te cik-cak trokutasti uzorak.</s><s>No već od sredine 7.st. vidljivo je brzo prihvaćanje sve više uzora iz romanske keramičke tradicije.</s><s>Od tada se u slavensku keramičku proizvodnju uvode mnoge tekovine koje su opisane u početku ovog podpoglavlja, dok se neke odbacuju i pomalo izumiru.</s><s>Tijekom 8.st. je već vrlo teško razlikovati jednu ili drugu proizvodnju, jer se polagano formira jedinstvena, ranosrednjovjekovna keramička proizvodnja, paralelno s suživotom i međusobnom asimilacijom starosjedilaca i doseljenika.</s><s>U ponekim radovima za ovi keramiku upotrebljava se i izraz Keramika podunavskog tipa.51 Ipak, u 8.st. a i mnogo kasnije, čak do 10.st., još postoje neka izolirana naselja u kojoj duboko ukorijenjene tradicije starosjedilaca ili doseljenika odolijevaju</s>
<s>Kao prihvaćanje starijih romanskih tradicija u novu ranosrednjovjekovnu keramiku možemo uvrstiti više elemenata.</s><s>Kao prvi element, Slaveni su prihvatili ukrašavanje posuda višestrukim valovnicama.</s><s>To je prihvaćeno vrlo brzo po ostvarivanju suživota s romanskim stanovništvom (Macháček 1997, 355).</s><s>Na području naše grupe to je već od prve polovine 7.st. od kada se ukrašavanje lonaca višestrukim valovnicama počinje isprva 51 Jiri Machaček odbacuje naziv Keramika podunavskog tipa i predlaže korištenje izraza Keramika srednjedunavske kulturne tradicije objašnjavajući pojavu ove keramike jakim utjecajem romanske keramičarske tradicije na slavensku (Machaček 1997).</s><s>138</s>
<s>pokrajinama te i u Istri. polagano a potom sve češće rabiti na posuđu.</s><s>Svoju kulminaciju ovo ukrašavanje Jedan od njih je prihvaćanje izrade posuđa na sporovrtećem pa i na brzovrtećem kolu.</s><s>Jedan od pratećih elemenata ovoj tehnici je i pojava otisaka na dnu lonaca.</s><s>Obična okrugla rupica ili izbočenje na dnu lonca ukazuje na sporovrteće kolo.</s><s>Kod takvih kola često je osovina virila iz podloge, pa je tako nastajalo udubljenje u dnu lonca.</s>
<s>No kod romanske keramike postoje plastični/izbočeni znakovi na dnu posuda u vidu križeva, kruga, križa u krugu, kruga s raznim znakovima itd.</s><s>Ovi znakovi pripisuju se posebnoj tehnici.</s><s>Oni bi se urezivali na drvenu pločicu - podlogu (Zwischenscheibe) koja bi se postavljala na kolo i nju bi nalijegala nepečena posuda.</s><s>Nakon vrtnje i izrade posude, s kola bi se premjestila na mjesto za sušenje zajedno s tom ukrašenom drvenom podlogom.</s><s>Na taj način su ove posude na svom dnu dobile elaborirani blago izbočeni znak (Fiedler 1992, 164 - 166).</s><s>Kroz neko vrijeme, zavisno o kojem području se radi, Slaveni prihvaćaju i ovu značajku (Macháček 1997, 355).</s><s>Veći broj lonaca s različitim otiscima u vidu izbočenog križa ili kruga u kojem je križ ili više crta i točaka postoji na Ptujskom gradu (Korošec, J. 1950, Sl.187 - 207 itd.).</s><s>Zatim su poznati križevi, mnogokraka zvijezda i drugi znakovi na dnima posuda s groblja 9.st. u Auhofu kod Perga i Gusenu kod Berglitzla (Tovornik Izrada lonaca na kolu dovelo je i do izmjene oblika, pa se tako umjesto visokih i uskih, vitkih lonca praškog tipa javljaju jajoliki i trbušastiji oblici (Pleterski, Moguće je i da se iz romanske keramike preuzelo korištenje plastičnih traka s ukrasom utiskivanjem.</s><s>I u Sloveniji ima primjera lonaca s ovakvim ukrasom.</s><s>Najistočniji je lonac s Ptujskog grada (Korošec, J. 1950, Sl.33) koji uz to ima i ubode u nizu na plastičnoj traci.</s>
<s>Uz sve ovo postoje i pretpostavke kako je i ranoslavenska keramika utjecala na staroromansku keramiku.</s><s>To bi se vidjelo iz primjera da raniji lonci koji su imali oštar prijelaz iz ramena u obod, na način da vrata gotovo niti nema (V profil), kasnije dobivaju blagi lučno oblikovan vrat (Pleterski, Belak 2002, 102).</s><s>Također nestaje metličasto ukrašavanje, a raspon oblika se sužava.</s><s>139</s>
<s>Keramički predmeti koji se ne mogu ubrajati među posude su pršljenovi.</s><s>Oni su razmjerno čest nalaz u ranoslavenskim naseljima, a ima ih i u nekim grobovima.</s><s>Upravo grobni nalazi povezuju nam ove nalaze s ženama što nam pokazuje kako je predenje bio ženski posao kod Slavena.</s><s>U starohrvatskim grobovima Dalmacije i zaleđa pronađeno je desetak komada, i to većinom u ženskim grobovima te katkad u dječjim.</s><s>Većina njih je plosnatog oblika i često su izrađeni od rimskih opeka i stijenki posuda (Petrinec 2009, 186, sl.87).52 Pršljenovi su uglavnom izrađeni od pročišćene keramike, fakture kakva nije uobičajena za prateće keramičko posuđe.</s><s>Takav je slučaj s pršljenovima konusnih i od ulomaka antičkih tegula ili amfora (npr. T.51-9 i T.60-11, Fototabla 15) a oni su uglavnom jednostavni i plosnati.</s>
<s>Pršljenove je čini se, nemoguće precizno datirati, a oblici koji se pronalaze u ranoslavenskim kontekstima imaju svoje usporedbe ne samo u kasnoantičkom svijetu već i u prapovijesti.</s>
<s>Što se tiče ranosrednjovjekovnih pršljenova, njih u par osnovnih oblika nalazimo i kod Slavena Germana, Avara i Balta te ih je nemoguće razlikovati, osim prema zastupljenosti pojedinog tipa (Parczewski 1993, 78-80).</s><s>To su konusni oblik s tri podtipa, obli i nepravilni (Parczewski 1993, Abb.22).</s><s>Ipak postoje neke posebnosti prema kojima bi se ubuduće možda i moglo razviti neku tipologiju.</s><s>Naime, na pršljenovima iz ranoslavenskih objekata i grobova katkad nalazimo urezane ukrase.</s><s>Oni se pronalaze na jednoj ili na obje šire strane.</s><s>Uglavnom su to urezi cik-cak crta koje čine trokute kao što je to uočeno na nekoliko primjeraka na iskopavanju Brezja IV godine 2010.</s><s>Na groblju na Ždrijacu pronađeno je nekoliko pršljenova, ali posebice je zanimljiv jedan koji na sebi ima urezan niz 52 Treba napomenuti kako Petrinecova govori o ovim predmetima kao o utezima za vreteno u poglavlju groblja s poganskim načinom pokapanja (str. 186) dok u poglavlju groblja s kršćanskim načinom pokapanja (str.261) navodi kako je nalaz jednog pršljena u muškom grobu dokaz da nije riječ o utezima za vreteno.</s>
<s>Metalni nalazi oznaka koje sliče pismu (Belošević 1980, T.XLII-4).</s><s>Također i pršljen koji je pronađen u masovnoj grobnici na Monkodonji ima ukras izveden crtama (Hänsel, Mihovilić, Teržan, Tessman 2002).</s><s>Na nalazištu Lug I u Kijevskoj Rusiji prikupljeni su pršljenovi s različitim znakovima, trokutima od točkica, usporednim crticama, svastikama, mrežama i pseudo natpisima (Berezovec 1963, ris.12,13).</s><s>U Poljskoj su se na ranoslavenskim nalazištima Igolomia i Szeligi pronašla dva pršljena s ukrasom više uboda (Parczewski 1993, T.XX-8, T.XXXVII-28).</s>
<s>Sveukupno je u ovim istraživanjima pronađeno vrlo malo metalnih nalaza.</s><s>To su uglavnom željezne kopče i strelice, a pronađu se i manji ulomci klinova i žica.</s><s>Veći metalni nalaz koji se može pripisati razdoblju 7./8.st. jest željezno koplje s krilcima pronađeno prilikom vađenja šljunka iz rijeke Kupe kod Lasinjske kiselice, na mjestu gdje je nekada bio gaz (Bekić 2003).</s><s>Koplje se prema svojim osobinama može pripisati kasnom merovinškom razdoblju (T.28-1).</s><s>Ostala koplja s krilcima koja su pronađena na ovom području uglavnom potječu iz kasnijeg karolinškog razdoblja, kao i poznati mačevi - spathe.</s><s>Ponekad se pronađu i male željezne sjekire, koje su inače poznate kao slavensko oružje / oruđe, kao na primjer na Brezju kod Varaždina (Težak, Šimek, Lipljin 1999, 44) ili Slivnici kod Maribora (Bitenc, Knific 2001, sl.274, str.85).</s><s>Najčešći nalaz oružja su željezni vrhovi strelica.</s><s>Najstarija je plosnata strelica na trn (T.58-13) pronađena na Staroj vesi u zemunici J 6 i vrlo korodirana strelica iz zemunice SZ 4 s Nove table koja je možda bila četverobridna vrha (T.31-11).</s><s>Mlađi oblici su strelica na tuljac s krilcima takozvanog. "lastavičjeg repa" kakva je pronađena u pećini Vindija kod Varaždina (Tomičić 1975).</s><s>Jedan tuljac, vjerojatno od slične strelice, pronađen je i na Blizni kod Jakopovca (T.4-15).</s><s>Strelica neuobičajenog oblika (T.25-18), slučajni nalaz s Brezja V, ima usporedbu s ranomađarskom strelicom iz groba 15 s groblja Szolnok-Szanda beke pal Halma koje Neobična željezna "kopča" T.11-13 s "kuglicama" s Brezja V nema pravih usporedbi.</s><s>Posebice stoga što je između željeznih zadebljanja u obliku kuglica, na 141</s>
<s>Metalni nalazi užim dijelovima, zamatana bakrena žica kao ukras.</s><s>Prema kugličastom ukrasu slična je pređici iz konjaničkog groba broj 597 s Devinske Nove vesi (Eisner 1952, Ob.729).</s><s>Postoje i drugi slični uzori za ovakav rad, ali čini se kako nije riječ o posebno vještom majstoru iz zapadnih radionica već o trudu mjesnog majstora u oponašanju nekih karolinških uzora.</s>
<s>Jednostavna četvrtasta kopča T.8-10 koja je pronađena na Brezju IV u zemunici SJ 11 je vrlo čest nalaz već od ranoavarskog doba i čest prilog u raznim grobnim cjelinama.</s><s>Ipak za naš primjerak je neobična kuglica nepoznatog materijala (možda staklene paste) koja je aplicirana na pređicu kopče.</s><s>Rjeđe se nalaze koče izrađene od bronce ili plemenitih metala.</s><s>Jedan primjerak dijela manje kopče bizantskog porijekla pronađen je u zemunici SZ 4 na Novoj tabli (fototabla 16-K).</s><s>Češće se pronađu kopče i ostali metalni dijelovi pojasnih garnitura avarskog i karolinškog porijekla (Bitenc, Knific 2001, Sl.295302).</s><s>Tako je i na Šarnjaku u zemunici SJ 10 (iskopavanje 2010) pronađen srebrni okov remena srodan primjerku s Devinske Nove Vesi, iz konjaničkog groba broj 530 (Eisner 1952, Obr.69-3).</s><s>Ukras je sličan onome s Vac-Kavicsbanya t.10-7, t.37-8 (Tettamanti 2000).</s>
<s>U zemunici SJ 1 na Staroj vesi pronađen je dio četvrtastog željeznog zvonca (T.51-15, Fototabla 16) kakva su služila za vješanje o stoku.</s><s>Zvono je izrađeno od presavijenih željeznih pločica koje su na spojevima učvršćene bakrenim varom.53 Ovakva zvona česta su u kasnoantičko doba 3. i 4.st. (Baška-Sv.</s><s>Marko, Bekić, Višnjić 2008, T.18-132; Rijeka-Principij, Višnjić 2009 s.162, T.2-3) a koriste se kasnije u doba seobe naroda od 4. do 6.st. (Budapest - Zuglo, Kazanski 2005, 36).</s><s>Upotreba tih zvonaca trajala je vjerojatno i do ranog srednjeg vijeka (npr. Mikulčice, Galuška 2004, 34).</s><s>Više primjeraka na području naše grupe pronađeno je na visinskim pribježištima romanskog pučanstva u Sloveniji od kojih su poneka nastanjena i u ranom srednjem vijeku (Knific, Murgelj 1996; Knific 2006).</s><s>Moguće 53 Knific i Murgelj opisuju različite tehnike izrade ovih zvonaca u kombinaciji željeza i bakra. osnovno je da su željezna zvona zagrijavanjem i taljenjem bakra preko spojeva postajala čvršća (Knific, Murgelj 1996).</s><s>Postoje i inačice sa zakovicama, međutim naši primjerci se ne ubrajaju u tu grupu.</s>
<s>Koštani nalazi bi se ovaj nalaz sa Stare vesi mogao dovesti u vezu upravo s nositeljima starosjedilačke metličaste romanske keramike u zemunici SJ 1. Pronađen je i jedan praporac (T.51-10, Fototabla 16) u zemunici SJ 1 na Staroj vesi.</s><s>Napravljen je naizgled istom tehnikom kao i četvrtasto zvono s time da su ovdje korištene puno tanje željezne pločice koje su spajane bakrom.</s><s>Praporci pronađeni u starohrvatskim grobovima s poganskim značajkama pokapanja su osim materijala korištenog za izradu i ponešto drugačije oblikovani (Petrinec 2009 144, 145, sl. 56).</s><s>Upotrebu praporaca ona datira u kraj 8. i 9.st.</s><s>I drugi praporci se datiraju u to razdoblje, od druge polovine 7. do 9.st. (Satu Nou, Constanta-Istria, VarnaRazdelna, Fiedler 1992, Abb.44-1, T.17-6m T.81-9).</s><s>Neovisno od datacijskih problema, možemo reći kako su praporci služili u kultne svrhe.</s><s>Čini se kako često bili ovješeni o dječju odjeću, kako bi ih zaštitili od zlih duhova (Fiedler 1992, 195), a potvrdu o tome imamo i kod nekih starohrvatskih grobova (Petrinec 2009, 145).</s><s>Prilikom iskopavanja Brezja IV '10 pronađen je veći broj vrlo tankih željeznih žica i nekoliko tankih željeznih igala s rupicom za navođenje konca.54 Nije mi poznato čemu su točno služile te brojne tanke žičice.</s>
<s>Koštanih izrađevina u predstavljenim cjelinama pronađeno je također vrlo malo.</s><s>U prvom redu se izdvaja jedan urezivanjem ukrašeni dvostrani češalj (T.24-9).</s><s>Pronađen je u zemunici SJ 7 na Brezju V, a prema ostalim nalazima iz zemunice mogao bi se datirati u 8.st.</s>
<s>U starohrvatskim grobovima pronađeno je nekoliko primjeraka koštanih češljeva.</s><s>Tri su češlja pronađena na Ždrijacu, u grobovima 15, 54, 128 (ovaj prilično sliči primjerku s Brezja IV) kao grobni prilog (Belošević 2007, T.L-4, T.LIV-16, T.LXIV-9) te po jedan na položajima Stankovci - Klarića kuće, Biskupija - Bračića podvornica te Kašić - Maklinovo brdu (Petrinec 2009, 185).</s><s>Petrinecova navodi kako koštani češljevi s dva reda zubaca vuku podrijetlo od češljeva proizvedenim u rimsko 54 Ovih predmeta do sada nije bilo jer su izuzetno mali i teško primjetljivi.</s><s>Prilikom ovih istraživanja pronađeni zato što je prilikom pregledavanja već iskopane zemlje iz jama upotrebljavan metal detektor.</s>
<s>- provincijalnim radionicama crnomorskog područja 3. - 4.st. a kasnije su predlošci potjecali od zapadnoeuropskih i italskih proizvoda prema bizantskom uzoru (Petrinec 2009, 186).</s><s>Prema njoj korišteni su kao toaletni pribor te ukras u ženskoj kosi.</s><s>Nalazi ove vrste ograničeni su na groblja s poganskim načinom pokapanja u Hrvatskoj Bíró navodi kako su trodijelni dvostrani češljevi s motivom borovih iglica (pine-needle motif) poput našeg primjerka česti u kasnoantičkim grobovima od 4.st. nadalje.</s><s>Posebice su zastupljeni u gepidskim grobovima a javljaju se do 7.st. na nekim avarskim grobljima u Mađarskoj (Bíró 2002, 39,40, kat.47-54).</s><s>Usporedba za češalj s Brezja V je u objektu 1 koji se datira u drugu polovinu 8.st. na nalazištu Hanisovo-Čel'adice (Ruttkayova, Ruttkay, 2004, 328, Obr.7-1).</s><s>Vrlo je sličan i prema ukrasu češalj iz groba s nalazišta Stražnice-Golgate (Dostal 1966, T.LI-17) koji se datira u 9.st.</s><s>Češljevi s dva reda zubaca česti su u slavenskom svijetu i u upotrebi su od doba doseljavanja sve do kraja ranog srednjeg vijeka.</s><s>Uz češalj na Brezju IV pronađen je i vrh jednog šila, ili tzv. propletača (Fototabla 15, Z).</s><s>Ove čvrste koštane alatke služile su za probijanje kože (LederVorbohrer) i čest su nalaz u slavenskim naseljima ranog srednjeg vijeka (Becker 2003, Abb.3-7,8, 213).</s><s>Više ovih alatki pronađeno je i na ranosrednjovjekovnim nalazištima srednjeg toka Drave.55</s>
<s>Zanimljiv je i nalaz male uglačane koštane pločice s rupicom za ovjesivanje (T.55-6, Fototabla 15).</s><s>Ovaj predmet pronađen je u otpadnoj jami SJ 2 na Staroj vesi.</s><s>Rupica za ovjesivanje probušena je po dužini koštane pločice a ne kroz nju.</s><s>Ovakvo bušenje zahtijevalo je poseban trud pa je za vjerovati kako ovaj predmet ima neki veći značaj.</s><s>Nažalost ova mala pločica slomljena je sa gotovo svih strana tako da zasad nije moguće reći kojoj namjeni je služila.</s><s>Prema svemu sudeći moguće je riječ o nekom koštanom privjesku - amuletu (Bekić 2006, 217).</s><s>U objektu SJ 5 na Brezju V pronađen je i jedan vrh kozjeg roga koji je prepiljen oštrim predmetom (T.18-12).</s><s>Vjerojatno je ovo trag početne obrade, a od ovog roga mogao se izraditi držak noža ili neki sličan predmet.</s>
<s>Jedan od čestih nalaza u slavenskim naseljima su kameni brusevi.</s><s>Poznati su vrlo brojni nalazi sličnih oblika bruseva u Poljskoj (Parczewski 1993, 81), Mađarskoj (Szöke 1992, 3.kep-5) i drugdje u slavenskom svijetu.</s><s>U gotovo svakoj jami na ovom području pronađe se pokoji brus.</s><s>Oni su uglavnom svi izrađeni od tvrdog pješčenjaka.</s><s>Ima i primjeraka upotrebe rožnjačke okorine a možda i metamorfnih stijena.</s><s>Najomiljeniji pješčenjaci bili su strpljivo korišteni, poneki imaju tragove uporabe na sve četiri strane podjednako.</s><s>Osim tragova željeznih oštrica, na nekim brusovima postoje utori, koji su vjerojatno služili za oštrenje vršaka, možda koštanih igala ili slično.</s><s>Vjerojatno u ovu grupu treba svrstati i izvanredan nalaz kristala, vjerojatno gorskog kristala56 (T.51-11, Fototabla 15).</s><s>On je pronađen u zemunici SJ 1 na Staroj vesi.</s><s>Korištenje gorskog kristala kao privjeska ili drugog ukrasa poznato je kod Germana (Quast 1997, 438, Abb.504), dok mi uvjerljive usporedbe iz slavenskog svijeta zasad nisu znane.</s><s>Gorski kristal pronađen na Staroj vesi nije probušen pa tako nije mogao biti nošen ovješen kao privjesak ili perla na ogrlici.</s><s>Moguće je nošen u nekoj vrećici kao amulet protiv uroka (Bekić 2006, 217).</s>
<s>Staklene perle su čest prilog u ranosrednjovjekovnim grobovima.</s><s>Poneke su poznate i iz nekih naselja.</s><s>Pronađene su oble perle koje česte dolaze u četiri ili više povezanih glavica te dugoljaste perle.</s>
<s>Na Šarnjaku je u jami SJ 9 pronađena jedna vrlo tanka i malena staklena cjevčica zelene boje.</s><s>Ona je vrlo vjerojatno služila kao privjesak na ogrlici.57 Vrlo slične zelene staklene cjevaste perle pronalaze se i u karolinškim grobljima 8. i 9.st. kao na primjer u Eggolsheimu (Regele 2006, T.2, prvi, drug i treći red).</s><s>Slični 56 Po svemu sudeći riječ je o gorskom kristalu, međutim za krajnje određenje potrebno je obaviti geološku analizu koja zasad nije napravljena.</s><s>57 Nažalost nije ju bilo moguće pronaći u prikupljenim nalazima s iskopavanja iz 2006.g. pa ovdje nije ilustrirana.</s>
<s>145 ulomak perle ali plave boje pronađen je kao slučajan nalaz na Brezju IV '10 Drugačije su perle u neprekinutom nizu "članaka", izrađene od gotovo neprozirne žućkaste staklene paste.</s><s>Nekoliko takvih višestrukih (Merfachperlen, Segmentenperlen) perli je pronađeno prilikom istraživanja Brezja IV '10 a kao primjer je ovdje prikazan jedan ulomak iz SJ 45 (Fototabla 15, N).</s><s>Ove perle su najčešće sačuvane odrezane u četiri neprekinuta članka, ali to nije pravilo, a inače mogu biti manje i veće.</s><s>I ovakve perle su poznate iz već spomenutog groblja u Eggolsheimu (Regele 2006, T.2, peti i šesti red).</s><s>Primjerci iz iz groba H11/A12 na groblju Nienburg-Libenau datiraju se u drugu polovinu 8.st. (Siegmann 137, Abb.512).</s><s>Česte su i u ogrlicama moravskih (Dostal 1966, T.LXXXV) i slovenskih (Klasinc 2008, Sl.3) grobova od 9. do 10.st.</s><s>Neki primjerci višestrukih perli s Brezja IV možda su pripadali i perlama koje su bile prevučene srebrnom folijom kao što je to opisano za nalaz iz Rostock-Dierkowa (Steppuhn 1997, T.20).</s><s>Steppuhn višestruke perle precizno datira od početka 8.st. do prve trećine 9.st. (Steppuhn 1997, Na Brezju IV '10 pronađena je i vrlo malena jednostavna okrugla perla izrađena od crne staklene paste.</s><s>I takvih opet imamo u sklopu ženskih grobova u Eggolsheimu (Regele 2006, T.2, donji red) te u grobu u Dolskom kod Ljubljane Vrlo zanimljiva staklena perla pronađena je na Brezju V kao slučajni nalaz (T.25-15, Fototabla 15) u blizini zemunice SJ 19.</s><s>Izrađena je od prozirnog plavog stakla s premreženim bijelim crtama u svojoj strukturi.</s><s>Ovoj perli nije mi poznata odgovarajuća usporedba, međutim ne bi bilo čudno da potječe iz nekog konteksta kasne antike ili seobe naroda.</s><s>Poznato je kako su Slaveni rado skupljali razne predmete koji su ih zainteresirali i ponovno ih upotrebljavali po svojem nahođenju.</s><s>Kasnoantičko staklo također se pronalazi u ranoslavenskim kontekstima.</s><s>U predstavljenim objektima pronađeno je više ulomaka.</s><s>Na Šarnjaku je pronađen ulomak nekad veće staklene posude žućkastozelenkaste boje s crvenom crtom u strukturi stakla (T.47-7, Fototabla 15).</s><s>Na Brezju V u zemunici SJ 7 pronađen je dio oboda staklene posude zelenkaste boje (T.24-7, Fototabla 15).</s><s>Različite ulomke stakla Slaveni su prikupljali u kasnoantičkim ruševinama.</s><s>Vjerojatno su služili za 146</s>
<s>145 ukras, kao privjesci na ogrlici, a možda su korišteni kao amuleti.</s><s>Inače su česti nalazi ulomaka staklenih oboda ili dna sa zadebljanjima.</s><s>To mogu biti presavijeni šuplji obodi ili šuplje oble kružne nožice.</s><s>Ovakvi ulomci posebno su pogodni za ovjesivanje o uzicu pa je logično da su češće prikupljani.</s><s>U nekoliko grobova na Ptujskom gradu pronađeni su upravo ovakvi komadi u niskama ogrlica (Korošec, P. Osim prikupljanja staklenih perlica i ulomaka stakla za ogrlice, zabilježeni su i primjeri prikupljanja drugih različitih predmeta koji su služili kao amuleti talismani poput novca, ulomaka keramike, životinjskih kostiju i zuba itd. (Petrinec 2009, 141).</s><s>Jedan od takvih primjera je i vjerojatni koštani amulet sa Stare vesi Tragovi prehrane</s>
<s>Iz drugih ranoslavenskih područja poznato je kako se prehrana Slavena oslanjala na poljoprivredu, posebice na uzgoj žitarica.</s><s>Također su se uzgajale mahunarke te povrće i voće.</s><s>Što se tiče domaćih životinja, uglavnom se pronalaze kosti goveda i svinja, a u manjem omjeru i ovca/koza te konja (Fusek 1994, 311).</s><s>Dosad u Hrvatskoj nažalost nisu objavljivane arheozoološke analize kostiju niti arheobotaničke analize sjemenki i plodova za rani srednji vijek.58 Pitanje prehrane stanovništva ovih naselja je vrlo bitno za rekonstrukciju ondašnje privrede, a ovo su jedni od ključnih podataka koje bi morali prikupiti.</s><s>Za neke od zatvorenih cjelina koje su ovdje podrobnije prikazane imamo nalaze životinjskih kostiju, koje su i arheozoološki određene te se rezultati tih analiza ovdje obrađuju.</s><s>Arheozoološke analize životinjskih kostiju s ovdje prikazanih nalazišta provodile su Ana Štilinović i prof.dr.sc.Tajana Trbojević-Vukičević sa Zavoda za anatomiju, histologiju i embriologiju Veterinarskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu.</s>
<s>58 Izuzetak je arheoozološka analiza kostiju sa Stare vesi (Bekić 2006).</s><s>Arheobotaničke analize uzoraka s novijih iskopavanja nalazišta Brezje i Šarnjak su u tijeku.</s><s>Također sam upoznat kako se provode i arheobotaničke analize nekih ranosrednjovjekovnih uzoraka s nalazišta oko Torčeca.</s><s>147</s>
<s>U izduljenoj zemunici J 1 pronađeno je stotinjak ulomaka životinjskih kostiju.</s><s>Kosti su vrlo usitnjene i nisu pogodne za određivanje vrsta.</s><s>Izuzetak je jedna palčana kost, najvjerojatnije goveda (Bos sp.).</s><s>Također se na nekim kostima mogu uočiti tragovi glodanja mesoždera, vjerojatno pasa.</s>
<s>U okrugloj i plitkoj otpadnoj jami J 2 prikupljeno je petnaestak ulomaka životinjskih kostiju koje se ne mogu odrediti.</s><s>Na jednom ulomku vidljivi su tragovi zuba mesoždera.</s>
<s>U okrugloj i plitkoj otpadnoj jami J 2b pronađen je samo ulomak zuba (dens), najvjerojatnije malog preživača odnosno ovce ili koze (Ovis aries/Capra hircus).</s>
<s>U izduljenoj zemunici SJ 11 na Brezju IV pronađeno je mnoštvo ulomaka kostiju od kojih se većina nalazila u ili okolo ostataka ognjišta podloženog kamenim oblucima.</s><s>Nađeno je oko osam kostiju koje bi pripadale svinji, uglavnom su to dijelovi čeljusti, zubi, lopatice, lisnjače i goljenične kosti.</s><s>Jedna kost ukazuje nam kako je svinja u trenutku smrti bila starija od godinu i pola.</s><s>Također je pronađeno i oko pet kostiju koje bi pripadale govedu i to zubi, dijelovi jagodične kosti, stopala, rebra.</s><s>Jedan dio kostiju ne može se odrediti zbog svoje usitnjenosti.</s>
<s>U okrugloj i plitkoj otpadnoj jami SJ 8 na Brezju V prikupljeno je desetak ulomaka zuba velikog preživača, najvjerojatnije goveda.</s>
<s>U plitkoj otpadnoj jami SJ 19 na Brezju V prikupljeno je dvanaestak ulomaka zuba velikog preživača, najvjerojatnije goveda.</s><s>148</s>
<s>U izduljenoj, većoj zemunici prikupljeno je četiri zuba u dvadesetak ulomaka s dijelovima čeljusti svinje, vjerojatno oko jedne i pola godine stare.</s><s>Također je nađena čeljust goveda u tridesetak ulomaka s djelićima zuba.</s><s>Nađen je i dio lakatne kosti malog preživača - ovce ili koze.</s><s>Najzanimljivi je nalaz kosti gavrana veličine domaće kokoši.</s>
<s>U okrugloj i plitkoj otpadnoj jami SJ 3 na Brezju V pronađeno je nekoliko djelića zuba koji najvjerojatnije pripadaju govedu.</s>
<s>Od goveda (Bos sp.) su prikupljene tri lijeve donje čeljusti, jedan zub sjekutić, jedan zub pretkutnjak, osam zuba kutnjaka, jedan dio jagodične kosti, jedan dio nepčane kosti, jedan dio prvog vratnog kralješka, jedan dio desne lopatice, jedan lijeva kost stopala, jedna desna petna kost i dva prva članka prstiju.</s><s>Na osnovu zuba procijenjeno je kako je jedna životinja bila mlađa od šest mjeseci a druga starija od dvije godine.</s>
<s>Od kostiju svinja (Sus sp.) prepoznat je jedan dio donje čeljusti sa zubom kutnjakom, tri zuba sjekutića, dva dijela zuba očnjaka, dvije gležnjače i jedan dio desne bedrene kosti.</s><s>Na temelju nesraslosti glave bedrene kosti procijenjeno je da je životinja u trenutku uginuća bila mlađa od tri i pola godine.</s><s>Pronađeno je i devet kostiju koje se mogu pripisati malim preživačima, kozi ili ovci.</s><s>To su dio roga, te zubi gornje i donje čeljusti; tri zuba pretkutnjaka, četiri zuba kutnjaka i jedan dio donje čeljusti.</s><s>Čak 154 kostiju i njihovih dijelova iz jame SJ 9 nije moglo biti određeno ili prepoznato zbog svoje usitnjenosti.</s><s>Na jednom dijelu kosti goveda prepoznati su tragovi zuba mesoždera.</s><s>Ostaci glodanja kostiju ukazuju kako su Slaveni kao domaće životinje držali i psa.</s><s>Gavranova kost pokazuje kako se svaka prilika iskoristila za prehranu, pa makar to bio i gavran.</s><s>149</s>
<s>Ova omeđena analiza pronađenih životinjskih kostiju ne može nam u potpunosti dočarati prehrambene navike starih Slavena jer je riječ o vrlo malom uzorku iz samo tri nalazišta.</s><s>Ipak osnovna tendencija kod uzgoja životinja se može zamijetiti.</s><s>Slaveni su na ovom području, čini se, imali mala gospodarstva koja su trebala biti samodostatna na način da je svako domaćinstvo držalo i koristilo različite životinje.</s><s>Tako je domaćinstvo moglo držati nekoliko goveda, vjerojatno krave, te uz to nekoliko svinja te nekoliko ovaca ili koza.</s><s>Zanimljiv je i nedostatak lovnih, divljih životinja, koje su u proučenom uzorku životinjskih kostiju nisu pojavile.</s><s>To je vjerojatno zbog malog uzorka i za očekivati je kako će se u budućim istraživanjima i takve kosti pojaviti.</s>
<s>U ranoslavenskom naselju na položaju Kršće - Mušići (BiH) pronađeno je više životinjskih kostiju, domaćih ali i kostiju divljih životinja poput srndaća, divokoze, zeca i divlje svinje (Čremošnik 63, 64).</s><s>To pokazuje da su Slaveni svoju prehranu dopunjavali u redovnom lovu.</s>
<s>U Poljskoj je razvidno kako je stočarstvo bilo vrlo važan dio ranoslavenskog gospodarstva mada nema mnogo obavljenih analiza pronađenih kostiju (Parczewski 1993, 109,110).</s><s>Na to ukazuju i antički pisci pa tako Maurikios navodi velike količine stoke kod Slavena dok Prokopije spominje ritualna žrtvovanja goveda i drugih životinja božanstvima.</s><s>Na to upozoravaju i mjesta na kojima naseljavanja u Poljskoj, na rubovima poplavnih dolina s bogatim biljnim pokrovom (Parczewski 3.1.5 Komentar</s>
<s>U današnjoj Sloveniji postoji u unutrašnjosti veći broj ranosrednjovjekovnih nalazišta na kojima prevladava materijalna kultura starosjedioca, odnosno romaniziranog stanovništva koje nije napustilo svoje prostor do kraja 6.st.</s><s>Kraj 6.st. je vjerojatno neki prijelomni trenutak, do kojega propadaju svi veći gradovi i njihove biskupije.</s><s>Tako je vjerojatno i dotadašnje stanovništvo u velikom broju napustilo svoja ognjišta i zaputilo se u relativnu sigurnost prema utvrđenim gradovima Veneta, Furlanije i Istre.</s>
<s>No jedan dio ovog starosjedilačkog stanovništva neupitno ostaje na ovom području i za vrijeme barbarskih najezda.</s><s>Na visokim brdima, nepristupačnim hridima i zabitim visoravnima šireg istočnoalpskog prostora pronađen je veći broj starosjedilačkih, staroromanskih naselja koja se mogu datirati od 5. do 7.st.</s><s>Na području Slovenije za to imamo brojne primjere.</s><s>To su Zagorica - Veliki Gaber (Vičič, Slapšak, Grosman, Gaspari, Novakovič 2002); Grad na Gorenjem Mokronogu (Pleterski, Belak 2002) itd.</s><s>Ova visinska naselja žive usporedo s naseljavanjem i razvojem novog slavenskog življa u okolicu barem još neko vrijeme.</s><s>U ponekim primjerima život na tradicionalan način romanskog stanovništva produžuje se čak i do 10.st. kao što je vidljivo iz primjera nalazišta Krvavec - Na Bleku (Pleterski, Peršič 2008).</s>
