mednarodna trgovina;uvoz;izvoz;logistika;indeks globalne konkurenčnosti;indeks logistične uspešnosti;Hrvaška;Slovenija.;International trade;import;export;logistics;Global Competitiveness Index;Logistics Performance Index;Croatia;Slovenia;info:eu-repo/classification/udc/339.5

<s>Zahvaljujem mentoru prof. doc. dr. Marjanu Sternadu na iskazanom povjerenju i pomoći prilikom izrade magistarskog rada.</s><s>Također se zahvaljujem svim profesorima, prijateljima i kolegama koji su mi pomogli tijekom studija.</s><s>Najveću zahvalu posvećujem svojoj obitelji, posebno svojim roditeljima koji su mi omogućili školovanje.</s><s>Hvala im na velikom strpljenju, odricanju i potpori, kako financijskoj tako i moralnoj, koju su mi poklonili tijekom studiranja.</s>
<s>Spodaj podpisana Samanta Furjan, študentka magistrskega študijskega programa Logistika sistemov, z vpisno številko 21007495, sem avtorica zaključnega dela: Primerjava mednarodne trgovine Republike Slovenije in Republike Hrvaške.</s>
<s>S svojim podpisom zagotavljam: da je predloženo delo rezultat izključno mojega lastnega raziskovalnega dela; sem poskrbel/-a, da so dela in mnenja drugih avtorjev oz. avtoric, ki jih uporabljam v zaključnem delu, navedena oz. citirana v skladu z navodili Fakultete za logistiko Univerze v Mariboru;</s>
<s>S svojim podpisom zagotavljam: sem poskrbel/-a, da so vsa dela in mnenja drugih avtorjev oz. avtoric navedena v seznamu virov, ki je sestavni del zaključnega dela in je zapisan v skladu z navodili Fakultete za logistiko Univerze v Mariboru; sem pridobil/-a vsa dovoljenja za uporabo avtorskih del, ki so v celoti prenesena v zaključno delo in sem to tudi jasno zapisala v zaključnem delu; se zavedam, da je plagiatorstvo – predstavljanje tujih del, bodisi v obliki citata bodisi v obliki skoraj dobesednega parafraziranja bodisi v grafični obliki, s katerim so tuje misli oz. ideje predstavljene kot moje lastne – kaznivo po zakonu (Zakon o avtorskih in sorodnih pravicah), prekršek pa podleže tudi ukrepom Fakultete za logistiko Univerze v Mariboru v skladu z njenimi pravili; se zavedam posledic, ki jih dokazano plagiatorstvo lahko predstavlja za predloženo delo in za moj status na Fakulteti za logistiko Univerze v Mariboru; je zaključno delo jezikovno korektno in da je delo lektorirala Isidora Vujošević.</s><s>Primerjava mednarodne trgovine Republike Slovenije in Republike Hrvaške</s>
<s>Mednarodna trgovina je izmenjava blaga in storitev med državami.</s><s>Ta vrsta trgovanja povzroča svetovno gospodarstvo, v katerem cene ali ponudba in povpraševanje vplivajo na svetovne dogodke.</s><s>Trgovanje na svetovni ravni daje potrošnikom in državam možnost, da so izpostavljeni blagu in storitvam, ki niso na voljo v njihovih državah.</s><s>Na mednarodnem trgu lahko najdemo skoraj vse vrste izdelkov: hrano, obleke, rezervne dele, olje, nakit, vino, delnice, valute in vodo.</s><s>Prav tako se tržijo tudi storitve: turizem, bančništvo, svetovanje in prevoz.</s><s>Mednarodna trgovina državam omogoča vstop na nove trge in ozemlja.</s><s>Industrializacija, globalizacija in velika podjetja danes najbolj vplivajo na mednarodno trgovino.</s><s>V Evropi Evropska unija narekuje pravila, pojmujemo pa jo kot eno izmed največjih trgovinskih nacij.</s><s>Najprej smo opredelili določene teoretične osnove, ki obravnavajo vlogo logistike, dobavnih verig in logističnih posrednikov v mednarodni trgovini, ter določili izraze, kot sta indeks logistične uspešnosti in indeks globalne konkurenčnosti, ki so nam omogočili boljši vpogled v logistično komponento v mednarodni trgovini.</s><s>Z gospodarskega vidika so kazalniki mednarodne trgovine, kot so trgovinska bilanca, trgovinska odprtost in indeks energetske odvisnosti, podrobneje opredelili mednarodno trgovino določene države.</s>
<s>Na podlagi zbranih podatkov je bila narejena analiza mednarodne trgovine Republike Hrvaške in Republike Slovenije.</s><s>Prav tako je bila pregledana logistična in konkurenčna uspešnost obeh držav, da bi s primerjavo dobili vpogled v sedanje stanje na tem področju gospodarstva in ugotovili, ali je mednarodna trgovina med Republiko Hrvaško in Republiko Slovenijo primerljiva.</s>
<s>Prvi del naloge je bil namenjen teoriji oziroma poglobljenemu raziskovanju različnih znanstvenih člankov in publikacij ter številnih spletnih strani, kot so spletna stran Mednarodnega trgovinskega centra, Uradne statistike Republike Slovenije in Republike Hrvaške, spletna stran Svetovne banke ter spletna stran Eurostata.</s><s>Pri opredelitvi in opisu teoretičnega dela je bila uporabljena opisna metoda, zbrani podatki pa so nam pomagali pri seznanjanju z delom.</s><s>Poleg opisne metode smo uporabili deduktivno metodo, ki temelji na logičnem sklepanju in primerjalni metodi.</s><s>Nadalje je bilo potrebno določiti cilj, glavna vprašanja, nalogo magistrskega dela ter način, kako jo dokazati.</s><s>Namen dela je opredeliti ključne cilje, povezane z mednarodno trgovino, pregledati stanje uvoza in izvoza v EU ter primerjati mednarodno trgovino Republike Slovenije in Republike Hrvaške.</s><s>V magistrskem delu smo določili dve hipotezi.</s><s>Prva hipoteza je: »Mednarodna trgovina Republike Hrvaške je primerljiva z mednarodno trgovino Republike Slovenije.«</s>
<s>Izpostavljene hipoteze bodo dokazane s pregledom evropskih standardov, statistik in trenutnega stanja izvoza in uvoza.</s><s>Prav tako so zbrani vsi potrebni podatki za primerjavo mednarodne trgovine med Republiko Hrvaško in Republiko Slovenijo.</s><s>Omejitev, ki se lahko pojavi pri izvajanju raziskave, je pomanjkanje potrebnih podatkov.</s><s>V empiričnem delu smo pridobljene podatke vnesli v Microsoftovo datoteko Excel in nato v programu Microsoft Excel 2010 opravili vse vrste statističnih analiz ter naredili grafične prikaze.</s><s>Metode statistične analize, ki smo jih uporabili, so opisne metode: tabelarični in grafični prikazi, odstotki, povprečne vrednosti, povprečne stopnje sprememb, indeksi in linearni trend.</s><s>Rezultati dela so predstavljeni in opisani v šestih poglavjih:</s>
<s>Podatki kažejo, da je Republika Slovenija manjša država, z enkrat manj prebivalstva kot Republika Hrvaška.</s><s>Kljub temu je dosegla dvakrat večji izvoz kot Hrvaška, in sicer 28 proti 15 milijardam dolarjev.</s><s>Takšno razliko v izvozu lahko pripišemo dejstvu, da je Slovenija članica EU že 9 let dlje od Hrvaške in je imela večje priložnosti in znanja ter več možnosti za ustvarjanje poslovnih partnerjev in poslovnih povezav, kar je pripomoglo k boljšemu izvozu in boljšemu poslovanju na področju mednarodne trgovine.</s><s>Vse to je vplivalo tudi na BDP na prebivalca, ki je veliko višji od hrvaškega, kar na koncu prispeva k boljši kakovosti življenja.</s>
<s>Poleg stopnje mednarodne trgovine se uporabljajo tudi drugi kazalniki, kot so trgovinska bilanca, odprtost do trgovine in indeks energijske odvisnosti.</s><s>Z uporabo znanstvenoraziskovalnih metod smo preučili pridobljeno sintezo podatkov ter izbrane dejavnike, ki vplivajo na slovensko in hrvaško mednarodno trgovino.</s><s>Kot je že bilo omenjeno, sta v magistrskem delu podani dve hipotezi.</s><s>Prva hipoteza je: »Mednarodna trgovina Republike Hrvaške je primerljiva z mednarodno trgovino Republike Slovenije.« To trditev podpira več argumentov: a) RH in RS sta postali politično neodvisni po razpadu nekdanje Jugoslavije in sta doživeli podoben prehod, tj. gospodarsko in politično neodvisnost. b) RH in RS sta članici EU in vodita statistiko v skladu z načeli, metodami in standardi, ki jih predpisuje EU.</s><s>To je zagotovilo popolne primerljivosti podatkov o mednarodni gospodarski dejavnosti in sodelovanju.</s><s>Glede na zgoraj navedeno so možne primerjave oziroma hipoteza je potrjena.</s><s>Pri tem je treba omeniti, da je bila RS v nekdanji SFRJ razvitejša republika kot RH, da v nasprotju z RH ni imela skoraj nobenih spopadov po osamosvojitvi in je tudi prej postala članica EU.</s><s>To so bile njene zagonske prednosti, ki se še danes v veliki meri odražajo v mednarodni trgovini.</s>
<s>Druga hipoteza je: »Mednarodna trgovina Republike Slovenije je uspešnejša od mednarodne trgovine Republike Hrvaške.« V podporo točnosti te hipoteze govori več argumentov:</s>
<s>Diskusija a) Zunanjetrgovinska bilanca med RH in RS je v obdobju od leta 2010 do 2017 negativna.</s><s>To pomeni, da RH za približno 52 % iz RS uvaža več, kot izvozi.</s><s>Ta zunanjetrgovinski primanjkljaj z RS žal narašča v povprečju za 24 % letno.</s><s>RH ima uvozno-izvozno pokritost RS v višini 66 %. b) Indeks uspešnosti logistike za RH je 3,10 (za leto 2018), indeks RS pa 3,31.</s><s>Ugodno je, da indeks hitreje raste v Republiki Hrvaški (1,2 %) kot v Republiki c) Po indeksu globalne konkurenčnosti je RH na 68. mestu (z indeksom 60,1), RS pa d) V Republiki Hrvaški je delež zunanje trgovine v BDP enkrat manjši kot v RS.</s><s>Zato je treba sklepati, da je zgornja hipoteza sprejeta kot resnična.</s>
<s>Na začetku moramo izpostaviti, da se Slovenija in Hrvaška razlikujeta po velikosti, kar je izrednega pomena za količino izvoza in uvoza.</s><s>Vendar je potrebno poudariti, da ležita Slovenija in Hrvaška na območju srednje Evrope, kar prinaša podobne, v veliko primerih celo iste poslovne partnerje širom sveta.</s><s>Zaradi skupne zgodovine je prav tako njuna mednarodna trgovina vezana na iste države.</s><s>Glede na dostopno literaturo in pridobljene podatke smo ugotovili, da je Slovenija bolj prilagodljiva in se zaveda pomembnosti mednarodnega poslovanja ter je na vseh obravnavanih področjih boljša kot Hrvaška.</s><s>Vendar analiza mednarodne trgovine na splošno kaže na nezadovoljivo izvozno uspešnost tako Hrvaške kot Slovenije.</s><s>Prav tako smo na podlagi nekaj analiziranih kazalnikov v opazovanem obdobju ugotovili, da sta obe državi zabeležili porast izvoza, povečanje pokritosti izvoza, zmanjšanje blagovnega primanjkljaja.</s><s>Vendar je njuna vloga na svetovnih trgih ostala mala.</s><s>Kljub določenemu povečanju izvoza, povečanju števila izvoznih proizvodov in zmanjšanju deleža glavnih izvoznih industrij izvoz Slovenije in Hrvaške še vedno kaže na visoko raven geografske in proizvodne koncentracije, kar pomeni veliko izvozno odvisnost od manjšega števila trgov in manjšega števila izdelkov.</s>
<s>Rezultati raziskave kažejo na potrebo po nadaljnjem povečanju izvoza in izboljšanju njegove strukture v smislu povečanja raznolikosti izvozne ponudbe in izboljšanja tehnološke vsebine izvoznih izdelkov, kar pa zahteva posodobitev industrije in tudi podporo industrijske in druge gospodarske politike.</s><s>Prav tako moramo poudariti, da mednarodna trgovina vodi h gospodarski rasti, če so ukrepi politike in gospodarska infrastruktura dovolj prilagodljivi, da se lahko spoprimejo s spremembami v socialnem in finančnem scenariju, iz katerega izhajajo.</s><s>Male države, kot sta Slovenija in Hrvaška, morajo okrepiti svoj izvoz za zagotovitev gospodarske rasti.</s><s>Iz rezultatov je razvidno, da imata Hrvaška in Slovenija potenciale, ki jih je treba doseči, ter da morata izpolniti določene zahteve, kot npr. izvajanje strukturnih reform ter povečanje izvoznega financiranja.</s><s>Za rast in razvoj hrvaškega in slovenskega gospodarstva z vidika mednarodnega gospodarstva je potrebno povečati izvoz (zlasti izdelke z visoko dodano vrednostjo) in s tem večjo pokritost uvoza z izvozom.</s><s>Le takšna trajnostna izvozna naravnanost lahko vodi k rasti BDP, kar ima za posledico dolgoročno rast življenjskih standardov, hkrati pa lahko vpliva tudi na nadaljnji razvoj hrvaškega in slovenskega gospodarstva.</s>
<s>Glede na opravljeno primarno raziskavo zastavljene teme zaključek kaže na pozitiven poseg v razvoj mednarodne trgovine in logistike.</s><s>Rezultati kažejo na to, da imajo države z bolj razvito mednarodno trgovino tudi boljši logistični učinek kot posledico razvoja same mednarodne trgovine.</s><s>Lahko pa bi tudi sklepali, da države z močno razvito mednarodno trgovino ustvarjajo takšno platformo in pogoje, ki vodijo k razvoju logistike.</s><s>Pozitivna korelacija povezave med mednarodno trgovino in logistiko se močno odraža tudi v razvoju vse bolj logistično delujoče funkcije, ki je manifestacija logistike v pogojih mednarodnega trgovinskega okolja.</s><s>Če se ti sklepi prenesejo v raziskavo, ki smo jo izvedli, je treba najprej poudariti, da za RH obstaja negativno razmerje med velikostjo izvoza iz RS in uvoza v RS, vendar pa obstaja tudi povečanje zunanjetrgovinskega primanjkljaja.</s><s>Kazalniki mednarodne trgovine Republike Hrvaške in Republike Slovenije so bili vprašanje, ki smo ga v okviru izvedene raziskave preučili v skladu z navedeno metodologijo.</s><s>Eden izmed preprostih in pogosto uporabljenih kazalcev mednarodne trgovine v povezavi z logistiko je delež zunanje trgovine v bruto domačem proizvodu države.</s><s>Podani podatki kažejo, da je tako v letu 2017 kot 2018 delež zunanje trgovine na Hrvaškem za polovico manjši kot v Sloveniji.</s><s>Iz teh podatkov je mogoče sklepati na manj pomemben položaj zunanje trgovine na Hrvaškem v primerjavi s Slovenijo.</s><s>Glede na indeks globalne konkurenčnosti, ki vključuje številne za konkurenčnost pomembne dejavnike (ekonomske in logistične), je imela na tem področju Hrvaška v primerjavi s Slovenijo pomanjkljivost.</s><s>Hrvaška je med 144 državami na svetu na 68. mestu, Slovenija pa na odličnem 38. mestu.</s>
<s>Međunarodna trgovina je razmjena kapitala, dobara i usluga koja prelazi granice jedne države, odnosno uključuje više različitih država.</s><s>Također donosi i značajan udio u bruto domaćem proizvodu (BDP).</s><s>Danas se u svijetu razmjenjuju gotovo sve vrste dobara, počevši od one najbitnije, a to je hrana, pa sve do medicinskih pomagala, nafte i plina, strojeva itd.</s><s>Razmjena usluga može uključivati turizam, bankarstvo ili pak transport.</s><s>Međunarodna trgovina omogućuje zemljama ulazak na nova tržišta i teritorije.</s><s>Ona se provodi u obliku uvoženja dobara i usluga unutar granica neke države, odnosno uvoza ili pak izvoženja dobara i usluga izvan granica neke države, odnosno izvoza.</s><s>Industrijalizacija, globalizacija i velike kompanije danas imaju najveći utjecaj na međunarodnu trgovinu.</s><s>Na području Europe, Europska unija diktira pravila i ubraja se u najveću trgovačku naciju.</s>