<s>Iz ovog je razvidno kako su riječne nizine od 6.st. napuštene od starosjedilačkog stanovništva.</s><s>Ranoslavenska naselja 6. i 7. st. zasad su otkrivena samo u riječnim nizinama.</s><s>Postavilo se i pitanje u kolikoj mjeri je bilo međusobnog dodira između ove dvije skupine i da li je bilo i nekog suživota.</s><s>Po nekim nalazima može se zaključiti kako je međusobna trgovina, odnosno razmjena postojala.</s><s>Tako je na romanskoj visinskoj utvrdi Tinje nad Loko pri Žusmu (Ciglenečki 2000), pronađena keramika koja pripada ranoslavenskim doseljenicima, a na uzvisinu je vjerojatno dospjela kao ambalaža neke robe koju su starosjedioci nabavili od pridošlica.</s><s>Ovakvih nalaza, doduše rijetko, ima i na drugim visinskim pribježištima.</s><s>S obzirom na velike promjene koje doživljava ranoslavenska keramika u 7.st., sigurno je osim ovakvih povremenih kontakata bilo i pravog suživota između ovih naroda.</s><s>Kao što je već spomenuto, Slaveni započinju ukrašavati keramiku, upotrebljavajući neke elemente ukrašavanja s kasnoantičke keramike, koje izvode u svojem stilu.</s><s>Posebice je prepoznatljiv i raširen ukras valovnice.</s><s>Izvanredan primjer ovom prvom kontaktu je i nalazište Stara ves gdje je u zemunici SJ 1 uz staroslavenski keramiku pronađena i starosjedilačka romanska keramika.</s><s>Romanske keramike bilo je u zemunici oko 10 %, i sastojala se od velikih dijelova lonaca i zdjelice.59 Na nalazištu je tako zastupljen i vjerojatno istovremeni ulomak romanske 59 Treba naglasiti kako je u zemunici SJ 1 pronađeno i ulomaka ranije kasnoantičke keramike, međutim u manjim ulomcima koji su u nju mogli uistinu doći i miješanjem s kasnoantičkim slojem.</s><s>151</s>
<s>150 valovnice i primjeri prvih slavenskih valovnica utisnutih u lonce.</s><s>Ovo je jedan od izvanrednih primjera najranijih kontakata ove dvije civilizacije, a poseban je i po tome što ukazuje na opstanak romanskog stanovništva i u nizinama tijekom 7.st.</s><s>Ipak, ostaje pitanje je u kolikoj mjeri se nalazi koji nose odlike obje kulture mogu pripisati jednima ili drugima.</s><s>Valja zaključiti kako se većina nalaza u nizinskim dijelovima a koji se datiraju u 8.st. i kasnije moraju pripisati slavenskom stanovništvu, koje je dotad prihvatilo neke tekovine starosjedilačke civilizacije.</s><s>Osim pitanju keramičke produkcije pozornost treba posvetiti i pitanju pogrebnih običaja.</s><s>Na prostoru grupe Drava-Mura-Sava Slaveni su se naselili barem od kraja 6.st. za što imamo vrlo jasne dokaze barem na području Prekmurja.</s><s>Tako da je prihvatljivo pretpostaviti kako su svoje pokojnike barem u najranijoj fazi pokapali paljevinski.</s><s>Nažalost, na prostoru ove grupe za to sa sigurnošću možemo reći samo za paljevinsko groblje Lipovci Popava I (Šavel 2008).</s><s>Postoji i grob na Brstju kod Ptuja (Tomanič-Jevremov 2002), međutim, ovo je usamljen nalaz pa ga se zasad ne može okarakterizirati kao groblje.</s>
<s>Ipak, treba reći kako u obližnjem prostoru sjeverno od Mure, u mađarskoj pokrajini Zala, postoje paljevinska groblja (biritualna) koja se mogu pripisati ranoslavenskom stanovništvu kao što su Zalakomár, Pókaszepetk itd. (Szöke 1991; Sos, Salamon 1995).</s><s>Smatra se kako su paljevinski grobovi u ovim grobljima pripadali slavenskom stanovništvu, dok su kosturni grobovi pripadali avarskom stanovništvu.</s><s>Obje grupe su, čini se, ostale vjerne svojem pogrebnom ritualu od 7. do 9. st., kako se datiraju ova groblja (Szöke 1991, 15).</s><s>Ta groblja bi mogla biti vrlo bliska nalazima ove grupe, pa postoji nada kako će se u budućnosti više paljevinskih groblja pronaći i u Sloveniji i sjevernoj Hrvatskoj.</s><s>Kosturna groblja su očigledno mnogo brojnija, pa se postavlja pitanja zašto su Slaveni koji su odselili na jug brzo odustali od paljevinskog grobnog običaja.</s><s>Često se to dosad u literaturi pravdalo slavenskim brzim prihvaćanjem običaja starosjedilačkog stanovništva, ili kako ti kosturni grobovi zapravo pripadaju starosjedilačkom ili avarskom stanovništvu.</s><s>No treba imati na umu kako su većina Međutim, prostoručno izrađeni metličasto ukrašeni lonci prikupljeni su gotovo cijeli, pa je tako sigurno kako su u jamu dospjeli zatrpavanjem kada i ranoslavenski primjerci (Bekić 2006, 223).</s><s>152</s>
<s>150 ovih kosturnih groblja pronađena još prije 1. ili 2. Svjetskog rata i to uglavnom slučajno od nestručnjaka.</s><s>U to doba uvriježeno je bilo ručno kopanje, bez današnje teške mehanizacije, pa je tako mnogo toga bilo primijećeno od radnika na iskopu.</s><s>Uvjeren sam kako je nalaznike tih grobova prvenstveno uzbudio nalaz ljudskih kostura pa i mogućih priloga te se o takvim nalazima brzo pročulo.</s><s>No pitanje je kako bi reagirali da su u zemlji pronašli mrvice spaljenih kostiju bez keramičke posude ili čak s njom.</s><s>Vjerojatno takav nalaz ne bi uopće zamijetili niti nekom saopćili.</s><s>Nakon uvođenja teške mehanizacije u zemljane radove, vrlo je realno kako strojar iz svog sjedala neće primijetiti maleno zatamnjenje u zemlji koje sadrži mrvice spaljenih ljudskih kostiju i možda i ulomke keramičke posude.</s><s>Većina strojara ne primijeti niti vidljivije arheološke ostatke, kako nas uči iskustvo iz arheoloških nadzora na građevinskih projekata.</s><s>153</s>
<s>Nalazi ovog razdoblja, a posebice oni koji bi se mogli pripisati ranim slavenskim doseljenicima vrlo su skromni na širem području Istre.</s><s>Nepotrebno je na ovom mjestu dublje analizirati ovu pojavu, dovoljno je reći kako je vjerojatno riječ o sadašnjem stanju istraživanja i moguće je kako će se nalazi odjednom početi pojavljivati, kao što je to bilo i s nalazima grupe Mura - Drava - Sava.</s><s>Velik posao na istraživanju i onda objedinjavanju nalaza s ovog područja obavio je Branko Marušić sa svojim suradnicima u djelu "Istra i sjevernojadranski prostor u ranom srednjem vijeku", koje je objavljeno tek 1995.g., mnogo vremena nakon njegova prestanka rada.</s><s>Nažalost, od Marušićevih istraživačkih dana do danas nije mnogo napravljeno po ovom pitanju, pa se tako ne može dodati mnogo novih nalaza.</s><s>Ipak, većina ovih nalaza može se barem pregledati iz druge, današnje perspektive i tako ponovo razmotriti ove nalaze u usporedbi s brojnim novim nalazima drugih područja.</s>
<s>Na prostoru ove grupe nije istraženo gotovo niti jedno naselje za koje bi izrijekom mogli tvrditi da pripada isključivo ranim slavenskim doseljenicima.</s><s>Većina dosad istraženih naselja i tragova obitavanja se prema arheološkim izvorima može pripisati romanskom stanovništvu, a njih je najviše na zapadnoj obali i jugu Istre.</s><s>U unutrašnjosti se pak bilježe mnogi nalazi barbariziranih groblja, od kojih se neka ne mogu etnički odrediti, ali čiji bi dio mogao pripadati i slavenskom stanovništvu.</s><s>Sigurno je kako su ta groblja pripadala nekim naseljima, ali njima još nitko nije ušao u trag.</s><s>Ipak, postoje određeni nalazi koji nas upućuju na mogućnost doseljavanja slavenskog stanovništva u nekim kontekstima.</s>
<s>Na ovoj uzvisini poznati su ostaci utvrđenog kasnoantičkog pribježišta koje je uništeno krajem 6. ili početkom 7.st.</s><s>Pronađen je karolinški jezičac remena i avarska 154</s>
<s>Tonocov grad pri Kobaridu kopča, koji se uz neke keramičke nalaze prema usporedbama iz Furlanije mogu (Bitenc, Knific 2001, sl.301, 305; Knific 2007; Modrijan 2010, 688) Koper - Kapucinski vrt</s>
<s>Kod sela Ferenci nedaleko Vižinade, prilikom istraživanja manjeg kosturnog groblja iz 7. i 8.st. pronađen je i kameni suhozidni objekt.</s><s>U njegovom zasipu prikupljeni su ulomci keramike koji bi se mogli pripisati staroromanskoj i ranoslavenskoj proizvodnji.</s>
<s>Na brežuljku Muntajana kod sela Žužići nalazi se bizantska bazilika sv. Agneze (Nježa).</s><s>Ovu trobrodnu baziliku ukrašenu višebojnim mozaicima djelomično je istražio Šonje 1973.g. Na podu su pronađena ognjišta u dvije prostorije, te nalazi životinjskih kostiju, željeznog oruđa te finije i grublje keramike.</s><s>Dio ove grube keramike je izrađen prostoručno i ima dobre usporedbe u sličnom gradivu u ranoslavenskom svijetu.</s><s>Prema mišljenju Šonje, ova bazilika uništena je krajem 6.st. i po prilici od tada naseljena novopridošlim slavenskim stanovništvom koje je ruševine koristilo kao svoj zaklon.</s><s>Tako ovo mjesto možemo imenovati kao jedno mjesto na kojem je obitavalo ranoslavensko stanovništvo.</s><s>155</s>
<s>Slika 19.</s><s>Bazilika na Muntajani danas (L.Bekić) U Vrsaru su prilikom iskopavanja starokršćanske crkve kod romaničke crkve sv. Marije 1935.g. pronađeni tragovi vatre, pepela, nasilnog oštećenja mozaičkog poda itd. čime je ustanovljeno kako je ona bila temeljito srušena.</s><s>Nakon ovog rušenja nije bila obnavljana za crkvene potrebe ali je južni građevinski sklop između 602. i 611.g. korišten za preradu ulja.</s><s>Marušić analizira rezultate istraživanja Robertija te njegovo mišljenje kako su baziliku srušili Langobardi ispravlja svojim mišljenjem kako su je srušili Slaveni početkom 7.st.</s><s>Među sitnim nalazima zabilježeni su ulomci keramike romanskog karaktera te jedna naušnica "buzetskog" tipa.</s><s>Prilikom istraživanja crkve sv. Maura u Rimu kod Roča su oko sjeveroistočnog ugla crkve pronađeni ulomci razbijenog i spaljenog kamenog pokućstva i stakle te sloj paljevine.</s>
<s>Prilikom istraživanja bizantske crkve sv. Foške kod Žminja pronađeni su brojni ulomci keramike koja se može datirati u 8.st.</s>
<s>Na Rogatici su istraženi ostaci starokršćanske grobljanske bazilike akvilejskog tipa.</s><s>Nalaz spaljenog kamena i arhitektonske dekoracije dokazuje nasilno rušenje bazilike.</s><s>Ovdje je pronađena i jedna željezna strijela rombičnog lista s trnom za nasad koja bi također mogla svjedočiti o tom događaju.</s>
<s>Marušić opisuje Nezakcij kao bizantski kaštel, koji je štitio Pulu od napada s istočne strane.</s><s>Prema njemu, on je porušen najvjerojatnije 611.g..</s><s>Dokaz tomu bile bi dvije trobride avarske strelice te tragovi vatre na zidovima sjeverne starokršćanske bazilike.60 Također su obje bazilike nakon toga korištene u profane svrhe što je razvidno iz naknadno zazidanih vrata i običnih kućnih ognjišta na podu.</s><s>On smatra kako bi stanovništvo koje naseljava Nezakcij i živi u bazilici bili novopridošli Hrvati.</s>
<s>Na ovom mjestu je 1975.g. izvršeno zaštitno arheološko istraživanje koje je iznjedrilo brojne nalaze od rane antike do modernog doba.</s><s>Ono što je za ovaj rad bitno je da je unutar kasnoantičkih bedema grada Pule, otkriven miješani sloj koji je sadržavao keramiku izrađenu na kolu i grubu prostoručno izrađenu keramiku koja se datira od 4. do 8.st., koja bi se uvjetno mogla pripisati i pridošlom stanovništvu. (Jurkić-Girardi 1977)</s>
<s>60 Trebalo bi upozoriti kako su trobride strelice također korištene i u rimskoj vojsci (npr. Bishop, Coulston 2006, fig.27, 46), pa bi ovaj nalaz mogao potjecati iz doba rimskog opsjedanja i osvajanja histarske gradine.</s>
<s>Prilikom istraživanja ranoantičke vile rustike na polju Boškina kod Krvavića, pronađena su dva keramička lonca izrađena prostoručno.</s><s>Stratigrafski gledano, ulomci ovih lonaca nalazili su se u sloju 1 koji se nalazi na vrhu urušenja zgrade.</s><s>Moguće su ovi lonci tragovi kratkotrajnijeg obitavanja nekog slavenskog plemena na ruševinama rimske vile.</s>
<s>Tijekom 2009 i 2010.g. provedena su opsežna arheološka istraživanja na trgu Pul Vele crikve u Rijeci.</s><s>Tom prilikom je istražen i velik dio starokršćanske bazilike koja se nalazi djelomično pod današnjom crkvom a djelomičnom pod gradskim trgom.</s><s>Na podu bazilike, koji je bio ukrašen višebojnim mozaikom, pronađeno je nekoliko vatrišta ili nakupina ugljena.</s><s>Iz jedne od njih, SJ 1002 izrađena je AMS c14 analiza uzorka ugljena na Poznańskie Laboratorium Radiowęglowe u sklopu Uniwersytetu im.</s><s>Adama Mickiewicza u Poznanu, Poljska.</s><s>Uzorak POZ 31857 rezultirao je datumom BP 1435+35 što iznosi calAD 611+25.</s><s>Uz ovaj znakovit datum, u slojevima povezanim s urušenjem bazilike, ali i drugdje na prostoru oko nje, pronađeni su i ulomci keramike ranosrednjovjekovnog doba.</s>
<s>Za razliku od naselja, pronađeno je i istraženo više groblja, za koja se smatra kako u većoj ili manjoj mjeri pripadaju novodoseljenom slavenskom stanovništvu.</s><s>Većina tih groblja nalazi se u sjevernom dijelu istarskog poluotoka, u blizini rijeke Mirne.</s><s>Sva groblja su kosturna, mada postoje određene naznake da su mogla postojati i paljevinska groblja.</s>
<s>Istražen je veći broj kosturnih grobova a pronađene su i brončana ostruga, pojasna kopča i jezičac koji se mogu datirati u drugu polovinu 8.st. 158</s>
<s>Kod Mosta na Soči, koji je strateško mjesto za prijelaz rijeke Soče, istraživana su groblja sa sveukupno preko 7000 grobova iz prapovijesnih i antičkih razdoblja.</s><s>Prilikom kampanje 2000.g. pronađena je i jedna jama koja je bočno i djelomično na dnu bila ograđena lapornim pločama.</s><s>U njoj su se nalazile dvije cjelovite posude te tri komada spaljenih kostiju.</s><s>Ovi nalazi se datiraju u rani srednji vijek, drugi nalazi tog doba u tom kraju još nisu poznati.</s>
<s>Na izduženom platou sv.Pavel iznad sela Vrtovina nad Vipavskom dolinom pronađen je među ostalim nalazima koji datiraju u kontinuitetu od prapovijesti i jedan grob koji pripada 7/8.st.</s><s>U njemu je pronađena željezna strelica i šilo te olovna cjevčica.</s>
<s>(Svoljšak 1971, 158, 159; Žbona-Trkman 1995, 51) Slika 20.</s><s>Nož iz groba na Vrhu kod Brkača (Jurić 1995, Sl.15) Na brdu vrh kod Brkača, nedaleko Motovuna, pronađeno je kosturno groblje, uglavnom devastirano oranjem.</s><s>Naknadno je 1962.g. istraženo 24 groba.</s><s>U grobovima su od priloga pronađene strelice, noževi, pojasne kopče, nakit itd.</s><s>Kao i na grobljima kod Buzeta i ovdje su prepoznati poganski običaji paljenja vatre nad rakama.</s>
<s>Na Zajčjem brijegu je 1962. i 1963.g. istraženo kosturno groblje s 91 grobom, koje se datira u 7. i 8.st.</s><s>U grobovima su pronađeni brojni prilozi poput pršljenova, noževa, kresiva s kremenjem, pojasne kopče, keramičkih lonaca, amuleta, nakita itd.</s><s>Također su zabilježeni i neki poganski običaji poput paljenja vatre nad otvorenim grobovima i stavljanje kamenih ploča na trup pokojnika.</s><s>U groblju su se pokopavali slavenski i romanski stanovnici.</s>
<s>Na brežuljku Mejica kod Buzeta otkriveno je barbarizirano groblje iz 7. i 8.st.</s><s>Prvi nalazi su zabilježeni krajem 19.st. a posljednja istraživanja vršena su 1970.g. Sveukupno su istražena 232 kosturna groba.</s><s>U grobovima su otkriveni brojni prilozi, uglavnom kresiva i kremenje za paljenje vatre, strijele i noževi, bojni noževi, pršljenovi, pojasne kopče, stakleno i zemljano posuđe itd.</s><s>Elementi nošnje i nakita ukazuju na bizantski stil.</s><s>Postojanje tragova gara na nekim grobovima i brojni prilozi indicije su za djelomično poganske običaje.</s><s>Marušić ovo groblje pripisuje slavenskoromanskim graničarima bizantskog kaštela Piquentum (Buzet).</s><s>Tu on prepoznaje i slavensku keramičku produkciju.</s><s>Torcellan navodi barem 260 grobova ustanovljenih na Mejici i pripisuje ih etnički neodredivim "kolonima" koji su imali i vojne dužnosti.</s>
<s>Na zemljištu zvanom Mejica zapadno od Drobežije kod Sovinjaka pronađeno je 12 uništenih kosturnih grobova.</s><s>Jedan dječji grob je istražen i on je u sebi sadržavao bizantsku pojasnu kopču koja se može datirati od zadnje četvrtine 6. do sredine 7.st.</s><s>Tako je ovo groblje vjerojatno još jedno koje spada u slična istarska barbarizirana groblja.</s>
<s>Kod sela Ferenci nedaleko Vižinade, pronađeno je manje kosturno groblje s 14 grobova.</s><s>U njima su pronađeni prilozi; kopče, nakit, koštani češalj, pršljen.</s><s>Određuje se kao barbarizirano groblje 7. i 8.st., Marušić ovo navodi kao ranoslavensko nalazište.</s>
<s>Sjeverno od Novigrada, u Čelegi, istraženo je 1955/1956.g. manje kosturno groblje s 12 grobova.</s><s>Na osnovu nalaza srebrnih naušnica, groblje se datira u prvu polovinu 7.st.</s><s>Na ovom groblju su također pronađeni tragovi poganskih običaja kao što je ritualno odrubljivanje glave, paljenje vatre u loncima, itd.</s><s>S obzirom na činjenicu da u grobovima nije pronađeno oružje, Marušić smatra kako nije riječ vojnicima, ali pronađeni noževi svjedoče kako je vjerojatno je riječ o groblju slobodnih Slavena i Romana koji su bili poljoprivrednici - koloni.</s>
<s>Na polju Babina brajda ispod Sv. Foške u okolici Žminja djelomično je istraženo kosturno groblje.</s><s>U nekim grobovima pronađeno je keramičko posuđe.</s><s>Postoje određene indicije da ovdje mogu postojati i paljevinski grobovi.</s><s>Marušić je bio sklon ovo groblje pripisati slavenskim naseljenicima.</s><s>161</s>
<s>U Dvigradu je u bazilici Sv. Sofije u zidanom grobu pronađen prostoručno izrađen lončić "praškog" tipa.</s><s>Grob je kosturni i datira se u 8.st.</s>
<s>Na prapovijesnom groblju na Grobniku pronađen je i kosturni grob koji je kao prilog imao manji ručno izrađeni lonac ravnog oboda.</s>
<s>Na ovom mjestu, među groblja, trebalo bi uvrstiti i vrlo značajan nalaz masovne grobnice koja je otkrivena na gradini Monkodonja (Makadanj) kod Rovinja.</s><s>Tamo se naime prilikom istraživanja prapovijesne gradine pronašlo mnoštvo površno ukopanih kostiju, koje su na osnovu nekoliko popratnih nalaza, ukrašenog pršljena i dvije naušnice buzetskog tipa datirane u vrijeme od kasnog 6. do kasnog 7.st.</s><s>Antropološko forenzička analiza pokazala je kako je većina ljudi, a radilo se o najmanje 36 ljudskih jedinki ovdje pokopanih, bila mučena i nasilno ubijena.</s><s>I okolnosti pokapanja, zasipavanjem u zajedničku "raku" i površno zatrpavanje kamenjem pokazuje nam kako prema ovdje ubijenima nije bilo pijeteta. (Hänsel, Mihovilić, Teržan, Tessman 2002) 162</s>
<s>Nakon slučajnog otkrića grobova provedeno je arheološko istraživanje čime je dokumentirano 14 kosturnih grobova.</s><s>Početak ukapanja je u 8.st a ukapanje je trajalo (Marušić 1974; Cetinić 1999, 23)</s>
<s>Na ovom groblju je istraženo 186 grobova koji pripadaju dvjema horizontima pokapanja.</s><s>Prvi, stariji, ima očigledne značajke poganskih tradicija i okvirno se datira u drugu polovinu 8.st. i prvu polovinu 9.st.</s><s>U te tradicije ubraja se polaganje keramičkih posuda i životinjskih a posebice ptičjih kostiju u grob.</s><s>Također su prepoznati tragovi pogrebnih obreda nad grobom, kao što je razbijanje keramičkih posuda nad grobom i paljenje vatre nad njim.</s><s>Drugi horizont datira se od 9. do 11.st. (Matejčić 1987; Cetinić 1998, 101)</s>
<s>Jedan dio nalaza potječe s nepoznatih ili nedovoljno dobro određenih nalazišta.</s><s>Tako su nam poznati nalazi bizantskih pojasnih kopči iz nepoznatog nalazišta u okolici Novigrada (Marušić 1995, 59, 60).</s><s>U Rupama kod Grožnjana i Srbanima kod Novigrada pronađene su strelice s tuljcima za nasad koje se mogu datirati u 7. ili 8.st. (Marušić 1995, 63).</s><s>Također su u Roču pronađene tri željezne strelice s tuljcem za nasad koje se mogu datirati u 7.st. (Marušić 1995, 63).</s><s>U Pomorskom i povijesnom muzeju Rijeke nalazi se i jedna željezna strelica na tuljac, za koju se samo zna kako je pronađena na području Bakra (Cetinić 1998, 19).</s><s>Ovakva strelica mogla bi se 3.2.2.</s><s>Pokretni nalazi</s>
<s>Sve u svemu, na području Krasa i Istre, Rijeke i Kvarnera nije pronađeno mnogo keramičkih nalaza o kojima bi se moglo raspravljati kao o ranoslavenskim.</s><s>U literaturi se posljednjih pola stoljeća uglavnom spominje nekoliko desetaka uvijek istih ulomaka, a u ovom radu uvodi se samo još koja desetina ulomaka koje bi trebalo razmotriti.</s>
<s>Svakako najzanimljiviji skup ranosrednjovjekovne keramike ikada objavljene s područja Istre za ovu temu jest onaj iz Muntajane.</s><s>Od 11 ulomaka prostoručno izrađenih posuda iz Muntajane koje donosi Marušić (1985, T.II, IV, V) imao sam prilike vidjeti i nacrtati samo četiri (ovdje T.30-1,2,3,4, Fototabla 18), što nije dovoljno da se dobije pravi uvid u građu.61 Crteži koje je svojedobno napravio Marušićev crtač i moji crteži su za tri primjerka usporedivi, što se tiče osnovne linije profilacije, dok se u pojedinostima razlikuju.62 To bi moglo značiti kako su ostali ulomci, koji posebno podsjećaju na praški tip (a nisam ih imao prilike vidjeti) razmjerno korektno nacrtani, barem što se tiče njihova nagiba, jer se uostalom Marušićevi crteži ne iskazuju u pojedinostima kao što su debljine stijenki i površina.</s><s>Ulomci prostoručno izrađenih posuda (T.30-1,2,3,4, Fototabla 18) su vrlo tamne boje, gotovo crno pečeni a u primjesi gline imaju izrazito mnogo drobljenih kamenčića.</s><s>Prema svojim oblikovnim karakteristikama ulomci prostoručno izrađenih posuda iz Muntajane također su nalik vrlo ranim slavenskim posudama.</s><s>Postoje brojne usporedbe za njihove oblike, a posebice za rekonstruirani lonac s razvraćenim Ovi ulomci prostoručno izrađeni ulomci sigurno su djelo ranoslavenskih lončara.</s><s>Keramika iz Muntajane izrađena na sporovrtećem kolu (Marušić 1985, T.V5-7) 63, vrlo vjerojatno pripada ranoslavenskoj produkciji, ali to se ne može izričiti potvrditi (Fototabla 18, ulomci O i P) dok se pregledaju svi ulomci iz tih istraživanja te dok se ne pronađu usporedljivi nalazi u Istri ili barem na području ove grupe.</s><s>61 Treba reći kako je u AMI Pula ulomak označen inventarnim brojem 7686 ovdje nacrtan na T.30-4. Marušić pak ovaj inventarni broj u svom radu (1985) navodi za rekonstruirani lonac, ovdje predstavljen na T.30-1.</s>
<s>Bekić T.30-3. Ulomak ovdje prikazan na T.30-4 ne može se prepoznati među Marušićevim crtežima.</s><s>63 Ova dva ulomka nisam imao prilike nacrtati, ali sam ih uspio fotografirati pa su tu prikazani.</s><s>164</s>
<s>Što se tiče ostale ranosrednjovjekovne keramike iz Istre, koju nam uglavnom donosi Marušić (1985 i drugdje), mislim da se većina ulomaka ne može odrediti kao nešto što bi bilo tipično za slavensku keramičku proizvodnju.64 No krenimo redom.</s><s>Keramika rađena na kolu iz bazilike u Muntajani (Marušić 1985, T.I) svakako je kasnoantička i tu se nema išta dodati.</s><s>Šonjine ideje (Šonje 1978) o tome kako je riječ o mlađoj slavenskoj keramici odbacio je već i Marušić (Marušić 1985, 56-60), a to treba tako i potvrditi danas.</s><s>Maleni ulomci keramike iz Goleševa kod Barbana (Marušić 1985, Sl.4) naprosto nisu dovoljni za donošenje nekih sigurnijih zaključaka.</s><s>Slavensko porijeklo im ipak ne smijemo apriori oduzeti, moguće je da neki komad i pripada slavenskoj izradi.</s>
<s>Zdjela/lonac iz Čelege kod Novigrada (Marušić 1985, Sl.5) nema prema ovakvom crtežu neke tipične ranije slavenske karakteristike.</s><s>Čini se kako je ova posuda izrađena na kolu, pravilnih proporcija i uredno izvedenog oboda, što nije karakteristično za slavensku keramiku 7.st., kako ju on datira.</s><s>Keramički lonci s Mejice kod Buzeta (Marušić 1985, T.IX) također se ne odlikuju slavenskim karakteristikama.</s><s>Doduše ulomci su maleni a crteži slabi, tako da je teško o tome suditi, međutim ulomak T.IX-2 nema usporedbe u slavenskim nalazištima.</s><s>Zdjele (T.IX-1) također nisu tipične za Slavene a nisu niti posude s ručkama, ili predstavljaju veliku rijetkost (T.IX-4,5).</s><s>Dakle, na Mejici nije nađena keramika za koju bi se s razlogom moglo reći da pripada slavenskoj.</s><s>Ulomci keramičkih posuda s Babine brajde kod Žminja (Marušić, T.X.; ovdje slika 21) nisu posebno indikativni za slavenske nalaze, mada se to ne može u potpunosti isključiti.</s><s>Jednostruke valovnice svakako nisu rani element kod slavenske keramike, a još kada su na podlozi ravnih usporednih crta, nikako (T.X-2,3).</s><s>Keramika s groblja u Žminju je neodrediva zbog svoje usitnjenosti (Marušić 1985, T.XI) a cjelovito sačuvan lonac trebao bi se datirati u 9.st., što izlazi iz okvira 64 Treba reći kako sam u Arheološkom muzeju Istre bio u prilici vidjeti samo desetak ulomaka koji su me zanimali, dok ostali nisu bili dostupni za pregled.</s><s>To je svakako ograničilo moje mogućnosti prosudbe Marušićevih zaključaka.</s><s>U njegovim objavama se pak ne nalaze zadovoljavajuće precizni crteži niti fotografije ovih nalaza, tako da je moje poznavanje njegove građe iz prve ruke vrlo ograničeno.</s>
<s>165 ovoga rada.</s><s>Veći lonac T.XII nažalost nema sačuvan gornji dio, a crtež mu je prilično loš, tako da se o njemu bez podrobnog pregleda ne može reći ništa.</s><s>Lončić iz groba u Dvigradu (T.34-3, Fototabla 18) već uistinu liči prostoručno izrađenom ranoslavenskom loncu (Marušić 1971; 1987, 94; 1995, 63).</s><s>Ipak, čini se kako ovo je usamljen nalaz na Dvigradu, a ujedno potječe iz konteksta (zidani grob u kršćanskoj crkvi) koji nije tipičan za nalaze slavenske keramike 7.st.</s><s>Ipak, običaj polaganja lonaca (hrane) u grob također nije kršćanski običaj u to doba, tako da je ovaj slučaj uistinu neobičan.</s><s>To su uglavnom svi nalazi koji su se dosada često spominjali u literaturi sa istarskog područja.</s><s>Uz ove, tu su predstavljena dva lonca, veći i manji, pronađeni na nalazištu Boškina kod sela Krvavići (u zaleđu Pule) 2006.g. Lonci su pronađeni u ulomcima u sloju SJ 1 koji je zapravo površinski humusni sloj na vrhu urušenja ranorimske antičke vile (Bekić 2007).</s><s>Već je prilikom iskopavanja ovaj nalaz pobudio pažnju u stratigrafskom kontekstu, jer je riječ o ulomcima koji su bili razbacani na malom prostoru u sloju u kojem se nije nalazilo mnogo nalaza.</s><s>Tako je bilo vrlo jasno kako su ova dva lonca tu zajedno razbijena mnogo vremena nakon konačnog urušavanja vile.</s><s>Kada su polijepljeni, jedan je čak uspješno i rekonstruiran, bilo je jasno kako ne pripadaju klasičnim nalazima rane pa niti kasne antike, kakvih smo nalaza imali više na ovom nalazištu.</s><s>Lonac T5-1 s Boškine je izrađen prostoručno s mnogo primjesa kalcita u strukturi.</s><s>Nepravilno je izrađen, a obod mu je na različit ovisno o mjestu koje se promatra.</s><s>Nema nikakvih valjanih usporedbi u dosad objavljenim kasnoantičkim ili ranosrednjovjekovnim nalazima Istre i Primorja.</s><s>Najsličniji mu je lonac iz Osora, T.34-1 ili onaj iz sv.Sofije u Dvigradu T.34-3, mada to možda i nije valjana usporedba.</s><s>I drugi lonac, T5-2, je naočigled izrađen primitivnom tehnikom, prema tragovima modeliranja i doljepljivanja vidljivim iznutra.</s><s>Možda je naknadno dorađen na sporovrtećem kolu.</s><s>Vrlo je nepravilan, i očigledno njegov tvorac nije bio u stanju besprijekorno izraditi tako velik lonac.</s><s>On pak liči na kasnoantičke velike lonce s V profilacijom vrata / oboda i može se reći da su mu oni bili uzor.</s><s>To ga čini i vrlo srodnim loncem s Repelca kod Mosta na Soči (Mlinar 2002).</s><s>Taj veći lonac s Repelca također je izrađen po uzoru na kasnoantičke velike lonce s V profilacijom, ali nemarno, sa slabim tehničkim znanjem.</s><s>Također je zanimljivo kako se i uz ovaj 166</s>
<s>165 na Repelcu u prilogu nalazio i jedan još jednostavniji ali dvostruko manji, kao na Boškini.</s><s>Moguće je kako su u oba ova slučaja lonci proizvod Slavena koji žive u bliskom suživotu s Romanima.</s>
<s>spominje ranosrednjovjekovni lončić (T.34-2, Fototabla 20) iz groba na Grobišću kod Grobnika (Marušić 1995, Sl.57).</s><s>Prema svemu sudeći ovaj važan nalaz dobro je određen, a čini se kako je najsličniji loncima starohrvatskih groblja u zadarskom zaleđu, posebice onima iz okolice Nina.</s>