<s>Republika Hrvatska, kao ravnopravna članica EU, također se priključila zemljama koje aktivno provode međunarodnu trgovinu u svrhu međunarodnog razvoja i nacionalnog rasta na svim područjima gospodarstva.</s><s>Kao takva, također mora pratiti nove razvojne trendove, pravilnike i standarde na tom području.</s><s>EU danas ima jasno određene spomenute standarde za sve zemlje članice, kao i određenu statistiku koja prati dosadašnja dostignuća u uvozu i izvozu, kako za svaku pojedinu zemlju članicu, tako i na razini cijele EU, odnosno uvoz i izvoz s područja EU.</s><s>Također je potrebno proći kroz određene teorijske osnove koje obrađuju ulogu logistike, opskrbnih lanaca i logističkih posrednika u međunarodnoj trgovini te definirati pojmove poput indeksa logističkih performansi, globalnog indeksa konkurentnosti koji će nam dati bolji uvid u logistički dio u međunarodnoj trgovini.</s><s>S ekonomske strane, indikatori međunarodne trgovine kao što su trgovinska bilanca, otvorenost trgovine i indeks energijske ovisnosti mogu detaljnije definirati međunarodnu trgovinu određene države.</s><s>Na temelju prikupljenih podataka izradit će se analiza međunarodne trgovine Republike Hrvatske i Republike Slovenije, pregledat će se logističke i konkurentne performanse obje države te provesti njihova usporedba, ne bi li se tako dobio uvid u trenutno stanje Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske na ovom području gospodarstva te izveo zaključak je li međunarodna trgovina Republike Hrvatske i Republike Slovenije usporediva.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>U nastavku ćemo predstaviti međunarodnu trgovinu te ulogu logistike, globalnog indeksa konkurentnosti i logističke učinkovitosti u međunarodnoj trgovini.</s><s>Također ćemo definirati i predstaviti logističke posrednike te njihovu ulogu u međunarodnoj trgovini.</s>
<s>Međunarodna trgovina rađa svjetsko gospodarstvo u kojem ponuda i potražnja, a samim tim i cijene, utječu na globalne događaje i pod njihovim su utjecajem (»The Investor's Guide to Global Trade« ŠInvestopediaĆ, b. d.).</s><s>Međunarodna trgovina bila je i ostat će most između ljudi.</s><s>Trgovina postoji od davnina, a povijesni razvoj nacije nastaje zahvaljujući pružanju njenih potreba.</s><s>Međunarodna trgovina zadovoljava fizičke, moralne i intelektualne potrebe.</s><s>Razmjena dobara s robom postala je vrlo važna praksa jer nijedna zemlja nema na raspolaganju sve materijalne i ljudske resurse da osigura životni standard.</s><s>Osim toga, s vremenom je vanjska trgovina postala strategija razvoja nacionalnog gospodarstva.</s><s>Međunarodna trgovina također potiče društvene i međunarodne odnose (Terzea, 2016).</s><s>Svijet se mijenja s nacionalnog na globalno tržište.</s><s>Globalizacija donosi jedinstvene potrebe potrošača, slobodu i liberalizaciju trgovine i ostale konkurentske prednosti na globalnom tržištu.</s><s>Tvrtke su prisiljene razmišljati i djelovati globalno, a zbog konkurentnosti i dinamičkog okruženja globalne trgovine opstanak je težak.</s><s>Ti elementi utječu na razvoj i pozicioniranje tvrtke na međunarodnom tržištu (»International logistics«, b.d).</s><s>Promicanje trgovine te liberalizacija globalnog poretka potiču države na preuzimanje aktivne uloge u međunarodnoj trgovini.</s><s>Zahvaljujući međunarodnoj trgovini, države, s ekonomskog aspekta, stječu velike koristi i to putem prodaje svojih roba i usluga drugima s ciljem povećanja opsega trgovinske razmjene (Gezikol, Selçuk Dizkirici & Gökgöz, 2016).</s>
<s>Međunarodna trgovina je razmjena kapitala, roba i usluga preko međunarodnih granica ili područja.</s><s>U većini zemalja takva trgovina predstavlja značajan udio u bruto domaćem proizvodu (BDP).</s><s>Ova vrsta trgovine rađa svjetsko gospodarstvo, u kojem cijene ili ponuda i potražnja utječu i pod utjecajem su globalnih događaja.</s><s>Trgovanje na globalnoj razini daje potrošačima i zemljama mogućnost da budu izloženi robi i uslugama koje nisu dostupne u njihovim zemljama (Daneshjo, 2014).</s><s>Gotovo svaka vrsta proizvoda može se naći na međunarodnom tržištu (hrana, odjeća, rezervni dijelovi, medicinska pomagala, nafta i plin, strojevi, valute i voda).</s><s>Također se trguje uslugama: bankarstvom, turizmom, prijevozom i savjetovanjem.</s><s>Međunarodna trgovina omogućuje proširenje domicilnog tržišta za robu i usluge koje inače možda ne bi bile dostupne.</s><s>Kao rezultat međunarodne trgovine, tržište sadrži veću konkurenciju i stoga konkurentnije cijene, što domaćim potrošačima osigurava jeftiniji proizvod.</s><s>Proizvod koji se prodaje na globalnom tržištu naziva se izvozom, a proizvod koji se kupuje na globalnom tržištu je uvoz.</s><s>Uvoz i izvoz računaju se na tekućem računu zemlje u platnoj bilanci.</s><s>Dakle, ova vrsta trgovine dopušta veću konkurenciju i konkurentnije cijene u trgovini.</s><s>Tržišno natjecanje rezultira pristupačnijim proizvodima za potrošača (Daneshjo, 2014).</s>
<s>Poznato je kako zemlje nikako ne mogu živjeti same od sebe, odnosno samo od proizvoda koje proizvode unutar svojih granica.</s><s>Iz toga razloga svaka država teži ka međunarodnoj trgovini, odnosno razmjeni dobara i usluga među stanovnicima različitih zemalja.</s><s>Države teže ka specijalizaciji onih proizvoda odnosno usluga koje mogu proizvesti jeftinije od ostalih zemalja, te razmjenjuju svoj višak za višak robe drugih zemalja.</s><s>Taj postupak razmjene roba, odnosno usluga zove se međunarodna podjela rada, te omogućuje povećanje dobara i usluga dostupnih u svim zemljama.</s><s>Dakle, specijalizacija i međunarodna podjela rada povećavaju standard življenja u svim zemljama tako što unutar jedne, zatvorene ekonomije povećavaju životni standard svih stanovnika (Chacholiades, 2017).</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Važnost trgovine proizlazi iz velikog stupnja specijalizacije u našem društvu.</s><s>Čak i u najprimitivnijim društvima ljudi surađuju u korištenju njihovih oskudnih resursa jer se takvom suradnjom proizvede više roba i usluga nego ako bi svi pokušali učiniti mnogo različitih poslova odjednom.</s><s>Visok stupanj specijalizacije u našem društvu povećava standard življenja, svima čineći dostupnim više roba i usluga.</s><s>Ali specijalizacija nužno podrazumijeva trgovinu i bez nje se ne može dogoditi.</s><s>Specijalizirani proizvođač koristi samo mali dio – možda nijedan – vlastite proizvodnje za svoju osobnu potrošnju, te on svoj višak mijenja za robe i usluge drugih specijaliziranih proizvođača (Chacholiades, Valja napomenuti da globalna ekonomija kao cjelina, te svaki narod unutar nje smatraju da je bolje kada neopterećena trgovina dozvoljava, odnosno omogućuje svakom pojedinom potrošaču da kupuje one proizvode koje želi, te da je svaki poduzetnik sposoban uložiti resurse na najproduktivniji način.</s><s>Kao rezultat toga, oni su zagovarali da bi se vlade trebale suzdržati od uplitanja u privatno poduzetništvo i slobodna tržišta.</s><s>Međutim, nijedna nacionalna vlada nije se suzdržala te slijedila ove savjete (Chacholiades, 2017).</s><s>Razmjena dobara u svijetu kakvu diktiraju ponuda i potražnja također utječe na ekonomiju Hrvatske i Slovenije.</s><s>Najveći rast globalne ekonomije bio je zabilježen tijekom razdoblja širenja trgovine u vrijeme nakon Drugog svjetskog rata, dok je pad zabilježen tijekom Velike depresije 1920-ih i 1930-ih (Chacholiades, 2017).</s>
<s>Integriranje nacionalnih ekonomija u globalni ekonomski sustav jedan je od najvažnijih događaja prošlog stoljeća.</s><s>Ovaj proces integracije, koji se često naziva globalizacija, ostvario se u izvanrednom rastu trgovine između zemalja.</s><s>Industrijalizacija, napredna tehnologija, transport, globalizacija, multinacionalnost korporacije i outsourcing imaju veliku ulogu i utjecaj na međunarodni trgovinski sustav.</s><s>Povećavanje međunarodne trgovine ključno je za nastavak hrvatske i slovenske globalizacije.</s><s>Bez međunarodne trgovine nacije bi bile ograničene na robu i usluge proizvedene unutar vlastitih granica.</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Možemo zaključiti da se međunarodna trgovina u principu ne razlikuje od domaće trgovine, te se motivacija i ponašanje stranaka uključenih u trgovinu ne mijenja temeljno, bez obzira na to je li trgovina preko granice ili ne.</s><s>Glavna razlika je u tome što je međunarodna trgovina obično skuplja nego domaća trgovina.</s><s>Razlog je taj što pitanje granica tipično nameće dodatne troškove poput tarifa, vremenskih troškova zbog kašnjenja na granici i troškova povezanih s razlikama u državama kao što su jezik, pravni sustav ili kultura.</s>
<s>Kada pričamo o međunarodnoj trgovini, bitno je spomenuti organizacije koje uvelike utječu na njen razvoj.</s><s>Jedna takva organizacija je WTO, odnosno Međunarodna trgovinska organizacija.</s><s>WTO se sastoji od 153 člana koji zajedno čine cjelokupnu svjetsku trgovinu.</s><s>Osnovana je u Urugvajskom krugu na temelju multilateralnih pregovora, kao sljedništvo Općeg sporazuma o carinama i trgovini (u nastavku GATT).</s><s>WTO pruža zakonski i institucionalni okvir za nacionalne politike koje izravno ili posredno utječu na trgovinu među članicama.</s><s>Glavni cilj WTO-a je promicanje slobodnijih i predvidljivijih uvjeta trgovine.</s><s>Temeljno načelo u WTO-u je nediskriminacija među trgovinskim partnerima (Daneshjo, 2014).</s><s>Opći sporazum o carinama i trgovini je pravni sporazum kojim se minimiziraju prepreke međunarodnoj trgovini uklanjanjem ili smanjenjem kvota, carina i subvencija, uz očuvanje značajnih propisa.</s><s>Namjera GATT-a bila je da potakne gospodarski oporavak nakon Drugog svjetskog rata rekonstrukcijom i liberalizacijom globalne trgovine (»General Agreement on Tariffs and Trade (GATT)« ŠInvestopediaĆ, b. d.).</s><s>GATT je stupio na snagu 1. siječnja 1948.</s><s>Od tada je usavršen, što je na kraju dovelo do stvaranja Svjetske trgovinske organizacije (WTO) 1. siječnja 1995., koja ga je apsorbirala i proširila.</s><s>Do tada je bilo 125 zemalja potpisnica njegovih sporazuma, koji su pokrivali oko 90 % globalne trgovine.</s><s>Vijeće za trgovinu robom odgovorno je za GATT i sastoji se od predstavnika iz svih država članica WTO-a.</s><s>Jedno od ključnih postignuća GATT-a bilo je trgovanje bez diskriminacije.</s><s>Svaki je potpisnik GATT-a tretiran kao jednak bilo kojem drugom.</s><s>Ovo je poznato kao načelo najpovoljnije nacije i preneseno je u WTO trgovine (»General Agreement on Tariffs and Trade (GATT)« ŠInvestopediaĆ, b. d.).</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske 1.1.2 Uloga logistike u međunarodnoj trgovini Za logistiku se može reći da je jedna od najvažnijih industrija u današnjem svijetu.</s><s>Kretanje robe širom svijeta prisiljava tvrtke na konkurentnije cijene, što zauzvrat dovodi do želje za minimalističkim troškovima i posljedično nižim cijenama robe.</s><s>Logistika u međunarodnoj trgovini veoma je važna u današnjim uvjetima poslovanja jer obuhvaća sve aktivnosti potrebne za prostornu i vremensku distribuciju dobara.</s><s>Logističkim aktivnostima želi se postići da tražena dobra budu dostupna u pravo vrijeme i na pravom mjestu u traženoj količini, kvaliteti i cijeni, s točnim informacijama vezanim uz ta dobra.</s><s>U uvjetima modernog poslovanja, gdje znanje i brzina pristupa informacijama kao i logistika predstavljaju neke od ključnih segmenata u postizanju konkurentne prednosti u međunarodnoj trgovini, neophodno je prilagoditi sustav logistike takvom tipu poslovanja.</s><s>Sve veća konkurencija i nemilosrdna borba za svakog potrošača zahtijeva otvoreni pristup organizaciji, optimizaciju poslovanja, dinamičnost u rješavanju problema te nadasve timski rad (Pupavac & Zelenika, 2007).</s><s>Danas, u vrijeme velikih zahtjeva globalizacije i održivosti nemoguće je promatrati bilo koji razvojni, uslužni ili pak proizvodni sektor bez logističkih veza i funkcija.</s><s>Logistika ima veliku ulogu u međunarodnoj trgovini, procesu poslovanja, razvoju i načinu življenja.</s><s>U današnje se vrijeme profit stavlja ispred svega, a logistika u međunarodnoj trgovini izravno pridonosi njegovom povećanju ili smanjenju.</s><s>Zahtjevi se stavljaju i pred logističke operatere, koji su sve više u ulozi menadžera učinkovitog transporta.</s><s>Cilj logističkog operatera, odnosno cilj same logistike je što jeftinije, u što kraćem vremenu isporučiti proizvod krajnjem kupcu te udovoljiti njegovim zahtjevima.</s><s>Učinkovitost prijevoznih procesa u tome ima izuzetno veliku ulogu, te igra važnu kariku u logističkom lancu opskrbe i ključna je za uspjeh međunarodne trgovine (Pupavac & Zelenika, 2007).</s><s>Kako smo već ranije naveli, jedan od ključnih procesa i dijelova logistike su učinkoviti prijevozni procesi koji djeluju u sklopu distributivnog procesa.</s><s>Važnost logistike u optimizaciji informacijskih, robnih, financijskih i građevinsko-konstrukcijskih tokova identificirana je i potvrđena udaljavanjem mjesta proizvodnje i potrošnje, odnosno Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske otkrićem logistike kao skupa određujućih poslovnih aktivnosti u funkciji efikasnosti proizvodnih i trgovinskih poduzeća (Pupavac & Zelenika, 2007).</s><s>Prema zadnjim istraživanjima dokazano je da se s malim unapređenjem u okviru bilo kojeg segmenta unutar odlučivanja logistike mogu napraviti relativno velike racionalizacije u međunarodnoj trgovini i/ili može se ostvariti nova konkurentska prednost na tržištu (Pupavac & Zelenika, 2007).</s><s>Visok nivo uspješnosti u međunarodnoj trgovini postiže se racionalizacijom poslovnog sistema, odnosno nalaženjem i provođenjem najboljih koncepata i metoda za poboljšanje i usavršavanje sveukupne logistike u međunarodnoj trgovini.</s><s>Pristup koji u rješavanju problema racionalizacije međunarodne trgovine dominira u modernom svijetu naziva se logistički pristup.</s><s>U beskompromisnoj borbi sa žestokom konkurencijom, provođenjem poslovnih aktivnosti, nije lako postići visoku profitabilnost s jedne strane, a zadovoljstvo potrošača s druge strane.</s><s>Baš iz tog razloga današnja međunarodna trgovina došla je do visokog stupnja razvoja u davanju novih rješenja u cilju uspješnog poslovanja i davanju odgovora na ključna pitanja kako ostvariti racionalno poslovanje ili proizvodnju i kako postati konkurentan na tržištu (po cijeni, kvalitetu, asortimanu, rokovima...), kako se približiti potencijalnom kupcu i ostvariti veći profit (Deljanin, 2009).</s>