<s>Još jedna grupa keramičkih ulomaka pobuđuje pažnju.</s><s>Prilikom istraživanja kasnoantičkih termi i starokršćanske trobrodne bazilike na trgu Pul Vele crikve u središtu Rijeke, osim manje-više tipičnog skupa kasnoantičke keramike 4., 5. i 6.st., pronađeni su i ulomci koji svojim odlikama ukazuju na kasnija razdoblja i vrlo vjerojatno na naseljavanje novog stanovništva u nekadašnji kastrum.</s><s>Ove ulomke odlikuje gruba faktura s mnogo primjesa, prostoručna izrada i nešto drugačiji ukrasi nego u kasnoantičkom razdoblju.</s><s>Ovo su velike promjene u tehnologiji i vrlo se jasno razdvajaju od kasnoantičke keramike 4. do 6.st.</s><s>Ulomci ovih lonaca prikazani su na tabli 40 i 41 te fototabli 20.</s><s>Ulomci T.401,2,3,5 izrađeni su prostoručno, dok su T40-4 i 6 izrađeni na kolu.</s><s>Prostoručno je izrađena i većina ulomaka na tabli 41.</s><s>Od ukrasa u ovoj grupi keramike pojavljuju se jednostruka (T.41-6), dvostruka (T.41-2) i višestruka (T.41-3) valovnica.</s><s>Valovnice su izrađene nepravilnije nego kod kasnoantičkih uzora, jer su izvedene prilikom prostoručne izrade, pa su teško mogle ispasti pravilnije.</s><s>Gotovo uspravan vrat lonca T.40-5 podsjeća na neke primjere pronađene u Grčkoj, a koji su u literaturi tumačeni kao ranoslavenski.</s><s>Tako lonac iz Pallantiona i Sparte (Vida, Völling 2000, Abb.7-2, Abb.8-13) također imaju uži, duži vrat zadebljane stijenke poput našeg primjerka.</s><s>Posebice je znakovit i važan ukras križeva na loncu T.40-1. Ukrašavanje posuda križevima i njemu sličnih znakova tijekom izrade, u vlažnu glinu, razmjerno je rijedak čin.</s><s>Usporedbe imamo sa nekih nalazišta u istočnoj Njemačkoj (Schuldt 1956, Abb.1a, Abb.9a, Abb.14), Poljskoj, Češkoj, Slovačkoj (Podborsky 2006, Tab.168-11, itd.), Ukrajini i Sloveniji, gdje se ovakvo ukrašavanje povezuje s ranim 167</s>
<s>Slavenima.</s><s>U Hrvatskoj je ukrašavanje sličnih posuda križevima i drugim simbolima na ramenu posude poznato s više ranosrednjovjekovnih starohrvatskih groblja.</s><s>Najviše ih je na groblju Nin-Ždrijac a ima ih i na grobljima Nin-Materiza, KašićRazbojine, Kašić-Maklinovo brdo, Skardin-Dubravice i Korlat-Sv.</s><s>Marija (Belošević 2007, 305).</s><s>Primjeri iz Rumunjske i okolnih zemalja se prema tamošnjim autorima određuju radije germanskog ili starosjedilačko-romanskog porijekla te se povezuju s kršćanstvom (Dolinescu-Ferche 1984, Fig.7-13,14,17,21; Teodor, Stanciu 2009).</s><s>Što se samog oblika ovog lonca (T.40-1) tiče, i njemu se mogu naći usporedbe u ranoslavenskim nalazima.</s><s>Tako naprimjer lonac iz Sparte (Vida, Völling 2000, Abb.8-1) ima šire niže postavljeno tijelo i uži vrat s razvraćenim i oblim obodom, a donekle je sličan i lonac iz groba u Messeni (Vida, Völling 2000, Abb.12Bilo kako bilo, razvidno je da su križevi urezivani redovno na prostoručno izrađenim posudama barbarskog podrijetla (neovisno da li germanskog, slavenskog ili stepskog) te da potječu izvan granica nekadašnjeg rimskog carstva.</s><s>Najčešći su u 6 i 7.st., ali poznati su i nešto stariji kao i mlađi primjeri.</s><s>Na prijadranskom području gdje se romanska civilizacija najduže očuvala, takvih ručno izrađenih posuda s križevima nema, niti ih je bilo u tamošnjoj lokalnoj keramičkoj proizvodnji.</s><s>To nam dokazuje kako je ovaj lonac, pa i njemu srodne, na podu spaljene bazilike razbilo novopridošlo stanovništvo, a ne romansko-kršćanski starosjedioci.</s><s>U ovoj grupi nalaza s trga Pul vele crikve nalazi se i jedan ulomak prostoručno izrađenog tanjura (T.41-4).</s><s>Ovakvi tanjuri pojavljuju se u kasnoantičkim slojevima (npr.Kučar, Dular, J, Ciglenečki, Dular, A. 1995, t.83-1; TeurniaBischofskirche, Rodriguez 1997, t.1-9), međutim ima ih i u germanskim i ranoslavenskim kontekstima.</s><s>Ipak, s obzirom kako je obod ovog tanjura profiliran u obliku slova L, možda ga ne bi trebalo povezivati s tipičnim slavenskim pekačima, koji gotovo redovito imaju oblije izvedene rubove, koji se postepeno "uzdižu" iz sredine prema rubovima.</s>
<s>Stratigrafski gledano, jedan dio ovih ulomaka može se povezati sa slojevima koji su definirani na podu starokršćanske crkve gdje su pronađeni tragovi paleža koji je datiran u početak 7.st.65</s>
<s>Keramika ovakvih obilježja već je pronalažena u Rijeci.</s><s>Na nalazištu RijekaPrincipija definiran je SJ 68 kao ispuna unutar suhozidne konstrukcije sagrađene na dvorišnom dijelu kasnoantičkog principija.</s><s>Već prilikom tadašnjih iskopavanja ovaj suhozidni objekt sagrađen na dvorištu srušenog zapovjedništva prepoznat je kao prvi trag obnove života na tom mjestu (Bekić 2009b, 105).</s><s>U ispuni objekta nije pronađeno mnogo nalaza, većina keramike je pripadala kasnoj antici dok su neki ulomci bili evidentno drugačiji, odnosno izrađeni prostoručno (Bekić 2009b, t.6-3,4, I prilikom različitih građevinskih zahvata u srcu grada Rijeke u Ciottinoj te Užarskoj ulici (koja povezuje ova dva nalazišta) i kod Filozofskog fakulteta, Ranko Starac svojedobno je na hrpama strojno iskopane zemlje pronašao ulomke keramike za koje smatra kako ne pripadaju standardnoj kasnoantičkoj proizvodnji već novopridošlom barbarskom stanovništvu, možda i Slavenima (Starac 2004, 32-35, Starac je također prilikom svojih zaštitnih istraživanja u gradu Osoru pronašao keramičke ulomke koji su stratigrafski odgovarali ranom srednjem vijeku, a prema fakturi i oblicima te prostoručnom načinu izrade bili očito različiti od romanske keramike.</s><s>Jedan od tih lonaca sačuvan je gotovo u cijelosti i ovdje Čini se kako se u novije vrijeme pojavljuje jedan cijeli horizont keramičkih nalaza grube izrade na srušenim antičkim nalazištima koji možemo stratigrafski povezati s 7. i 8. stoljećem.</s><s>Ovo je vrlo zanimljivi moment koji bi valjalo posebno razmotriti.</s><s>Valja upozoriti i na slične nalaze koji su zabilježeni na više mjesta u Grčkoj (Vida, Völling 2000, s daljnjom literaturom).</s><s>I grčki nalazi prostoručno izrađene keramike, koja se razlikuje od domaće keramičke proizvodnje, nađeni su u srušenim i pregrađenim crkvama i kupalištima.</s><s>Tako treba spomenuti keramičke 65 Uzorak ugljena iz PU 67 (paljevina na podu starokršćanske crkve) je datiran metodom c14 AMS u laboratoriju u Poznanu.</s><s>POZ 31857; BP 1435+35; calAD 611+25. 169</s>
<s>168 nalaze iz crkve u Demetriasu koje prati slavenska fibula te keramiku iz rimskih termi Posebice je značajno groblje Stranče-Gorica gdje je u ranijem horizontu pokapanja pronađeno više od sedam cijelih lonaca.</s><s>Oni su pronalaženi kao prilog grobu ili kao ostatak ritualnog razbijanja posuda nad samim grobom, pa su se tako mogli rekonstruirati iz ulomaka u cijelosti.</s><s>Radmila Matejčić u svojoj analizi groblja navodi kako keramika s ovog nalazišta ima kasnoantičke tradicije, a poneki lonci i "proizvod radionice s dugom, gotovo profesionalnom tradicijom" (Matejčić 1987, 294, 298), a slično zaključuju i Hrovatin i Turk (Hrovatin, Turk 2008, 147).</s><s>Željka Cetinić također priznaje kako su ovi lonci teško usporedivi s drugima koji se nalaze na staroslavenskim i starohrvatskim grobljima te ih stoga određuje kao "regionalnu varijantu koju nalazimo samo na ovom području" (Cetinić 1998, 84-87).</s><s>Svakako da ova keramika u velikoj mjeri pokazuje romanske lončarske tradicije o kojima se ovdje već dosta reklo.</s><s>Uistinu je pitanje kako je to moguće s obzirom kako ovi grobovi po svemu drugome imaju jasne karakteristike ostalih slavenskih i hrvatskih groblja.</s><s>Jedini logični zaključak bi bio kako su one nabavljene od nekog ili nekih spretnih lončara koji su ih tu proizvodili na tradicionalan način i u tradicionalnom romanskom stilu.</s><s>Da ova tradicija nije izumrla, pokazuje nam mnoštvo primjera na drugim nalazištima, a takvi lonci proizvodili su se sve do novog vijeka.</s><s>Tako na primjer treba navesti ulomke s nalazišta Guran kod Vodnjana (Ruffieux 2008) gdje se slična romanska keramika rabi od 9. do 14.st.</s><s>Upravo ovaj uzorno objavljen skup grube keramike od 9. do 14.st. sa nalazišta "trobrodne crkve" kod Gurana blizu Vodnjana (Ruffieux 2008) odlično ilustrira kako se oblici i ukrasi ne razlikuju mnogo od onoga što nam je poznato iz kasnoantičke / bizantske keramičke produkcije.</s><s>Što se oblika tiče, to su različiti lonci više ili manje zatvorena ušća, javlja se i prelijepljen obod.</s><s>Često na unutrašnjoj ili vanjskoj strani imaju gusto postavljene vodoravne crte, česta je plastična traka (i ukrasno narezana) bilo pod obodom ili drugdje na tijelu posude, kotlovi za ovjesivanje, velik broj peka, sa ili bez ručaka.</s><s>170</s>
<s>Većina poznatih nalazišta u široj Istri 6. i 7.st. svakako pripada romanskom starosjedilačkom stanovništvu.</s><s>Njihova materijalna kultura očito se razlikuje od slavenske i nije je teško prepoznati.</s><s>Obično su to tragovi obitavanja u preuređenim nekadašnjim rimskim vilama rusticama, naprimjer Betiga kod Barbarige (Marušić Pleština, 2010) i mnoga druga.</s>
<s>Također su to manja i veća kasnoantička naselja koja stanovito vrijeme opstaju kroz 7.st. a poneka i dalje kroz povijest kao na primjer Guran (Ruffieux 2008).</s><s>Posebice preživljavaju naselja koja su utvrđena i preuređena u kastrume, kao što su npr. Rovinj, Poreč itd.</s><s>Većina tih naselja nalazi se uz zapadnu obalu Istre, često na otocima i poluotocima, koji su pružali sigurnost od slavenske najezde.</s><s>Za razliku od nekih drugih, bizantski kastrum na otoku Veli Brijun i kaštel na poluotoku Sipar nisu preživjeli dulje od 9.st. (Marušić 1995, 64).</s><s>U ovom razdoblju tipični su i tragovi zbjegova starosjedilačkog romanskog stanovništva u pećine.</s><s>Pojava ovakvih zbjegova mogu se prema metalnim i keramičkim nalazima datirati od 4.st. te nadalje do 7.st.</s><s>Čini se kako je romansko stanovništvo stoljećima, prilikom provala raznih barbarskih naroda koristilo ove tajne zaklone.</s><s>Tako imamo brojne nalaze ognjišta, kasnoantičke keramike i ostalih kasnoantičkih nalaza u pećinama Istre.</s><s>To su: Trogrla pećina kod Majkusa (Bačić 1977), Ciganska spilja kod Momjana (Marušić 1995, 33), Vela peć kod Vranje (Forenbaher, Rajić - Šikanjić, Miracle 2008), Laganiši kod Oprtlja (Bekić 2008b) Oporovina kod Medveje (Starac, R. 1994) itd.</s><s>Tragovi velikih promjena u 7.st. mogu se primijetiti na brojnim arheološkim nalazištima.</s><s>Na ovom području postoji čitav niz crkava koje nose tragove uništavanja i spaljivanja, a ti tragovi se mogu datirati široko u 7.st.</s><s>Na primjer to su crkva sv. Maura u Rimu kod Roča gdje su oko sjeveroistočnog ugla crkve pronađeni ulomci razbijenog i spaljenog kamenog pokućstva i stakla te sloj paljevine (Marušić 1995, 25).</s><s>Zatim je to već spomenuta bizantska bazilika sv. Agneze na brežuljku Muntajana kod Žužići (Marušić 1995, 27), Rogatica, Nezakcij (Marušić 1957, 65) itd.</s><s>Najnovija istraživanja to nam svjedoče i za starokršćansku baziliku u Tarsatici, na današnjem riječkom trgu Pul Vele crikve, gdje je uz tragove paljevine na podu 171</s>
<s>168 crkve otkrivena i ranosrednjovjekovna keramika (Bekić u tisku B).</s><s>Osim crkava i bazilika, to se može zaključiti i za naselja, pa se tako smatra kako je naselje na nekadašnjoj vili na Dragoneri također uništeno požarom u 7.st. (Starac, A. 2010, 200), a isto tako i oveće naselje Vistrum (danas Veštar) kod Rovinja (Bekić, Višnjić, Pešić, Bloier 2011, 36) itd.</s><s>Očito je to trag slavenskih pljačkaških osvajanja koja se datiraju od kraja 6.st.</s>
<s>Prava naselja, koja sa sigurnoću možemo pripisati slavenskom doseljenom stanovništvu 7. ili 8.st. zasada nisu pronađena i istražena.</s><s>No, u Istri je pronađen veći broj ranosrednjovjekovnih groblja, posebice u sjevernom središnjem dijelu ovog poluotoka, dio koji se može pripisati Slavenima.</s><s>Neka od tih groblja sustavno su istražena a dio čak i objavljen u stručnoj literaturi.</s><s>U istraživanju ovih groblja prednjačio je Branko Marušić (Marušić 1995).</s><s>Prema mišljenju Juroš-Mofardin, kod sv.Pankracija na Brkaču se nalazilo groblje graničara (tzv. limitanei), novopridošlog stanovništva koje je bizantska uprava naselila zbog kontrole granice prema sjeveru.</s><s>To se dogodilo nakon događaja iz kraja 7.st. i posebice onoga iz 705.g., kada su Slaveni zauzevši krajeve oko današnje Gorice, napadom pokušali preuzeti langobardsku Furlaniju.</s><s>U ovom groblju na redove nalaze se tipični ratnički grobovi s mnoštvom oružja i prateće opreme poput pojasa.</s><s>Očigledno je i kako ovi "graničari" u kontaktu s domaćim kršćanskim stanovništvom počinju prihvaćati njihovu kulturu što se očituje domaćim naušnicama tipa Buzet te prstenju i kopči s znakom križa (Juroš-Mofardin 2005, 106).</s><s>Tragovi langobardskog zauzeća Istre od 770. do 774.g. očituju se u konjaničkom grobu sa srebrnom konjskom opremom pronađenom na brdu Brežac kod Buzeta (Juroš-Mofardin 2005, 107).</s><s>Tako nam je poznato i groblje kasnoantičkog i langobardskog stanovništva na Solkanu nad Sočom (Žbona-Trkman 1995, 33).</s><s>Groblja na Mejici i Velom Mlunu kod Buzeta, bila bi tragovi ponovne strateške važnosti granice na Mirni, kada se slavensko pučanstvo angažira u franačkoj vojsci u ratovima s Avarima 791. do 803.g. (Juroš-Mofardin 1990, 107 Treba zaključiti kako su tragovi najranijih slavenskih naseljenika na ovom području najmanje vidljivi.</s><s>To je ipak dobrim dijelom stoga što je Istra bila razmjerno gusto naseljena romanskim stanovništvom u vrijeme doseljavanja Slavena.</s><s>172</s>
<s>Njihovi prvi pljačkaški upadi i palež crkava i naselja nisu u potpunosti "raščistile" zemlju od nekadašnjih stanovnika, kao što je to slučaj bio s nizinskim dijelovima današnje Slovenije i Slavonije.</s><s>Ovdje su preostali sačuvani mnogi gradovi kastrumi, utvrđeni na otocima i drugim teško dostupnim mjestima, koji su se i dalje razvijali te relativno stabilno širili svoju kulturu i običaje na naseljenike.</s><s>O tome je već mnogo pisano dosad, a arheološki tragovi nam i dalje potvrđuju ovakav razvoj događaja.</s><s>Tako Grafenauer pravilno kaže "...da je prav Istra tisto področje, kjer je sožitje med Slovani in staroselci gotovo najintenzivnejše, saj traja v bistvu od zgodnjega srednjeg veka prav do našega časa" (Grafenauer 1971, 27).</s><s>U početku su se Slaveni u Istri pojavljivali kao napadači, koji su s Avarima ili sami u više navrata pljačkali po Istri.</s><s>O tome nam svjedoče pisani izvori, a arheološki tragovi njihovih upada mogu se prepoznati u sloju spaljenih i porušenih crkava, nestalih naselja te tragovima zbjegova romanskog stanovništva u pećinama.</s><s>Ovi tragovi su zasad skromni, ali to je stoga što se ovim arheološkim tragovima nije pridavala zaslužena pažnja.</s>
<s>Ostali Slaveni su u Istru dolazili na drugačiji način, tj. kao bizantski najamnici.</s><s>Njihovi tragove postoje u ranosrednjovjekovnim grobljima uglavnom na pretpostavljenoj crti obrane Istre, rijeci Mirni, ali i drugdje.</s><s>Ovi Slaveni očigledno su za službu u bizantskoj vojsci morali prihvatiti kršćanstvo, pa su stoga pokapani kosturno, međutim, određene elemente svog poganstva su zadržali još neko vrijeme, pa se tako javlja običaj prilaganja oružja, posuđa i hrane u grob, kao i neki drugi poganski običaji.</s><s>Ipak, ti Slaveni su očito bili ponosni što su plaćenici bizantske vojske, te su se i u grob ukapali s bizantskim pojasnim kopčama, noževima i sl.</s><s>Također su njihove žene prihvatile bizantski nakit, npr. bizantske naušnice koje su se među njima toliko proširile da su čak prozvane naušnice "buzetskog tipa".</s><s>Grobljanskih nalaza ovog karaktera na ovom području ima više, međutim, dosad nije pronađeno niti istraženo niti jedno naselje koje je pripadalo tim ljudima.</s><s>To nam značajno otežava donošenje nekih definitivnih zaključaka o ovim ratnicima.</s><s>Moguće je i kako su ovi Slaveni toliko željni romanizacije zapravo Anti.</s><s>Naime, poznato je kako su Anti sklopili savez s bizantskim carem Justinijanom I godine 545/546.</s><s>Od tada oni više nisu vezani uz Slavene uz koje su se dosad opisivali, već postaju saveznici, foederati, istočnog rimskog carstva.</s><s>Za svoje nove 173</s>
<s>168 saveznike oni otada ratuju protiv Slavena i Avara posebice na donjem Dunavu, a prema potrebi i protiv drugih neprijatelja istočnog carstva.</s><s>Tako na primjer Prokopije svjedoči o tri stotine Anta koji se kao vojnici bizanta bore protiv Ostrogota u Lucaniji (Barford 2001, 52).</s>
<s>Nakon smrti bizantskog cara Mauricija Tiberija 602.g., Anti uslijed avarske vojne osvete "nestaju" s povijesne pozornice.</s><s>Ne zna se kuda su se preživjeli Anti razišli.</s><s>Moguće su ostali živjeti pod avarskim vrhovništvom kako neki misle, ali meni je vjerojatnije kako su se povukli u sastav "svoje" bizantske države tražeći neki primjeren status.</s><s>Kao federati i slobodni ljudi mogli su ga ponovno zadobiti na obrani nekog novog limesa.</s><s>Tako je moguće je kako su upravo oni bili ti bizantski graničari na "istarskom limesu" o kojima nam svjedoče grobni nalazi kod Buzeta.</s><s>No svakako je zasad prerano donijeti neke konačne zaključke o ovoj pretpostavci.</s><s>Ovaj se proces permanentne romanizacije u Istri, kao što se naslućuje iz Grafenauerove rečenice, nastavio kroz cijeli srednji vijek, pa su tako Slaveni u zaleđu romanskih gradova rado trgovali s njima i prihvaćali sve tekovine gradskog obrtništva i materijalne kulture.</s><s>To je dovelo i do toga da su odlazili u grad i tamo se asimilirali prihvativši jezik i kulturu romana u potpunosti.</s><s>Ovaj proces događa se uistinu sve do današnjih dana.</s>
<s>Na Krasu, Istri i riječkom području pronađeno je zasad razmjerno malo ranoslavenskih arheoloških nalaza.</s><s>Uz ostale razloge, vjerojatno su ti tragovi zasad neprepoznati ili neobjavljeni.</s><s>Ipak za očekivati je kako će se u budućnosti pronaći tragovi pljačkaških upada Slavena u Istru koji se datiraju u 7.st. ali će prvi nalazi naseljavanja u pravom smislu potjecati tek iz 8.st. 174</s>
<s>Ovo područje nadovezuje se na jug od područja Kras-Istra- Rijeka, kao drugi dio sjevernog Jadrana koje su naselili Slaveni.</s><s>Na području Velebita i Like ranoslavenski nalazi 6. do 8.st gotovo da i nisu pronađeni.</s><s>Međutim, na području Ravnih kotara, u širem zaleđu Zadra, postoje brojni ranosrednjovjekovni nalazi, koji se uglavnom mogu pripisati slavenskim Hrvatima.</s><s>Ovaj horizont s mnoštvom tipološki srodnih značajkama prostire se dalje na jug i istok u pravcu Splita i Livna, međutim, za potrebe ovog rada promatra se samo šira zadarska okolica.</s><s>Bogatstvo nalaza ovog područja je u većem broju kosturnih groblja s poganskim značajkama pokapanja, u kojima su dakle pokopani Slaveni prije ili tek netom nakon pokrštavanja.</s><s>Tako se u ovim grobovima zatiče mnoštvo grobnih priloga, uglavnom nakita, oružja i keramičkih posuda.</s><s>Na osnovu ovih nalaza, mogu se donijeti neki zaključci o datacijama i kontekstu ovih grobnih cjelina.</s><s>Većinu objava vezanih uz najranije razdoblje naseljavanja slavenskih Hrvata na ovom području donose Janko Belošević, posebice u svojem velikom djelu "Materijalna kultura Hrvata od 7. do 9.st." i Radomir Jurić, uz dakako, priloge brojnih drugih zaslužnih kolega poput Ante Uglešića, Tomislava Fabijanića, Karle Gusar, Mate Radovića itd.</s>
<s>bogato ranosrednjovjekovnim grobljima, gotovo da ne postoji ni jedno naselje.</s><s>Pronađeno je samo nekoliko pojedinačnih objekata ili tragova obitavanja.</s><s>Za nadati se da će se s vremenom konačno pronaći i dostojno istražiti neko naselje razdoblja 7. do 9.st.</s><s>Prilikom istraživanja okolice crkve sv.Križa u središtu grada Nina, pronađeni su brojni ostaci zidova koji potječu iz antičkog doba.</s><s>Jedan dio ovih zidova pregrađen je u ranom srednjem vijeku i korišten od starohrvatskog pučanstva za nastambe.</s><s>U tim 175</s>
<s>Na položaju Banovac, unutar starog Nina istražen je rimski domus sa pregradnjama koje datiraju do 5.st.</s><s>Unutar rimske zgrade pronađen je stambeni objekt izgrađen u suhozidu koji se može na osnovu nalaza može datirati u 8.st. (Radović 2010)</s>
<s>Prilikom istraživanja dvostruke starokršćanske bazilike na položaju Podvršje Glavčine pod vodstvom Ante Uglešića, pronađeno je i nekoliko ulomaka keramike za koje se opravdano pretpostavlja kako pripadaju ranoslavenskoj keramici.</s><s>Od postojećih ulomaka uspješno su rekonstruirane dvije posude.</s><s>Prema rezultatima istraživanja, u bazilici je pronađen debeo sloj gareži koji se prema običnoj c14 176</s>
<s>Podvršje - Glavčine analizi može datirati od 530-660.g. Ulomci ranoslavenske keramike nalaze se u sloju koji dolazi nakon tog sloja paljenja, pa se može zaključiti kako su to tragovi obitavanja starohrvatskog stanovništva.</s>
<s>Na području sjeverne Dalmacije otkrivena su brojna ranosrednjovjekovna groblja, od kojih je velik dio istražen.</s><s>Uglavnom su groblja kosturna, ali postoje i neki tragovi paljevinskih ukopa.</s><s>Ovdje se navode samo ona koja su barem djelomično istraživana, a zapravo se zna za postojanje i više drugih uništenih ili neistraživanih kosturnih groblja koja mogu potencijalno datirati u razdoblje 7. i 8.st.</s><s>U okolišu ranosrednjovjekovne crkve sv.Križa u središtu grada Nina istraženo je preko stotinu grobova, a jedan dio tih grobova, koji se nalazi u trećem i najstarijem sloju, pripadao bi 8.st.</s><s>Mada je malo sigurnih pokazatelja, prema mišljenju Beloševića, taj grobljanski sloj pripada autohtonom romanskom stanovništvu. (Belošević 1980)</s>
<s>Unutar povijesne jezgre Nina, na položaju Banovac, istraženo je osam ranosrednjovjekovnih grobova iz 8.st. a koji su prema nalazima (lonci, nakit, nož, srp, kresivo itd.) i karakteru slični starohrvatskom groblju na Ždrijacu kod Nina. (Radović 2010)</s>
<s>Na položaju Ždrijac, pješčanoj prevlaci nedaleko na sjever od Nina, pod vodstvom je Janka Beloševića istraženo ukupno 334 ranosrednjovjekovna groba.</s><s>Smatra se kako je grobova bilo čak i više, ali su nažalost uništeni prije početka istraživanja poljoprivrednim radovima.</s><s>Grobovi imaju priloge koji čine oružje, nakit ili svakodnevne uporabne predmete.</s><s>Raznolikost ovih nalaza uvelike obogaćuje naše poznavanje materijalne kulture Hrvata.</s><s>Kod brojnih grobova prepoznato je i 177</s>
<s>Nin - Ždrijac obavljanje pogrebnih rituala kao što je paljenje vatre iznad groba, razbijanje posuda iznad groba, polaganje pužića i stakla u grob i stavljanje kovanice u usta pokojnika.</s><s>Belošević datira ovo groblje u 8. s korištenjem do prve polovine 9.st. (Belošević 1980; 2007)</s>
<s>Uz sam humak Materiza istraženo je sveukupno 25 ranosrednjovjekovnih kosturnih grobova s poganskim tradicijama pokopa.</s><s>U grobovima su se kao prilozi nalazili željezni noževi, bojni noževi, kresiva, strelice, kameni brus, prsten i staklena zrna za ogrlicu te veći broj keramičkih lonaca.</s><s>Ovo se groblje pripisuje slavenskom, starohrvatskom stanovništvu i datira u 8.st. (Belošević 1980)</s>
<s>Humak Matakova glavica nalazi se stotinjak metara od humka Jokina glavica.</s><s>Ranosrednjovjekovni grobovi s ovog humka su već u davnini devastirani, ali su se neki njihovi tragovi prepoznali.</s><s>Pronađene su dvije keramičke posude, brončana pojasna pređica i kameni brus u sloju koji se povezuje uz devastirane 178</s>
<s>Nedaleko Ljubačke vale, u zaleđu Zadra, vršeno je istraživanje prapovijesnog grobnog humka sačuvanog u visini od oko 3 metra i promjera oko 18 metara.</s><s>Na njemu je izdvojeno oko 18 kosturnih grobova koji pripadaju ranosrednjovjekovnom razdoblju.</s><s>Kao prilog u grob su stavljane naušnice, prstenje, ogrlica od staklenih perli, noževi, kresivo i keramičke posude.</s><s>Grobovi se datiraju u drugu polovinu 8. i prvu polovinu 9.st.</s>
<s>Prilikom više kampanja arheoloških istraživanja na Maklinovom brdu istraženo je 55 kosturnih grobova.</s><s>Na ovom groblju uočene su brojne poganske tradicije pokapanja, kao što su odrubljene glave, polaganje kamena na tijelo pokojnika.</s><s>Većina grobova imala je orijentaciju zapad (glava) - istok (noge), mada je bilo i onih koji nisu pratili tu orijentaciju.</s><s>Većina grobova je imala grobni prilog i to mogu biti: željezni noževi, strijele, sjekire, ostruge, britva, srp, kresiva, kameni brus, pređice, naušnice, prstenje, torkves, privjesak, brončani jezičci, ogrlice s perlicama od staklene paste itd.</s><s>Groblje se datira u 8.st a traje do u prvu polovinu 9.st. (Belošević 1980)</s>
<s>Donji Kašić - Maklinovo brdo - Vinograd Drče Prilikom istraživanja kosturnog groblja prepoznato je i paljevinsko groblje na položaju vinograda vlasnika Stojana Drče.</s><s>Na tom mjestu je uočeno prilikom oranja mnoštvo uništenih paljevinskih grobova, a pravo istraživanje grobova Drče nikad nije dozvolio.</s><s>No ipak može se reći kako je na tom mjestu bilo paljevinsko groblje gdje se za paljenje pokojnika koristilo zasebno palište (ustrinum) dok su se ostaci spaljenih kosti polagali u keramičke lonce i zakapali u zemlju.</s><s>Ovaj nalaz Belošević 179</s>
<s>Na položaju Razbojine istraženo je ukupno 37 kosturnih grobova.</s><s>Groblje je većim dijelom uništeno sadnjom i obrađivanjem vinograda.</s><s>U grobovima su nađeni prilozi, uglavnom željezni noževi a ima i britvi, kresiva, šila, kopča, karičice, kameni brus i pršljen itd.</s>
<s>Na i oko humka Glavčurak, na putu iz Kašića u Smilčić, prilikom poljoprivrednih radova otkriveni su brojni kosturni grobovi.</s><s>Uništeno ih je oko dvije stotine, a nakon te devastacije istraženo ih je samo 40 od kojih 25 pripadaju autohtonom romaniziranom stanovništvu i Istočnim Gotima a 15 slavensko - hrvatskom stanovništvu.</s><s>Starohrvatski pokopi datiraju od 8.st do 11.st. (Belošević 1968; 1980)</s>
<s>Na gotovo sasvim uništenom kosturnom groblju je istraženo 5 grobova koji potječu iz poganskog razdoblja, odnosno 8.st., a groblje je trajalo je do u prvu polovinu 9.st. (Belošević 1980)</s>
<s>Na ovom nalazištu istraženo je 28 slavenskih - hrvatskih grobova iz razdoblja od 8. do 11.st.</s><s>Nažalost i ovo je samo dio od nekada puno većeg groblja koje je devastirano kopanjem pijeska na tom mjestu.</s><s>U grobovima su se kao prilog nalazili željezni noževi, keramičke posude itd.</s>
<s>Sjeverno od Klarića kuća pronađeni su prilikom kopanja pijeska kosturni grobovi.</s><s>Tijekom arheološkog istraživanja koje je uslijedilo dokumentirano je 13 slavensko 180</s>
<s>Stankovci - Klarića kuće hrvatskih grobova iz doba 8.st. između grobova je pronađeno i vatrište koje je služilo poganskim ritualima pri obredu sahranjivanja.</s><s>Od priloga su pronađene željezne strelice, noževi, šilo, kresivo s kremenima, brončani lim, prsten i karičice, koštani češalj i keramički lonci.</s>
<s>Na položaju Ogradice u blizini sela Rodaljice u Bukovici, djelomično je istraženo kosturno groblje.</s><s>Istraženo je šest grobova u kojima su se nalazili prilozi - keramički lonci, nož, kresivo, staklena perla, novac itd.</s><s>Prema autoru grobovi bi se trebali datirati u 8. ako ne i kasno 7.st. a u njemu su pokopani novopridošli Slaveni starohrvatsko pučanstvo, mada ostavlja mogućnost da se među njima nalazio i neki starosjedioc.</s>
<s>mogu zadovoljavajuće usporediti s ostalim slavenskim keramičkim nalazima iz srednje Europe.</s><s>Posebice su očite sličnosti u tehničkoj izradi posuda kao i u ukrašavanju.</s><s>Donekle razlika postoji u oblicima, ali i za to se uglavnom mogu naći odgovarajuće 181</s>
<s>Jedna od uočljivih karakteristika slavensko-hrvatskih keramičkih lonaca iz zadarske grupe je njihov karakterističan oblik.</s><s>One su naime gotovo redovito najšire u donjoj polovini posude, ili je najširi dio oko sredine lonca.</s><s>Često imaju razmjerno ravno tijelo bez naglašenog proširenja.</s><s>To je uočljivo i na nekim od ovdje ilustriranih većinu slavenskih lonaca srednje Europe 7. i 8.st. tipično je pak da imaju najširi promjer u gornjoj polovini tijela, pa tako i lonci iz sjeverne Hrvatske i Slovenije.</s><s>Ovo uglavnom vrijedi i za rane tipove 6.st. ali i nadalje prema 9.st.</s><s>Među rijetkim usporedbama za slavenske nalaze s niže postavljenim najširim promjerom možemo navesti par ranoslavenskih lonaca iz Grčke (Argos, Aupert 1980, n.1, 23, 31, 32; Također su lonci vidljivo manji od onih koje pronalazimo na nalazištima grupe Drava, Mura-Sava ali i sjevernije što valja tumačiti činjenicom kako su ove posude grobni nalazi, koji su načelno manji.</s><s>Stoga se može reći kako zapravo niti ne znamo kakva je doista keramička proizvodnja od 7. do 9.st. na zadarskom području, jer još nema objavljenih posuda iz naselja.</s><s>Već je uočeno kako su posude iz starohrvatskih groblja često neukrašene, pa tako na Ždrijacu ima samo 20% ukrašenih posuda što je uglavnom slično i za druga nalazišta (Belošević 2007, 305).</s><s>Time je očigledno kako se neukrašene posude ovdje mogu javljati redovno tijekom 8.st. a možda i kasnije.</s><s>Udio ukrašenih posuda je na sjeveru, od druge polovine 7. i tijekom 8.st., mnogo veći i gotovo da nema neukrašenih posuda već od početka 8.st. nadalje.</s><s>Ova značajka pokazuje kako bi se tipološka tabela slavenske keramike na području Dalmacije razlikovala od one na području grupe Drava-Mura-Sava.</s>
<s>Što se tiče ukrasa, razvidno je kako se na području grupe Zadar od 7.st. na keramici javljaju ukrasi koji dotad nisu bili poznati u romanskoj Dalmaciji, a koji imaju izravne usporedbe u ranoslavenskoj keramičkoj proizvodnji srednje Europe.</s><s>Tako na grobljima 7. do 9.st. nalazimo ukrase nepravilno izvedene jednostruke ili višestruke valovnice, urezanih simbola u obliku monograma, usporednih višestrukih 182</s>
<s>donekle jedinstvenim. vodoravnih pojasa, visećih trokuta, višestrukih valovnica među višestrukim vodoravnim pojasevima itd.</s><s>Ti ukrasi, i njihove kombinacije, kao i način izvedbe, sasvim odgovaraju slavenskom ukrašavanju posuda kakav je uvriježen u srednjoj Europi i šire tijekom druge polovine 7. i 8.st.</s><s>Posebice valja navesti jedan rijedak i važan primjer ukrašavanja posude "udicama", kakav se u Hrvatskoj zasad javlja samo na Ždrijacu na dvije posude (Belošević 2007, T.LXXXVII-6 iz groba 214 i T.LXXXIV-20, T.CXXXIX iz groba 197) a svojim ukrasom može naći dobru usporedbu u slavenskom svijetu.</s><s>Tako se na ranoslavenskom naselju Roztoky kod Praga nalazi veći broj posuda koje imaju sličan udičasti ukras, koji je i postavljen kao "viseći" na vodoravnu crtu (Profantova 2005, Što se tiče neobičnih posuda s ručkama koje su pronađene u groblju na Ždrijacu, a koje su rijetke u slavenskoj keramičkoj proizvodnji, njih Belošević smatra starohrvatskim proizvodom koji je izrađen prema utjecaju razvijenije proizvodnje provincijalno rimske kermike starosjedilačkog stanovništva (Belošević 1980, 112, 113; 2009, 304) dok ih Milošević uspoređuje s nekim primjerima iz drugih dijelova Dalmacije i Albanije, smatra proizvodom starosjedilačkog stanovništva i datira u 7.st. (Milošević 1989, 355, 356).</s><s>Također, pogledamo li primjere posuda s ručkama koje donosi Milošević iz Drvenika, Dokleje i Ždrijaca (Milošević 1989, T.1,3) izravne usporedbe svakoj od njih možemo pronaći među avarskim posudama s jednom i dvije ručke u Vidinoj grupi III c 1-2 (Vida 1999, T.64-69).</s><s>Naravno, te posude se u avarskoj keramici također pripisuju utjecajima starosjedilačkog romanskog stanovništva i Bizanta, ali zanimljivo je da ih je kod Avara mnogo, a kod dalmatinskih Hrvata malo, kada oni žive praktički uz bizantske gradove.</s><s>I u zapadnoslavenskoj keramičkoj proizvodnji poznati su primjeri inače netipičnih proizvoda; boca, zdjela i posuda s ručkama.</s><s>Ove "uljeze" u slavenskoj proizvodnji Profantova vidi u karolinškim, ali još više u avarskim - podunavskim utjecajima i uzorima (Profantova 1996).</s>
<s>Stoga, ovakvi oblici posuda nisu iznenađujući među inače tipičnom slavenskom keramikom.</s><s>Razvidno je kako su te posude sa Ždrijaca izrađene istom tehnikom i materijalom kao i ostale, nesumnjivo starohrvatske, pa neovisno o tome 183</s>
<s>I osim tih posuda, zapravo možemo vidjeti i neke druge osobine keramike s groblja u Ždrijacu, a i neke koje su zajedničke za cjelokupnu starohrvatsku keramičku proizvodnju Dalmacije u avarskoj keramici.</s><s>Naravno, ne bi bilo ispravno na osnovu ovih sličnosti insinuirati kako su Hrvati zapravo narod nomadskog karaktera ili srodan Avarima, međutim ovom pitanju bi trebalo pristupiti isto sustavno i ozbiljno kao i pitanju utjecaja kasnoantičkog i starosjedilačkog stanovništva na starohrvatske doseljenike.</s><s>Pitanje kontinuiteta keramičke proizvodnje starosjedilačkog stanovništva u Dalmaciji razlaže Milošević (1990).</s><s>On ukazuje na nekoliko grobova u Dalmaciji koji imaju evidentne kasnoantičke grobne priloge, a sadrže i lonce izrađene na sporovrtećem kolu, a koji imaju "ranosrednjovjekovne odlike" (Milošević 1990, K.2.).</s><s>Ovo pitanje je na mjestu, posebice ako imamo u vidu i prežitke kasnoantičkog lončarstva na tlu Slovenije.</s><s>No treba reći kako bi bilo potrebno ustanoviti neprekinuti slijed ove proizvodnje od prapovijesti do doseljavanja Slavena/Hrvata kako bi bili sigurni da romanizirano domorodačko stanovništvo posude ovih odlika nije od njih preuzelo.</s><s>Jer ako se ovakve posude javljaju tek dolaskom novog stanovništva, onda je logično da se posude moraju povezati s dolaskom tog stanovništva.</s><s>Nadalje, u tim razmišljanjima valja uzeti u obzir i druge narode koji su pred Slavenima mogli doći u Dalmaciju, bilo kao vojnici - plaćenici ili osvajači.</s><s>Oni su se mogli pokapati prema romanskim običajima, koristeći romanske grobne priloge.</s><s>Naime, posude izrađene prostoručno ili na sporovrtećem kolu javljaju se i u kasnoantičkim predslavenskim barbariziranim grobljima u Panoniji i drugdje.</s><s>One se uglavnom prepoznaju kao germanskog porijekla (gruba sarmatska, gotska, langobardska i druga keramika) pa bi tako valjalo provjeriti nemaju li ove posude iz Dalmacije i takove uzore.</s>
<s>Što se tiče ostalog dijela Dalmacije i njene unutrašnjosti, keramika je više manje slična primjercima iz zadarske okolice, mada je zapravo malo nje objavljeno.</s><s>Očigledno je kako su nalazi na području na koje su se naselili Hrvati i okupili ostale Slavene razmjerno jedinstveni u ovom razdoblju.</s><s>184</s>
<s>Što se tiče područja južnije od Splita, nalaza je malo ili ih uopće nema.</s><s>Poneki nalazi se mogu ipak prepoznati, pa tako postoje i neki novi nalazi s trase autoceste u makarskom zaleđu i iz okolice Dubrovnika.</s><s>Naime, kod crkve sv. Đurđa u Župi dubrovačkoj, istraživano je groblje koje se datira od 10. do 12.st.</s><s>Prilikom tih istraživanja, pronađeni su zidovi i prateći pokretni nalazi koji pripadaju kasnoantičkom dobu, a pretpostavlja se i postojanje starokršćanske crkve.</s><s>No vrlo su zanimljivi ulomci grube keramike koje je predstavljena u crtežu na tablama 24 i 25.</s><s>Perkićeva smatra kako se ne mogu povezivati s grobljem, nego s antičkom arhitekturom.</s><s>Ne datira ih pobliže, osim što navodi kako su karakteristični za kasnoantičko razdoblje ali i za kasniju slavensku keramiku (Perkić, M. 2008, S.86, T.24,25).</s><s>Svako da je dio ovih nalaza evidentno kasnoantički, međutim tu postoje i neki drugi, grubi ulomci koji ne pristaju u tu grupu.</s><s>Uz neke neukrašene, zanimljivi su i ulomci T.24-2 i T.25-5 koji imaju ukrase pseudovalovnice unutar redova usporednih vodoravnih crta te ulomci T.25-7,8 kod kojih se javlja okomiti kratki češljasti ukras, što je također tipično za ranoslavensku keramiku.</s><s>Postoje i drugi ulomci koji bi mogli biti karakteristični za ovaj tip keramike koji bi se prema tim pokazateljima mogao datirati u 7. ili 8.st.</s><s>Naravno, ulomke nisam bio u prilici vidjeti, a nije mi poznata keramika koja se inače javlja na tom području pa ne mogu donositi neke sigurne zaključke o ovim nalazima, osim da upozorim na sličnost ovih ulomaka s ranoslavenskom keramikom predstavljenom u ovom radu.</s><s>Jedno od osnovnih pitanja je datacija koja bi se mogla iščitati iz keramičkih nalaza.</s><s>Kao što su neki istraživači već naglašavali, postoje posude koje bi se načelno mogle datirati u 7.st., međutim općenito gledano, veliku većinu ranijih nalaza, čini se, ipak je uputnije datirati u 8.st.</s><s>Treba upozoriti i da se posude koje bi se mogle datirati u 7.st. pokatkad nalaze u kontekstima 8.st.</s><s>Također se postavlja pitanja posuda koje su pronađene u paljevinskim grobovima i gotovo redovno se iz tog razloga datiraju u 7.st.</s><s>Počesto su ove urne ukrašene na način koji ih može svrstati u 8.st., gledano na njima slične primjerke iz Dalmacije ali i drugih područja u to doba naseljenih Slavenima.</s><s>Svakako nije nužno da se paljevinska groblja datiraju u 7.st. jer se također mogu datirati i u 8.st. i na prostoru Hrvatske, ali i drugdje.</s><s>Tako su na posudama iz paljevinskog groblja kod Kašića, vinograd Drče (Belošević 1972), razvidni elementi ukrasa koji se mogu pripisati drugoj polovici 7.st. i cijelog 8.st., ali 185</s>
<s>Ostali nalazi se prema nekim složenim obodima može reći kako su ti lonci vjerojatno izrađeni u 8.st.</s><s>Tako i Belošević u svojoj objavi nalaza kaže da se keramika prema tipološkim značajkama može datirati u 7. i 8.st., ali da ju valja na osnovu općenitog povijesnog konteksta datirati u 7.st. (Belošević 1972, 82, 83).</s><s>Svakako, ovo vrlo značajno paljevinsko groblje zapravo uopće nije istraženo, već s iz njega spašeni samo neki nalazi, te bi bilo korektno da konačni sud o njemu donesemo tek nakon sustavnih istraživanja.</s><s>Zasada treba ostaviti otvorenu mogućnost da se ti najraniji keramički ulomci pripišu drugoj polovini 7. ili 8.st.</s>
<s>Na ovom području pronađeno je mnoštvo nekeramičkih nalaza, što je razumljivo s obzirom kako se gotovo sva nalazišta groblja s prilozima bogatim grobovima.</s><s>Velik broj grobova sadržavao je grobne priloge.</s><s>To su uglavnom nakit u ženskim grobovima i oruđe i oružje u muškim grobovima.</s><s>Od nakita brojne su naušnice različitih tipova, izrađene uglavnom od srebrne ili brončane žice.</s><s>Pronađeni su i prsteni brončanog ili srebrnog lima s ukrašavanjem punciranjem.</s><s>Ogrlice su vrlo raznolike, a osim raznobojnih većih i manjih staklenih perli pronađeni su i privjesci poput medaljona, križeva i praporaca.</s><s>Također je pronađeno i nekoliko torkvesa.</s><s>Većina nakita izrađena je u bizantskim radionicama, ili je riječ o manje vještim kopijama i nakitu izrađenom prema tim uzorima (Belošević, 2007, 255, 266).</s><s>Od oružja prilažu se mačevi, koplja, strelice i bojni i noževi.</s><s>Tu se mogu ubrojiti i dijelovi konjaničke opreme kao ostruge i pojasne kopče.</s><s>Čest prilog su jednorezni noževi te sklopivi noževi te pribor za paljenje vatre koji se sastoji od željezno kresiva i kremena.</s><s>Od predmeta svakodnevne uporabe pronađen je srp, željezna šila, kameni brusovi, keramički pršljenovi, koštani češljevi i koštani iglenici s pripadajućim željeznim iglama.</s>
<s>Većina ovih nalaza zapravo se može datirati u kasno 8. i posebice 9.st. i kasnije pa tako izlazi iz teme ovog rada.</s><s>Nekeramički prilozi iz groblja koja bi se mogla datirati u 7.st., poput Vinograda Drče kod Kašića, nisu pronađeni.</s><s>186</s>
<s>Pregledom nalazišta 7. i 8.st. na ovom području uočava se jedan zapravo nevjerojatan fenomen.</s><s>Na više od 13 kosturnih groblja nalazimo samo jedno paljevinsko i tri naselja, bolje reći traga obitavanja u antičkim ruševinama.</s><s>Posve je neprihvatljivo za arheologiju da donosi dalekosežne sudove o nekom području i kulturi ako su poznati samo grobni nalazi i to samo iz jedne (kasnije?) faze.</s><s>Stoga je svakako prioritet istraživanja ranoslavenskog i starohrvatskog naseljavanja Dalmacije pronalazak i istraživanje pravih naselja, koja će se kasnije i povezati s vrlo vrijednim grobnim nalazima.</s><s>Tek tada moći će se usporediti na pravi način ove nalaze iz Ravnih kotara s onim iz drugih slavenskih središta.</s><s>Slika 25.</s><s>Grobni humak Jokina glavica kod Krneze (K.Gusar) Osim paljevinskih groblja i kosturnih groblja na redove, zanimljiva je činjenica kako su neki ranosrednjovjekovni kosturni grobovi 8. i 9.st pronađeni ukopani na prapovijesnim humcima u zaleđu Zadra.</s><s>Za grobove u Krnezi pretpostavlja se kako je to svijest Slavena o prapovijesnom kultu i tako njihov 187</s>
<s>Ostali nalazi nastavak (Gusar 2008, 197), što je svakako moguće i ta pojava je zabilježena na mnogim mjestima u ranom srednjem vijeku.</s><s>No valjalo bi uzeti i u obzir mogućnost kako su Slaveni poželjeli ukopati svoje pokojnike u humak, jer je to njihov običaj, bez svijesti o tome kako je tu netko u doba prapovijesti bio ikad pokopan.</s><s>Jer kako je već opisano u uvodnom dijelu, tijekom 8 i 9.st. kod Slavena se na širem prostoru počinje sve češće pokapati u grobne humke (mogile) pa je ovaj običaj u Dalmaciji mogao biti odraz tog procesa u širem slavenskom svijetu.66 Krajnje pitanje, a na koje se još uvijek teško može dati konačni odgovor, jest kada su se Slaveni / Hrvati naselili u Dalmaciju.</s><s>Pregledom ovih nalaza teško je pronaći neke brojne i čvrste dokaze o doseljenju u 7.st.</s><s>Tomislav Fabijanić u svojoj disertaciji smatra kako je to neupitno i kako su za to dokaz paljevinska groblja u Dalmaciji i zaleđu (Fabijanić 2008) što je na tragu prethodnih istraživanja i mišljenja Janka Beloševića (Belošević 2002 i drugdje).</s><s>Usprkos tome što je Fabijanić uspješno i vješto razjasnio dokaze o postojanju ranoslavenskih paljevinskih groblja u Dalmaciji i zaleđu, čini se kako i dalje ostaje pitanje njihove datacije, jer se incineracija može koristiti i u 8.st., a dosada poznata paljevinska groblja nažalost nisu arheološki istražena ili nisu valjano objavljena.</s><s>Ipak, prema tipološkim osobinama dosada pronađene keramike zasada bi se moglo zaključiti kako se prvi Slaveni naseljavaju u sjevernoj Dalmaciji u drugoj polovini 7.st. a posebice od početka 8.st.</s>
<s>Svakako ostaje i nadalje otvoreno pitanje koje odavna zapleće hrvatsku arheologiju - da li su Dalmaciju prvo naselili bezimeni Slaveni pa tek potom slavenski Hrvati ili su baš Hrvati ti prvi došljaci koji su u 7.st.(?) postali novi susjedi domaćem romaniziranom pučanstvu.</s><s>O tome se raspravljalo desetljećima, a čini se kako se ova pitanja ponavljaju sve do danas (Bilogrivić 2010).</s><s>Nažalost, s obzirom na stanje istraživanja, ova teška tema još uvijek se ne može razjasniti na osnovu vrlo skromnih arheoloških izvora kojim raspolažemo.</s><s>66 Slično pretpostavlja i Tomislav Fabijanić (Fabijanić 2008, 166).</s><s>188</s>
<s>Prvi ranoslavenski nalazi u Poljskoj su kao takvi prezentirani javnosti sredinom pedesetih godina prošlog stoljeća (Parczewski 1993, 13).</s><s>Do danas poljski arheolozi raspolažu desetinama nalazišta koje se mogu smjestiti u ranoslavensko kulturu.</s><s>Čak i prije su prepoznati i argumentirani nalazi iz Češke i Slovačke kao i drugih zemalja na istoku slavenske pradomovine.</s><s>Postavlja se pitanje zbog čega arheologija dosad nije mogla donijeti tražene podatke za teška pitanja ranog srednjeg vijeka, kao što je naseljavanje Slavena u ove krajeve.</s><s>Sigurno je razlog broj jedan posvemašnja devastacija svih tragova koji dopiru iz toga vremena.</s>
<s>Vrlo često se događalo da su ključna arheološka nalazišta iskopavana za današnje pojmove nedovoljno precizno.</s><s>Tako nije vođena zadovoljavajuća dokumentacija ili se nije pratila stratigrafska situacija prilikom iskopavanja.</s><s>Nevjerojatno je raširena i pogubna činjenica kako velika većina takvih ključnih nalazišta nije uopće ili na primjeren način objavljena.</s><s>Posebice je ovo nesretna okolnost kod istraživanja brojnih starokršćanskih crkava u Istri i Primorju.</s><s>U velikom broju slučajeva, istraživače je interesirala prvenstveno bazilikalna arhitektura i ostaci crkvenog kamenog namještaja ili pak višebojni mozaici iz doba korištenja crkve, dok tragovima rušenja i naknadnog korištenja nisu davali previše pažnje.</s><s>Tako nemamo dobre niti pouzdane podatke za istraživanje bazilika u Nezakciju, Vrsaru, Muntajani, Rogatici itd.</s><s>Nalazi namjerno porušenih i spaljenih te kasnije u gospodarske i stambene namjene korištenih crkvi su vrlo važni dokazi za ovu temu, ali su nedovoljno prezentirani i elaborirani.</s><s>Nažalost, pitanje je koliko nas još ranobizantskih bazilika s takvim nalazima čeka neoštećenih da obavimo suvremeno arheološko istraživanje.</s>
<s>Vida i Völling posebice navode kako su ranoslavenski nalazi u Isthmiji, Demetriasu, Argosu i drugdje u Grčkoj pronađeni u zidanim antičkim zgradama, a ne u zemunicama koje su tipične za ranoslavenska naselja i pitaju se kako bi se ovo moglo razjasniti (Vida, Völling 2000, 19, 23).</s><s>Upravo situacija s nizom naših 189</s>
<s>4.1.</s><s>Arheologija Slavena, kako dalje priobalnih nalazišta poput Žužići - Muntajane, Rijeke - Pul Vele crikve, Nin Sv.Križa, Nin - Banovca, Podvršje - Glavčina itd. gdje se Slaveni useljavaju u antičke zidane ruševine, pokazuje kako je to ipak jedan obrazac, koji treba ubuduće podrobno pratiti kako bi se taj tanki sloj čim bolje zapazilo već tijekom a ne tek nakon iskopavanja ili nikada.</s><s>Tek pažljivim pristupom istraživanju na mjestima koja potencijalno mogu dati takve nalaze dovesti će do razrješenja ovih pitanja.</s><s>Najviše je dosad postignuto u pronalaženju i istraživanju kosturnih groblja, koja se pronalaze u sve tri ovdje predstavljene grupe.</s><s>No nedostaju nam nalazi paljevinskih groblja koja bi ipak, mada možda i u manjoj mjeri, trebalo biti.</s><s>Nakon čitanja disertacije kolege Tomislava Fabijanića dobije se dojam kako su svi dosad pronađeni tragovi najranijih paljevinskih i poganskih groblja naprosto potučeni devastacijom u posljednjih dvjestotinjak godina bez ikakve mogućnosti da se kotač događaja okrene unazad.</s><s>Svakako, treba se upitati nije li običan "slučaj" krivac za sadašnje stanje arheološkog znanja o ovoj temi?</s><s>Što bi se dogodilo da se na primjer slavensko paljevinsko groblje na Maklinovom brdu moglo istražiti i objaviti nas najsuvremeniji način bez da ga je neki stanoviti Stjepan Drča uništio u prkos znanosti ne dopustivši istraživanje?</s><s>Možda bi u tom slučaju imali barem jedno takvo groblje dostojno istraženo u Dalmaciji i to bi nam moglo dati okvirnu sliku kako se proces pokapanja modificirao od samog doseljavanja do nekoliko generacija nakon toga.</s><s>Nedavno istraživanje Irene Šavel na Popavi, gdje je otkrivena i arheološki istražena jedna paljevinska nekropola i to još one vrste u kojoj su ostaci spaljenih pokojnika ubačeni u zemlju bez urne, daju nadu kako će se pažljivim pristupom u budućnosti postići mnogo više.</s>
<s>Postoje i u zadnjih dvadesetak godina otkrivena paljevinska groblja u Dalmaciji, poput groblja Skradin - Dubravice, Donje polje - Sv.Lovre, Velim Velištak i druga, koja bi mogla u velikoj mjeri pridonijeti istraživanju kada bi ih istraživači konačno valjano objavili, s grafičkom i fotodokumentacijom te kvalitetnim crtežima nalaza (Fabijanić 2008, 58).</s><s>Nevjerojatno je da se ključni podaci o novim nalazima, kao što su pronalasci slavenskih paljevinskih grobova sa i bez urni u Dalmaciji mogu dobiti samo u neformalnim razgovorima.</s><s>Velik problem je i nedostatak naseobinskih nalazišta.</s><s>Do prije desetak godina nije ih bilo pronađeno gotovo nigdje.</s><s>Na sjeveru se u zadnje vrijeme značajno 190</s>
<s>4.1.</s><s>Arheologija Slavena, kako dalje popravilo stanje pa su istraženi, makar djelomice, desetci naselja.</s><s>Također se pokazalo kako se ostaci razvedenih naselja počinju pokazivati tek kada se vrlo velike plohe zemljišta istraže arheološkom metodom, prije nego se pojave građevinski strojevi, kako što je to postignuto na dotada neusporedivom pristupu Mitje Guština Novoj tabli.</s><s>Nalazišta koja tražimo teško su uočljiva i klasične arheološke metode ubiciranja nalazišta poput rekognosciranja i arheološkog nadzora prilikom gradnje, lako mogu previdjeti neku malu skupinu od nekoliko slavenskih zemunica ili grobova i tako ih zauvijek prepustiti uništenju.</s><s>Za nadati se je kako će i u Istri i Dalmaciji biti pronađena i istražena neka slavenska naselja 7. i 8. st. u skoroj budućnosti, jer upravo ovdje nam naselja gotovo u potpunosti nedostaju, što je u potpunom nerazmjeru s brojem istraženih groblja ovog razdoblja.</s><s>Djelomice je dosadašnjoj neistraženosti kriva i činjenica kako su tragovi najranijih Slavena zapravo za većinu laika ali i arheologa nedovoljno atraktivni.</s><s>Vrlo dobro primjećuje Marija Gimbutas kada kaže: "The drab archaeological remains of migrating farmers and stock breeders who did not build houses or temples of stone or clay and did not create any outstanding and individualistic art style have not attracted the interest of archaeologist and have not stimulated national pride.</s><s>The scientific reconstruction of prehistoric Slavic culture still awaits a meticulous modern archeologist."(Gimbutas 1971, 26).</s>
<s>Pouka je jasna, i ako uistinu želimo razjasniti najranija razdoblja moramo prihvatiti da će najranija slavenska nalazišta, zbog svoje skromnosti i siromaštva počesto u očima investitora ili nekih kolega izgledati kao slab arheološki nalaz, mada je riječ o podacima koji su za proučavanje ovog razdoblja od neprocjenjive važnosti.</s><s>Stoga je važno strpljivo prikupljati ove skromne nalaze, jamu po jamu, kako bi se konačno moglo sastaviti neku širu i dublju sliku ovog vrlo zanimljivog povijesnog razdoblja.</s>
<s>Ponekad je problem što povjesničari nekritično prenose i koriste određene zastarjele arheološke izvore (Levak 2007, Gračanin 2008 itd.), što naravno nije njihova krivnja.</s><s>Posebice u razdoblju nakon 2. Svjetskog rata pojavila se "potreba" da se pronađu ranoslavenski nalazi pa je u stručnu literaturu ušlo mnoštvo ishitrenih podataka (npr.određenje Mrsunjskog luga ranoslavenskim gradištem).</s><s>Arheologija treba u potpunosti nanovo vrednovati sve dosad otkrivene nalaze u posve novom 191</s>
<s>Na kraju bi odgovor na postavljeno pitanje trebao glasiti: treba istraživati ciljano i sustavno i objavljivati rezultate promptno i cjelovito.</s><s>Zvuči jednostavno, ali donedavno toga uglavnom nije bilo.</s><s>Potrebno je istraživati velike prostore na sjeveru i biti spreman kako će se naselja pa i groblja javljati na mnoštvo različitih mjesta, ali samo pojedinačno, u skupinama od po nekoliko zemunica ili grobova, bez lažne nade kako će se još naići na veća naselja ili groblja sa stotinama objekata i grobova.</s><s>Treba biti volje da se obrade i objave svi nalazi na velikim istraživanja višeslojnih nalazišta, koji će nam često ukazati na barem nekoliko ranoslavenskih objekata.</s><s>U prijadranskim područjima gdje je gradnja uglavnom u kamenu, potrebno je podrobno objaviti sve zatečene nalaze.</s><s>I to u slojevima urušenja kasnoantičkih vila i naselja i drugih arhitektonskih ostataka.</s><s>Posebice treba obratiti pažnju na starokršćanske crkve, koje se počesto istražuju samo kako bi se prikupili ostaci kamenog namještaja i objavio tlocrt zidova, dok su popratni usitnjeni keramički nalazi stavljeni u stranu kao irelevantni.</s><s>Kada bi se svi arheolozi držali ovih nekoliko jednostavnih ciljeva, već kroz jedno desetljeće pojavilo bi se pregršt novoiskopanih i objavljenih vrlo zanimljivih ranoslavenskih nalaza, koji bi nam na različitim mjestima svjedočili o naseljavanju ovog prostora između 6. i 9.st.</s>
<s>Kroz mnoštvo povijesnih i lingvističkih istraživanja jasno je kako se na ovo područje u ranom srednjem vijeku doselilo slavensko pučanstvo.</s><s>Odnedavno za to su se počele pojavljivati i sve brojnije potvrde u arheološkom materijalu.</s><s>Upravo za te najranije nalaze postavljaju se mnoga pitanja vezana uz razdoblje kasne antike i seobe naroda.</s>
<s>Pitanje supstrata slavenskom naseljavanju je vrlo važno, a čini se kako ovdje nema zadovoljavajućeg odgovora.</s><s>Postoje razmišljanja kako Slavena nije bilo mnogo i kako je većina ranosrednjovjekovnog stanovništva potjecala od Romana ili romaniziranih starosjedioca.</s><s>Tako na primjer smatra Karpf za područje Karantanije 192</s>
<s>(Karpf 2002, 209).</s><s>No imamo i mišljenja kako se lingvistički to ne može primijetiti jer je u govoru vrlo malen udio supstratnog govora što bi značilo "da Slovani niso prišli v množičnejši stik s staroselci" (Šivic-Dular 1996,153).</s><s>No ipak, opće poznati, i neki ovdje predstavljeni arheološki nalazi, potvrđuju prežitak starosjedilačkog romanskog stanovništva na ovom području od 6. do 8.st. te stanovit utjecaj na Slavene tijekom doseljavanja, što se ovdje očituje u prihvaćanju mnogih tradicija iz područja domaće keramičke proizvodnje.</s><s>Ovo je svakako vrlo važno pitanje kojem će se i ubuduće trebati posvetiti veća pažnja.</s><s>Uzevši u obzir sadašnje stanje istraživanja može se reći kako su pisani izvori i povijesne teorije o dolasku Slavena na ova područja zasada tek djelomično potvrđene kroz kroz arheološke nalaze.</s><s>Prema arheološkoj građi koja je opisana u ovom radu, možemo vidjeti kako su Slaveni uistinu doseljavali na ovo područje već krajem 6. st.</s><s>To ne znači da njihovi ratnički prodori nisu započeli i ranije, kako nam svjedoče neki povijesni izvori, ali za to za sada nema dovoljno sigurnih materijalnih dokaza.</s><s>No, za kraj 6.st. imamo vrlo jasne i očite dokaze slavenskog naseljavanja na području Prekmurja (npr. Murska Sobota - Nova tabla).</s><s>Ovi nalazi su tipološki i svojom zadovoljavajućom količinom nalazišta i nalaza vrlo "čitljivi" te pokrepljeni i zadovoljavajućim nizom C14 analiza.</s><s>Tipološki su srodni praškoj kulturi Slavena.</s><s>Tako je vrlo je vjerojatno kako se nalazi koji se šire iz Prekmurja doprli sa sjevera, a šire se u pravcu zapada prema Koruškoj, juga prema Štajerskoj i jugozapada prema Međimurju i sjeverozapadnoj Hrvatskoj.</s><s>Izvan Prekmurja, gdje se javlja već krajem 6.st., ovaj sloj naseljavanja možemo dokazati od početka 7.st. i južnije (npr. Nedelišće - Stara ves) te zapadnije (npr. Bled - Pristava).</s><s>Trag ove seobe možda je moguće povezati s tehnikom izrade tzv. "rupičaste keramike".</s><s>To su zasad, čini se najraniji sigurni dokazi slavenskog naseljavanja područja grupe Drava - Mura - Sava.</s><s>No, nalazi ovoga tipa nestaju na ovim područjima od početka 8.st., pa se postavlja pitanje da li se materijalna kultura koja dopire sa sjevera transformirala putem dodira sa starosjediocima ili sjedilačkim načinom života i daljnjim tehničkim razvojem.67 Možda je to i posljedica sve jačeg karolinškog utjecaja sa zapada.</s><s>67 Tako Machaček obrazlaže razvoj tzv. Keramike podunavskog tipa utjecajem rimske provincijalne tradicije na slavenske doseljenike, a ne doseljenjem Slavena s juga i istoka u srednjeeuropski prostor 193</s>
<s>Moguće jest i da, kao što je povijesno već teoretski postavljeno, da je to plod dolaska drugog slavenskog vala, koji bi s istoka, iz područja srednjeg i donjeg Dunava prispio ovdje uzvodno uz rijeke Dravu i Savu.</s><s>Ako i jest tako, ova značajna promjena u materijalnoj kulturi može se materijalno zadovoljavajuće pokazati tek u početku 8.st. a ne još za kraj 6.st. kako se to u nekim povijesnim djelima predlaže.68 Srž Karantanaca, sazdana na doseljavanju Slavena sa sjevera, uz značajan utjecaj starosjedilačkog romaniziranog stanovništva te naknadnog slavenskog prodora iz pravca istoka tako je postala baza na kojoj se dalje razvija slovenska nacija.</s><s>To je potvrda osnovnog razmišljanja povjesničara prije (Grafenauer 1971) uz određene potvrde i nova promišljanja povjesničara i arheologa danas (Žužek 2007; Guštin 2007, 2010).</s><s>Sličan razvoj događaja prema povijesnim i arheološkim izvorima možemo naslutiti i za sjeverozapadnu Hrvatsku.</s><s>Pitanje datacije slavenskog naseljavanja svakako treba i u budućnosti dokazivati materijalno, što ne dovodi u pitanje slavenske, avarske ili avaroslavenske pljačkaške pohode na još nenaseljene teritorije i desetljećima prije stvarnog naseljavanja.</s><s>Slavenski pak dolazak na sjeveroistočnu obalu Jadrana, zasada možemo samo prema skromnim podacima postaviti u početak 7.st.</s><s>Čini se najraniji materijalni trag jest ranoslavenska keramika na ognjištima srušene bizantske bazilike na Muntajani, no nažalost bez mnogih podataka koji bi nam ovo mogli pobliže razjasniti.</s><s>Nadalje, imamo arheološke potvrde povijesnih podataka o slavenskim razaranjima crkvenih i gradskih bizantskih središta početkom 7.st. i putem C14 analize paljevine te pratećih nalaza na podu trobrodne starokršćanske bazilike u Tarsatici oko 610.g. Ostali materijalni nalazi koji na potvrđuju najranije doba naseljenja nažalost ne potječu iz sustavnih arheoloških iskapanja ili su osamljeni nalazi u nedovoljno istraženim kontekstima.</s><s>Očigledno je kako će arheologija trebati pronaći mnogo više nalaza kako bi razjasnila to doba na ovom području.</s><s>Zasada treba priznati kako nemamo dovoljno arheoloških tragova koji bi potvrdili značajnije slavensko naseljavanje područja Kras-Istra-Rijeka u 7.st., već se gušći tragovi javljaju tek od druge polovine 194</s>