<s>Nekada se praksa većine distributivnih i proizvodnih poduzeća u međunarodnoj trgovini, bilo malim ili većim dijelom, zasnivala na samostalnom obavljanju logističkih aktivnosti.</s><s>Svi su obavljali bar mali dio, ako ne i sve logističke poslove – tako je to bilo u svijetu, ali i u RH i RS.</s><s>Međutim, u posljednjem su desetljeću XX. stoljeća brojni aspekti logistike dobili na značenju, dajući logističkim sustavima specifičnu težinu.</s><s>Postalo je jasno da se logistika ne bavi samo problematikom nacionalnih i međunarodnih logističkih sustava, već sve više i problematikom globalizacije i globalnih logističkih sustava osobito bitnih u globalnoj trgovini.</s><s>Javio se pojam outsourcinga, odnosno predaje pojedinih logističkih aktivnosti trećim osobama.</s><s>Outsourcing je omogućio da se ljudskih potencijali te financijski resursi što učinkovitije usmjere na iskorištavanje vlastitih konkurentskih prednosti, odnosno sposobnosti međunarodno trgovinski orijentiranih organizacija.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Time se značenje outsourcinga proširilo na sve logističke aktivnosti, kako ulazne tako i izlazne, ali i na proizvodnju.</s><s>Značajne aspekte razvitka logistike kao znanosti i kao aktivnosti čini i sve veće značenje i razvitak povratne logistike i logistike održivog razvitka kao specifičnih logistika koje predstavljaju učinkovit odgovor pred problemima dinamičke ravnoteže održivoga razvitka međunarodne trgovine (Zelenika & Pupavac, Međunarodni logistički sustav bavi se fizičkim kretanjem proizvoda između proizvođača i konačnih kupaca na jednom, odnosno na različitim tržištima.</s><s>Na oblikovanje međunarodnog logističkog sustava utječu brojni činitelji, među kojima su najrelevantniji: način stupanja poduzeća na inozemno tržište; kvaliteta prijevoznih i popratnih usluga pri prijevozu; razina servisa isporuke;</s>
<s>Poznato je da se kod međunarodne logistike mjesto isporuke i mjesto primitka ne nalaze u istoj zemlji, te upravljanje tokovima roba odnosno usluga ima posebnu važnost.</s><s>Pri tome ima bitnu ulogu dobro organizirana međunarodna logistika, koja omogućuje da razmjena između različitih država teče bez gubitaka i zastoja u vremenu te da ima optimalne učinke (Čavlek, 2017).</s>
<s>Aktivnosti međunarodne logistike protežu se na područja prijevoza, skladištenja, proizvodnje i komunikacijsko-informacijske tehnologije, koja omogućuju djelotvorno funkcioniranje svih elemenata sustava.</s><s>Međunarodni logistički sustav je prouzročen raznim administrativnim, infrastrukturnim, pravnim, tehničkim, kulturnim i sličnim specifičnostima, te djeluje u težim uvjetima od logističkih sustava u zemlji.</s><s>Također, na međunarodnu logistiku imaju utjecaj vanjski tokovi roba i informacija koji posljedično utječu na različite logističke troškove, administrativna i različita politička ograničenja.</s><s>Zbog toga je vrlo važno voditi računa o uvoznim kvotama, licencijama, razlikama u Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske valutama, carini, prijevoznim pravcima i dr., koji vladaju u pojedinim dijelovima međunarodnog tržišta i njima se prilagođavati.</s><s>Zbog velikog broja sudionika u međunarodnoj trgovini važnu ulogu ima komuniciranje te posebno dolazi do izražaja.</s><s>Kretanje informacija treba biti optimalno organizirano i temeljeno na suvremenim računalnim, programskim i telekomunikacijskim osnovama jer je to pretpostavka za učinkovito funkcioniranje svih elemenata logističkog sustava.</s><s>Također je važno posvetiti pozornost i načinu prilagođavanja izvoznog poduzeća prilikama u zemlji izvoza, i to vezano za prijevoz robe, izbor lokacije skladišta, upravljanje zalihama te komuniciranje i informiranje sudionika u međunarodnom logističkom procesu (Čavlek, 2017).</s><s>U današnje vrijeme globalizacija igra važnu ulogu.</s><s>Proces globalizacije tržišta bitno je povećao konkurenciju na međunarodnom tržištu, a time i značaj logističkih aktivnosti.</s><s>Kako bi poduzeća opstala na globalnom tržištu bitno je da optimalno organiziraju međunarodne logističke sustave te da organiziraju učinkovite logističke strategije.</s><s>Na razvoj međunarodnih logističkih procesa utječe jaka koncentracija ponude i potražnje te nastanak velikih multinacionalnih korporacija koje sve više stječu kontrolu nad prirodnim i ljudskim resursima, što stvara mogućnost poremećaja ravnoteže na međunarodnom tržištu i pojave kriznih stanja globalnih razmjera (Šamanović, 2009).</s><s>Troškovi logistike su u globalnom tržištu značajno viši nego na nacionalnom tržištu i to u rasponu od 25 – 35 % vrijednosti prodajne cijene proizvoda, dok se troškovi nacionalne logistike kreću u rasponu od 8 – 10 % te su vidljivo niži.</s><s>Dakle, proizvod koji je npr. proizveden u Sloveniji, a namijenjen je Njemačkoj, ima malu vrijednost sve dok nije na raspolaganju kupcu na pravom mjestu, u pravo vrijeme i u pravom stanju.</s><s>Kao ciljeve međunarodne logistike moguće je (Šamanović, 2009): omogućiti pravovremeni tok sirovina, dijelova i poluproizvoda unutar poslovnog subjekta (upravljanje materijalima);</s>
<s>Unatoč različitim nacionalnim prilikama logistički stručnjak mora pokušati razviti međunarodni logistički koncept što neovisnije o različitim preprekama unutar pojedinih država (Šamanović, 2009).</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Poslovne organizacije sve više preferiraju brzu analizu podataka, koristeći umjetnu inteligenciju i kognitivno računanje na skupu podataka koje treba obračunati.</s><s>Organizacije žele da vidljivost i transparentnost podataka bude brza i pravovremena, budući da se današnja digitalna konvergirana ekonomija koja je temelj i globalne trgovine i njenih osobitosti neće tako skoro promijeniti.</s><s>Isto tako, neće doći do velikih promjena u logistici, transportu i opskrbnom lancu.</s><s>Dok većina prethodno spomenutih primjera ima veze s informacijama i komunikacijom, očito postoji i fizički svijet u koji spadaju palete, kutije, roba, papirnati dokumenti itd.</s><s>Navedeno dovodi do transportne i logističke industrije gdje upravljanje informacijama, analiza podataka i sami korisnici imaju ključnu ulogu.</s><s>Uostalom, sa svakim rukovanjem, isporukom i bilo kojim drugim postupanjem s robom dolaze procesi, tokovi informacija i interakcije.</s><s>Promatrajući digitalni i fizički aspekt, malo je industrija jače povezano na svim razinama od onih koje su aktivne u opskrbnim lancima (»Digital transformation in transportation and logistics« U vremenima kada kupci žele brzu uslugu i imaju velika očekivanja, transportna i logistička industrija dolaze u koštac sa Just-In-Time i Near-Real-Time sustavima dostave.</s><s>To nije samo zbog krajnjeg kupca ili različitih posrednika, već zbog troškova, regulatornih zahtjeva i povećanja konkurencije.</s><s>Tvrtke kao što su Amazon i novoosnovane tvrtke usredotočene su na brzinu i često imaju za cilj poduzimati veću kontrolu nad dijelovima opskrbnog lanca ili jednostavno uklanjati posrednike gdje god mogu (»Digital transformation in transportation and logistics« Ši-SCOOPĆ, b. d.).</s><s>Očito je da ovaj aspekt brzine i vremena nije nov za logističku i transportnu industriju.</s><s>Pod 7 zahtjeva poslovne logistike u globalnoj trgovini spadaju: pravi proizvod/artikl u pravoj količini, dostavljen pravom kupcu u ispravnom stanju, na pravom mjestu, u pravo vrijeme i o pravom trošku.</s><s>U današnjoj digitalnoj poslovnoj stvarnosti većina dobrih starih pravila logistike i upravljanja opskrbnim lancem još uvijek vrijede, ali udjeli su veći nego ikad.</s><s>Razvoj se kreće sve brže i daleko je više integriran s međusobno povezanim procesima i podacima iz nekoliko različitih izvora.</s><s>Ako se sagleda 7 ključnih zahtjeva poslovne logistike, odmah se vidi kako funkcionira sustav dobivanja pravih podataka u Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske pravo vrijeme i na pravom mjestu u okolnostima internacionaliziranog poslovanja (»Digital transformation in transportation and logistics« Ši-SCOOPĆ, b. d.).</s><s>1.1.3 Logistički posrednici u međunarodnoj trgovini Posrednik je osoba ili tvrtka koja posreduje između različitih stranaka s ciljem postizanja određenog poslovnog cilja.</s><s>U pravilu se posrednici specijaliziraju za neko specifično područje među različitim logističkim funkcijama.</s><s>Logistički posrednici dolaze pod različitim imenima i u različitim oblicima.</s><s>Međutim, svi imaju isti cilj, a to je pružiti pomoć tvrtkama na području prijevoza, otpreme, skladištenja i distribucije robe od prodavatelja do kupca ili konačnoga potrošača uz određenu naknadu.</s><s>Poznati logistički posrednici u međunarodnoj trgovini su međunarodni špediteri 3PL, 4PL ili LLP (Pavlić Skender, Host U svijetu logističkih procesa postoje različite klasifikacije logističkih posrednika.</s><s>Mnogi autori prave razliku između različitih vrsta i oblika posrednika.</s><s>Međutim, njihova klasifikacija je gotovo uvijek vrlo slična i uvodi slične uloge.</s><s>Poznate su različite vrste posrednika koji imaju različite ciljeve, ali u globalu imaju svi jednak cilj, a to je da svojem nalogodavcu olakšaju međunarodnu trgovinu roba i usluga (Schramm, 2012).</s><s>Uobičajeno je da tvrtke najprije započinju posao na domaćem tržištu.</s><s>Tek nakon što postignu uspjeh i skupe potrebno iskustvo, kompetentnost i povjerenje, odlučuju se na sljedeći korak, a to je širenje poslovanja izvan granica, odnosno diljem svijeta.</s><s>Vrlo malo takvih internacionaliziranih tvrtki ima znanje, stručnost i iskustvo za obavljanje svih logističkih zadataka u tako velikim razmjerima.</s><s>Tada se javljaju logistički posrednici koji dolaze u pomoć (Gourdin, 2006).</s>
<s>Kako smo već ranije spomenuli, logistički posrednici dolaze u različitim oblicima pod različitim imenima, a jedan od takvih je LSP, odnosno davatelji logističkih usluga.</s><s>Njihov zadatak je da dodaju vrijednost proizvodima tvrtke.</s><s>Oni imaju stručnost u obavljanju brodskih usluga minimiziranjem mogućih rizika.</s><s>LSP-ovi imaju važnu ulogu u opskrbnom Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske lancu tvrtke jer raspolažu svim relevantnim podacima.</s><s>Tvrtke moraju imati povjerenja u njihovu razinu stručnosti (Pavlić Skender, et al., 2016).</s><s>Nadalje, jedan od najčešćih oblika posrednika su međunarodni špediteri.</s><s>Međunarodni špediteri su najpoznatija i najčešća vrsta logističkog posrednika ili pomagača.</s><s>Pojavljuju se u svakodnevnim poslovima logistike i špedicije, te igraju vrlo važnu ulogu u međunarodnoj trgovini (Turner & Savitskie, 2008).</s><s>Bez sustava međunarodne špedicije, međunarodni prijevoz i međunarodna trgovina ne bi mogli funkcionirati optimalno.</s><s>Međunarodna špedicija ima vrlo važnu ulogu u smislu uključenja u distribuciju i razmjenu dobara, čime se povezuje proizvodnja i potrošnja te ponuda i potražnja.</s><s>Zadaća međunarodnih špeditera je da smanjuju troškove i vrijeme za svoje klijente, te da pronađu najbolje rješenje za najveće složenosti u međunarodnim pošiljkama i kombiniranju zajedno mnogo malih pošiljaka u jednu veliku pošiljku.</s><s>Oni su, u pravilu, zaduženi za sve – od načina prijevoza, izbora rute, načina plaćanja do međunarodnih zahtjeva za otpremu i dokumentaciju (Zelenika, Pupavac & Rudić, 2000).</s><s>U današnjem vremenu sve veće međunarodne globalizacije bitno je da su logistički posrednici prilagodljivi suvremenim tržišnim uvjetima kako bi mogli ostvariti mogućnost proširenja aktivnost.</s><s>Slijedom navedenih čimbenika i trendova koji impliciraju razvoj i afirmaciju logističkih usluga, proizlazi da su perspektiva i opstanak domaćih logističkih posrednika klasične špedicije uvjetovani njihovom transformacijom u logističkog operatera koji pretpostavlja širenje područja djelovanja klasičnih špediterskih poduzeća pri dobavi i distribuciji, umrežavanje poduzeća, tehnološki razvoj, primjenu informacijskih tehnologija kako bi udovoljili sadašnjim i budućim promjenama na proizvodnom i prometnom svjetskom tržištu.</s><s>Dakle, bitno je da se logistički posrednici klasične špedicije preobraze u logističke operatere koji su specijalizirani i za druge poslove osim zastupanja, iz djelokruga otpremništva i logistike, za iznalaženje poslova vezanih za robne tokove, za iznalaženje sredstava za restrukturiranje poslovanja, prekvalifikacije zaposlenih, preusmjeravanje zaposlenih u druge djelatnosti i slično (Bendeković, Vuletić & Gotovac, 2008).</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Govoreći o trendovima u logističkom posredovanju, bitno je spomenuti i logističku uslugu cross docking, koja svakako mora naći svoje mjesto u djelatnostima logističkog operatera.</s><s>Bit dockinga je isključivanje potrebe skladištenja, čime se reduciraju sve manipulacije koje roba prolazi između prihvata i isporuke (Bendeković & Aržek, 2008).</s><s>Kod cross dockinga se prebacuje fokus s opskrbe na potražnju, gdje se svaka klijentova roba odmah na ulazu u sustav sortira i slaže prema potražnji, odnosno prema prethodno primljenim narudžbama njegovih kupaca.</s><s>Osim prednosti za klijenta (brzina isporuke, smanjenje zaliha, smanjenje troškova manipulacije, smanjenje potrebnog skladišnog prostora), primjena tehnologije cross dockinga donosi korist i operaterima kroz ostvarenje poslovnih prihoda i optimalno iskorištenje skladišnih kapaciteta (Poletan S tim u svezi, prioritet treba dati razvoju vlastitog logističkog intelektualnog kapitala (logistički know how) i vlastitih proizvoda koji se mogu plasirati na tržištu.</s><s>Tzv. 3PL operateri (engl. third party logistics) svojim klijentima danas nude i dopunske, naprednije logističke proizvode.</s><s>Riječ je o tzv. uslugama dodane vrijednosti (engl.</s><s>Value Added Services – VAS).</s><s>VAS predstavljaju dopunske usluge kojima se dodaje vrijednost robi, kao na primjer etiketiranje, pakiranje, označavanje, prerada i recikliranje proizvoda Vidljivo je da bez uključivanja jednog ili više logističkih posrednika ne bi bila moguća suvremena međunarodna trgovina.</s><s>Njihova uloga sve više dolazi do izražaja pri obavljanju distribucijskih aktivnosti vezanih za fizičko kretanje i čuvanje robe (skladištenje, upravljanje zalihama, manipulacija, transport, naručivanje robe, izbor lokacija skladišta) te financiranja i komunikacije između sudionika u procesu distribucije.</s><s>Nadalje, logistički posrednici u okviru svog poslovanja smanjuju distribucijske troškove, usklađuju količine i asortiman na relaciji proizvođač – potrošač, omogućuju bolje usluge potrošačima i specijalizaciju pojedinih sudionika u distribucijskom kanalu (Šamanović, 2009).</s><s>Logistički posrednici često imaju najsuvremenije, kompjutorizirane sustave upravljanja zalihama i obučavaju zaposlenike kako bi postigli optimalnu učinkovitost.</s><s>Također nude specijalizirane i poboljšane usluge u još tri područja koja utječu na eposlovanje: služba za korisnike, izvještavanje i skalabilnost.</s><s>Oni također imaju i Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske mogućnost praćenja pošiljki i izvještavanja statusa u sklopu pružanja svojih usluga kako bi mogli isporučiti pravovremene statuse koji korisnicima omogućuju planiranje sljedeće faze poslovanja (Coşar & Fajgelbaum, 2016).</s><s>S obzirom da postoji više različitih vrsta logističkih posrednika koji imaju različite ciljeve te nude različit spektar usluga, bitno je da se prilikom traženja logističkog posrednika pridržavamo ovih triju smjernica (Coşar & Fajgelbaum, 2016): utvrditi proračun – neophodno je znati koje su mogućnosti tvrtke prije započinjanja suradnje.</s><s>Proračun bi uvijek trebao značiti uštede u radu zaposlenika, ali i u troškovima transporta za otpremu robe do skladišta logističkog posrednika, što može biti značajno ako se nalazi na velikoj udaljenosti od njegovih dobavljača;</s>