<s>Što se tiče sjeverne Dalmacije, ovdje nemamo prema standardnim tipološkim pokazateljima evidentnih i brojnijih dokaza za doseljavanje u 7.st., mada nam posredno povijest i poneka arheološka građa na to ukazuje.</s><s>No zasigurno imamo vrlo čvrste i rasprostranjene pokazatelje slavenskog naseljavanja u 8.st i to razmjerno kompaktno definirane skupine koja pripada Hrvatima.</s><s>Da li su upravo oni tu bili prvi Slaveni u 7.st. ili tek drugi val naseljavanja, zasada se ne može arheološki gledano odrediti, te je ovo pitanje koje tek treba u arheološkom pogledu razjasniti.</s><s>Treba reći kako je arheologija tek na početku svojeg priloga razjašnjavanju povijesnih nedoumica.</s><s>Donedavno su se najraniji tragovi slavenskog doseljavanja vidjeli samo u par nedovoljno jasnih nalazišta, dok sada već dobivamo mnogo širu i dublju sliku.</s><s>Siguran sam kako je arheologija u mogućnosti posvjedočiti o mnogim zbivanjima koja su nam dosada bila poznata samo iz sačuvanih povijesnih izvora ili povijesnih pretpostavki.</s><s>I u tome nema ništa krivo kako bi neki htjeli, jer arheologija jest tu kako bi odgovorila na ona pitanja iz povijesti, za koja nemamo zapise te kako bi povijest ispravila, opovrgnula, potvrdila ili nadopunila.</s><s>U ovom radu obrađeni su izabrani novotkriveni ranosrednjovjekovni nalazi i nalazišta s područja sjeverozapadne Hrvatske.</s><s>Predstavljeni su neki nalazi i nalazišta koji se datiraju u kraj 6., 7. i 8. stoljeće i na drugim područjima Hrvatske i Slovenije.</s><s>Većina ovih nalaza dosad nije bila predstavljena znanstvenoj javnosti, a ujedno se radi i o nekim donedavno sasvim nezabilježenim arheološkim nalazima u sjevernoj Hrvatskoj.</s><s>Tako se po prvi puta u Hrvatskoj objavljuju naselja s izduženim ovalnim zemunicama s ognjištima i ranoslavenskim pokretnim nalazima, prikupljaju ulomci keramike "praške kulture" u arheološkim istraživanjima, datiraju zatvorene cjeline AMS c14 metodom, kartiraju brojna nova ranoslavenska nalazišta i tako dalje.</s><s>Predmet analize - nalazi iz sjeverozapadne Hrvatske, postavljen je u širi kontekst te uspoređen s nalazima i nalazištima krajnjeg jugozapadnog dijela područja koje naseljavaju Slaveni.</s><s>Ovo područje je za potrebe rada omeđeno okolicom rijeke Soče na zapadu, na sjeveru okolicom rijeka Drave i Mure, a na istoku gorjem Papuka, okolicom rijeka Une i Zrmanje do Zadra na obali Jadranskog mora.</s><s>Naglasak provedenih analiza je na keramičkim nalazima jer se oni pokazuju kao brojno i vrlo vrijedno vrelo podataka.</s><s>Ipak nisu izostavljeni prikazi ostalih pokretnih nalaza kao i samih nalazišta i istraženih objekata.</s><s>Keramički nalazi se 195</s>
<s>4.2.</s><s>Zaključak podrobno opisuju unutar zatvorenih cjelina koje su od primarne važnosti za analize, a raspravlja se o poznatim tipološkim i tehnološkim vrednovanjima nalaza te se razlaže novi prijedlog klasificiranja karakteristika nalaza.</s><s>Koriste se i vrijedne analize starosti putem mjerenja radioaktivnog ugljika c-14 koje pomažu u datacijama zatvorenih cjelina.</s><s>Donosi se i prijedlog razrade datacijskih osobina predstavljene keramike.</s><s>Dio rada posvećen je karakteristikama keramičkih nalaza koje se mogu pripisati starosjedilačkom romanskom stanovništvu te razlikama koje se očituju u definiranim karakteristikama ranoslavenske doseljeničke keramike.</s><s>Opisuje se i njihov daljnji razvoj i međusobno prožimanje u keramičkoj proizvodnji koje zapravo odražava i opće socijalno stanje nakon prvog stoljeća od doseljavanja.</s><s>Ukazuje se na neka druga zanimljiva pitanja iz područja ranoslavenske keramičke proizvodnje poput tehnike izrade posuda.</s>
<s>Ranoslavenski nalazi se na osnovu svojih pojedinih zajedničkih značajki mogu uvjetno podijeliti u tri osnovne grupe koje se javljaju na opisanom području.</s><s>To su grupa Drava-Mura-Sava, grupa Kras-Istra-Rijeka te grupa Zadar-Sjeverna Dalmacija a svaka je predstavljena sa svojim zasebnim ali i zajedničkim karakteristikama.</s><s>Detaljno predstavljena grupa nalaza i nalazišta iz sjeverozapadne Hrvatske uspješno se uključuje u grupu nalaza Drava-Mura-Sava.</s><s>Time se pokazuje kako se u znanosti nedavno definiranim i opisanim nalazima iz Slovenije mogu pridodati i ovi novopronađeni nalazi iz sjeverne Hrvatske.</s><s>196</s>
<s>številna zgodnjesrednjeveška najdišča na katerih prevladuje materialna kultura staroselcev oziroma romaniziranega prebivalstva, ki ni zapustilo tega prostora do konca 6. stoletja.</s><s>Konec 6. stoletja verjetno predstavlja prelomnico, saj je takrat prišlo do propada večjih mest in pripadajočih škofij.</s><s>Verjetno so v tistem času tudi prebivalci teh krajev v večjem številu zapustili svoje domove in se odpravili v relativno varnost utrjenih mest Veneta, Furlanije in Istre.</s><s>Del avtohtonega prebivalstva nedvomno ostaja na matičnem območju tudi v času barbarskih vdorov.</s><s>Na visokih gorah, nedostopnih skalah in oddaljenih planotah širšega vzhodnoalpskega prostora je bilo najdeno večje število staroselskih, staroromanskih naselbin, ki jih lahko datiramo v čas od 5. do 7. stoletja.</s><s>V Sloveniji imamo za to številne primere.</s><s>To so Zagorica - Veliki Gaber (Vičić, Slapšak, Grosman, Gaspari, Novakovič 2002); Grad na Gorenjem Mokronogu (Pleterski, Belak 2002) itn.</s><s>Življenje teh višinskih naselbin je vsaj nekaj časa potekalo vzporedno s priseljevanjem in razvojem novega slovanskega prebivalstva v okolici.</s><s>V nekaterih primerih tradicionalni način življenja romaniziranih prebivalcev, sega celo v 10. stoletje, kot je razvidno na najdišču Krvavec - Na Bleku (Pleterski, Peršič Iz tega je razvidno, da je v 6. stoletju staroselsko prebivalstvo zapustilo doline rek.</s><s>Zaenkrat so bile zgodnje slovanske naselbine iz 6. in 7. odkrite le v dolinah rek.</s><s>Pojavilo se je vprašanje, kakšen je bil medsebojni stik med dvema skupinama, in vprašanje, ali je obstajalo sožitje.</s><s>Po nekaterih ugotovitvah je mogoče sklepati, da je obstajala medsebojna trgovina oziroma zamenjava blaga.</s><s>Tako je na višinski utrdbi Tinje nad Loko pri Žusmu (Ciglenečki 2000), bila najdena keramika, ki pripada zgodnje slovanskim priseljencem, v naselbino pa je verjetno prispela kot embalaža za blago, ki so ga staroselci dobili od priseljencev.</s><s>Podobne najdbe, čeprav redke, se pojavljajo tudi v drugih višinskih naselbinah.</s><s>Glede na velike spremembe zgodnje slovanske keramike v 7. stoletju, je jasno, da je ob takšnih občasnih stikih obstajalo tudi sožitje med skupinami prebivalcev.</s><s>Kot je bilo že omenjeno, so začeli Slovani okraševati keramiko, z uporabo nekaterih okrasnih elementov iz poznoantične keramike, ki jih izvajajo v 197</s>
<s>številna svojem stilu.</s><s>Še posebej prepoznaven in značilen je okras valovnice.</s><s>Odličen primer za prve stike je najdišče Stara ves, kjer je bila v zemljanki SJ 1 ob staroslovanske keramiki najdena tudi staroselska keramika.</s><s>Staroselska keramika keramika je bila v Zemunica Približno 10% keramike je pripadalo staroselskemu tipu, ki se je ohranil v velikih odlomkih loncev in skledice.</s><s>69Na najdišču je najden, in verjetno istočasen, odlomek staroselske valovnice, kot tudi primerki prvih slovanskih valovnic na loncih.</s><s>Gre za eden izjemnih primerov najbolj zgodnjih stikov teh dveh civilizacij in je nekaj posebnega, saj kaže na preživetje staroselskega prebivalstva v nižinah v 7. stoletju (Bekić 2006, 213-216, 223).</s>
<s>Vendar pa ostaja odprto vprašanje, v kolikšni meri najdbe z značilnostmi obeh kultur lahko pripišemo eni ali drugi kulturi.</s><s>Sklepamo, da je večino najdb iz nižinskih območij, ki je datirana v 8. stoletje ali kasneje možno pripisati slovanskemu prebivalstvu, ki je do takrat sprejelo nekatere dosežke staroselske civilizacije.</s>
<s>Poleg vprašanja proizvodnje keramike je treba pozornost nameniti tudi vprašanju načina pokopavanja.</s><s>Območje skupine Drava-Mura-Sava Slovani poseljujejo vsaj od konca 6. stoletja, kar potrjujejo zelo jasni dokazi iz Prekmurja.</s><s>Lahko domnevamo, da so svoje mrtve, v prvi fazi, sežigali.</s><s>Na žalost, na območju te skupine lahko to z gotovostjo trdimo samo za žarno grobišče Lipovci Popava I (Šavel 2008).</s><s>Obstaja tudi grob iz Brstja pri Ptuju (Tomanič-Jevremov 2002), vendar pa gre za osamljen grob, ki ga zaenkrat ni mogoče označiti kot pokopališče.</s><s>Opozoriti je treba, da v bližnjem prostoru severno od Mure, v madžarski provinci Zala, obstajajo žgana grobišča (biritualna), ki jih je mogoče pripisati zgodnjeslovanskemu prebivalstvu, kot so na primer Zalakomár, Pókaszepetk itn. (Szőke 1991; Sos, Salamon 1995).</s><s>Veljalo naj bi, da žgani grobovi na tem najdišču pripadajo slovanskim prebivalcem, medtem ko skeletni grobovi pripadali averskemu prebivalstvu.</s><s>Zdi se, da sta obe skupini ostali zvesti svojemu načinu pokopavanja od 7. do 9 stoletja, kot so datirana grobišča (Szőke 1991, 15).</s><s>Gradivo z omenjenih 69 Treba je poudariti, da so v zemljanki SJ 1 najdeni odlomki zgodnejše poznoantične lončenine, vendar manjši fragmenti, ki bi lahko vanjo prišli z mešanjem s poznoantično plastjo.</s><s>Vendar pa so bili prostoročno izdelani lonci okrašeni z metličenjem skoraj v celoti ohranjeni in so zagotovo prišli v jamo s polnilom, istočasno z zgodnjeslovanskimi primerki (Bekić 2006, 223).</s><s>198</s>
<s>številna grobišč bi lahko bilo sorodno z najdbami z najdišč t.i. skupine Drava-Mura-Sava in upamo lahko, da bo v prihodnosti odkrito še več žganih grobov tudi na območju Slovenije in severne Hrvaške.</s>
<s>Skeletna grobišča so očitno veliko bolj številna, zato je vprašanje, zakaj so Slovani, ki so se odselili na jug, kmalu opustili navado žganega pokopavanja.</s><s>V literaturi se je doslej to pojasnjevalo s slovanskim hitrim prevzemom navad staroselcev, ali z razlago, da ti skeletni grobovi dejansko pripadajo staroselcem ali Avarom.</s><s>Pomembno je vedeti, da je bila večina teh skeletnih grobišč odkrita že pred 1. ali 2. svetovno vojno, večinoma po naključju in s strani nestrokovnjakov.</s><s>Takrat se je izkopavalo ročno, brez današnje težke mehanizacije in so na številne najdbe opozorili že delavci.</s><s>Prepričan sem, da so bili najditelji teh grobov še posebej navdušeni nad najdbami človeških okostij in morebitnih pridatkov in se je novica o teh najdbah hitro razširila.</s><s>Toda vprašanje je, kako bi se odzvali, če bi v zemlji našli le odlomke žganih kosti s posodo ali celo brez nje.</s><s>Takšne najdbe verjetno nihče ne bi opazil ali pa o njih poročal.</s><s>Po uvedbi težke mehanizacije za zemeljska dela, je zelo verjetno, da izvajalec iz svojega sedeža, ne bo opazil manjših lis s spremenjeno barvo zemlje, ki vsebujejo drobce človeških kosti in morda tudi odlomke keramičnih posod.</s><s>Večina strojnikov ne opazi niti vidne arheološke ostanke, kar smo se naučili na podlagi izkušenj pri arheološkem nadzoru gradbenih projektov.</s><s>Večina znanih najdišč na širšem območju Istre iz 6. in 7. stoletja vsekakor pripada staroselskemu prebivalstvu.</s><s>Njihova materialna kultura se jasno razlikuje od slovanske in jo zlahka prepoznamo.</s><s>Ponavadi so to sledi bivanja v prenovljenih nekdanjih rimskih vilah rustikah, kot so na primer Betiga pri Barbarigi (Marušić Pleština, 2010) in številne druge.</s>
<s>Prav tako med omenjena najdišča sodijo manjše in večje poznoantične naselbine, ki živijo še v 7. stoletju, nekatere med njimi pa še kasneje, kot na primer Guran (Ruffieux 2008).</s><s>Življenje se je nadaljevalo predvsem v naselbinah, ki so bile predelane v kastrume, kot so Rovinj, Poreč, in duge naselbine.</s><s>Večina teh naselbin se nahaja ob zahodni obali Istre, pogosto na otokih in polotokih, ki so zagotavljali varnost pred slovanskimi vdori.</s><s>Za razliko od nekaterih drugih, bizantinski kastrum 199</s>
<s>številna na otoku Veli Brijun, in kaštel na polotoku Sipar po v 9. stoletju nista več živela Za ta čas so značilni ostanki pribežališč staroselskega prebivalstva v jamah.</s><s>Pojav teh pribežališč se, na podlagi kovinskih in keramičnih najdb, datira v čas med 4. in 7. stoletjem.</s><s>Zdi se, da je staroselsko prebivalstvo več stoletij uporabljalo tovrstna zavetišča med vdori različnih barbarskih plemen.</s><s>V jamah na območju Istre obstajajo številne najdbe ognjišč, poznoantične keramike in drugih poznoantičnih najdb.</s><s>To so: Trogrla jama pri Majkusu (Bačić 1977), Ciganska jama pri Momjanu (Marušić 1995, 33), Vela peć pri Vranji (Forenbaher, Rajić - Šikanjić, Miracle 2008), Laganiši pri Oprtlju (Bekić 2008b), Oporovina pri Medveji (Starac, R. 1994), itn.</s><s>Sledi velikih sprememb v 7. stoletju je mogoče opaziti na številnih arheoloških najdiščih.</s><s>Na tem območju obstajajo številne cerkve, na katerih so sledi uničevanja in sežiganja, ki jih na splošno datiramo v čas 7. stoletja.</s><s>En takšen primer je cerkev sv. Maura v Rimu pri Roču, kjer so okoli severovzhodnega vogala cerkve našli odlomke ožganega in razbitega kamnitega pohištva in stekla ter plast žganine (Marušić 1995, 25).</s><s>Sledi že omenjena bizantinska bazilika sv. Agneze na hribu Muntaja pri Žužićih (Marušić 1995, 27), Rogatica, Nezakcij (Marušić 1957, 65), itn.</s><s>Na podlagi najnovejših raziskav enako velja tudi za zgodnjekrščansko baziliko v Tarsatiki, na današnjem reškem trgu Pul Vele crikve, kjer je bila na tleh cerkve, ob sledeh žganine, najdena tudi zgodnjesrednjeveška keramika (Bekić v tisku B).</s><s>Ob cerkvah in bazilikah, podobno lahko ugotavljamo tudi za naselbine.</s><s>Domnevno naj bi bila tudi naselbina, nastala na nekdanji vili na Dragoneri, uničena v požaru v 7. stoletju (Starac, A. 2010, 200), kot tudi večja naselbina Vistrum (danes Veštar) pri Rovinju (Bekić, Višnjić, Pešić, Bloier 2011, 36), itn.</s><s>Očitno je to sled slovanskih roparskih osvajanj, ki so datirane v čas od konca 6. stoletja.</s><s>Prave naselbine, ki bi jih z gotovostjo pripisali slovanskim priseljencem v 7. in 8. stoletju, zaenkrat še niso bile odkrite in raziskane.</s><s>Vendar pa so bila v Istri odkrita številna zgodnjesrednjeveška grobišča, predvsem na severu osrednjega dela polotoka, ki ga je mogoče pripisati Slovanom.</s><s>Nekatera od teh grobišč so bila sistematično raziskana in delno tudi objavljena.</s><s>Pri raziskovanju teh grobišč je imel vodilno vlogo Branko Marušić (Marušić 1995).</s><s>Po mnenju Juroš-Mofardin, je bilo pri sv.Pankraciju grobišče obmejnih stražarjev (tim. limitanei), priseljenega 200</s>
<s>številna prebivalstva, ki jih je bizantinska oblast preselila na to območje zaradi nadzora severne meje.</s><s>To se je zgodilo po dogodkih s konca 7. stoletja in zlasti tistega iz leta 705, ko so Slovani zasedli območje v okolici današnje Gorice, z napadom poskušali prevzeti langobardsko Furlanijo.</s><s>Na tem vrstnem grobišču so tipični grobovi bojevnikov s številnim orožjem in opremo, kot so pasovi.</s><s>Očitno je, da so ti "mejni stražarji" v stiku z lokalnim krščanskim prebivalstvom začeli sprejemati njihovo kulturo, kar je razvidno iz lokalnih uhanov tipa Buzet in tudi iz prstanov in zaponk z znakom križa (Juroš-Mofardin 2005, 106).</s><s>Sledi langobardske zasedbe Istre med leti 770 in 774 se kažejo v grobu konjenika s srebrno konjsko opremo, ki se nahaja na hribu v bližini Brežca pri Buzetu (Juroš-Mofardin 2005, 107).</s><s>Znano je tudi poznoantično in langobardsko grobišče pri Solkanu nad Sočo (Žbona-Trkman 1995, 33).</s><s>Grobišči Mejica in Veli Mlun pri Buzetu predstavljata sledi ponovnega strateškega pomena meje na Mirni, ko se je slovansko prebivalstvo angažiralo v frankovski vojski v vojnah z Avari med leti 791 in 803 (Juroš-Mofardin 1990, 107-109).</s><s>Lahko sklepamo, da so sledi prvih slovanskih naseljencev na tem področju najmanj vidne.</s><s>Vendar pa je tako predvsem zato, ker je bila Istra relativno gosto poseljena v času slovanske naselitve.</s><s>Njihovi prvi roparski vpadi in požigi cerkva in naselbin, niso v celoti "očistili" območja predhodnih prebivalcev, kot se je zgodilo v nižinskih predelih današnje Slovenije in Slavonije.</s><s>Tu so se ohranila številna mesta kastrumi, utrjeni na otokih in drugih težko dostopnih mestih, ki so se še naprej razvijali, in relativno stabilno vpilvali s svojo kulturo in običaji na priseljence.</s><s>O tem je bilo že veliko napisanega, arheološke sledi pa potrjujejo ta razvoj.</s><s>Torej Grafenauer pravilno pravi: "...da je prav Istra tisto področje, kjer je sožitje med Slovani in staroselci gotovo najintenzivnejše, saj traja v bistvu od zgodnjega srednjeg veka prav do našega časa" (Grafenauer 1971, 27).</s><s>Na začetku so se Slovani v Istri pojavil kot napadalci, ki so z Avari ali samostojno večkrat ropali po Istri.</s><s>O tem pričajo pisni viri, medtem ko arheološke sledi njihovih vdorov lahko prepoznamo v plasteh zažganih in uničenih cerkva, izginulih vasi in sledeh pribežališč staroselskega prebivalstva v jamah.</s><s>Te sledi so zaenkrat skromne, ker jim do sedaj ni bilo posvečeno dovolj pozornosti.</s><s>201</s>
<s>Ostali Slovani so v Istro prišli na drugačen način, kot bizantinski plačanci.</s><s>Sledi njihove prisotnosti najdemo na zgodnjesrednjeveških grobiščih, predvsem na domnevni obrambni liniji Istre, reke Mirne, in tudi drugod.</s><s>Ti Slovani so očitno kot pogoj za službo v bizantinski vojski morali sprejeti krščanstvo, tako da so pokopavli skelete, nekatere poganske elemente so ohranili še za nekaj časa, kar je razvidno iz navade pridajanja orožja, posodja in hrane v grob, in tudi iz nekaterih drugih poganskih praks.</s><s>Kljub temu so bili Slovani očitno ponosni, da so plačanci v bizantinski vojski, in so v grobove pridajali tudi bizantinske pasne spone, nože, itn.</s><s>Prav tako so njihove žene sprejele bizantinski nakit, kot so npr. bizantinski uhani, ki so bili tako razširjeni, da so celo poimenovani uhani tipa Buzet.</s><s>Na tem območju so številne najdbe grobnih pridatkov tega tipa, vendar do sedaj ni bila ugotovljena ali raziskana niti ena naselbina nosilcev te materialne kulture.</s><s>To dejstvo v veliki meri vpliva na oblikovanje dokončnih sklepov o teh bojevnikih.</s><s>Možno je tudi, da so ti Slovani tako željni romanizacije dejansko bili Anti.</s><s>Znano je, da so Anti sklenili zavezništvo z bizantinskim cesarjem Justinijanom I leta 545/546.</s><s>Od takrat niso več povezani s Slovani, s katerimi so jih prej povezovali v opisih, vendar so postali zavezniki, federati vzhodnega rimskega cesarstva.</s><s>Za svoje nove zaveznike se od takrat bojujejo proti Slovanom in Avarom, še posebej na spodnji Donavi, po potrebi pa tudi proti drugim sovražnikom vzhodnega cesarstva.</s><s>Na primer, Prokopij priča o tristotih Antih, ki se kot bizantinski vojaki bojujejo proti Ostrogotom v Lukaniji (Barford 2001, 52).</s><s>Po smrti bizantinskega cesarja MavricijaTiberija leta 602 Anti po avarskem vojaškem maščevanju "izginejo" iz zgodovine.</s><s>Nihče ne ve, kam so se umaknili preživeli Anti.</s><s>Možno je, da so živeli pod avarsko oblastjo, kot menijo nekateri, ampak je po mojem mnenju bolj verjetno, da so se vključili v »svojo« bizantinsko državo in si tam poiskali nek primeren status.</s><s>Kot federati in svobodni možje bi lahko pridobili status z obrambo nekega novega limesa.</s><s>Tako je možno, da so bili prav oni tisti bizantinski obmejni vojaki na "istrskem limesu", o katerih pričajo grobni pridatki iz Buzeta.</s><s>Zagotovo pa še ni čas dokončnih zaključkov na to temo.</s><s>Ta stalen proces romanizacije v Istri, kot je razbrati iz Grafenauerjevih besed, se je nadaljeval še ves srednji vek, tako da so Slovani v zaledju mesta radi z njimi trgovali in sprejemali vse dosežke mestne obrti in materialne kulture.</s><s>To je privedlo 202</s>
<s>številna do dejstva, da so hodili v mesta in se tam asimilirali s sprejetjem jezika in kulture mestnega prebivalstva v celoti.</s><s>Ta proces se v resnici dogaja vse do danes.</s><s>Na Krasu, Istri in reškem območju je bilo doslej najdeno razmeroma malo zgodnjeslovanskih arheoloških najdb.</s><s>Med drugim, je verjetno, da te sledi doslej niso bile prepoznane ali objavljene.</s><s>Možno je pričakovati, da bodo v prihodnje odkrite nove sledi slovanskih roparskih vdorov v Istri, vendar ne iz 7. Stoletja, temveč bodo te prve sledi naselitve najverjetneje iz 8. stoletja.</s><s>Na območju južno od Velebita, v zaledju Zadra, so bile odkrite številne zgodnjesrednjeveške arheološke najdbe, med katerimi večino lahko pripišemo Slovanom - Hrvatom.</s><s>Pregled najdišč iz 7. in 8. stoletja pa kaže na neverjeten pojav.</s><s>Ob več kot 13 skeletnih grobišč je odkrito le eno žgano in tri manjše naselbine, pravzaprav sledi življenja v antičnih ruševinah.</s><s>Za arheologijo je popolnoma nesprejemljivo oblikovanje dokončnih mnenj o posameznih območjih in kulturah, sploh pa če so znane samo najdbe iz grobov in še te le iz ene (kasnejše?) faze.</s><s>Zato je prednostna naloga raziskav zgodnjeslovanske in zgodnjehrvaške naselitve Dalmacije vsekakor raziskovanje pravih naselbin, ki bi se jih lahko povezalo z zelo dragocenimi grobnimi najdbami.</s><s>Le tako bo možna ustrezna primerjava najdb iz Ravnih Kotarjev z najdbami iz drugih slovanskih središč.</s><s>Zanimivo je dejstvo, da so bili nekateri zgodnjesrednjeveški skeletni grobovi iz 8. in 9. stoletja vkopani v prazgodovinske gomile v zaledju Zadra.</s><s>Za grobove v Krnezi se domneva, da gre za odraz slovanske zavesti o prazgodovinski kulturi ter o njenem nadaljevanju (Gusar 2008, 197), kar je zagotovo mogoče, saj je ta pojav iz časa zgodnjega srednjega veka odkrit še v drugih krajih.</s><s>Dobro bi bilo upoštevati možnost, da so Slovani želeli pokopavati svoje mrtve v gomilah, ker so bile takšne njihove navade, brez zavedanja o pokopavanju v prazgodovini na tem mestu.</s><s>Kakor je že navedeno v uvodu, med 8. in 9. stoletjem Slovani na širšem območju začnejo vse bolj pogosto pokopavati v gomile, kar bi pomenilo da bi bila ta navada v Dalmaciji le odraz tega procesa v širšem slovanskem svetu.70 Končno vprašanje, na katero je še vedno težko dokončno odgovoriti, je kdaj so se Slovani / Hrvati naselili v Dalmaciji.</s><s>Pregled najdb težko ponuja številne in močne dokaze o prihodu v 7. stoletju.</s><s>Tomislav Fabijanić v svoji disertaciji meni, da 70 Podobno domneva tudi Tomislav Fabijanić (Fabijanić 2008, 166).</s><s>203</s>
<s>številna je to nesporno, in da so dokazi za to žgana grobišča Dalmacije in zaledja (Fabijanić 2008), kar je v skladu s predhodnimi raziskavami in ugotovitvami Janka Beloševića (Belošević 2002 in drugje).</s><s>Kljub temu, da Fabijanić uspešno in spretno pojasnjuje dokaze za obstoj zgodnjeslovanskih žganih grobišč v Dalmaciji in zaledju, se zdi, da še vedno ostaja vprašanje njihove datacije, saj se je sežiganje lahko uporabljalo tudi v 8. stoletju, do zdaj znana žgana grobišča, žal niso arheološko raziskana ali niso bila pravilno objavljena.</s>
<s>Seveda ostaja odprto vprašanje, ki je že dolgo časa aktualno med hrvaškimi arheologi – ali so se na začetku v Dalmaciji naselili Slovani brez imena in šele nato slovanski Hrvati ali so prav Hrvati prvih priseljenci, ki so v 7. stoletju (?) postali novi sosedje romaniziranim staroselskim prebivalcem.</s><s>Ta razprava traja že desetletja, in zdi se, da se ta vprašanja ponavljajo vse do danes (Bilogrivić 2010).</s><s>Na žalost, glede na stanje raziskav, odgovor na tako zapleteno vprašanje še vedno ne moremo ponuditi na podlagi zelo skromnih arheoloških virov, ki jih imamo na razpolago.</s><s>Po kratkem pregledu področij – skupin, lahko sklepamo, da so zgodnjeslovanske najdbe relativno skromne in ni mogoče odgovoriti na številna vprašanja.</s><s>Prve zgodnjeslovanske najdbe na Poljskem so predstavili javnosti sredi petdesetih let (Parczewski 1993, 13).</s><s>Do danes so poljski arheologi odkrili več mest, ki jih lahko opredelimo v zgodnjeslovansko kulturo.</s><s>Še prej so bile identificirane in utemeljene najdbe iz Češke in Slovaške kot tudi drugih državh držav na vzhodu slovanske pradomovini.</s>
<s>Vprašanje je, zakaj arheologija še ni uspela ponuditi zahtevane podatke za resna vprašanja zgodnjega srednjega veka, kot je naselitev Slovanov v te kraje.</s><s>Zagotovo je najbolj pomemben vzrok za to skrajno opustošenje vseh sledi, ki izhajajo iz tistega časa.</s>
<s>Zelo pogosto se je zgodilo, da ključna arheološka najdišča niso bila dovolj natančno izkopana.</s><s>Za najdišča ni bila narejena ustrezna dokumentacija ali med izkopavanji niso sledili stratigrafiji plasti.</s><s>Neverjetno je razširjeno in uničujoče dejstvo, da je velika večina teh ključnih najdišč slabo objavljena ali pa neobjavljena.</s><s>Še posebej je ta nesrečna okoliščina značilna za raziskave mnogih zgodnjekrščanskih cerkva v Istri in Primorju.</s><s>V številnih primerih je raziskovalce v prvi vrsti zanimala arhitektura in ostanki cerkvenega kamnitega pohištva ali pisani mozaiki iz časa ko je 204</s>
<s>številna bila cerkev v uporabi, medtem ko niso posvetili dovolj pozornosti ostankom, ki bi kazali sledi rušenja in nadaljnje uporabe.</s><s>Zato nimamo dobrih in zanesljivih podatkov o raziskavah bazilik v Nezakciju, Vrsarju, Muntajani, Rogatici itn.</s><s>Najdbe namenoma porušenih in požganih ter kasneje, v gospodarske namene, uporabljenih cerkvea, predstvaljajo zelo pomemben dokaz za to temo, vendar niso zadostno predstavljeni in obdelani.</s><s>Žal je vprašanje koliko bazilik s takšnimi najdbami je še nepoškodovanih in čaka na sodobne arheološke raziskave.</s><s>Predvsem Vida in Völling navajata, da so zgodnjeslovanske najdbe v Isthmiji, Demetriasu, Argosu in drugod po Grčiji odkrite v zidanih antičnih stavbah in ne v zemljankah, ki so značilne zgodnjeslovanske naselbine, in se sprašujeta kako pojasniti ta pojav (Vida, Völling 2000, 19, 23).</s><s>Prav stanje na številnih obmorskih najdiščiš, kot so Žužići - Muntajane, Rijeka – Pul Vele crikve, Nin – Sv. Križ, Nin Banovac, Podvršje - Glavčina, itn., kjer se Slovani naselijo v antične zidane ruševine, kaže, da gre za enoten obrazec, ki bi morali še naprej podrobno spremljati, da bi se tanka plast prepoznala že med izkopavanji in ne več šele po izkopavanjih ali nikoli.</s><s>Samo previden pristop k raziskavam na področjih, kjer bi lahko odkrili takšne najdbe bo privedel do reševanja teh vprašanj.</s>
<s>Največ je bilo narejeno na področju odkrivanja in raziskovanja skeletnih grobišč, ki jih najdemo v vseh treh tukaj zastopanih skupinah.</s><s>Vendar pa pogrešamo žarno grobišča, ki pa bi, čeprav morda v manjšem številu, morala obstajati.</s><s>Po branju disertacije kolega Tomislava Fabijanića dobimo vtis, da so vse sledi najbolj zgodnjih žganih grobov opustošene in uničene v zadnjih dvesto letih, brez možnosti, da bi jih rekonstruirali.</s><s>Seveda, se moramo vprašati ali je vzrok za stopnjo arheološkega znanja o tej temi posledica posameznih »dogodkov«?</s><s>Kaj bi se zgodilo, če lahko na primer slovansko žarno grobišče na Maklinovem na hribu raziskali in objavili na sodoben način, ne da bi ga Stjepan Drča uničil v kljubovanju znanosti, in prepovedal, da bi ga raziskali?</s><s>Morda bi v tem primeru bilo vsaj eno tako grobišče v Dalmaciji dobro raziskano in bi nam morda lahko orisalo spremembe v procesu pokopavanja od naselitve do nekaj kasnejših generacij.</s><s>Nedavne raziskave Irene Šavel na Popavi, kjer je odkrito in arheološko raziskano žarno grobišče in celo takšno, kjer so bili posmrtni ostanki položeni v zemljo brez žare, nam dajo upanje, da bi se s previdnim pristop lahko doseglo veliko več.</s>