<s>Magistrski študijski program sagledati opcije: uvijek tražiti dvije ili više opcija.</s><s>Na taj se način dobije uvid u razinu usluge koju svaka tvrtka nudi, je li tvrtka s kvalitetnom razinom usluge i višim cijenama transporta spremna prilagoditi se nižoj cijeni konkurenta; čimbenik u svim troškovima: nisu svi troškovi navedeni kao ukupni.</s><s>Neki niski troškovi zahtijevaju veliku investiciju vremena i novca u internet poslovanju.</s><s>Među najvažnijim predstavnicima logističkog tržišta u Hrvatskoj je i Grupa Kuehne + Nagel, jedna od vodećih svjetskih logističkih kompanija.</s><s>Kuehne + Nagel Hrvatska osnovana je 1992. godine sa sjedištem u Svetoj Nedelji u okolici Zagreba.</s><s>Njihova baza korisnika usluga sastoji se od domaćih, ali i međunarodnih te globalnih klijenata kojima su davali podršku prilikom ulaska na hrvatsko tržište.</s><s>Imaju klijente iz različitih segmenata industrije kao što su roba široke potrošnje, maloprodaja, visoka tehnologija, farmaceutska industrija te industrijska roba.</s><s>Kako globalno, tako su i u Hrvatskoj tržišni lider u pomorskim transportima i jedan od važnijih ponuđača cestovnog i zračnog prijevoza te skladištenja i nacionalne distribucije robe.</s><s>Kuehne + Nagel također nudi ugovornu logistiku, kompletan outsourcing logistike i zaposlenika, gdje njihovi zaposlenici upravljaju skladišno-logističkim procesima direktno kod klijenata.</s><s>Odgovor na rastući trend korištenja internet trgovine je pokretanje KN FreightNeta – nove integrirane web-aplikacije Kuehne + Nagela za online izradu ponuda, online naručivanja Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske transporta i praćenje pošiljke u zračnom prijevozu, a planovi za daljnji razvoj online rješenja za pomorski i cestovni prijevoz već su u tijeku (Pavlović, 2015).</s><s>1.1.4 Uloga indeksa logističkih performansi u međunarodnoj trgovini Kontinuirani rast svjetske trgovine ovisi o učinkovitosti struktura potpore trgovini poput logističkih usluga.</s><s>Unatoč logističkoj sastavnoj ulozi u pružanju podrške trgovačkim aktivnostima, trgovinski praktičari općenito imaju nisku razinu analiza i fokusa na istraživanju trgovinske politike.</s><s>Ovo poglavlje stoga istražuje učinak logističke uspješnosti u međunarodnoj trgovini.</s>
<s>Učinak logističkog sustava mjeri se logističkim performansama.</s><s>Razlog mjerenja logističkih performansi je potreba za upravljanjem i poboljšanjem logističkih procesa i sustava.</s><s>Promjena upravljačkog fokusa od procesa kvalitativne transformacije prema procesima prostorno-vremenske transformacije energije, znanja, dobara i informacija postiže se sustavnom tržišnom orijentacijom gospodarstva.</s><s>Kako bi se poboljšali svi stupovi i indikatori konkurentnosti gospodarstva potrebno je poduzeće shvatiti kao kariku opskrbnih lanaca, od izvora i inputa do krajnjih korisnika i outputa, i sukladno tome je potreban razvoj primjerenih upravljačkih tehnologija te shvaćanje da se od pet tipova ekonomskih korisnosti koje dodaju vrijednost proizvodu ili usluzi samo oblikovna dobit ostvaruje u sferi proizvodnje, a informativna, vremenska, mjesna i vlasnička u sferi logistike (Zekić, Samaržija & Pupavac, 2017).</s><s>Kako je razvoj informatizacije i globalizacija proizvodnje te trgovine postao sve važnija karika, dodatno je poraslo i značenje logistike i logističkih performansi.</s><s>Od globalnih opskrbnih lanaca sve se više zahtijeva pouzdan, brz i jeftin protok roba.</s><s>Baš iz tog razloga logistički sektor smatra se jednim od temeljnih stupova razvoja svake države, te se pojavljuje potreba da se uspostave logistički standardi kao sredstvo za postizanje uvida u razlike logističkih konkurentskih sposobnosti država.</s><s>Hvale vrijedan napredak na ovom području postignut je zahvaljujući Svjetskoj banci koja od 2007. godine objavljuje dvogodišnje izvješće Trade Logistics in the Global Economy: The Logistics Performance Index and Its Indicators (LPI izvješće).</s><s>LPI omogućuje usporedbu preko 160 država svijeta Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske u šest područja koja tvore LPI kao kompozitni indeks: učestalost poštivanja rokova, sposobnost praćenja pošiljaka, jednostavnost organiziranja cjenovno konkurentnih isporuka, stručnost i kvaliteta logističkih usluga, efikasnost carinskog postupka isporuke, kvaliteta trgovinske i transportne infrastrukture.</s><s>Ocjenjuje se u rasponu od 1 do 5, gdje 1 označuje najnižu ocjenu, a 5 najvišu (Zekić, et al., 2017).</s><s>Do danas objavljeni podaci o mjerenju logističkih performansi u zemljama članicama Svjetske banke dostupni su za Slaba logistička infrastruktura te slabi operativni procesi mogu biti glavna prepreka globalnoj trgovinskoj integraciji.</s><s>Radi toga učinkovitost i kvaliteta logističkih usluga igraju značajnu ulogu u međunarodnoj trgovini (Devlin & Yee, 2005).</s><s>Kako bismo povećali obujam trgovine te ekonomiju razmjera i opsega u distribucijskim i proizvodnim aktivnostima, potrebno je poboljšati logistiku koja se odnosi na trgovinu, u kombinaciji s liberaliziranim ekonomskim okruženjem (Lakshmanan, Subramanian, Anderson & Razina razvijenosti u domaćim i međunarodnim logističkim uslugama može biti presudan element u pogledu omogućavanja zemljama da trguju bez mnogo ograničenja i s nižim troškovima.</s><s>Iako poboljšane cjelokupne logističke usluge mogu biti važan korak prema oblikovanju dugoročne olakšice u trgovini, olakšava li razina logističkih usluga veću trgovinu važno je empirijsko pitanje.</s><s>Ovo pitanje zaslužuje daljnje istraživanje jer su empirijske studije iz ove perspektive rijetke (Gani, 2017).</s><s>Gani je u svojem istraživanju iz 2017. godine empirijski ispitao utjecaj logistike na međunarodnu trgovinu.</s><s>U istraživanju je koristio regresijsku analizu i logističke podatke iz šezdeset zemalja, i to za godine 2007., 2010., 2012. i 2014.</s><s>Zatim je analizu proširio te tražio odgovor na pitanje jesu li za trgovce važne specifične dimenzije logističkih performansi.</s><s>Time je Ganijevo istraživanje nadopunilo prošla istraživanja o odnosima logistike i trgovine, te je dokazao da logistička dostignuća olakšavaju međunarodnu Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Danas je uloga logistike u pružanju podrške trgovačkim aktivnostima ogromna, međutim, postoji niska razina analize te fokus istraživanja na trgovinsku politiku iz perspektive primijenjene ekonomije.</s><s>Iz dostupne literature razvidno je da postoji malo detaljnih empirijskih radova o učincima logistike na rezultate trgovine.</s><s>To možemo pripisati činjenici nepostojanja brojčanih mjera koje bi dosljedno i pravodobno prikupljale logističke performanse s velikom pokrivenosti zemlje i sektorskim specifičnostima (Shepherd, 2011).</s>
<s>Globalno, veličina logističkog sektora nije jasno poznata.</s><s>Međutim, Shepherd je u svojoj studiji iz 2011. godine, u kojoj je obuhvatio 45 zemalja, otkrio da u prosjeku logistički sektor čini oko 5 posto bruto domaćeg proizvoda (BDP), s rasponom od 2 do 12 posto.</s><s>On smatra da će doprinos logističkog sektora u nacionalnoj proizvodnji u mnogim zemljama ubrzati tempo liberalizacija trgovine, te će zemlje postati sve više orijentirane prema van (Shepherd, 2011).</s>
<s>Na Slici 1 prikazan je prosječni indeks logističke uspješnosti prema dohodovnoj kategoriji zemalja širom svijeta.</s><s>Kao što vidimo na slici, logistička se dostignuća razlikuju ovisno o dohodovnoj kategoriji zemalja.</s><s>Vidimo da postoje značajne razlike u logističkoj uspješnosti, ovisno radi li se o zemlji iz skupine s visokim dohotkom ili o zemlji iz skupine s niskim ili srednjim dohotkom.</s><s>Postoje značajne razlike u ukupnom LPI-u između gospodarstava s visokim dohotkom i gospodarstava s niskim i srednjim dohotkom, međutim, te su se razlike u 2007. godini znatno pogoršale u gospodarstvima s nižim i visokim dohotkom.</s><s>Također, obujam svjetske trgovine znatno je porastao od stope poboljšanja logističke infrastrukture i usluga.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Prema Kentu i Flintu najranija djela koja se tiču logistike te njezine široke uporabe javljaju se u vojsci, osobito u razdoblju nakon Drugog svjetskog rata, pri čemu je logistika okarakterizirana u dva široka područja - poslovnom i vojnom, sa sve većim naglaskom na civilnu logistiku ili poslovnu logistiku (Kent & Flint, 1997).</s><s>Logistika, u globalnom gospodarskom okruženju, dobila je na značaju u posljednja dva desetljeća.</s><s>Zabilježen je značajan porast količine robe kojom se trguje.</s><s>Dokazano je da na količinu robe kojom se trguje između dvije zemlje uvelike utječe kvaliteta i raspoloživost logističkih usluga, kako u zemljama izvoznicama tako i u zemljama uvoznicama (Rutner, Aviles & Cox, 2012).</s><s>Logistika, posebno trgovinska logistika, pri premještanju robe iz jedne zemlje u drugu uključuje niz procesa i usluga koji su potrebni za sigurno premještanje robe.</s><s>Roba koja prelazi državne granice prolazi kroz niz procesa koji uključuju, ali nisu ograničeni na zadovoljavanje carinskih i administrativnih postupaka: pravodobno praćenje pošiljaka, učinkovitu organizaciju i upravljanje međunarodnim operacijama otpreme, te osiguranje visoke kvalitete prometne i informacijske tehnologije (Korinek & Sourdin, 2011).</s><s>Istraživanja na području logistike i trgovine pokazuju i upućuju na to da postoji pozitivna povezanost između poboljšane logistike i više trgovine.</s><s>Na primjer, prema istraživanjima Arvisa i suradnika iz 2007. godine predstavljene su statistike koje sugeriraju pozitivnu Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske povezanost između logističkih performansi i važnih pokazatelja ishoda, poput otvorenosti trgovine (Arvis, Mustra, Panzer, Ojala & Naula, 2007).</s><s>Saslavsky i Shepherd su u svom istraživanju dokazali da su logističke performanse za trgovinu s globalnim lancem vrijednosti (GVC) važnije od drugih vrsta trgovine (Saslavsky Prema LPI analizi u gravitacijskom modelu trgovine otkriveno je da između logističkih performansi i intenziteta trgovine postoji značajna povezanost.</s><s>Otkriveno je da bi prilikom povećanja prosječne vrijednosti LPI-a u zemljama s niskim dohotkom na prosjek srednjeg dohotka povećalo trgovinu za oko 15 posto.</s><s>Dakle, to upućuje na to da je učinak kvantitativno važan (Hoekman & Nicita, 2010).</s><s>Logistička učinkovitost između dviju zemalja može biti značajna odrednica ukupnih troškova (Hausman, Lee & Subramaniam, 2012).</s><s>Na povećanje uvoza i izvoza te na bolji pristup proizvodima i veće sudjelovanje u globalnim i regionalnim lancima vrijednosti utječu mjere olakšavanja trgovine (OECD, 2019).</s><s>Na troškove trgovine može utjecati učinkovitost u prometu i logistici.</s><s>Prema Arvisu i suradnicima promet i logistika doprinose troškovima međunarodne trgovine koliko i zemljopisna udaljenost (Arvis et Iz pregleda u Tablici 1 vidljivo je sedam vodećih država prema LPI-u i globalnom indeksu konkurentnosti (u nastavku GCI).</s><s>Kao što vidimo, te vodeće države ostvaruju GCI veći od 5, što znači da su gospodarstva s najvećim LPI indeksom istodobno i najkonkurentnija (Zekić, et al., 2017).</s><s>Hrvatska se nažalost ne nalazi u skupini top sedam vodećih država, već se nalazi na 29. mjestu s ostvarenih 4,07 GCI indeksnih bodova.</s><s>U Tablici 1 dan je prikaz LPI-a i GCI-a pojedinih država članica EU-28 i Švicarske.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Od prvog izvješća iz 2007. godine Republika Hrvatska je povećala LPI za 0,45 indeksnih bodova.</s><s>Zanimljivo je primijetiti da je Republika Hrvatska u 2012. i 2016. godini ostvarila najveći LPI, i to od 3,16 indeksnih bodova (Tablica 2).</s><s>Tablica 2: Rangiranje Republike Hrvatske prema LPI-u od 2007. do 2016. godine Godina</s>
<s>Iz Tablice 2 vidljivo je kako je LPI Republike Hrvatske varirao iz godine u godinu.</s><s>Najveći LPI zabilježen je 2012. i 2016. godine, i to od 3,16 indeksnih bodova.</s><s>Prema podacima iz Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske 2016.</s><s>Hrvatska se nalazila na lošem 51. mjestu, te je u odnosu na 2012. godinu pala za 9 mjesta.</s><s>Pad je bio zabilježen u tri od šest područja, i to na području infrastrukture za 0,36 indeksnih bodova, na području praćenja pošiljaka za 0,04 indeksnih bodova te rokova isporuke za 0,15 indeksnih bodova.</s><s>S obzirom da je Hrvatska u 2016. godini ostvarila LPI 3,16 koji se znatno povećao od 2007. godine, i to za 0,45 indeksnih bodova, te je zabilježen značajan napredak na svim područjima od kojih se sastoji LPI, možemo očekivati da će se u narednom razdoblju do 2025. godine Hrvatska bolje prilagoditi te poboljšati svoje mjesto i približiti se prosječnom indeksu logističke učinkovitosti visokorazvijenih država svijeta.</s><s>U Tablici 3 dana je usporedba logističkih performansi Republike Hrvatske s državama članicama OECD-a.</s>
<s>Iz podataka je razvidno da je hrvatski LPI daleko iza razvijenijih članica OECD-a te je potrebno da Hrvatska unaprijedi svoje logističke performanse u svim područjima kako bi mogla konkurirati razvijenim državama članicama OECD-a.</s><s>1.1.5 Uloga globalnog indeksa konkurentnosti u međunarodnoj trgovini Globalna trgovina omogućuje bogatim zemljama da učinkovito koriste svoje resurse bilo da su u pitanju radna snaga, tehnologija ili kapital.</s><s>Budući da su zemlje obdarene različitim sredstvima i prirodnim resursima (zemljom, radnom snagom, kapitalom i tehnologijom), neke zemlje mogu proizvesti isto dobro učinkovitije i zato ga jeftinije prodavati od drugih zemalja.</s><s>Ako država ne može učinkovito proizvesti predmet, može Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske ga dobiti trgovinom s drugom državom koja to može.</s><s>To je poznato kao specijalizacija u međunarodnoj trgovini (»The Investor's Guide to Global Trade« ŠInvestopediaĆ, b. d.).</s><s>Teorija komparativne prednosti pomaže objasniti zašto protekcionizam tradicionalno nije uspio.</s><s>Ako se zemlja izuzme z međunarodnog trgovinskog sporazuma ili ako vlada nametne tarife, ona može proizvesti trenutnu lokalnu korist u obliku novih radnih mjesta u industriji.</s><s>Međutim, to često nije dugoročno rješenje trgovinskog problema.</s><s>Na kraju će ta zemlja ostati u nepovoljnijem položaju u odnosu na svoje susjede; zemlje koje su već mogle proizvoditi te proizvode u niže troškove (»The Investor's Guide to Global Uspješnost poslovanja i ocjena konkurentskog položaja zasniva se na analizi industrije.</s><s>Postojeća industrijska struktura uvjetuje i određuje pravila (konkurentske) igre, odnosno oblike suparničke borbe, načine odvijanja poslovnog procesa, marketinška, tehnološka i razvojna rješenja i odabir dugoročnih poslovnih strategija (Butigan, 2008).</s><s>Prema OECD-u konkurentnost se definira kao sposobnost neke zemlje da u slobodnim i ravnopravnim tržišnim uvjetima proizvede robe i/ili usluge koje prolaze test međunarodnog tržišta uz istovremeno zadržavanje i dugoročno povećanje realnog dohotka stanovništva.</s><s>Nova teorija konkurentnosti tvrdi da je važno kako se nešto proizvodi, a ne što se proizvodi.</s><s>Dakle, prema toj teoriji ključni su napredni faktorski uvjeti zasnovani na znanju i razvijenoj infrastrukturi, na visokoj tehnologiji i inovacijama, a ne na naslijeđenim komparativnim prednostima poput prirodnih resursa i jeftine radne Europska ideja o konkurentnosti prevedena je u mogućnost europskih ekonomija da ostvare visoke stope rasta proizvodnosti (Silasi, Duda-Dăianu, Boldea & Puşcaş, 2011).</s><s>Neki autori ističu da pri definiranju konkurentnosti na nacionalnoj razini nije potrebno sagledati ekonomiju kao cjelinu, već je potrebno analizirati i definirati njezine specifične industrije i industrijske segmente.</s><s>Konkurentnost je kompleksan pojam te još uvijek nema njegove jedinstvene definicije, već se kao multidimenzionalan pojam može Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske analizirati na nacionalnoj, regionalnoj i na razini klastera, industrije, poduzeća i Garelli smatra da je koncept konkurentnosti rezultat duge povijesti ekonomske misli, gdje su definirani različiti aspekti tog modernog i složenog koncepta.</s><s>Iz njegove studije proizlazi da je koncept konkurentnosti predvođen u klasičnoj školi Adama Smitha i Davida Ricarda, potom u Heckscher-Ohlinovom modelu, u učenju Johna Maynarda Keynesa, u ekonomici razvitka i u endogenim teorijama rasta i novoj trgovinskoj teoriji Ističe se kako je koncept konkurentnosti nacionalnih ekonomija i/ili poduzeća više istražen nego koncept konkurentnosti određene industrije.</s><s>Primarnim pokazateljem konkurentske snage nacionalnih ekonomija prikazuje se uspjeh industrija na međunarodnom tržištu.</s><s>Također se ističe da pojam konkurentnosti nije primjenjiv na razini zemalja, već samo na razini poduzeća (Krugman, 1994).</s><s>Prema Biggeriu je „fenomen“ konkurentnosti dinamičan, multifaktorski i hijerarhijski te obuhvaća pojedina poduzeća, zatim klastere poduzeća, sva poduzeća u određenom sektoru i konačno sva poduzeća i sektore u nekoj zemlji (Biggeri, b. d.).</s><s>Općenito, konkurentnost industrije odnosi se na sposobnost privlačenja faktora proizvodnje u odnosu na ostale industrije unutar iste zemlje ili iz drugih zemalja, na sposobnost zarađivanja profita u odnosu na identične industrije u drugim zemljama i na sposobnost prilagođavanja industrije društveno-ekonomskim uvjetima (Toming, 2011).</s><s>Logično je pretpostaviti kako je konkurentnost industrije određena velikim brojem faktora.</s><s>Zbog toga se ističe da konkurentnost industrije ili sektora ovisi primjerice o inovacijama, o kvaliteti proizvoda i usluga, o djelotvornosti internih procesa, o zadovoljstvu potrošača, o proizvodnosti i o zadovoljstvu zaposlenika i slično (Rybakovas, Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Također je bitno napomenuti kako većina istraživanja o konkurentnosti industrije ne čini razliku među domaćim i izvoznim tržištima.</s><s>U potpunosti se zanemaruju domaća, što je opravdano za mala otvorena gospodarstva s ograničenim domaćim tržištima poput Hrvatske, gdje je povećanje izvoza jedan od indikatora i pretpostavki konkurentnosti Nekada se konkurentnost shvaćala kao pitanje pogodno za mjerenje samo na nekim nižim razinama, poput na razini poduzeća.</s><s>Konkurentnost je na razini poduzeća predstavljala sposobnost proizvodnje, prodaje, stvaranja i servisiranja proizvoda ili komercijalnih usluga (Škuflić, Kovačević & Sentigar, 2011).</s><s>Međutim, danas je situacija sasvim drugačija, pa je makroekonomska konkurentnost postala važno pitanje.</s><s>Ali čak i danas postoji neki antagonizam prema ovom konceptu i njegovoj širokoj upotrebi (Djogo Postojanje slobodne i poštene trgovine danas je jedna od osnovnih pretpostavki za definiranje makrokonkurentnosti.</s><s>Prema toj bi pretpostavci tvrtke iz različitih zemalja imale mogućnost natjecanja na zamišljenom svjetskom tržištu pod jednakim i poštenim uvjetima, te bi njihov uspjeh/neuspjeh bio ono što čini svaku zemlju natjecateljskom odnosno nekonkurentnom (Neslihan & Hüseyin, 2012).</s><s>Salvatore smatra kako je pretpostavka o slobodnoj i poštenoj trgovini krajnje nerealna.</s><s>Smatra da je postojanje savršenog slobodnog tržišta unutar državnih granica nemoguće, te da su napori Svjetske trgovinske organizacije (WTO) i drugih sličnih organizacija da stvore poštene uvjete za sve hvale vrijedni, međutim, nerealni i nemogući (Salvatore, Djogo i Stanišić u svojem istraživanju ispituju vezu između razine produktivnosti u zemlji i njene makrokonkurentnosti.</s><s>Smatraju ako se na temelju trenutne razine produktivnosti koristi</s>
<s>promjena makroekonomskog položaja zemlje u svijetu, te da mora postojati vremenski jaz između promjena nekih od pokazatelja (Djogo & Stanišić, 2016).</s><s>Na primjer, to je vidljivo kroz devalvaciju valuta, gdje se makroekonomski položaj može promijeniti u kratkom Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske vremenu bez ikakvih promjena u produktivnosti (Tomaš, 2011).</s><s>Nadalje, oslanjajući se na definicije makrokonkurentnosti, nekoliko poznatih autora osmislilo je složeni indeks makrokonkurentnosti kojeg su nazvali šest osnovnih pokazatelja konkurentnosti, odnosno 6BIC.</s><s>Pokazatelji korišteni u metodi 6BIC uključuju: trgovinsku bilancu, stopu nezaposlenosti, razinu prihoda, razinu vanjskog duga, prosječnu stopu gospodarskog rasta u posljednjih 5 godina i stopu ulaganja.</s><s>Ovaj se pristup može smatrati metodom prve generacije „plus“, tj. povratkom na mjerenje konkurentnosti kroz rezultate (Djogo Međunarodna konkurentnost može se definirati kao proces u kojem se postižu veće razine konkurentnosti na različitim razinama, odnosno na čvrstoj, regionalnoj i nacionalnoj razini.</s><s>Kao takva, konkurentnost postaje međunarodna kada se odnosi na dvije ili više zemalja.</s><s>Takav proces obuhvaćaju definicije konkurentnosti koje se kreću od opće perspektive do konkretnijih shvaćanja na razini poduzeća i zemalja (»Defining International Competitiveness« ŠIMDĆ, b. d.).</s><s>Globalni indeks konkurentnosti definira Svjetski ekonomski forum.</s><s>To je skup institucija, politika i faktora koji određuju razinu produktivnosti zemlje, uvjete javnih institucija te tehničke uvjete.</s><s>GCI analizira čimbenike koji igraju značajnu ulogu u stvaranju povoljnog poslovnog i klimatskog okruženja u zemlji te su važni za konkurentnost i gledište proizvodnje.</s><s>On razmatra snage i slabosti jedne zemlje, određuje prioritete za olakšavanje provedbe političkih reformi (»The Global Competitivens Report 2012-2013« Danas se sve više s globalnim indeksom konkurentnosti povezuje indeks globalne konkurentnosti 4.0 koji stavlja naglasak na 4. industrijsku revoluciju i inovacije koje promiču nove poslovne modele i ubrzavaju rast.</s><s>Industrijska revolucija 4.0 odražava promjene koje su nastale pod utjecajem naprednih računalnih i komunikacijskih tehnologija i stvorile skok u razvitku nove industrijske paradigme.</s><s>Pomoću indeksa revolucije 4.0 dane su prednosti i nedostaci svake pojedine ekonomije, pomoću kojih je moguće odrediti bitna područja poboljšanja te pratiti njihov napredak.</s><s>Indeks također procjenjuje pokretače produktivnosti kao najvažniju odrednicu dugoročnog rasta i Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske doprinosi podizanju svijesti javnosti o ekonomskim pitanjima koja utječu na svakodnevni život (»Srbija pretekla Hrvatsku na listi globalne konkurentnosti« ŠDnevnik.hrĆ, b. d.).</s><s>Metodologija indeksa globalne konkurentnosti 4.0 temelji se na analizi 12 stupova konkurentnosti: institucije, tržište rada, infrastruktura, kapacitet za inovacije, vještine, tržište proizvoda, makroekonomska stabilnost, zdravlje, financijski sustav, veličina tržišta, poslovna dinamika i primjena ICT-a.</s><s>Stupovi konkurentnosti grupirani su u četiri skupine: ljudski kapital, poslovno okruženje, tržišta i inovacijski ekosistem (»Srbija pretekla Hrvatsku na listi globalne konkurentnosti« ŠDnevnik.hrĆ, b. d.).</s><s>Jedan od pokazatelja konkurentnosti je Godišnjak svjetske konkurentnosti kojeg izdaje Međunarodni institut za razvoj menadžmenta (u nastavku IMD) iz Lausanne.</s><s>Godišnjak svjetske konkurentnosti se objavljuje svake godine u svrhu analiziranja i rangiranja sposobnosti nacija da kreiraju i održe okruženje koje održava konkurentnost poduzeća (»IMD godišnjak svjetske konkurentnosti 2018: Konkurentnost i sposobnost za privlačenje investicija dramatično niski »ŠNacionalno Vijeće za KonkurentnostĆ, 2018).</s><s>Ljestvica konkurentnosti IMD-a prikazuje 332 kriterija, od kojih se 2/3 odnose na statističke indikatore, a 1/3 na istraživanje mišljenja gospodarstvenika.</s><s>Metodologija se temelji na analizi 4 faktora konkurentnost, a to su: gospodarski rezultati, efikasnost javnog sektora, efikasnost poslovnog sektora i infrastruktura te 20 indeksa, 5 za svako područje.</s><s>Njime se mjeri koliko dobro zemlje koriste svoje resurse i kompetencije (Objavljen Godišnjak svjetske konkurentnosti 2019.</s><s>ŠUHPAĆ, 2019).</s><s>Na grafičkom prikazu na Slici 2 moguće je usporediti rezultate svjetske konkurentnosti Hrvatske i Slovenije kroz vremensku perspektivu.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Izvor: »Objavljen Godišnjak svjetske konkurentnosti 2019.« ŠUHPAĆ, 2019 Slika 2 prikazuje rezultate svjetske konkurentnosti nekoliko zemalja EU, uključujući Hrvatsku i Sloveniju, od 2010. do 2019. godine.</s><s>Vidljivo je kako su rezultati zemalja članica EU vrlo različiti.</s><s>Slovenija je od 2010. godine znatno poboljšala svoju poziciju, dok Hrvatska kroz promatrane godine ima vrlo slične rezultate.</s><s>Nadalje, Slovenija je u odnosu na prošlu godinu zadržala svoju poziciju, dok je Hrvatska poboljšala svoju poziciju za jedno mjesto. (»IMD godišnjak svjetske konkurentnosti 2019: Stvarni napredak zahtijeva brze i temeljitije reforme« ŠNacionalno Vijeće za KonkurentnostĆ, 2019) Međunarodna trgovina povećava učinkovitost te omogućuje zemljama da sudjeluju u globalnoj ekonomiji.</s><s>Kada zemlje trguju na međunarodnom tržištu, imaju priliku za izravna strana ulaganja.</s><s>Teoretski, gospodarstva mogu, dakle, efikasnije rasti i lakše postati konkurentni gospodarski sudionici.</s><s>Nadalje, razvitak logističke infrastrukture uvelike pridonosi konkurentnosti nekog gospodarstva.</s><s>Dobro razvijena infrastruktura djeluje kao poticajni faktor na razvitak globalnih poslovnih pothvata, te sve više uključuje Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske države s gospodarske periferije u mrežu međusobnih odnosa i veza s tržištima gospodarske trijade (SAD, Europa, Japan) (Zelenika & Pupavac, 2008).</s><s>Pupavac i Golubić su u svojoj studiji istraživali vezu indeksa logističke učinkovitosti i globalnog indeksa konkurentnosti.</s><s>Došli su do zaključka da je veza među spomenutim indeksima umjereno jaka i pozitivna (Pupavac & Golubović, 2015).</s><s>Iste godine su autori Civelek, Uca i Cemberci primjenom regresijske metode istraživali medijatorski učinak indeksa logističke učinkovitosti između globalnog indeksa konkurentnosti i bruto domaćeg proizvoda.</s><s>Došli su do zaključka da logistička sposobnost zemalja uvelike ovisi o konkurentnosti i gospodarskom prosperitetu (Civelek, Uca & Cemberci, 2015).</s><s>D’Aleo je istraživao ulogu indeksa logističke učinkovitosti.</s><s>Zaključio je da poboljšanje logističkog sustava pozitivno utječe na rast nacionalnog bogatstva te da indeks logističke učinkovitosti može poslužiti kao dobar prediktor kretanja BDP-a (D’Aleo, 2015).</s><s>Umit i suradnici su istraživali medijatorski učinak izravnih stranih ulaganja na odnos između indeksa logističke učinkovitosti i ekonomskog razvoja.</s><s>Dokazali su da indeks logističke učinkovitosti posredstvom izravnih stranih ulaganja ima jak utjecaj na kretanje BDP-a.</s><s>Naime, strani investitori logističke performanse neke države razmatraju kao značajan čimbenik kod odluke o investiranju.</s><s>Države s većim indeksom logističke učinkovitosti privlače veći broj stranih investicija (Umit, Civelek & Cemberci, 2015).</s><s>Uobičajeno je da države s visokim BDP-om po stanovniku uglavnom imaju visoku razinu logističkih performansi, dok je kod država s niskim BDP-om razina logističkih performansi znatno niža, premda to ne mora uvijek biti tako.</s><s>Tu iznimku je moguće potkrijepiti sljedećim primjerom: uobičajeno je da države koje izvoze naftu imaju visok BDP po stanovniku, dok je indeks logističke učinkovitosti ispod njihovih mogućnosti (Nikoličić, Pavković, Mirčetić & Dumnić, 2016).</s>
<s>Pokazatelji niskih logističkih performansi neke države su niska kvaliteta usluga, loša pravna regulativa te nedostatne investicije.</s><s>Kako bi države povećale svoju konkurentnost te privlačile strane investitore potrebno je i važno da povećaju svoje logističke performanse (Čavrak, 2003).</s><s>Povećanje konkurentnosti na međunarodnim Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske tržištima moguće je postići i razvojem transportne i logističke infrastrukture (Padjen, 1.1.6 Indikatori međunarodne trgovine</s>