<s>V zadnjih dvajsetih letih so bila odkrita številna žarna grobišča v Dalmaciji, kot so Skradin - Dubravice, Donje polje - Sv.Lovre, Velim - Velištak in druga, ki bi lahko v veliki meri prispevali k raziskavam, če bi jih raziskovalci končno pravilno objavili, z grafično in fotodokumentacijo in visoko kakovostnimi risbami najdb (Fabijanić 2008, 58).</s><s>Neverjetno je, da se ključne informacije o novih najdbah slovanskih žarnih grobiščih z ali brez žar omenjajo le v neformalnih pogovorih.</s><s>Velik problem je pomanjkanje znanih naselbin.</s><s>Do pred desetimi leti jih skoraj nismo poznali.</s><s>V zadnjem času se je stanje na severu precej izboljšalo in so raziskali, vsaj delno, več deset naselbin.</s><s>Prav tako je pokazalo, da se ostanki razgibanih naselbin pokažejo samo takrat, ko z arheološko metodo raziščemo zelo veliko površino, pred uporabo gradbenih strojev, kot je bilo doseženo s pristopom Mitje Guština na Novi Tabli.</s><s>Najdišča, ki jih iščemo je težko opaziti, s klasičnimi arheološkimi metodami, kot je rekognosciranje ali arheološki nadzor pri gradnji, lahko spregledamo majhno skupino več slovanskih zemljank ali grobov, in jih tako prepustino uničenju.</s><s>Lahko upamo, da bodo v bližnji prihodnosti v Istri in Dalmaciji odkrite in raziskane slovanske naselbine iz 7. in 8 stoletja, saj na tem območju pogrešamo tovrstne naselbine, kar je nesorazmerno s številom raziskanih grobišč tega časa.</s>
<s>Del krivde za pomanjkljivo stanje raziskav pojasni dejstvo, da v resnici slovanske sledi niso dovolj privlačne za večino laikov in arheologov.</s><s>Zelo dobro ugotavlja Marija Gimbutas, ko pravi: "The drab archaeological remains of migrating farmers and stock breeders who did not build houses or temples of stone or clay and did not create any outstanding and individualistic art style have not attracted the interest of archaeologist and have not stimulated national pride.</s><s>The scientific reconstruction of prehistoric Slavic culture still awaits a meticulous modern archeologist."(Gimbutas 1971, 26).</s>
<s>Nauk je jasen, in če si res želimo pojasniti najzgodnejšega obdobja, moramo sprejeti dejstvo, da bodo najbolj zgodnje slovanske naselbine, zaradi skromnosti in preprostosti, predvsem v očeh investitorjev in nekaterih kolegov, zgledale kot slaba arheološka odkritja, čeprav bo šlo za najdbe, ki bodo za preučevanje tega obdobja neizmernega pomena.</s><s>Zato je pomembno, da potrpežljivo zbiramo te skromne 206</s>
<s>Včasih je problem v nekritičnem prenosu in rabi zastarelih arheoloških virov s strani zgodovinarjev (Levak 2007, Gračanin 2008, itn.), kar seveda ni njihova krivda.</s><s>Zlasti v obdobju po drugi Svetovni vojni se je pojavila "potreba" po iskanju zgodnjeslovanskih najdb in se je tako v literaturi pojavila množica nepremišljenih podatkov (npr.določitev Mrsunjskega luga kot zgodnjeslovanskega najdišča).</s><s>Archaeologija bi morala v celoti na novo ovrednotiti vse starejše najdbe in šele po tem bi sledi naseljevanja prišle v ospredje in omogočile bolj sistematično primerjave z zgodovinskimi viri.</s>
<s>Odgovor na vprašanje, kako naprej ravnati na področju arheologije »zgodnjih Slovanov«, bi se glasil: raziskave morajo biti usmerjene in sistematične, rezultati pa objavljeni hitro in celovito.</s>
<s>Sliši se preprosto, vendar do pred kratkim tega ni bilo.</s><s>Treba je raziskati velika območja na severu in biti pripravljen za naselbine in pokopališča, ki se bodo pojavila na različnih krajih, vendar le posamezno, v skupinah po nekaj zemljank ali grobov, brez lažnega upanja, da bomo našli večje naselbine ali grobišča s stotinami objektov in grobov.</s><s>Potrebna je pripravljenost za obdelavo in objavo vseh najdb iz velikih raziskav večplastnih najdišč, na katerih se pogosto kažejo zgodnjeslovanski objekti.</s><s>Na objadranskih območjih, kjer se gradi predvsem v kamnu, je treba natančno objaviti vse obstoječe najdbe, posebej iz plasti poznoantičnih ruševin vil in naselbin, in drugih arhitekturnih ostankov.</s><s>Zlasti je treba posvetiti pozornost zgodnjekrščanskim cerkvam, ki so jih pogosto raziskovali samo z namenom zbiranja ostankov kamnitega pohištva in objave tlorisov, medtem ko so bili odlomki keramičnih najdb ocenjeni kot nepomembni.</s><s>Če bi vsi arheologi sledili tem preprostim ciljem, menim, da bi se že po enem desetletju pojavila peščica novih in objavljenih, zelo zanimivih zgodnjeslovanskih najb, ki bi na različnih mestih pričali o naseljevanju tega območja med 6. in 9. stoletjem.</s>
<s>S pomočjo različnih zgodovinskih in jezikoslovnih raziskav je jasno, da se je na to območje v zgodnjem srednjem naselilo slovansko prebivalstvo.</s><s>V zadnjem času se je začelo pojavljati večje število dokazov med arheološkim gradivom.</s><s>Prav za te 207</s>
<s>Vprašanje substrata slovanske kolonizacije je zelo pomembno, in zdi se, da ni zadovoljivega odgovora.</s><s>Obstajajo mnenja, da Slovani niso bili številni in da večina zgodnjesrednjeveškega prebivalstva izvira iz rimskega ali romaniziranega staroselskega prebivalstva.</s><s>Tako, na primer, je Karpfovo mnjenje za območje Karantanije, (Karpf 2002, 209).</s><s>Vendar obstajajo mnenja, da jezikovno tega ni mogoče uporabiti, saj je v govorici zelo majhen delež substrata, kar bi pomenilo "da Slovani niso prišli v množičnejši stik s staroselci" (Šivic-Dular 1996,153).</s><s>Vendar pa splošno znane, in nekatere tukaj predstavljene arheološke najdbe potrjujejo preživetje avtohtonega romaniziranega prebivalstva na tem območju od 6. do 8. stoletja in kažejo določen vpliv tudi na Slovane med priseljevanjem, ki se tu kaže v sprejemanju številnih tradicij na področju domače proizvodnje keramike.</s><s>To je vsekakor zelo pomembno vprašanje, kateremu je treba posvetiti večjo pozornost.</s><s>Glede na trenutno stanje raziskav lahko rečemo, da so pisne vire in zgodovinske teorije o prihodu Slovanov na to območje doslej le delno potrdile arheološke najdbe.</s><s>Glede na arheološko gradivo, ki je opisano v tem delu, lahko vidimo, da so se Slovani dejansko naselili na tem področju že ob koncu 6. stoeltja.</s><s>To ne pomeni, da se njihovi vojaški vpadi niso začeli že prej, saj o tem pričajo nekateri zgodovinski viri, vendar za to zaenkrat ni dovolj materialnih dokazov.</s><s>Za konec 6. stoletja imamo zelo jasen in očiten dokaz za slovansko naselitev na območju Prekmurja (npr. Murska Sobota - Nova tabla).</s><s>Te najdbe so tipološko in z zadostno količino, tako najdišč, kot gradiva, zelo "berljive" in podprte z vrsto datacij pridobljenih z analizo organskih ostankov z metodo analize radiokarbonskega ogljika (C14).</s><s>Tipološko so povezane s slovansko praško kulturo.</s><s>Zato je zelo verjetno, da so najdbe, ki se širijo iz Prekmurja prispele s severa, in se širijo proti zahodu do Koroške, proti jugu do Štajerske, in jugozahodu do Međimurja in severozahoda Hrvaške.</s><s>Zunaj Prekmurja, kjer se pojavi že ob koncu 6. stoletja, lahko to plast poselitve dokažemo od začetka 7. stoletja bolj južno (npr. Nedelišće - Stara Ves) in zahodno (npr. Bled - Pristava).</s><s>Sledi te migracije je mogoče povezati s tehniko izdelave ti. "luknjičave keramike".</s><s>Zaenkrat so to najzgodnejši pravi dokazi slovanske poselitve območja skupine Drava - Mura - Sava.</s><s>208</s>
<s>Vendar pa ta vrsta najdb izgine na teh področjih v začetku 8. stoletja, zaradi česar se postavlja vprašanje, ali se je materialna kultura, ki prihaja s severa, preoblikovala v stiku s staroselci ali s sedentarnim načinom življenja ter z nadaljnjim tehnološkim razvojem.</s><s>Morda je to posledica vse večjega karolinškega vpliva iz zahoda.</s><s>Možno je tudi, kot je bilo v zgodovini že teoretično določeno, da gre za posledico prihoda drugega vala Slovanov, ki bi iz vzhoda, iz območja srednje in spodnje Donave prispel do reke Drave in Save.</s><s>Če je tako, se lahko ta izrazita sprememba v materialni kulturi zadovoljivo pokaže šele v začetku 8. stoletaj, ne pa ob koncu 6. stoletja , kot navajajo v nekaterih zgodovinskih delih.71 Bistvo Karantancev, zgrajeno na priseljevanju Slovanov s severa, ob pomembnem vplivu romaniziranega staroselskega prebivalstva in kasnejšega slovanskega prodora z vzhoda, je postala osnova, na kateri se nadaljuje razvoj slovenskega naroda.</s><s>To potrjuje osnovno razmišljanje zgodovinarjev v preteklosti (Grafenauer 1971) z nekaj novimi dokazi tudi nova razmišljanja zgodovinarjev in arheologov danes (Žužek 2007; Guštin 2007, 2010).</s><s>Podoben razvoj dogodkov na podlagi zgodovinskih in arheoloških virov, domnevamo tudi za severozahodno Hrvaško.</s><s>Vprašanje datacije slovanske naselitve v prihodnosti moramo dokazati z materialom, kar ne vpliva na obstoj slovanskih, avarskih ali avaroslovanskih roparskih pohodov na še neposeljena ozemlja več desetletij pred dejanskim naseljevanjem.</s>
<s>Prihod Slovanov na severno-vzhodno jadransko obalo, zaenkrat lahko le na podlagi skromnega nabora podatkov postavljamo na začetek 7. stoletja.</s><s>Zdi se, da je najzgodnejša sled zgodnjeslovanska keramika iz ognjišč uničene bizantinske bazilike na Muntajani, ampak na žalost brez podatkov, ki bi to situacijo še dodatno pojasnili.</s><s>Poleg tega imamo arheološke dokaze o slovanskem uničevanju cerkvenih in bizantinskih središč v začetku 7. stoletja pa tudi C14 analize žganine in spremnih najdb s tal zgodnje krščanske triladijske bazilike na Tarsatiki okrog leta 610.</s><s>Ostale najdbe, ki potrjujejo zgodnjo naselitev žal ne prihajajo iz sistematičnih arheoloških izkopavanj ali pa gre za posamične najdbe iz neraziskanih kontekstov.</s><s>Očitno bo arheologija morala poiskati veliko več najdb, da bi pojasnila to obdobje na tem 209</s>
<s>preseljevanjem ljudstev. področju.</s><s>Zaenkrat pa je potrebno priznati, da ni dovolj arheoloških dokazov za obsežnejšo slovansko naselitev na območju Kras-Istra-Reka v 7. stoletju, več dokazov pa imamo šele od druge polovice 8. stoletja.</s><s>Kar zadeva severno Dalmacijo, po standardnih tipoloških kazalcih na tem območju ni jasnih in številnih dokazov za naselitev v 7. stoletju, čeprav posredno, zgodovinski podatki in nekatere arheološke najdbe kažejo tudi na to možnost.</s><s>Zagotovo pa imamo zelo močne in široko razširjene sledi slovanske prisotnosti v 8. stoletju in relativno kompaktno določene skupine Hrvatov.</s><s>Ali so prav oni bili tisti prvi Slovani v 7. stoletju ali samo še en val kolonizacije, zaenkrat ne moremo določiti z arheološkega vidika, in to je vprašanje, na katero bi bilo potrebno odgovoriti z arheološkega stališča.</s>
<s>Moramo povedati, da je arheologija šele na začetku s svojimi prispevki k razjasnitvi zgodovinskih nejasnosti.</s><s>Do pred kratkim, so bile sledi slovanske migracije vidne le v nekaj nezanesljivih najdiščih, zdaj pa smo dobili veliko širše in globljo sliko.</s><s>Prepričan sem, da je arheologija lahko priča o številnih dogodkih, ki so bili doslej znani le iz ohranjenih zgodovinskih virov in zgodovinskih domnev.</s><s>In s tem ni nič narobe, kot nekateri menijo, saj arheologija obstaja, da bi odgovorila na zgodovinska vprašanja, za katera nimamo zapisov in da bi zgodovino popravila, zanikala, potrdia ali spremenila.</s>
<s>V tem delu so obdelane na novo odkrite zgodnjesrednjeveške najdbe in najdišča na območju severozahodne Hrvaške.</s><s>Predstavljene so nekatere najdbe in najdišča, ki so datirani v konec 6., v 7. in 8. stoletje tudi na drugih področjih Hrvaške in Slovenije.</s><s>Večina teh najdb do sedaj ni bila predstavljena znanstveni javnosti, in prav tako gre za nekatere arheološke najdbe, ki še niso bile dokumentirane na območju severne Hrvaške.</s><s>Tako se prvič na Hrvaškem objavljajo naselbine s podolgovatimi ovalnimi zemljankami z ognjišči in zgodnjeslovanskimi premičnimi najdbami, zbirajo odlomki keramike »praške kulture« na arheoloških izkopavanjih, s pomočjo AMS C14 metode se datirajo zaprte celote, kartirajo se številna nova zgodnjeslovanska najdišča in tako naprej.</s><s>Analiziran primer - najdbe iz severozahodne Hrvaške, so umeščene v širši kontekst in so primerjane z najdbami in najdišči na skrajnem jugozahodnem delu ozemlja, kjer živijo Slovani.</s><s>To področje je za potrebe pričujočega dela omejeno z reko Sočo na zahodu, severu z okolico rek 210</s>
<s>Poudarek opravljenih analiz je na keramičnih najdbah, saj gre za številne najdbe, ki so zelo dragocen vir podatkov.</s><s>Vendar pa nismo zanemarili drugih premičnh najdb, najdišč in raziskanih objektov.</s><s>Najdbe keramike so natančno opisane znotraj zaprtih celot, ki so bistvenega pomena za analizo, obravnavajo se tudi znana tipološka in tehnološka vrednotenja najdb in se pojasnjuje nov predlog razvrščanja značilnih najdb.</s><s>Uporabljajo se tudi dragocene analize starosti z merjenjem radioaktivnega ogljika c-14, ki pomagajo pri datiranju zaprtih celot.</s><s>Obenem se predlaga obdelava datacijskih značilnosti predstavljene keramike.</s><s>Del je namenjen značilnostim keramičnih najdb, ki jih je mogoče pripisati avtohtonemu prebivalstvu in razlikam, ki se odražajo v opredeljenih značilnostih zgodnjeslovanske keramike.</s><s>Opisuje se tudi njihov nadaljnji razvoj in medsebojno prepletanje proizvodnje keramike, ki dejansko odraža splošne družbene razmere po prvem stoletju od naselitve.</s><s>To kaže na nekaj zanimivih vprašanj, na področju proizvodnje zgodnjeslovanske keramike, kot je npr. tehnika izdelave keramičnega posodja.</s><s>Zgodnjeslovanske najdbe, na podlagi njihovih posameznih skupnih značilnosti, lahko pogojno razdelimo v tri glavne skupine, ki se pojavijo na obravnavanem območju.</s><s>To so skupina Drava-Mura-Sava, skupina Kras-Istra-Reka in skupina Zadar-Severna Dalmacija, vsaka predstavljena s svojimi individualnimi in tudi skupnimi značilnostmi.</s><s>Podrobno predstavljena skupina najdb in najdišč iz severozahodne Hrvaške, se uspešno vključuje v skupino najdb Drava-Mura-Sava.</s><s>To kaže, da se nedavno opredeljenim in opisanim najdbam iz Slovenije lahko dodajo tudi nove najdbe iz severne Hrvaške.</s>
<s>Svi crteži su ovdje prikazani u jednakom omjeru, pa je usporedba veličina predmeta između različitih tabli i cjelina maksimalno jednostavna i pregledna.</s><s>Ime table pisano je sustavom od manje odrednice prema većoj kod zasebnih predmeta obrnuto.</s><s>Tabla 1. Slojevi, Blizna, Jakopovec, Varaždin.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na kolu, tvrde i pravilne izrade s malo primjesa većih kamenčića, sive boje.</s><s>Masne površine.</s><s>Blizna '03, Sl. 2 iznad K 11.</s><s>Objavljeno: 2. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i vrlo nepravilne izrade, s malo primjesa većih kamenčića, iznutra narančaste, izvana tamno smeđe boje.</s><s>Blizna '03, 3. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i nepravilne izrade, s malo primjesa većih kamenčića, tamno smeđe boje.</s><s>Blizna '03, Sl. 2 iznad K 11.</s><s>Objavljeno: Bekić 4. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i vrlo nepravilne izrade, s malo primjesa većih kamenčića i pečene zemlje, izvana smeđe, iznutra i u prijelomu 5. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i nepravilne izrade, s malo primjesa većih kamenčića, u prijelomu crvenkaste, izvana svijetlo smeđe boje.</s><s>Blizna '03, slučajni nalaz.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.26-15, s.173. 6. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i nepravilne izrade, s malo primjesa većih kamenčića, tamno smeđe boje.</s><s>Blizna '03, slučajni nalaz.</s><s>Objavljeno: Bekić 7. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i vrlo nepravilne izrade, s malo primjesa većih kamenčića i pečene zemlje, izvana narančasto, u prijelomu crne boje.</s><s>8. Ulomak posude izrađene prostoručno?, tvrde i nepravilne izrade s malo primjesa većih drobljenih kamenčića, u prijelomu sive a izvana smeđe boje.</s><s>Blizna '03, slučajni nalaz.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.26-13, s.173. 212</s>
<s>9. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, tvrde i nepravilne izrade s malo primjesa većih kamenčića, iznutra narančaste, u prijelomu sive a izvana tamno smeđe boje.</s><s>Masne površine.</s><s>Blizna '03, slučajni nalaz.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.26-14, 10.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno?, tvrde i nepravilne izrade s puno primjesa većih drobljenih kamenčića, iznutra narančaste, u prijelomu tamno sive a izvana svijetlo sive do smeđe boje.</s><s>Blizna '03, slučajni nalaz.</s><s>Neobjavljen.</s><s>11.</s><s>Ulomak posude izrađene na kolu, tvrde izrade s malo primjesa većih kamenčića, izvana crvenkasto smećkaste, iznutra sive boje.</s><s>Masne površine.</s><s>Blizna '03, Sl. 2 12.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i pravilne izrade s malo primjesa većih kamenčića, smeđe boje.</s><s>Blizna '03, Sl. 2 iznad K 11.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, 13.</s><s>Zdjelica izrađena prostoručno, tvrde i nepravilne izrade, s malo primjesa većih Tabla 2. SJ 31, Blizna, Jakopovec, Varaždin.</s><s>1. Lonac izrađen na brzovrtećem kolu, tvrde i nepravilne izrade, s primjesama kamenčića koji se truse, sive, svijetlo do tamno smeđe boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, 2. Ulomak posude izrađen na brzovrtećem kolu, s primjesama kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu svijetlo smeđe i sive a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>3. Ulomak posude izrađen na brzovrtećem kolu, s primjesama kamenčića, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu svijetlo smeđe i crne a iznutra tamno smeđe 4. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama pijeska koji se trusi, izvana tamno smeđe, u prijelomu tamno smeđe i sive a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Objavljeno: 213</s>
<s>5. Lonac izrađen na brzovrtećem kolu, s primjesama većih i manjih kamenčića koji se truse, izvana tamno i svijetlo smeđe do narančaste u iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: 6. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama pijeska koji se trusi, izvana i iznutra svijetlo smeđe, a u prijelomu crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, T.4-16; u tisku A, 7. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, izvana crvenkasto, smeđe i sive, u prijelomu sive a iznutra smeđe boje.</s>
<s>8. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljen.</s><s>Tabla 3. SJ 33, Blizna, Jakopovec, Varaždin.</s><s>1. Ulomak posude izrađen prostoručno s doradom na kolu, jako rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, T.3-2; 2. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama raznih sitnih kamenčića, tamno 3. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama raznih sitnih kamenčića, svijetlo 4. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu crne i iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Masne površine.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, 5. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama raznih sitnih kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu sive i iznutra tamno sive boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, 6. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Dio T.3-7. Objavljeno: Bekić 2008, 7. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Na dnu oštrim predmetom izrezano 214</s>
<s>8. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, sitne rupice, nepravilne izrade, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: Tabla 4. Slučajni nalazi, slojevi, Blizna, Jakopovec, Varaždin.</s><s>1. Ulomak posude izrađen prostoručno, rupičaste strukture, te s primjesama malo većih kvarcita, izvana i iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu crvenkaste boje.</s><s>Blizna 2. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Blizna '03, slučajni nalaz.</s><s>Objavljeno: Bekić 3. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu crne boje.</s><s>Blizna '03, slučajni nalaz.</s><s>Objavljeno: Bekić 4. Ulomak posude izrađen prostoručno, rupičaste strukture, izvana sivosmeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Blizna '03, slučajni nalaz.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, 5. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, sitne rupice, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne i iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Blizna '05, S. J, SJ 1. 6. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Kao T.3-6,7.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, T.3-8. 7. Ulomak posude izrađen na kolu, s puno primjesa sitnog kalcita, smeđe, u prijelomu tamno sive boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.25-4, S.172. 8. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, sitne rupice, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne i iznutra smeđe boje.</s><s>Blizna, slučajni nalaz.</s><s>Kao T39.</s><s>Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana narančaste, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Blizna, slučajni nalaz.</s><s>Kao T.3-6,7.</s><s>Objavljeno: Bekić 10.</s><s>Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, s puno primjesa kamenčića, svijetlo smeđe boje.</s><s>Blizna, slučajni nalaz.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.24-6, S.171. 215</s>
<s>11.</s><s>Ulomak posude izrađene na brzovrtećem kolu, s puno primjesa pijeska i raznih kamenčića koji se truse, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu sive a iznutra crne boje.</s>
<s>12.</s><s>Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama većih kamenčića, nepravilne izrade, izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Blizna '05, S. J, SJ 1.</s>
<s>13.</s><s>Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama većih kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Blizna, slučajni nalaz.</s>
<s>14.</s><s>Ulomak posude izrađene na brzovrtećem kolu, s puno primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, tamno smeđe boje.</s><s>Blizna '06, SJ 52.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>15.</s><s>Željezni tuljac strijele.</s><s>Blizna, slučajni nalaz.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.27-5, 1. Dijelovi posude izrađene prostoručno, vrlo nepravilne izrade, s tragovima modeliranja prstima iznutra i naknadnog zaravnavanja izvana.</s><s>Nepročišćene, porozne gline s primjesama vapnenca, masne površine.</s><s>Izvana crne, narančaste, svijetlo i tamno smeđe, u prijelomu crne, a iznutra tamno smeđe do crne boje.</s><s>Rekonstruirana u cijelosti.</s><s>Boškina, B 3, SJ 1, PN 6. Objavljeno: Bekić 2007, T.20-2, 2. Dio posude izrađene prostoručno, vrlo nepravilne izrade, s tragovima modeliranja prstima iznutra.</s><s>Nepročišćene gline s mnogo primjesa većih i manjih kvarcita koji se truse.</s><s>Izvana svijetlo smeđe, u prijelomu narančaste a iznutra tamno smeđe do crne Tabla 6. SJ 11, Brezje IV, Varaždin.</s>
<s>1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića koji se truse, izvana i iznutra smeđe, u prijelomu tamno sive boje.</s><s>Iznutra tragovi ručnog oblikovanja.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>216</s>
<s>4. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse, izvana tamno smeđe do crno, u prijelomu crno i iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Dio posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i većih riječnih kamenčića, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe do crne boje.</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene na kolu, jako rupičaste strukture, izvana i u prijelomu smeđe, iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu tamno smeđe, iznutra smeđe boje.</s><s>Možda pripada ulomku 7-8. Neobjavljeno.</s>
<s>1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra tragovi ručnog preljepljivanja i oblikovanja.</s><s>S malo primjesa pijeska i kamenčića, svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, crne boje.</s>
<s>4. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i malo raznih kamenčića, izvana i iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića, tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića koji se truse, izvana tamno smeđe do narančasto, u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa drobljenih kamenčića koji se truse, izvana narančaste u prijelomu i iznutra sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, prijelom crne iznutra sive do bijele boje.</s><s>Možda pripada obodu 6-8. Neobjavljeno.</s><s>9. Ulomak posude nepravilne izrade, rupičaste strukture, izvana crvenkaste, u prijelom i iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>217</s>
<s>1. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i kamenčića, izvana svijetlo do tamno smeđe u prijelomu tamno sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude rupičaste strukture, crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, smeđe boje.</s><s>Tragovi posipavanja podloge pijeskom.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, grube i nepravilne izrade, rupičaste strukture, malo primjesa vapnenca?, crne boje.</s><s>Tragovi posipavanja podloge pijeskom.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube i nepravilne izrade s tragovima ravnanja i modeliranja na unutrašnjoj strani.</s><s>Rupičaste strukture, malo primjesa vapnenca?, tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića, izvana svijetlo smeđe u prijelomu sive a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene prostoručno.</s><s>Rupičaste strukture, malo primjesa vapnenca?, izvana narančaste smeđe i crne a u prijelomu i iznutra smeđe boje.</s>
<s>8. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra i izvana tragovi ručnog doljepljivanja dna.</s><s>S puno primjesa raznih drobljenih kamenčića, izvana i u prijelomu crvenkaste a iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>9. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>10.</s><s>Četvrtasta željezna kopča s trnom i s pričvršćenom kuglicom nepoznatog materijala (staklena pasta?).</s><s>Neobjavljeno.</s><s>Tabla 9. Slučajni nalazi, Brezje IV, Varaždin.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa kalcita, izvana narančaste, u prijelomu crne i iznutra svijetlo smeđe do narančaste boje.</s><s>Objavljeno: 218</s>
<s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana i iznutra žute do svijetlo smeđe, u prijelomu crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2009, T.6, 3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, crne 4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, smeđe boje.</s><s>Objavljeno: 5. Ulomak posude izrađene prostoručno, kvalitetne izrade, rupičaste strukture, izvana tamnosmeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2009, T.6, T.9-3. 6. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, s puno primjesa raznih kamenčića, izvana i iznutra crvenkaste a u prijelomu sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama sitnih kalcita i pijeska, izvana i iznutra narančaste, a u prijelomu tamno smeđe boje.</s><s>Objavljeno: 8. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu? s primjesama većih kamenčića, izvana narančaste, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 9. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima doljepljivanja oboda, s puno primjesa raznih kamenčića, izvana i iznutra svijetlo narančaste, a u prijelomu crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2009, T.6.</s>
<s>Tabla 10.</s><s>Slučajni nalazi, Brezje IV, Varaždin.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, crne boje.</s><s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, crne boje.</s><s>Objavljeno: 3. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s malo primjesa sitnih kamenčića, izvana tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2009, T.6, 4. Ulomak posude izrađene rupičaste strukture, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra 219</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu sive a iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2009, 6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama raznih kamenčića, izvana narančaste i smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2009, 7. Plosnati listoliki željezni predmet s trnom, možda strelica?</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Izduženi željezni predmet nepoznate namjene.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>9. Kameni brus od finozrnatog svijetlo sivog pješčenjaka, vrlo zaglađen s četiri strane.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>11.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno? rupičaste strukture, izvana narančaste do smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i malo kamenčića, tamno smeđe do crne boje.</s><s>Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne a i iznutra smeđe boje.</s><s>Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i malo kamenčića, izvana tamno smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića, svijetlo smeđe boje.</s><s>Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, vidljivi tragovi posipavanja podloge, s primjesama pijeska i malo kamenčića, svijetlo smeđe do žute boje.</s><s>Brezje V, SJ 3.</s>