<s>Međunarodna trgovina smatra se jednom od najvažnijih gospodarskih aktivnosti u svijetu te glavnim faktorom međunarodne suradnje nacionalnih gospodarstava.</s><s>Količina međunarodne trgovine raste brže od bruto proizvodnje u većini zemalja svijeta.</s><s>Važnost međunarodne trgovine za gospodarstva zemalja postaje sve značajnija.</s><s>Pokazatelji koji uzimaju u obzir sve promjene tijekom nekog vremena smatraju se pokazateljima dinamike glavnih pokazatelja međunarodne trgovine (u nastavku MTV).</s><s>Jedan od takvih pokazatelja su vrijednosti asocijacije, koje se uspoređuju s istim razdobljima u nekoj zemlji odnosno regiji (Pekarskiene & Susniene, 2014).</s><s>Nekada su se indikatori odnosno pokazatelji međunarodne trgovine koristili za procjenu procesa globalizacije, te su mnogi autori koristili indikatore međunarodne trgovine za mjerenje razine globalizacije.</s><s>Međutim, tendencija međunarodne trgovine može se različito tretirati, ovisno o izboru indikatora.</s><s>Zbog toga postoje određena neslaganja u pogledu procjene trendova i obujma međunarodne trgovine.</s><s>Iz tog je razloga odabir skupa pokazatelja međunarodne trgovine vrlo važan jer pokazatelji međunarodne trgovine igraju veliku ulogu u mjerenju ekonomske globalizacije (Perraton, 2003).</s><s>Procesi integracije i globalizacije imaju značajan utjecaj na međunarodnu trgovinu.</s><s>Međunarodna trgovina jedan je od ključnih čimbenika globalizacije, koji je stvorio pretpostavke širenja globalizacije.</s><s>Na njen rast mogu utjecati ograničenja koja proizlaze iz utjecaja nacionalnih granica.</s><s>Stoga je udaljenost i dalje vrlo važan čimbenik koji utječe na smanjenje obujma međunarodne trgovine (Bernatonyte & Normantiene, 2009).</s><s>Međutim, Sutcliffe i Glyn ističu da je opseg i važnost globalizacije precijenjena.</s><s>Smatraju da se koriste neprimjereni statistički pokazatelji, te da se rastući trendovi pripisuju varijablama s malim brojem pouzdanih podataka.</s><s>Zaključili su da je globalizacija dosljedan proces koji nije nastao iznenada (Sutcliffe & Glyn, 2003).</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Glavna međunarodna trgovina se tradicionalno sastojala od izvoza i uvoza robe.</s><s>Pretpostavljalo se kako su glavni faktori proizvodnje – rad i kapital – bili nepokretni, odnosno da se nisu kretali između zemalja.</s><s>Nekada su se uglavnom uvozili/izvozili prirodni resursi i sirovine.</s><s>Zemlje u razvoju su izvozile prirodne resurse i sirovine, a razvijene zemlje su ih uvozile, na taj način podržavajući lokalne industrije.</s><s>Konačni proizvodi proizvedeni su i prodani na lokalnom tržištu, s viškom izvoza, a uvezeno je samo minimalno potrošačkih proizvoda koje nisu isporučili lokalni proizvođači.</s><s>Međutim, u posljednjim se desetljeća sve više raspravlja o kretanju drugih predmeta međunarodne trgovine – usluga i faktora proizvodnje (rada, kapitala i tehnologije) Tradicionalno su pokazatelji međunarodne trgovine analizirali ukupne trgovinske tokove, izvozne i uvoze, u odnosu na osnovne ekonomske pokazatelje (BDP, BNP, bruto proizvodnja, potražnja itd.).</s><s>Danas pokazatelji moraju biti prikladni s aspekta globalizacije trgovine, općenito na razini države, na razini ekonomskog sektora, na razini tvrtke i na razini pojedinačnih proizvoda (Luck, 2011).</s><s>Kada su u pitanju indikatori međunarodne trgovine, tad valja imati u vidu razliku u odnosu na kriterije glavnih pokazatelja međunarodne trgovine, indikatora rezultata, strukturnih pokazatelja, intenziteta izvođenja, pokazatelja kriterija strukture MTV-a, zatim pokazatelja dinamike MTV-a te indikatora performansi (»Books for study«, b. d.) Kako je već naznačeno, jedan od glavnih pokazatelja međunarodne trgovine je opseg međunarodnih trgovinskih odnosa, a on se odnosi na (»Books for study«, b. d.): 1. izvoz – izvoz robe iz zemlje</s>
<s>5. opća trgovina – vrijednost vanjskotrgovinskog prometa i tranzita robe Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske 6. posebna trgovina čistim trgovačkim prometom, tj. proizvodima koji se izvoze ili uvoze u zemlju</s>
<s>7. ponovni izvoz prethodno uvezene robe, ne smije se tretirati 8. ponovni uvoz – uvoz prethodno izvezene robe koja se ne prerađuje.</s><s>Strukturni pokazatelji također su neki od glavnih pokazatelja međunarodne trgovine, a 1. robnu strukturu izvoza i uvoza</s>
<s>4. indeks geografske koncentracije izvoza i uvoza.</s><s>Intenzitet izvođenja također spada u grupu glavnih pokazatelja međunarodne trgovine, 1. obujam izvoza i uvoza</s>
<s>4. intenzitet i nivo unutarindustrijske razmjene.</s><s>Indikator performansi također spada u grupu glavnih pokazatelja međunarodne 1. učinkovitost vanjske trgovine</s>
<s>Pokazatelji izvedbe MTV-a su sljedeći (»Books for study«, b. d.): 1. Trgovinska bilanca – razlika između vrijednosti izvoza i uvoza robe iste zemlje.</s><s>Ako je izvoz veći od uvoza, postoji trgovinski suficit, a ako uvoz nadmašuje izvoz, saldo će biti negativan.</s>
<s>2. Bilanca usluga je razlika između troškova usluga koje pruža država i usluga koje ona uvozi.</s><s>Važno je razlikovati pozitivan i negativan saldo usluga.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske 3. Saldo nekomercijalnih operacija je razlika između prihoda od ulaganja, doznaka, depozita, pokretnog novca u nasljedstvu te rješavanja obiteljskih problema.</s><s>Za svaki smjer kretanja sredstava čini se saldo i broje se ravnoteže.</s><s>4. Stanje na tekućem računu je zbroj trgovinskog salda, salda usluga i nekomercijalnog poslovanja.</s>
<s>Europska unija temelji se na vladavini zakona.</s><s>To znači da se svaka akcija koju poduzme EU temelji na ugovorima koje su sve zemlje EU dobrovoljno i demokratski odobrile.</s><s>Ugovore pregovaraju i dogovaraju sve države članice EU, a zatim ih ratificiraju njihovi parlamenti ili se dogovaraju referendumom.</s><s>Ugovori utvrđuju ciljeve Europske unije, pravila za institucije EU, način donošenja odluka i odnos između EU i njegovih država članica.</s><s>Oni se mijenjaju svaki put kada se nove države članice pridruže.</s><s>Ugovori se povremeno izmjenjuju i dopunjuju kako bi se reformirale institucije Europske unije i kako bi se dobila nova područja odgovornosti (European Union, 2012).</s><s>Bitna odrednica i jedan od glavnih ciljeva Europske unije od njezina nastanka pa do današnjih dana bilo je stvaranje unutarnjeg europskog tržišta.</s><s>Sredstva pomoću kojih se ostvarivao taj cilj bila su otvaranje granica te uvođenje zajedničkih politika i financijskih instrumenata na europskom tržištu.</s><s>Kako bi se europska integracija razvila u što većem opsegu, nužno je bilo ukloniti prepreke radi što jednostavnije razmjene roba, usluga i kapitala putem formiranja slobodne trgovine između zemalja članica Europske unije.</s><s>To zapravo znači da su zemlje članice svojim građanima željele omogućiti slobodu kretanja, boravka, studiranja, rada, stjecanja mirovine u prekograničnim zemljama te trgovinu na širokom konkurentnom tržištu, a sve u cilju postizanja što boljeg životnog standarda Da bi unutarnje tržište moglo funkcionirati bilo je bitno ujednačiti različite gospodarske, političke, kulturne razlike zemalja članica koje su nametnute zakonodavstvima i regulativama svake pojedine zemlje članice.</s><s>Tako pravo unutarnjeg tržišta čine odredbe Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske primarnog i sekundarnog prava.</s><s>Pod primarnim pravom podrazumijevaju se osnivački ugovori (Ugovor o Europskoj uniji, Ugovor o funkcioniranju Europske unije) koji su sklopljeni zbog slobode ekonomske aktivnosti u državama članicama, dok se pod sekundarnim pravom podrazumijevaju uredbe, direktive i druge pravne regule kojima se uređuje funkcioniranje unutarnjeg tržišta.</s><s>„Pojmovi zajedničkog tržišta, jedinstvenog tržišta i unutarnjeg tržišta često se jednoznačno koriste, premda svaki od tih integracijskih stupnjeva sadržava određene značajne nijanse.</s><s>Zajedničko tržište, kojeg uvodi Rimski ugovor, etapa je ekonomske integracije koja prema odluci Suda pravde cilja eliminiranje svih prepreka u komunitarnoj razmjeni radi spajanja nacionalnih tržišta u jedinstveno tržište, stvarajući što je moguće bliskije uvjete za istinsko unutarnje tržište“.</s><s>Dakle, produbljenje zajedničkog tržišta je jedinstveno tržište, čiji je nastavak unutarnje tržište.</s><s>Potpisom Ugovora iz Lisabona 13. prosinca 2007. godine, a koji je stupio na snagu od 1. prosinca 2009. godine, napušten je izraz zajedničko tržište (engl. common market) koji se koristio od Rimskog sporazuma i njegovih izmjena, a zamijenio ga je izraz unutarnje tržište (engl. internal market) (Kandžija & Cvečić, 2010).</s><s>Europska zajednica se temelji na uvjerenju da ekonomska integracija dovodi do gospodarskog blagostanja i mira.</s><s>Valja napomenuti da je trgovina jedan od vodećih aktera te čini temeljni dio identiteta Europske unije.</s><s>S obzirom na to da je uspjeh unutarnjeg tržišta doprinio najdužem razdoblju mira u modernoj povijesti, EU sam sebe smatra primjerom prednosti trgovine, gospodarske otvorenosti i globalizacije.</s><s>Međunarodna trgovinska politika je u nadležnosti EU, s ukupnom ekonomskom težinom njegovih država članica, a EU je jedan od ključnih aktera u svjetskoj trgovini.</s><s>S obzirom da se trgovinska politika članica EU koristi i za poticanje siromašnih zemalja na razvoj, pružanje potpore temeljnim vrijednostima u svijetu i održavanje međunarodnih saveza, trgovinska politika EU znači više od stabilnosti i rasta.</s><s>EU je snažan partner Svjetske trgovinske organizacije (WTO) te podupire međunarodni trgovinski sustav utemeljen na pravilima, a ne na moći (Titievskaia & Harte, 2019).</s><s>Svaki je sporazum jedinstven i može obuhvaćati smanjenja carina, pravila o primjerice intelektualnom vlasništvu, održivom razvoju ili klauzule o ljudskim pravima.</s><s>Za vrijeme pregovora o trgovinskim sporazumima ili pravilima EU uzima u obzir mišljenja javnosti, Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske poduzeća i nevladinih organizacija.</s><s>EU podupire i brani industriju i poduzeća iz EU radom na uklanjanju trgovinskih prepreka kako bi se europskim izvoznicima omogućili pravedni uvjeti i pristup drugim tržištima.</s><s>Istodobno, EU praktičnim informacijama o pristupu tržištu EU pruža potporu stranim poduzećima (»Trgovina«ŠEuropska unijaĆ, b. d.).</s><s>1.2.1 Pravila, regulacije i standardi Europske unije Na primjeru Europske unije može se promatrati razvoj ekonomske integracije kroz navedene faze (»Struna Hrvatsko strukovno nazivlje«, b. d.): Zona slobodne trgovine – „stupanj ekonomske integracije u kojemu su između država članica zabranjene sve prepreke trgovini, poput carina i količinskih ograničenja, ali svaka država članica može prema trećim zemljama primjenjivati svoju vlastitu carinu“;</s>
<s>Carinska unija – „ekonomska integracija u kojoj su uklonjene sve prepreke slobodi kretanja robe između država članica i dogovorena je zajednička carinska tarifa prema trećim zemljama i zajednička trgovinska politika“; Zajedničko tržište – „stupanj ekonomske integracije u kojemu je između država članica uspostavljena carinska unija, a roba, radna snaga, usluge i kapital mogu se slobodno kretati“;</s>
<s>Ekonomska unija – „ekonomska integracija država članica u kojoj uz zajedničko tržište i carinsku uniju postoji i visok stupanj koordinacije i ujednačavanja najvažnijih područja ekonomske politike, tržišne regulacije i makroekonomskih i fiskalnih politika“;</s>
<s>Monetarna unija – „monetarna integracija država članica sa zajedničkom valutom i monetarnom politikom u kojoj postoji visok stupanj koordinacije i ujednačavanja fiskalnih politika kojima se uspostavlja jedinstveno tržište kapitala i jedinstveni platni promet pod vodstvom Europske središnje banke u suradnji sa središnjim bankama država članica“;</s>
<s>Ekonomska i monetarna unija – „ekonomska i monetarna integracija država članica u kojoj uz jedinstveno tržište, carinsku uniju, zajedničku valutu i monetarnu politiku postoji i visok stupanj koordinacije i ujednačavanja makroekonomskih i fiskalnih politika kojima se uspostavlja jedinstveno tržište Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske kapitala i jedinstveni platni promet pod vodstvom Europske središnje banke u suradnji sa središnjim bankama država članica“; Potpuna ekonomska unija – „najviši stupanj ekonomske integracije država članica na kojemu su, uz postojanje ekonomske i monetarne unije, ujednačene fiskalna politika i druge ekonomske politike“.</s><s>Razvidno je iz navedenog kako je proces stvaranja do potpune ekonomske unije složen proces koji je tekao korak po korak kako bi se zamišljena integracija ostvarila u maksimalnom opsegu.</s><s>Put ostvarenja koji je započeo stvaranjem carinske unije proći će kroz mnogo stadija kako bi se ostvarilo unutarnje europsko tržište.</s><s>Kao što je prikazano u Tablici 4, u cilju razvitka zamišljenog velikog tržišta godine 1968. nastala je carinska unija sporazumom između šest zemalja tadašnje Europske ekonomske zajednice (engl.</s><s>European Economic Community) (Belgije, Francuske, Njemačke, Italije, Luksemburga i Nizozemske).</s><s>Osnivanje carinske unije predstavlja važnu fazu ekonomske integracije na putu do jedinstvenog unutarnjeg tržišta.</s><s>Prvi zadatak novonastale unije bio je ukinuti međusobne carine, a prema trećim zemljama primjenjivati zajedničku vanjsku carinsku tarifu.</s><s>Samim osnivanjem unije postavljeni su vrlo konkretni i rigidni ciljevi u odnosu na dotadašnje zone slobodne trgovine, kao što je Europsko udruženje za slobodnu trgovinu (engl.</s><s>European Free Trade Association EFTA).</s><s>U dotadašnjim zonama slobodne trgovine svaka je zemlja zadržavala svoju carinsku politiku i vlastitu tarifu prema trećim zemljama.</s><s>Budući da to nije bio slučaj u carinskoj uniji, nužno je bilo provođenje raznih reformi unutar zemalja članica, a koje su predviđale ukidanje administrativnih dokumenata i nepotrebnih carinskih formalnosti.</s><s>Tako je nakon 1. srpnja 1968. ostvareno slobodno kretanje roba s oslobođenom carinom i bez kvantitativnih ograničenja na uvoz i izvoz robe, te definirana zajednička poljoprivredna politika (engl.</s><s>Common Agricultural Policy – CAP).</s><s>Međutim, ostale su razne prepreke tehničke prirode koje su se prikrivale različitim propisima nacionalnih administracija uzrokujući takozvani rat dokumenata (Kandžija & Cvečić, 2010).</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Tablica 4: Kronologija europske tržišne integracije 1957.</s><s>Rimski ugovor kojim se postavljaju načela zajedničkog tržišta 1959.</s><s>Početak tranzicijskog razdoblja za ukidanje unutarnjih carina 1962.</s><s>Europska komisija dobiva ovlasti nad politikom tržišnog natjecanja; započinje zajednička poljoprivredna politika; akcijski plan Komisije za transportnu politiku</s>
<s>„Sva pravila trgovine pojedinih zemalja članica koja mogu ometati, izravno ili neizravno, u stvarnosti ili potencijalno, unutarkomunitarnu razmjenu, smatraju se mjere ekvivalentnog učinka kvantitativnim restrikcijama.“ 1979.</s><s>ECJ potvrđuje načelo zemlje podrijetla kod slobode kretanja roba (slučaj Cassis de Dijon):</s>
<s>„Koncept mjera ekvivalentnog učinka kvantitativnim restrikcijama uvozu sadržan u članku 30 Ugovora o EEZ-u podrazumijeva kako fiksiranje minimalnog sadržaja alkohola u alkoholnim pićima za ljudsku upotrebu u okviru nacionalnih zakonodavstava također spada u zabrane navedene u tom članku kada se radi o uvozu alkoholnih pića legalno proizvedenih i komercijaliziranih u drugoj zemlji članici.“ 1985.</s><s>Europska komisija pokreće Program jedinstvenog tržišta, razrađen u Bijeloj knjizi o Programu Zajednice za 1992. godinu 1986.</s><s>Jedinstveni europski akt</s>
<s>1989.</s><s>Smjernica o uzajamnom priznavanju diploma visokog obrazovanja 1993.</s><s>Stupa na snagu jedinstveno, tj. unutarnje tržište; ukidanje restrikcija na kretanje faktora proizvodnje i necarinskih prepreka 1994.</s><s>Pokretanje Strategije za zapošljavanje OECD-a (OECD Jobs Strategy), s preporukama za rješavanje dugotrajne nezaposlenosti i poboljšanje tržišta rada</s>
<s>1997.</s><s>Akcijski plan Europske komisije za slobodno kretanje radnika Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Realizacija carinske unije ostvarena je kroz: uklanjanje carina i pristojbi ekvivalentnog učinka; uklanjanje kvantitativnih restrikcija i mjera ekvivalentnog učinka; uklanjanje unutarnjih granica.</s>
<s>Europska komisija i njezin tadašnji predsjednik Jacques Delors u siječnju 1985. godine predstavili su plan djelovanja koji je imao za cilj uspostavu federalne Europe u obliku unutarnjeg tržišta.</s><s>Cilj je bio ukloniti sve prepreke, carine, formalnosti i birokraciju do 1992. godine.</s><s>Europska komisija je 14. lipnja 1985. godine predstavila program ukidanja svih prepreka koje onemogućavaju ostvarenje velikog gospodarskog prostora te slobodnu unutarregionalnu razmjenu.</s><s>Taj program je poznat pod nazivom Bijela knjiga o ostvarivanju unutarnjeg tržišta, koja je prikazana na Slici 3. Slika 3: Bijela knjiga o budućnosti Europe Izvor: »Eurochild’s summary of the White Paper on the Future of Europe« ŠEurochildĆ, 2017</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Odlukom Europskog vijeća razrađeni program Bijele knjige je prihvaćen, te su dogovorene izmjene osnivačkih ugovora potrebnih za dovršenje unutarnjeg tržišta.</s><s>Program i izmjene ugovora prihvaćeni su od strane Vijeća ministara 27. siječnja 1986. godine u obliku jedinstvenog okvira, pod nazivom Jedinstveni europski akt, koji je stupio na snagu 1. srpnja 1987. godine.</s><s>Zakonodavne mjere predviđene Bijelom knjigom i Jedinstvenim europskim aktom mogu se svrstati u tri osnovne skupine (Kandžija & ukidanje fizičkih granica ukidanjem graničnih kontrola za dobra i osobe na unutarnjim granicama;</s>
<s>Magistrski študijski program ukidanje tehničkih granica rušenjem nacionalnih barijera za robe i usluge harmoniziranjem ili međusobnim priznavanjem; ukidanje fiskalnih granica nadilaženjem prepreka stvorenih posrednim porezima harmonizacijom ili približavanjem stopa PDV-a i trošarina.</s><s>Sklapanjem ovog ugovora definirani su kriteriji i faze uspostave ekonomske i monetarne unije, uveden je zajednički naziv Europska unija te je uveden euro kao gotovinski novac.</s><s>Nadalje, ugovorom je istaknuta važnost stabilnosti cijena, čvrstih javnih financija te održivog salda bilance plaćanja.</s><s>Uveden je termin „državljanstvo EU“, kojim se podrazumijevalo nesmetano preseljenje u bilo koju zemlju Europske unije, kao i pravo glasa na europskim i lokalnim izborima.</s>
<s>1.2.2 Statistika međunarodne trgovine u Europskoj uniji Statistika međunarodne trgovine važan je izvor podataka za mnoge donositelje odluka u javnom i privatnom sektoru na međunarodnoj, europskoj i nacionalnoj razini.</s><s>Na primjer, na razini Europske unije podaci o međunarodnoj trgovini široko se koriste za multilateralne i bilateralne pregovore u okviru zajedničke trgovinske politike, za definiranje i provedbu antidampinške politike, za procjenu napretka jedinstvenog tržišta i mnogih drugih politika.</s><s>Nadalje, predstavljaju važan izvor za sastavljanje statistike platne bilance i nacionalnih računa (»International trade« ŠEurostatĆ, b. d.).</s><s>EU je jedan od najvećih sudionika u svjetskoj trgovini.</s><s>U 2017. godini bila je drugi najveći izvoznik i uvoznik robe u svijetu, budući da je trgovina izvan EU činila 15,8 % globalnog Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske izvoza i 15,1 % globalnog uvoza.</s><s>Kina je izvezla više robe (16,9 % svjetskog broja) u odnosu na EU, dok su Sjedinjene Države uvezle više robe (17,3 % svjetskog broja).</s><s>EU je postigla ovu poziciju, barem dijelom, djelujući ujedinjeno jednim glasom, umjesto da ima 28 nacionalnih trgovinskih strategija.</s><s>Države članice EU dijele jedinstveno tržište, jedinstvenu vanjsku granicu i jedinstvenu vanjsku trgovinsku politiku unutar Svjetske trgovinske organizacije (WTO), gdje su dogovorena i provedena pravila međunarodne trgovine (»International trade in goods for the EU - an overview« ŠEurostatĆ, b. d.).</s><s>Od 2008. godine vrijednost izvoza robe iz EU općenito se širila bržim tempom od vrijednosti uvoza u EU.</s><s>To je dovelo do značajne promjene u trgovinskoj bilanci EU za robu.</s><s>EU je imala trgovinski deficit roba u iznosu od 276 milijardi eura u 2008. godini, međutim, godine 2013. zabilježen je suficit od 49 milijardi eura.</s><s>EU je zadržala višak do 2017., međutim, u 2018. ovo se pretvorilo u deficit od 24 milijarde eura (vidi Sliku 4) (»International trade in goods for the EU - an overview« ŠEurostatĆ, b. d.).</s><s>Slika 4: Uvoz, izvoz i vanjskotrgovinska bilanca EU (u milijardama EUR) Izvor: »International trade in goods for the EU - an overview« ŠEurostatĆ, b. d. Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske U okviru Tablice 5 predočeni su prediktori trgovine robom u 2019. godini kroz pokazatelje glavnih trgovinskih partnera EU.</s><s>Tablica 5: Glavni trgovinski partneri Europske unije – trgovina robom u 2019. (u milijunima eura)</s>
<s>Iz navedenih podataka vidljivo je kako u glavne trgovinske partnere EU spadaju SAD, Kina i Švicarska.</s><s>Ako usporedimo dane podatke s podacima iz 2018. godine, možemo zaključiti kako je EU povećala uvoz i izvoz.</s><s>Zabilježeno je povećanje izvoza od 123 milijarde EUR, a uvoza 76 milijardi EUR.</s><s>Nadalje, u istoj je godini bio zabilježen suficit trgovine robom koji je iznosio 11 milijardi EUR.</s><s>Vrijednost trgovine robom između EU i ostatka svijeta 2019. iznosila je 3 936 milijardi EUR (Damen, 2019).</s><s>Prema najnovijim podacima trgovina uslugama EU uglavnom je usmjerena na tri kategorije: ostale poslovne usluge, prijevoz i putovanja.</s><s>Statistička kategorija ostalih poslovnih usluga sastoji se od usluga istraživanja i razvoja usluga stručnog savjetovanja i savjetovanja u vezi s upravljanjem tehničkim uslugama, uslugama povezanim s trgovinom i ostalim poslovnim uslugama (»International trade in services« ŠEurostatĆ, b. U okviru Tablice 6 dana je bilanca ulaznih i izlaznih ulaganja na razini EU.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>EU je najveći svjetski ulagač i važan primatelj izravnih stranih ulaganja.</s><s>U 2019. godini EU je zabilježila ulazna ulaganja od 38,4 %, te izlazna ulaganja od 52 %.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Prvi dio rada bio je namijenjen teoriji, te smo se usredotočili na dubinski desk research različitih znanstvenih članaka i publikacija, kao i mnoštva internetskih stranica poput International Trade Centre, službenih statistika Republike Slovenije i Republike Hrvatske, stranice Svjetske banke te internetske stranice Eurostata.</s><s>Prilikom definicije i opisa teorijskog dijela korištena je deskriptivna metoda te su prikupljeni podaci pomogli s upoznavanjem problematike rada.</s><s>Osim metode opisa korištena je i deduktivna metoda, koja se temelji na logičkom zaključivanju, te metoda usporedbe.</s><s>Nadalje, bilo je potrebno odrediti cilj, glavna pitanja, hipotezu diplomskog rada i način njezina dokazivanja.</s><s>Cilj rada je definicija ključnih pojmova vezanih za međunarodnu trgovinu, pregled stanja uvoza i izvoza na području EU te usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske.</s><s>Traže se odgovori na pitanja koja je uloga logistike u međunarodnoj trgovini, kakvi su standardi EU glede međunarodne trgovine.</s>
<s>U ovom su radu postavljene dvije hipoteze.</s><s>Prva hipoteza glasi: Međunarodna trgovina Republike Hrvatske usporediva je s međunarodnom trgovinom Republike Slovenije.</s><s>Druga hipoteza glasi: Međunarodna trgovina Republike Slovenije po više je pokazatelja uspješnija od međunarodne trgovine Republike Hrvatske.</s><s>Postavljene hipoteze dokazat će se pregledom europskih standarda, pravila, statistike i trenutnog stanja izvoza i uvoza.</s><s>Također će se prikupiti sve potrebne podatke kako bi se moglo usporediti međunarodnu trgovinu Republike Hrvatske i Republike Slovenije.</s><s>Ograničenje koje bi se tokom provođenja istraživanja moglo pojaviti je nedostatak potrebnih podataka.</s>
<s>Na temelju teorijskog dijela provedena je usporedba međunarodne trgovine Republike Hrvatske i Republike Slovenije, te su pomoću deskriptivne metode i metoda analize Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske podataka donijeti određeni zaključci, ispitane postavljene hipoteze, pretpostavke i ograničenja.</s><s>Glede spomenutih indikatora međunarodne trgovine, koristit će se metode izračuna.</s><s>Kod usporedbe logističkog indeksa i globalnog indeksa konkurentnosti s vidika međunarodnog okružja koristit će se metode usporedbe.</s><s>Po pitanju provedbe istraživanja u radu, valja napomenuti da je kao prvi korak bilo potrebno pribaviti statističke podatke iz sekundarnih izvora, kako bi ih se moglo analizirati.</s><s>Taj data mining (rudarenje po podacima) pokazao se kao zahtjevan i obiman posao, te se počelo s prikupljanjem podataka o robnoj razmjeni između RH i RS, da bi se iz velikog popisa izvora podataka potražili i vrijednosni podaci o uvozu u RH iz RS kao i izvozu iz RH u RS (mil. USD npr.) po godinama odabranog razdoblja.</s><s>Konačno, nađeni su podaci prebačeni u Excel, gdje je na osnovu njih izračunata razlika UVOZ – IZVOZ, indeksi, kao i trend itd.</s><s>Prilikom data mininga otvorena su razna pitanja o kojima se moralo odlučiti, kao primjerice koje razdoblje pratiti, da li uzimati samo vrijednosne izraze razmjene roba i usluga ili i naturalne podatke (količine), ako se uzima naturalne podatke, za koje vrste roba i usluga ih uzimati (da li samo one koji imaju najveće učešće u Konačno, odlučeno je da podaci koji će se uspoređivati obuhvaćaju razdoblje od zadnjih 5 godina, odnosno zadnju godinu ako je riječ o metodama/formulama kod kojih se gleda samo jedna godina (2017., 2018., ovisno o dostupnosti podataka).</s><s>Što se tiče vrijednosnih izraza razmjene roba i usluga, odabran je uzorak najčešćih roba, odnosno usluga u razmjeni.</s>
<s>U svrhu provedbe statistike uvoza i izvoza RH i RS, iz Statističkog ljetopisa Hrvatske uzeti su podaci za 8 godina (od 2010. do 2017.) jer se pokazalo da trend na malom broju godina nema smisla računati.</s>
<s>U istraživačkom je dijelu nakon pretraživanja po raznim internetskim izvorima podataka zaključen data mining kao prethodni korak u provedbi istraživanja.</s><s>Kako smo već ranije rekli, navedeni podaci uneseni su u Microsoft Excel datoteku i na osnovu nje su izvedene sve vrste statističkih analiza programom Microsoft Excel 2010 u kojem su izrađeni i Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske grafički prikazi.</s><s>Metode statističke analize koje su ovdje korištene su deskriptivne metode: tabelarni i grafički prikazi, postoci, srednje vrijednosti, prosječne stope promjena, indeksi i linearni trend.</s><s>Rezultati analize su izneseni i opisani u šest poglavlja: Predstavljanje ekonomskih indikatora međunarodne trgovine Republike Hrvatske i Republike Slovenije</s>
<s>U ovom se poglavlju analizira međunarodna trgovina robom Republike Hrvatske i Republike Slovenije od 2013. do 2017.</s><s>Uz razinu međunarodne trgovine koriste se i drugi pokazatelji poput trgovinske bilance, otvorenosti za trgovinu i indeksa energetske ovisnosti.</s><s>Korištenjem znanstvenoistraživačkih metoda ispitana je stečena sinteza podataka i odabrani su čimbenici koji utječu na slovensku i hrvatsku međunarodnu trgovinu.</s><s>Na temelju rezultata može se zaključiti da postoji mjesto za poboljšanje svih analiziranih područja hrvatske i slovenske trgovine, ali Slovenija je razvijenija, odnosno bolja, u svim razmatranim područjima od Hrvatske.</s><s>3.1 Osnovni podaci</s>
<s>Iz podataka je razvidno da je RS upola manja zemlja, s upola manje stanovnika od RH.</s><s>Međutim, ostvarila je dvostruko veći izvoz od Hrvatske: 28 naprema 15 milijardi dolara.</s><s>Takvu razliku u izvozu možemo pripisati činjenici da je Slovenija 9 godina duže članica Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske EU nego Hrvatska, te je imala veće mogućnosti i znanja, odnosno prilike u stvaranju poslovnih partnera te poslovnih veza, što je na koncu i pridonijelo boljem izvozu te boljem poslovanju na području međunarodne trgovine.</s><s>Sve je to utjecalo i na BDP po stanovniku.</s><s>BDP po stanovniku Slovenije znatno je veći od hrvatskog, što pridonosi boljoj kvaliteti života.</s><s>Valja napomenuti da su podaci iz tablice dani u USD.</s><s>3.2 Usporedba i analiza čimbenika koji utječu na međunarodnu trgovinu Republike Hrvatske i Republike Slovenije Svrha ovog poglavlja je usporedba i analiza čimbenika koji utječu na međunarodnu trgovinu Republike Hrvatske i Republike Slovenije.</s><s>Osnovni podaci dobiveni su iz znanstvenih članaka, publikacija i web-stranica relevantnih institucija kao što su International Trade Center, Svjetska banka, SURS itd.</s><s>Korištene su različite standardne metode znanstvenog istraživanja kao što su: metode analize, opisne metode i deduktivne metode.</s><s>U postupku procjene korišteni su standardni matematičkostatistički odnosi i numerički proračuni.</s><s>Za usporedbu spomenutih zemalja na temelju uvoza i izvoza koristili smo podatke Statističkog ljetopisa Hrvatske te podatke sa stranice International Trade Centra.</s><s>Za detaljniju analizu koristili smo metodu usporedbe međunarodne trgovine (samo neki pokazatelji) koju je UNCTAD koristio pri analizi i uspoređivanju međunarodne trgovine zemalja na globalnoj razini, međutim, mi smo za potrebe rada uspoređivali samo RH i RS, i to na temelju sljedećih pokazatelja (United Nations Conference on Trade and Development ŠUNCTADĆ, 2016):</s>