<s>7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.</s><s>220</s>
<s>8. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića koji se truse, izvana smeđe, u prijelomu tamno sive a iznutra sive boje.</s><s>Brezje V, SJ 17.</s>
<s>9. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića, svijetlo smeđe boje.</s><s>Brezje V, SJ 17.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>10.</s><s>Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih sitnih kamenčića koji se truse, svijetlo smeđe boje.</s><s>Brezje V, SJ 17.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>11.</s><s>Ulomak posude izrađene na kolu?, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe boje.</s><s>Brezje V, SJ 17.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>12.</s><s>Ulomak posude, s rupama napravljenim prije sušenja gline, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića, crne boje.</s><s>Brezje V, SJ 17.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>13.</s><s>Željezna okrugla kopča s kuglastim zadebljanjima između kojih su ponegdje sačuvane obujmice od bakrene žice.</s><s>PN 4. Brezje V, SJ 17.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih drobljenih kamenčića, izvana narančaste, u prijelomu tamno sive a iznutra smeđe boje.</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu tamno smeđe, iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića, smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra tragovi ručnog ravnanja, s primjesama pijeska i drobljenih kamenčića, izvana i iznutra tamno smeđe, u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih drobljenih kamenčića, izvana svijetlo smeđe iznutra i u prijelomu tamno smeđe boje.</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana narančaste u prijelomu i iznutra žućkaste boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, s primjesama pijeska i malo drobljenih kamenčića, izvana i iznutra svijetlo do tamno smeđe a u prijelomu tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i drobljenih kamenčića, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu tamno sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama malo pijeska i puno većih kamenčića, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i puno drobljenih kamenčića koji se truse, izvana tamno smeđe a iznutra i u prijelomu crne boje.</s>
<s>2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo do tamno smeđe a u prijelomu i iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, smeđe boje.</s>
<s>4. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i drobljenih kamenčića koji se truse, izvana tamno smeđe a iznutra i u prijelomu smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Pršljen izrađen od pročišćene gline, Izvana svijetlo do tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne, a iznutra svijetlo smeđe boje.</s>
<s>7. Ulomak posude izrađene na kolu, grube izrade, s primjesama malo pijeska i puno većih raznih kamenčića, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu tamno smeđe, iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>1. Ulomak posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, rupičaste strukture, s primjesama nekog organskog materijala?, crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.</s>
<s>3. Ulomak posude, rupičaste strukture, narančaste boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Dio posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića, smeđe boje.</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima preljepljivanja, kvalitetne izrade, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i raznih kamenčića, smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>8. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i kamenčića koji se truse, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu sive a iznutra svijetlo smeđe boje.</s>
<s>1. Dio posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i malo sitnih kamenčića, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra vidljivi tragovi priljepljivanja, kvalitetne izrade, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse, svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i riječnih kamenčića koji se truse, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse, smeđe boje.</s>
<s>2. Ulomak posude, rupičaste izrade, svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića koji se truse, svijetlo sive do tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno?, vidljivi tragovi zaglađivanja iznutra, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, izvana svijetlo do tamno smeđe i crno, u prijelomu sivo a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse, izvana tamno crveno do tamno smeđe a u prijelomu i iznutra tamno sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama puno pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i puno kamenčića koji se truse, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu tamno sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude, rupičaste strukture, svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, izvana smeđe a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude, rupičaste strukture, smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>224</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, na dnu trag osovine kola, rupičaste strukture, prepaljeno, svijetlo smeđe do crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i kamenčića, izvana smeđe, a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, na dnu trag osovine kola i posipavanja podloge, tragovi ravnanja dna, rupičaste strukture, smeđe boje.</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu? rupičaste strukture, izvana i u prijelomu crne a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Kameni brus od tvrdog tamno zelenog pješčenjaka, uglačan s jedne strane.</s>
<s>9. Dio pršljena od pročišćene svijetlo smeđe gline.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>10.</s><s>Kameni brus od žućkastog rožnjaka, uglačane dvije nasuprotne strane okorine.</s>
<s>11.</s><s>Tanki željezni čavlić.</s><s>PN 3. Neobjavljeno.</s><s>12.</s><s>Koštana alatka od kozjeg roga?</s><s>Uglačana s obje strane.</s><s>PN 11.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>1. Dio posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Dio posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, tvrde i rupičaste strukture, masne površine, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i kamenčića, izvana i iznutra smeđe,a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe, a u prijelomu svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>225</s>
<s>1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi zaglađivanja, rupičaste strukture s ponešto bijelih vapnenačkih i smeđih organskih primjesa?, masne površine, izvana i iznutra svijetlo do tamno smeđe s crnim mrljama, u prijelomu tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>2. Dio posude izrađene prostoručno, grube i nepravilne izrade, s mnogo primjesa pijeska i raznih kamenčića, masne površine, izvana i iznutra svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama raznih kamenčića i mrvica pečene zemlje, svijetlo smeđe do žućkaste boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture s malo primjesa većih kamenčića, izvana i iznutra svijetlo smeđe do žućkasto a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>1. Dio posude izrađene prostoručno?, vidljiva zadebljanja i tragovi zaravnavanja iznutra, rupičaste strukture, crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i kamenčića, prepaljeno, sive do narančaste boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>4. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, masne površine, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu svijetlo do tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene na kolu, tvrde izrade, s puno primjesa pijeska, kamenčića i mrvica pečene zemlje, svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Dio posude izrađene na prostoručno, nepravilne ali kvalitetne izrade, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe iznutra i u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene na brzovrtećem kolu?, s puno primjesa sitnog riječnog pijeska s malo kamenčića, svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>9. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>226</s>
<s>1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja, kvalitetne izrade, s malo primjesa kamenčića, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, narančaste boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno?, vidljivi tragovi ručnog modeliranja, malo primjesa pijeska i drobljenih većih kamenčića, izvana svijetlo smeđe do smeđe, u prijelomu i iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, kvalitetne izrade, puno primjesa pijeska i kamenčića, izvana smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene na kolu, tvrde izrade, malo primjesa pijeska i drobljenih kamenčića, izvana tamno narančaste, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, s primjesama mrvica pečene zemlje, izvana smeđe, u prijelomu svijetlo smeđe a iznutra crvene boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>7. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture s malo primjesa većih kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana crvenkasto smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>1. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe, u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, malo primjesa pijeska i raznih kamenčića, izvana tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Dio T.23-5.</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi izravnavanja iznutra, tragovi zagorene hrane, malo primjesa pijeska i raznih kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Dio T.23-2. Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljiv trag osovine kola, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe, u prijelomu tamno smeđe do crne boje.</s><s>U tri dijela koji se ne sklapaju.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>1. Ulomak posude izrađene na kolu, vidljivi tragovi posipavanja podloge organskim mrvicama?, malo primjesa pijeska i puno većih drobljenih kamenčića, izvana i iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu tamno smeđe do crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene na kolu, mnogo primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, izvana narančaste a u prijelomu i iznutra tamno sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana žute a u prijelomu i iznutra sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>4. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu smeđe do crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Kameni brus od tvrdog sivog krupno zrnatog pješčenjaka, uglačan s jedne strane.</s>
<s>2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i mnogo sitnih kamenčića koji se truse, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra smeđe boje.</s><s>Brezje V, SJ 8. Neobjavljeno.</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića, izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Brezje V, SJ 8. Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i malo sitnih kamenčića, izvana svijetlo smeđe u prijelomu crne i iznutra tamno smeđe boje.</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse, narančaste boje.</s><s>Brezje V, SJ 8. Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama sitnih kamenčića, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu tamno sive boje.</s><s>Brezje V, Slučajni nalazi.</s><s>Objavljeno: Bekić 7. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>8. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama kamenčića, izvana i u prijelomu smeđe a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Brezje V, Slučajni nalazi.</s><s>Objavljeno: Bekić 9. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, tragovi preljepljivanja oboda, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Brezje V, Slučajni nalazi.</s><s>Objavljeno: Bekić 2009, T.7. 10.</s><s>Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama riječnih kamenčića, tamno smeđe boje.</s><s>Brezje V, Slučajni nalazi.</s><s>Objavljeno: Bekić 2009, T.7. 11.</s><s>Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i kamenčića koji se truse, izvana narančaste a u prijelomu i iznutra sive boje.</s><s>Brezje V, Slučajni nalazi.</s>
<s>12.</s><s>Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, s mnogo primjesa pijeska i raznih manjih i većih kamenčića, izvana tamno smeđe u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Brezje V, Slučajni nalazi.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>13.</s><s>Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama sitnih kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Brezje V, Slučajni nalazi.</s><s>Objavljeno: Bekić 2009, T.7, T.9-7. 229</s>
<s>14.</s><s>Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama kamenčića, izvana narančaste do smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Brezje V, Slučajni nalazi.</s>
<s>16.</s><s>Kameni brus od tvrdog sitnozrnatog kremenog pješčenjaka?, sve četiri dulje strane uglačane.</s><s>Brezje V, Slučajni nalazi.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>17.</s><s>Dio željeznog predmeta.</s><s>PN 10.</s><s>Brezje V, Slučajni nalazi.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>18.</s><s>Željezni vrh strelice?</s><s>PN 8. Brezje V, Slučajni nalazi.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>Tabla 26.</s><s>Jokina Glavica, Krneza, Zadar.</s><s>1. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, s tragovima oblikovanja prstima, izvana narančasta sa crnim mrljama a iznutra narančaste boje, na dnu tragovi ruba podloge.</s><s>2. Posuda izrađena prostoručno?, s otiscima modeliranja prstima, s primjesama kalcita i vapnenca, izvana crne, smeđe i svijetlo smeđe a iznutra crne i smeđe boje.</s><s>3. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, s tragovima modeliranja prstima, s puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana i iznutra smeđe do crne boje, na dnu dva traga 4. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, s tragovima modeliranja prstima, s puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana i iznutra smeđe do crne boje, na dnu trag osovine kola i rubnjaka podloge.</s><s>KV I/II, unutar sjevernog profila (5).</s><s>Objavljeno: Gusar Tabla 27.</s><s>Jokina Glavica, Krneza, Zadar.</s><s>1. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, s tragovima dorade oboda na kolu, s puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana i iznutra smeđe do crne boje, pri dnu tragovi 2. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu?, grube izrade, s tragovima oblikovanja prstima, s puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana i iznutra smeđe do svijetlo smeđe 230</s>
<s>3. Posuda izrađena prostoručno?, nepravilne izrade, s tragovima oblikovanja prstima, s puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana narančaste do svijetlo žute boje s crnim mrljama i iznutra narančaste boje.</s><s>KV IV, (4).</s><s>Objavljeno: Gusar 2008, Kat.6. 4. Posuda izrađena prostoručno?, nepravilne izrade, preljepljen obod, s tragovima oblikovanja prstima, s puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana i iznutra crne, smeđe do svijetlo smeđe boje, oblo dno.</s><s>KV IV, (3).</s><s>Objavljeno: Gusar 2008, Kat.4. Tabla 28.</s><s>Rijeka Kupa, Lasinjska Kiselica, Zagreb.</s><s>1. Željezno koplje s krilcima.</s><s>Objavljeno: Bekić 2003, Sl.1.</s>
<s>1. Posuda izrađena prostoručno, s tragovima oblikovanja prstima, rupičaste strukture s puno primjesa vapnenca, izvana i u prijelomu crne a iznutra crne do tamno smeđe boje.</s><s>826.</s><s>Objavljeno: Belošević 1973.</s>
<s>2. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, nepravilne izrade, rupičaste strukture s primjesama kalcita i vapnenca, izvana crne do tamno smeđe iznutra crne boje, na dnu trag osovine kola.</s><s>1. Objavljeno: Belošević 1973. 3. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, s tragovima oblikovanja prstima, masne površine, rupičaste strukture s malo primjesa kalcita i vapnenca, izvana svijetlo smeđe do narančaste boje, na dnu trag osovine kola.</s><s>12/221.</s><s>Objavljeno: Belošević Tabla 30.</s><s>Muntajana, Anžići, Poreč. / Polačine, Ferenci, Poreč 1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, grube izrade, masne površine, s vrlo mnogo primjesa većeg i manjeg drobljenog kalcita, svijetlo smeđe do tamno smeđe boje.</s><s>Anžići, Muntajana.</s><s>Objavljeno: Šonje 1978, T.VII-6 (prije rekonstrukcije); Marušić 1985, T.IV; 1995, Sl.7. (nakon rekonstrucije) 2. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, masne površine, s vrlo mnogo primjesa većeg i manjeg drobljenog kalcita, svijetlo smeđe do tamno smeđe boje.</s><s>Anžići, Muntajana.</s><s>AMI 7684 ASR 88.</s><s>Neobjavljeno?</s><s>231</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, masne površine, s vrlo mnogo primjesa većeg i manjeg drobljenog kalcita, svijetlo smeđe do tamno smeđe boje.</s><s>Anžići, Muntajana.</s><s>AMI 7683.</s><s>Neobjavljeno?</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, masne površine, s vrlo mnogo primjesa većeg i manjeg drobljenog kalcita, svijetlo smeđe do tamno smeđe boje.</s><s>Anžići, Muntajana.</s><s>AMI 7686 SR 91.</s><s>Neobjavljeno?</s><s>5. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Ferenci, Polačine.</s><s>AMI S/2963.</s><s>Objavljeno: Marušić 1956, T.II-1; 6. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, rupičaste strukture, svijetlo smeđe boje.</s><s>Pri vrhu je lom?</s><s>Ferenci, Polačine.</s><s>AMI S/2960.</s><s>Objavljeno: Marušić Tabla 31.</s><s>SZ 4, SO 33, Nova tabla, Murska Sobota 1. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, masne površine, rupičaste strukture, izvana smeđe a iznutra i u prijelomu crne boje.</s><s>Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, tamno smeđe do crne 4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu crne boje.</s><s>Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste u prijelomu crnosive a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra narančaste a u prijelomu smeđe boje.</s><s>Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.</s><s>9. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, narančaste boje.</s><s>Nova 232</s>
<s>10.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, prepaljeno, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu narančaste boje.</s><s>Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.</s><s>11.</s><s>Željezna strelica.</s><s>Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.</s><s>12.</s><s>Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi oblikovanja rukom i dorađivanja na kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu i iznutra sive do crne boje.</s><s>Nova tabla, SO 33.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>Tabla 32.</s><s>SO 33, Nova tabla, Murska Sobota.</s><s>1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja oboda, rupičaste strukture, crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, puno primjesa kamenčića i ostalog, crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, puno primjesa manjih i malo većih kamenčića, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu crne boje.</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, puno primjesa kamenčića i ostalog, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, grube i nepravilne izrade, puno primjesa većih i manjih kalcita i drugih kamenčića te ostalog, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra crne do tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama raznih manjih kamenčića, iznutra i izvana smeđe a u prijelomu crne do sive boje.</s><s>Objavljeno: Guštin, Tiefengraber 2002, Sl.12-1; Pleterski 2010, Sl.4.34.</s><s>Tabla 33.</s><s>SO 92, Nova Tabla, Murska Sobota 1. Ulomak posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, rupičaste strukture, izvana glatke a iznutra grbave površine, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne, a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>233</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana glatke površine, izvana i iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, sivo smeđe boje.</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, iznutra grube površine, izvana tamno smeđe, iznutra smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana smeđe do crvene, u prijelomu i iznutra sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, s tragovima oblikovanja prstima, grube i nepravilne izrade, s mnogo primjesa kalcita, svijetlo do tamno smeđe i narančaste boje.</s><s>Sondiranja u vrtu Martina Mikuleca, Osor, otok Cres.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Posuda izrađena prostoručno?, s mnogo primjesa sitnog kalcita, tamno smeđe do crne boje.</s><s>Slučajni nalaz, Grobnik, Rijeka.</s><s>Objavljeno: Marušić 1995, Sl.57.; Cetinić 3. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, s tragovima oblikovanja prstima, grube i nepravilne izrade, s mnogo primjesa sitnog kalcita, izvana crne do svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Sv.Sofija, Dvigrad, Rovinj.</s><s>AMI Dvigrad 4. Posuda izrađena prostoručno, s mnogo primjesa većih kamenčića te mrvica pečene zemlje, smeđe, tamno smeđe do crne boje.</s><s>Slučajni nalaz, potok Pješčenjak, Petrovina, Velika Gorica.</s><s>AMZ S-1000.</s><s>Objavljeno: Vinski 1954, S.72, 73, Kat.</s><s>C; 234</s>
<s>1. Ulomak posude izrađene prostoručno?, s tragovima oblikovanja prstima, rupičaste strukture, izvana narančaste do smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe do crne boje.</s><s>Pod lipom, SJ 20.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno?, s tragovima oblikovanja prstima, rupičaste strukture, masne površine, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu smeđe do sive a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Pod lipom, SJ 20.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno?, s tragovima oblikovanja prstima, nepročišćene gline s primjesama pijeska i mrvica pečene zemlje, izvana i u prijelomu svijetlo smeđe a iznutra svijetlo smeđe do crne boje.</s><s>Pod lipom, SJ 20.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne do sive a iznutra smeđe boje.</s><s>Pod lipom, SJ 109.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana oker, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Pod lipom, SJ 109.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene prostoručno?, nepravilne izrade, s tragovima oblikovanja prstima, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe, a u prijelomu crne boje.</s><s>Pod lipom, SJ 130.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>7. Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu sive a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Pod lipom, SJ 130.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana narančaste, u prijelomu crne a iznutra narančaste do crne boje.</s><s>Pod lipom, SJ 130.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>9. Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Pod lipom, SJ 130.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>10.</s><s>Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Pod lipom, SJ 130.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>11.</s><s>Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana bjelkaste, u prijelomu crne a iznutra sive do crne boje.</s><s>Pod lipom, SJ 130.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>12.</s><s>Dio posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, rupičaste strukture, gore svijetlo smeđe, u prijelomu i dolje smeđe boje.</s><s>Pod lipom, SJ 130.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>Tabla 36.</s><s>SJ 96, Pod lipom, Zbelava, Varaždin.</s><s>235</s>
<s>1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra tragovi stanjivanja stijenke, rupičaste strukture s primjesama raznih drobljenih kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu sive a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse, izvana smeđe, u prijelomu i iznutra sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra tragovi priljepljivanja vrata/oboda, s primjesama pijeska i malo kamenčića koji se truse, izvana crvenkaste, tamno smeđe, svijetlo smeđe i crne a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>Tabla 37.</s><s>SJ 96, Pod lipom, Zbelava, Varaždin.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno do svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>2. Rekonstruirana posuda izrađena na kolu, s mnogo primjesa raznih drobljenih kamenčića koji se truse, izvana crvenkaste, u prijelomu i iznutra crvenkaste do crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube i nepravilne izrade, rupičaste strukture, izvana sive a iznutra i u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra vidljivi tragovi oblikovanja prstima, s mnogo primjesa pijeska i kamenčića koji se truse, izvana narančasto, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, grube izrade, vidljivi tragovi oblikovanja prstima, s mnogo primjesa drobljenih kalcita i vapnenaca, izvana smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe do crne boje.</s><s>Objavljeno: Gusar, u tisku B, 2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi oblikovanja prstima, s primjesama drobljenih kalcita i vapnenaca, izvana svijetlo smeđe do crne, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: Gusar, u tisku B, T.5-4., Kat.5. 236</s>
<s>3. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, vidljivi tragovi oblikovanja prstima, s mnogo primjesa raznih drobljenih kamenčića, svijetlo do tamno smeđe boje.</s><s>4. Rekonstruirana posuda izrađena na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja oboda i ručnog oblikovanja, s primjesama puno drobljenih kalcita i malo vapnenca, izvana narančaste, svijetlo smeđe, smeđe i crne, u prijelomu i iznutra Tabla 39.</s><s>Slučajni nalazi, Police, Jalkovec, Varaždin / Brezje III, Varaždin / Paka, Varaždin</s>
<s>1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s mnogo primjesa pijeska i raznih kamenčića, izvana smeđe u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Police, slučajni nalaz.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Police, slučajni nalaz.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude, s primjesama drobljenih kamenčića koji se truse, izvana narančaste, u prijelomu sive a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Police, slučajni nalaz.</s>
<s>4. Ulomak posude, s primjesama pijeska i kamenčića, izvana crvene a iznutra crne boje.</s><s>Police, slučajni nalaz.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, s mnogo primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, izvana crvene u prijelomu tamno sive a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Police, slučajni nalaz.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude, rupičaste strukture, crne boje.</s><s>Police, slučajni nalaz.</s>
<s>7. Ulomak posude, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse, izvana i u prijelomu tamno smeđe a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Police, slučajni nalaz.</s>
<s>10.</s><s>Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi oblikovanja prstima, s mnogo primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, smeđe do tamno smeđe boje.</s><s>Brezje III, slučajni nalaz.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>11.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, vidljivi tragovi oblikovanja prstima, tamno smeđe boje.</s><s>Paka, slučajni nalaz.</s><s>Objavljeno: Bekić Tabla 40.</s><s>Slojevi, Pul Vele crikve, Rijeka 1. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rub oboda preljepljen, puno primjesa kalcita, crne boje.</s><s>Pul Vele crikve, Sek.</s><s>III, Kv.</s><s>1, SJ 838.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, vidljivi tragovi oblikovanja prstima, s mnogo primjesa kamenčića, kalcita, izvana tamno smeđe do crne a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Pul Vele crikve, Sek.</s><s>II, Kv.</s><s>11, SJ 954.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno?, puno primjesa kalcita, crne boje.</s><s>Pul Vele 4. Ulomak posude izrađene na kolu, grube izrade, s mnogo primjesa kalcita, izvana tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Pul Vele crikve, Sek.</s><s>III, Kv.</s><s>2, SJ 767.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, obod dolijepljen, puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Pul Vele crikve, 6. Ulomak posude izrađene na kolu, grube izrade, s puno primjesa kalcita i drugih primjesa, izvana tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Pul Vele crikve, Sek.</s><s>Tabla 41.</s><s>Slojevi, Pul Vele crikve, Rijeka.</s><s>1. Ulomak posude izrađene prostoručno, vrat zaglađivan, puno primjesa srednjih i većih kalcita, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe do crne boje.</s><s>2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, s primjesama sitnih kalcita, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu sive boje.</s><s>Pul Vele crikve, Sek.</s><s>III, Kv.</s><s>7, SJ 846.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno?, puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana smeđe, u prijelomu crvene a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Pul Vele crikve, Sek.</s><s>I, Kv.</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, preljepljeno, puno primjesa kalcita i crnih kamenčića, svijetlo smeđe do crne boje.</s><s>Pul Vele crikve, Sek.</s><s>II, Kv.</s><s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, tragovi oblikovanja i preljepljivanja prstima, puno primjesa drobljenog kalcita, izvana svijetlo smeđe a iznutra narančaste 6. Ulomak posude izrađene prostoručno?, s primjesama vapnenca, smeđe boje.</s><s>Pul 7. Ulomak posude izrađene prostoručno, vidljivi tragovi oblikovanja prstima, puno primjesa drobljenog kalcita, izvana tamno smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Tabla 42.</s><s>Slučajni nalazi, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.</s><s>1. Ulomak posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, masne površine, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, puno primjesa raznih riječnih kamenčića, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje.</s>
<s>4. Ulomak posude, s primjesama raznih kamenčića, izvana smeđe u prijelomu tamno smeđe a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi preljepljivanja, s primjesama pijeska i malo raznih kamenčića koji se truse, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu tamno sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i malo raznih kamenčića koji se truse, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu tamno sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>239</s>
<s>7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i malo raznih kamenčića koji se truse, Izvana i iznutra narančaste a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, puno primjesa raznih drobljenih kamenčića koji se truse, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje.</s>
<s>10.</s><s>Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja dna, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu narančaste, iznutra sive boje.</s>
<s>Tabla 43.</s><s>SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.</s><s>1. Dio posude izrađen na sporovrtećem kolu, doljepljen obod, s puno primjesa većih kalcita, raznih drugih kamenčića i mrvica pečene zemlje, izvana smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, T.5-8; u tisku A, T.2-6. 2. Dio posude izrađen na sporovrtećem kolu, doljepljen obod, s puno primjesa raznih kamenčića, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa većih i manjih kamenčića koji se truse, izvana i iznutra sive, u prijelomu crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, T.7-25.</s><s>Tabla 44.</s><s>SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja oboda, s puno primjesa kamenčića koji se truse, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse, izvana i iznutra svijetlo smeđe do tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, izvana svijetlo smeđe u prijelomu crne a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića, tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima preljepljivanja, s puno primjesa raznih kamenčića, izvana i iznutra smeđe do tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, T.7-27. 6. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa sitnog kalcita i drugih kamenčića, izvana svijetlo smeđe do narančaste, u prijelomu i iznutra crne do tamno sive boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, T.6-19. 7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima doljepljivanja vrata, s puno primjesa sitnog kalcita i drugih kamenčića, izvana svijetlo smeđe do tamno smeđe, u prijelomu i iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, T.6-20; u 9. Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra crne Tabla 45.</s><s>SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa kamenčića, izvana i iznutra svijetlo smeđe do narančasto a u prijelomu crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, T.72.</s><s>Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja, s puno primjesa kalcita i drugih riječnih kamenčića te mrvica pečene zemlje, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Objavljeno: Bekić u tisku A, 3. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, s puno primjesa kalcita i ostalih kamenčića, svijetlo sive do crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, T.6-21. 4. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i raznih kamenčića, izvana smeđe, u prijelomu tamno sive, a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Objavljeno: 5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa kamenčića i mrvica pečene zemlje, izvana svijetlo do tamnosmeđe, iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića koji se truse, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu sive boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2008, T.57.</s><s>Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa kamenčića i mrvica pečene zemlje koji se truse, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu sive do tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>8. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa kamenčića koji se truse, izvana svijetlo do tamno smeđe, iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu sive boje.</s>
<s>Tabla 46.</s><s>SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.</s><s>1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja i modeliranja oboda prstima, s puno primjesa različitih većih i manjih kamenčića koji se truse, izvana i iznutra tamno smeđe do crne a u prijelomu crne boje.</s><s>Objavljeno: 2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene na kolu?, grube izrade, s primjesama pijeska i raznih kamenčića, izvana smeđe u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s>
<s>4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima doljepljivanja gornjeg dijela, s puno primjesa kamenčića i mrvica pečene zemlje, izvana i iznutra svijetlo smeđe, a u prijelomu crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić u tisku A, T.2-5. 5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa raznih većih i manjih kamenčića, izvana i iznutra tamno smeđe, a u prijelomu crne boje.</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima osovine lončarskog kola, s puno primjesa riječnih kamenčića i mrvica pečene zemlje, tamno smeđe, a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>7. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima osovine lončarskog kola, rupičaste strukture, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: 242</s>
<s>Tabla 47.</s><s>SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.</s><s>1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa raznih drobljenih kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu tamno smeđe, a iznutra crne boje.</s>
<s>2. Ulomak posude grube izrade, s primjesama pijeska i puno sitnih kamenčića, izvana crne, u prijelomu sive a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude s malo primjesa pijeska i sitnih kamenčića, izvana sive, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa raznih kamenčića i mrvica pečene zemlje, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne, a iznutra svijetlo smeđe do crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić u tisku A, T.2-7. 5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa raznih kamenčića i mrvica pečene zemlje koji se truse, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu smeđe, a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>7. Ulomak žućkastog stakla s crvenkastom crtom u strukturi.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>Tabla 48.</s><s>J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec 1.Restaurirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, svijetlo do tamno smeđe boje.</s><s>Objavljeno: Bekić u tisku A, T.1-10. 2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, svijetlo 4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo do tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana svijetlo do tamno smeđe, iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.7-2, S.239; u 6. Restaurirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, crne boje.</s><s>243</s>
<s>7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, svijetlo do tamno smeđe Tabla 49.</s><s>J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec 1. Restaurirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, svijetlo do tamno smeđe, narančaste i crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana tamno crvene, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana crvene, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe do crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>Tabla 50.</s><s>J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec 1. Restaurirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, oker do tamno smeđe i crne boje rne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.6-1, S.238; u 2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, svijetlo do tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, svijetlo do tamno smeđe boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.7-7, S.239. 6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>244</s>
<s>Tabla 51.</s><s>J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec 1. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana narančaste, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.7-6, S.239; u 2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu crne do sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, tamno smeđe do crne 4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, s malo primjesa riječnih kamenčića, izvana svijetlo smeđe do smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe do crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana narančaste, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu crne a iznutra krem boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>9. Dio pršljena izrađenog od tamno narančaste gline, s malo primjesa pečene zemlje, 10.</s><s>Dio predmeta nepoznate namjene (praporac?) izrađenog od željeznog lima, na spojevima prekovan bakrom, s željeznom alkom.</s><s>PN 5. Objavljeno: Bekić 2006, T.612.</s><s>Dio željeznog predmeta nepoznate namjene.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.6-3, 13.</s><s>Kameni brus od finozrnatog svijetlo smeđeg pješčenjaka, vrlo zaglađen s četiri strane, na svakoj strani i uži utor za oštrenje užeg predmeta.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, 245</s>
<s>14.</s><s>Kameni brus od finozrnatog svijetlo crvenkastog tvrdog kamena, vrlo zaglađen s jedne strane, ostale nedostaju.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.6-6, S.238. 15.</s><s>Dio četvrtastog zvona izrađenog od željeznog lima, spojenog raskivanjem bakra Tabla 52.</s><s>J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.</s><s>1. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska, kalcita i drugih kamenčića, izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Objavljeno: 2. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i kamenčića, tamno smeđe boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.9-2, S.241. 3. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i kamenčića, smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>Tabla 53.</s><s>J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec 1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i kamenčića, svijetlo smeđe i mjestimično narančaste boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, 2. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i kamenčića, crne do tamno smeđe boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.9-5, S.241. 3. Ulomak posude izrađen na kolu?, grube izrade, s primjesama kalcita i drugih kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu sive a iznutra crne boje.</s><s>Objavljeno: 4. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i kamenčića, izvana tamno sive, u prijelomu crne a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>Tabla 54.</s><s>J 2, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.</s><s>246</s>
<s>1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, svijetlo smeđe i mjestimično narančaste boje.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.10-8, S.242. (u toj objavi omaškom postavljena u J2b).</s>
<s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe u prijelomu crne a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe u prijelomu crne a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>Tabla 55.</s><s>J 2, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.</s><s>1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana žute, narančaste, svijetlo i tamno smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe do crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančasto do smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. neobjavljeno.</s><s>5. Pršljen izrađen od svijetlo sive, dobro pročišćene gline koja ostavlja trag.</s><s>6. Dio privjeska izrađenog od uglačane kosti.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.10-4, S.242; Tabla 56.</s><s>J 2b, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.</s><s>1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana žute, narančaste, svijetlo i tamno smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe do crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana oker a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Bekić 2006, T.10-10, S.242. 6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo do tamno smeđe a iznutra crne boje.</s><s>Bekić 2006, T.10-1, S.242. 7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno crvene do smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>9. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>10.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo oker a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>11.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu sive do crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>12.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Bekić 2006, T.10-11, S.242. 13.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.</s>
<s>Tabla 57.</s><s>J 6, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.</s><s>1. Dio posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo do tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo do tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Dio posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo do tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>248</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene na kolu?, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu crvene a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe do crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>9. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>10.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana crne u prijelomu tamno crvene a iznutra smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>11.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u prijelomu tamno sive a iznutra sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>Tabla 58.</s><s>J 6, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.</s><s>1. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, iznutra smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe do narančaste, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, narančaste boje.</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe do tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>249</s>
<s>9. Ulomak posude? izrađene prostoručno, slabo paljene gline s organskim primjesama, izvana narančaste a u prijelomu smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>10.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe do tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>11.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>12.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra sive boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>13.</s><s>Oštećena željezna strelica.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>14.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>Tabla 59.</s><s>Slojevi, Stara ves, Nedelišće, Čakovec 1. Dio posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana oker do sive a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Stara ves '04, Son.</s><s>D, Sl. 2. Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana smeđe, unutra i u prijelomu crne boje.</s><s>Stara ves '04, Son.</s><s>A, Sl. 3. Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Stara ves, Son '04.</s><s>A, Sl. 3. Neobjavljeno.</s><s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra tamno crne boje.</s><s>Stara ves '09, Son.</s><s>B, SJ 1.</s>
<s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo smeđe do crne, u prijelomu crne boje.</s><s>Stara ves, Son '04.</s><s>A, Sl. 3. Neobjavljeno.</s><s>6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Stara ves '04, Son.</s><s>F, Sl. 1/2.</s><s>Neobjavljeno.</s>
<s>7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana smeđe u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Stara ves '04, Son.</s><s>D, Sl. 2. Neobjavljeno.</s><s>8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Stara ves '04, Son.</s><s>A, Sl. 3. Neobjavljeno.</s><s>250</s>
<s>9. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, tamno smeđe 10.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, blago masne površine, tamno smeđe boje.</s><s>Stara ves '09, Son.</s><s>B, SJ 1. Neobjavljeno.</s><s>11.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe a iznutra smeđe boje.</s><s>Stara ves '09, Son.</s><s>B, SJ 1. Neobjavljeno.</s><s>12.</s><s>Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Stara ves '04, Son.</s><s>F, Sl. 1/2.</s>
<s>13.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, smeđe boje.</s><s>Stara ves 14.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, smeđe boje.</s><s>Stara ves 15.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, crne boje.</s><s>Stara ves 16.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe u prijelomu crne a iznutra oker boje.</s><s>Stara ves '04, Son.</s><s>D, Sl. 2. Neobjavljeno.</s><s>Tabla 60.</s><s>Slojevi, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.</s><s>1. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Stara ves '09, Son.</s><s>B, SJ 1. Neobjavljeno.</s><s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana oker do crne, iznutra oker a u prijelomu crne boje.</s><s>Stara ves '04, Son.</s><s>A, Sl. 3. Neobjavljeno.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe do crne boje.</s><s>Stara ves '04, Son.</s><s>A, Sl. 3. Neobjavljeno.</s>
<s>4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, s malo primjesa riječnog pijeska i mrvica pečene zemlje, masne površine, izvana crne do smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Stara ves '09, Son.</s><s>B, SJ 3. Neobjavljeno.</s><s>5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Stara ves '09, Son.</s><s>B, SJ 3. Neobjavljeno.</s><s>251</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe do crne boje.</s><s>Stara ves '09, Son.</s><s>B, SJ 1.</s>
<s>7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu tamno smeđe a iznutra svijetlo smeđe boje.</s><s>Stara ves '04, Son.</s><s>F, Sl. 1/2.</s>
<s>8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe a 9. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra narančaste a u prijelomu crne boje.</s><s>Stara ves '04, Son.</s><s>A, Sl. 3. Neobjavljeno.</s><s>10.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, s malo primjesa pijeska, izvana svijetlo smeđe u prijelomu tamno sive a iznutra sive boje.</s><s>Stara ves 11.</s><s>Dio pršljena izrađenog od pročišćene tamno narančaste gline s malo primjesa Tabla 61.</s><s>Slučajni nalazi, slojevi, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.</s><s>1. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu tamno smeđe a iznutra smeđe boje.</s><s>Stara ves '07, iskopavanja Kovačić.</s><s>2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.</s><s>Stara ves '07, iskopavanja Kovačić.</s><s>3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu crne do sive a iznutra sive boje.</s><s>Stara ves '07, iskopavanja Kovačić.</s><s>4. Ulomak posude izrađen na sporovrtećem kolo?, grube izrade, s primjesama pijeska i kamenčića, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Stara ves '04, Objavljeno: Bekić 2006, T.8-2, S.240. (u toj objavi omaškom postavljeno u J 1).</s><s>5. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama mnogo pijeska i malo većih kamenčića koji se truse, svijetlo smeđe smeđe boje.</s><s>Stara ves 04, slučajni nalaz.</s><s>252</s>
<s>6. Ulomak posude izrađene prostoručno, s primjesama malo pijeska i grudica gline?, izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Stara ves 04, K 8b.</s>
<s>7. Ulomak posude izrađene prostoručno, s primjesama malo pijeska i grudica gline?, izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Stara ves 04, slučajni nalaz.</s>
<s>8. Ulomak posude izrađene prostoručno, s primjesama malo pijeska i grudica gline?, izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje.</s><s>Stara ves 04, K 11.</s>
<s>9. Dio posude izrađen prostoručno, pročišćene gline s tragovima primjesa većih kamenčića, izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu svijetlo smeđe do crvenkaste 10.</s><s>Ulomak posude izrađene prostoručno, s puno različitih primjesa, izvana i iznutra svijetlo do tamno smeđe s narančastim mrljama a u prijelomu sive boje.</s><s>Stara ves 04, slučajni nalaz.</s><s>Objavljeno: Bekić 2006, T.11-9, S.243.</s>
<s>1. U cijelosti sačuvana posuda, izrađena prostoručno?, s puno primjesa pijeska i raznih kamenčića, crvenkaste, smeđe i crne boje.</s><s>Grob 2, Novo Čiče, Velika Gorica, Zagreb.</s><s>AMZ S 2287.</s><s>Objavljeno: Simoni 1981, Sl.8-3. 2. U cijelosti sačuvana posuda, izrađena prostoručno, s puno primjesa pijeska i sitnih kamenčića, svijetlo do tamno smeđe i crne boje.</s><s>Grob 1, Novo Čiče, Velika Gorica, Zagreb.</s><s>AMZ S 2287.</s><s>Objavljeno: Simoni 1981, Sl.8-1. 3. U cijelosti sačuvana posuda izrađena na sporovrtećem kolu, na dnu trag osovine kola, s puno primjesa pijeska i raznih manjih i srednjih kamenčića, izvana smeđe do crne, u prijelomu i iznutra crne boje.</s><s>Visoki brijeg, Velika Gorica, Zagreb.</s><s>AMZ S 2263.</s><s>Objavljeno: Simoni 1981, Sl.6-1.</s>
<s>4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama raznih drobljenih kamenčića, svijetlo smeđe do tamno smeđe boje.</s><s>Slučajni nalaz u korijenu stabla, blizu križanja Držićeve i Vukovarske, Kruge, Zagreb.</s><s>Neobjavljeno.</s><s>5. U cijelosti sačuvana posuda, izrađena na sporovrtećem kolu, s primjesama srednjih i većih kalcita i vapnenaca, izvana i iznutra crvenkaste, tamno smeđe do smeđe a u 253</s>
<s>1. U cijelosti sačuvana posuda, izrađena na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja, s puno primjesa drobljenog kalcita, izvana i iznutra smeđe do svijetlo smeđe i crno a u prijelomu crne boje.</s><s>Grob 155.</s><s>Ždrijac, Nin, Zadar.</s><s>MNIN 665.</s><s>Objavljeno: Belošević 1980, TXXVIII-20, 20a; 2007, T.LXXI-1, S.179, T.CXXXI2.</s><s>U cijelosti sačuvana posuda, izrađena na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja, rupičaste strukture, masne površine, svijetlo do tamno smeđe i crne boje.</s><s>Grob 14.</s><s>Ždrijac, Nin, Zadar.</s><s>MNIN 85P. Objavljeno: Belošević 2007, T.L-1, S.137, T.CXI-19, S.317 (čini se da je potpis ovdje zamijenjen).</s><s>3. U cijelosti sačuvana posuda, izrađena na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja, rupičaste strukture, nepročišćene gline, blago masne površine, tamno smeđe do crne boje.</s><s>Grob 28.</s><s>Ždrijac, Nin, Zadar.</s><s>MNIN 259.</s><s>Objavljeno: Belošević 254</s>
<s>analize ranosrednjovjekovnih nalaza i nalazišta u okolici Torčeca, Prilozi Instituta za arheologiju u Zagrebu 20, 2003, 113 - 130. 275</s>
<s>Slovani: zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju vzhodnih Alp = Die frühen Slawen: frühmittelalterliche Keramik am Rand der Ostalpen, Ljubljana, 2002, 129 - 141. 279</s>
<s>Slika 13.</s><s>Rekonstrukcija ranoslavenskog naselja u filmu "Z vzhoda" (Guštin 2008b, Slika 14.</s><s>Ostaci polomljenog glinenog ognjišta ili pražnice iz zemunice SJ 7 na Slika 15.</s><s>Tipičan ulomak kasnoantičke rupičaste keramike s nalazišta Jakopovec Blizna (L.Bekić)</s>
<s>Ilustracija 1. Približno područje obuhvata teme (L.Bekić).</s><s>Ilustracija 2. Karta ranoslavenskih nalazišta između Panonije i Jadrana koja se spominju u tekstu (L.Bekić).</s>
<s>Ilustracija 3. Šest dosad pronađenih ranoslavenskih naselja kod rijeke Plitvice Ilustracija 4. Tlorisni prikaz zemunica predstavljenih u ovom radu (L.Bekić, D.Jakopović).</s>
<s>Ilustracija 5. Tloris dijela nalazišta Stara ves gdje su pronađeni ranoslavenski objekti.</s><s>Crni okviri su istraživanja Bekić a zeleni okvir istraživanja Kovačić (D.Jakopović, Ilustracija 6. Stariji kalibrirani AMS c14 datumi po zatvorenim cjelinama (OxCal Ilustracija 7. Tloris dijela nalazišta Brezje V sa istraženim ranoslavenskim objektima Ilustracija 8. Mlađi kalibrirani AMS c14 datumi po zatvorenim cjelinama (OxCal Ilustracija 9. Horizont Murska Sobota 1 i Murska Sobota 2 kako su ih podijelili Guštin i Tiefengraber 2001.g. (L.Bekić).</s><s>Ilustracija 10.</s><s>Tablica vrsta oboda prema c14 datacijskim rasponima.</s><s>284</s>
<s>Ilustracija 11.</s><s>Tablica vrsta ukrasa prema c14 datacijskim rasponima.</s><s>Ilustracija 12.</s><s>Ukupna količina ulomaka po zatvorenim cjelinama i analiziranim karakteristikama.</s>
<s>Ilustracija 13.</s><s>Količina ulomaka po zatvorenim cjelinama u postocima.</s><s>Ilustracija 14.</s><s>Krivulja s fakturama posuda Ilustracija 15.</s><s>Krivulja s debljinama stijenki Ilustracija 16.</s><s>Krivulja oboda lonaca</s>
<s>Ilustracija 19.</s><s>Četiri razvojne faze grupe Drava-Mura-Sava (L.Bekić).</s><s>Ilustracija 20.</s><s>Datacijska tablica ukrasa slavenske keramike na području grupe Drava Ilustracija 21.</s><s>Karta sa zeleno označenim nalazištima na kojima je zastupljena rupičasta keramika (L.Bekić).</s>