<s>Trgovinska bilanca kao postotak ukupnih neravnoteža u svijetu izračunava se kao udio svake zemlje u ukupnim neravnotežama.</s><s>Negativne vrijednosti označavaju zemlje s deficitom, dok pozitivne vrijednosti pokazuju zemlje s viškom.</s><s>Pokazuje kako su globalne neravnoteže raspoređene po zemljama.</s><s>Negativna je ako država uvozi više nego što Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske izvozi, te kada je BDP relativno nizak.</s><s>Vrijednost je približno 0 ako je vrijednost izvoza približno jednaka uvezenoj vrijednosti.</s><s>Pozitivna je ako je izvoz veći od uvoza.</s>
<s>𝑋𝑖𝑡−𝑀𝑖𝑡 gdje je X ukupna vrijednost izvoza, a M ukupna vrijednost uvoza za zemlju i u vremenu Na trgovinsku bilancu može utjecati niz faktora, uključujući domaće i međunarodne cijene, tečajeve, trgovinske sporazume ili barijere, tarife, subvencije i druge trgovinske propise.</s>
<s>Otvorenost trgovine mjeri se omjerom trgovine prema tekućem bruto domaćem proizvodu (BDP).</s><s>Prikazuje ukupnu važnost izvoza i uvoza robe u gospodarstvu, što utječe na ovisnost domaćih proizvođača o inozemnoj potražnji, a domaćih potrošača o inozemnoj ponudi.</s><s>Otvorenost za trgovinu izračunava se na sljedeći način: 𝑋𝑖𝑡−𝑀𝑖𝑡</s>
<s>Glavna komponenta indeksa energetske ovisnosti izračunava se kao nacionalni izvoz energenata umanjen za njihov uvoz.</s><s>To se onda normalizira dijeljenjem s vlastitom trgovinom energije (uvoz i izvoz).</s><s>Indeks se kreće od -1 do 1, gdje pozitivne vrijednosti ukazuju da zemlja izvozi više energije nego što uvozi;</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske E – izvoz energenata za zemlju i u vremenu t I – uvoz energenata za zemlju i u vrijeme t EI – zbroj uvoza i izvoza energije za zemlju i u vremenu t. 3.2.1 Predstavljanje ekonomskih indikatora međunarodne trgovine Republike Hrvatske i Republike Slovenije</s>
<s>U ovom ćemo dijelu prvo predstaviti indikatore međunarodne trgovine s ekonomskog aspekta.</s><s>Predstavit ćemo rezultate dobivene na temelju 3 pokazatelja koja smo predstavili u prethodnom poglavlju.</s>
<s>U 2013. godini trgovinski saldo Slovenije bio je negativan i zabilježio je deficit u iznosu od 15.310,8 milijuna USD.</s><s>Posljedice ekonomske krize mogu se pripisati tome.</s><s>Nakon 2013. trgovinska bilanca počela je rasti i zabilježen je pozitivan trgovinski saldo, što pokazuje da je Slovenija počela više izvoziti nego uvoziti (Slika 5).</s><s>Slika 5: Trendovi vrijednosti trgovine i trgovinske bilance – Slovenija Izvor: osobni</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Kroz sva razmatrana razdoblja Hrvatska je uvijek imala negativan trgovinski saldo, što znači da je više robe uvozila nego što je izvozila.</s><s>U 2014. i 2015. godini bilanca se počela smanjivati, s brojevima u rasponu između -7,74 milijarde i -8,18 milijardi USD.</s><s>Međutim, nakon 2015. godine brojke su se opet počele povećavati i 2016. godine Hrvatska je imala trgovinski saldo od -8,18 milijardi USD, a u 2017. od -8,78 milijardi USD (gledaj Sliku 6).</s><s>Slika 6: Trendovi vrijednosti trgovine i trgovinske bilance – Hrvatska Izvor: osobni</s>
<s>Trgovina (uvoz i izvoz) ključna je za uspješno suvremeno gospodarstvo i presudna je za dugoročnu konkurentnost gospodarstva.</s><s>Otvorenost trgovine ključna je jer je svaka država prisiljena uvesti barem dio proizvoda i usluga koji su joj potrebni jer ih sama ne proizvodi.</s><s>Otvorenost pojedinog gospodarstva mjeri se udjelom uvoza ili izvoza u njegovom bruto domaćem proizvodu.</s>
<s>Kao što vidimo iz Slike 7, Slovenija je snažno predana trgovini.</s><s>Udio slovenske trgovine s gospodarstvima u usponu posljednjih je pet godina stabilan.</s><s>Osim toga, neto trgovina pozitivno je pridonijela rastu posljednjih godina, s izuzetkom 2017.</s><s>Moramo naglasiti da je Slovenija (s 51 % izvoza) prilično otvorena zemlja.</s><s>Slika 8: Hrvatska - otvorenost za trgovinu Izvor: osobni</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske S druge strane, hrvatska je trgovina puno lošija od slovenske i njezina otvorenost je negativna.</s><s>Kao što vidimo iz Slike 8, u 2013. godini hrvatska otvorenost za trgovinu bila je -167.618,3.</s><s>U posljednjih pet godina taj broj se smanjio, što znači da je Hrvatska počela više izvoziti.</s><s>Međutim, u 2016. godini taj se broj ponovno počeo povećavati.</s>
<s>Ukupna vrijednost energenata u Sloveniji u 2017. godini iznosila je 4 027 541 000 USD.</s><s>Najveći udio energenata činili su hidroelektrane, ugljen i obnovljiva energija.</s><s>Ukupna energetska vrijednost Hrvatske u istoj godini bila je 4 973 275 000 dolara.</s><s>Slovenija je u 2017. godini s domaćim izvorima energije zadovoljila 35,25 % svojih energetskih potreba.</s><s>Preostala potrebna količina osigurana je iz uvoza.</s><s>Hrvatska je, međutim, osigurala oko 37,53 % energije potrebne za svoje gospodarstvo.</s><s>Slovenski indeks energetske ovisnosti iznosio je -0,295 u 2017. godini, dok je hrvatski indeks energetske ovisnosti bio niži, iznosio je -0,323.</s><s>Kao što vidimo, obje zemlje uvoze više energije nego što izvoze.</s><s>Međutim, Slovenija je uvezla manje resursa od Hrvatske, a to se može pripisati činjenici da je Slovenija manja zemlja i treba joj manje energije.</s><s>3.2.2 Statistika uvoza i izvoza između Republike Hrvatske i Republike Slovenije Prema podacima International Trade Centra, Republika Slovenija je u 2017. godini izvezla robu u vrijednosti od 28 772 737 000 USD.</s><s>Tablica 8 u nastavku pokazuje da su Njemačka, Italija, Austrija, Hrvatska i Mađarska glavne zemlje uvoznice u Sloveniju.</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske S druge strane, Republika Hrvatska je iste godine imala relativno nižu vrijednost izvezene robe, i to 15 732 485 000 USD, gdje je najviše izvozila u Italiju, Bosnu i Hercegovinu, Njemačku, Sloveniju i Austriju (Tablica 9).</s>
<s>Izvor: »Trade Map« ŠInternational Trade CentreĆ, b. d. Nadalje, u sljedećem dijelu usredotočili smo se na uvoz, odnosno izvoz u Europu i svijet, te uvoz/izvoz između Republike Hrvatska i Republike Slovenije.</s><s>Posljednji raspoloživi podaci o kretanju uvoza i izvoza Državnog zavoda za statistiku su za 2017. godinu.</s><s>Kako Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske bi se uočio trend kretanje uvoza i izvoza između Republike Hrvatske i Republike Slovenije uzeti su u razmatranje podaci za osam godina, od 2010. godine do 2017. godine.</s><s>Tablica 12: Kretanje izvoza RH od 2010. do 2017. godine (u milijunima eura) Godina</s>
<s>Napomena: *U posljednjem retku tabele navedene su prosječne godišnje stope rasta.</s><s>U čitavom promatranom razdoblju izvoz iz RH u svijet (serija 1 na Slici 9) imao je tendenciju rasta (Tablica 12, kolona 2).</s><s>Istu tendenciju rasta imao je i izvoz iz RH u Europu, kao i izvoz iz RH u RS.</s><s>Zabilježen je: rast izvoza iz RH u svijet za prosječno 6,7 % godišnje; rast izvoza iz RH u Europu za prosječno 7,1 % godišnje; rast izvoza iz RH u RS za prosječno 11,6 % godišnje.</s><s>Međutim, treba istaknuti da ne postoje samo pozitivne tendencije rasta izvoza iz RH u svijet, u Europu odnosno u RS.</s><s>Naime, učešće izvoza u RS od ukupnog izvoza u svijet nije osobito veliko premda se radi o nama susjednoj državi.</s><s>Kreće se približno 8 % do 12 %, Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske a prosječno iznosi 10,4 % godišnje.</s><s>Također i učešće izvoza u RS od ukupnog izvoza u Europu je manje veličine.</s><s>Kreće se približno između 9 % i 14 % te prosječno iznosi 11,9 % godišnje.</s><s>Dakle, od 100 eura izvoza u svijet na RS otpada 10 eura, a od 100 eura izvoza u Europu 11 eura otpada na izvoz u RS.</s><s>Pozitivno je što ta učešća imaju tendenciju laganog rasta od prosječno 4,8 % godišnje (u svijet), odnosno prosječno 4,2 % godišnje (u Europu).</s><s>Kretanje izvoza iz RH prikazano je grafički na Slici 9 s tri krivulje: najviša krivulja prikazuje kretanje izvoza iz RH u svijet (serija 1), nešto niža od nje je krivulja koja pokazuje kretanje izvoza iz RH u Europu (serija 2), a znatno niža krivulja je izvoz iz RH u RS (serija 3).</s><s>Prve dvije krivulje su paralelne.</s><s>Slika 9: Kretanje izvoza iz Republike Hrvatske u svijet (serija 1), u Europu (serija 2) odnosno u Republiku Sloveniju (serija 3) u milijunima eura Izvor: osobni</s>
<s>Nakon ove analize kretanja izvoza iz RH i iz RS slijedi razmatranje kretanja uvoza u RH, što je prikazano u Tablici 13 odnosno na Slici 10.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Napomena: *U posljednjem retku tabele navedene su prosječne godišnje stope rasta.</s><s>U čitavom promatranom razdoblju uvoz u RH iz svijeta (serija 1 na Slici 10) imao je tendenciju rasta (Tablica 13, kolona 2).</s><s>Istu tendenciju rasta imao je i uvoz u RH iz Europe, kao i uvoz u RH iz RS.</s><s>Zabilježen je: rast uvoza u RH iz svijeta za prosječno 5,4 % godišnje; rast uvoza u RH iz Europe za prosječno 6,9 % godišnje; rast uvoza u RH iz RS za prosječno 15,0 % godišnje.</s><s>Međutim, treba istaknuti da ne postoje samo tendencije rasta uvoza u RH iz svijeta, iz Europe odnosno iz RS.</s><s>Naime, učešće uvoza iz RS od ukupnog uvoza iz svijeta također nije osobito veliko.</s><s>Kreće se približno 6 % do 11 %, a prosječno iznosi 9,7 % godišnje.</s><s>Također i učešće uvoza iz RS od ukupnog uvoza iz Europe je skromnije veličine.</s><s>Kreće se približno između 7 % i 12 % te prosječno iznosi 11,2 % godišnje.</s><s>Dakle, od 100 eura uvoza iz svijeta na RS otpada 10 eura, a od 100 eura uvoza iz Europe 11 eura otpada na uvoz iz RS.</s><s>Karakteristično je da ta učešća imaju tendenciju rasta od prosječno 8,9 % godišnje (iz Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske svijeta) odnosno prosječno 7,6 % godišnje (iz Europe).</s><s>Kretanje uvoza u RH prikazano je grafički na Slici 10 s tri krivulje: najviša krivulja prikazuje uvoz u RH iz svijeta (serija 1), nešto niža od nje je krivulja koja pokazuje uvoz u RH iz Europe (serija 2), a znatno niža krivulja je uvoz u RH iz RS (serija 3).</s><s>Prve dvije krivulje su paralelne.</s><s>Slika 10: Kretanje uvoza u Republiku Hrvatsku iz svijeta (serija 1), iz Europe (serija 2) odnosno iz Republike Slovenije (serija 3) u milijunima eura Izvor: osobni</s>
<s>Na listi uvoza u RH u 2018. g. najveće udjele imaju Njemačka, zatim Italija, Slovenija, Mađarska, Austrija i Poljska.</s><s>To je prvih šest zemalja iz kojih najviše RH uvozi, a čiji udio Na listi uvoza u RS u 2018. g. najveće udjele imaju Njemačka, zatim Italija, Austrija, Turska, Kina i Hrvatska.</s><s>To je prvih šest zemalja iz kojih RS najviše uvozi, a čiji udio iznosi Preostalo je još usporediti detaljnije izvoz s uvozom između RH i RS.</s><s>Ta je analiza također provedena na istom razdoblju od osam godina.</s><s>Podaci o tome prikazani su u Tablici 14 Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Napomena: *U posljednjem retku tabele navedene su prosječne godišnje stope rasta.</s><s>Izvoz RH u RS je prosječno godišnje iznosio 1120 milijuna eura i stalno je rastao, prosječno godišnje za 11,6 % odnosno za 205 milijuna eura.</s><s>Jednadžba linearnog trenda izvoza za promatrano razdoblje glasi Y = 204,86x + 786,89 i vrlo dobre je reprezentativnosti (koeficijent determinacije je 91,5 %).</s><s>Uvoz iz RS u RH je prosječno godišnje iznosio 1709 milijuna eura i stalno je rastao, prosječno godišnje za 15,0 % odnosno za 135 milijuna eura.</s><s>Jednadžba linearnog trenda izvoza za promatrano razdoblje glasi Y = 135x + 512,5 i vrlo dobre je reprezentativnosti (koeficijent determinacije je 95,5 %).</s>
<s>Na osnovu navedenih trendova može se zaključiti da za RH postoji nepovoljan odnos između veličine izvoza i veličine uvoza u/iz RS, ali i da postoji tendencija pogoršanja tog Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske odnosa zbog povećanja vanjskotrgovinskog deficita.</s><s>On prosječno godišnje iznosi 589 milijuna eura te raste apsolutno i relativno (prosječni godišnji rast je 23,9 %).</s><s>Iz raspoloživih podataka proizlazi da je pokrivenost uvoza iz RS izvozom u RS prosječno 66 Na kraju ovih razmatranja kretanja vanjskotrgovinskog prometa između RH i RS treba napomenuti da nam je RS u 2017. godini, a tako je bilo i u 2018. g., bila treći trgovinski partner (iza Njemačke i Italije) (»Robna razmjena Republike Hrvatske s inozemstvom u 2017.</s><s>Konačni podaci »ŠDržavni zavod za statistiku Republike HrvatskeĆ, b. d.).</s><s>Stoga su kretanja tog prometa s RS značajan činitelj ukupnog vanjskotrgovinskog prometa RH.</s><s>U navedenoj godini izvoz RH u RS iznosio je 1 688 932 173 dolara, a uvoz iz Slika 11: Kretanje izvoza iz Republike Hrvatske u Republiku Sloveniju i uvoza Republike Hrvatske iz Republike Slovenije (u milijunima eura) Izvor: osobni</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske 3.2.3 Indeks logističkih performansi Republike Hrvatske i Republike Slovenije Upravljanje tokovima roba (logistika) uobičajeno je pratiti putem LPI-a koji je razvila Svjetska banka u cilju uspoređivanja logističkih performansi u 160 zemalja svijeta.</s><s>Indeks se objavljuje svake dvije godine i iz njega je vidljiva poslovna klima države za koju je on izračunat.</s><s>Indeks se kreće između 1 (vrlo nisko) i 5 (vrlo visoko).</s><s>Najnoviji indeks logističkih performansi za Hrvatsku za 2018. godinu iznosi 3,10 i prema njemu je Hrvatska na 49. mjestu na svijetu, dok se Slovenija nalazila na odličnom 35. mjestu.</s><s>U Tablici 15 navedeni su indeksi logističkih performansi za RH i RS.</s><s>Tablica 15: Indeksi logističkih performansi za Republiku Hrvatsku i Republiku Sloveniju Godina</s>
<s>LPI je za promatrano razdoblje od 2007. do 2018. godine u Hrvatskoj rastao po prosječnoj godišnjoj stopi od 1,2 %, dok je u Sloveniji rastao po prosječnoj godišnjoj stopi od 0,5 %.</s><s>Dakle, brži je porast indeksa u Hrvatskoj, ali su u svim promatranim godinama indeksi za Sloveniju veći nego za Hrvatsku (Slika 12).</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Slika 12: Indeksi logističkih performansi za Hrvatsku i za Sloveniju u razdoblju od 2007. do 2018. godine</s>
<s>LPI je prosjek šest indeksa koje izračunava Svjetska banka.</s><s>Za 2018. godinu te pojedine Od navedenih šest komponenata LPI-a samo je kod jedne od njih indeks za RH veći od 3.2.4 Globalni indeks konkurentnosti Republike Hrvatske i Republike Slovenije Globalni indeks konkurentnosti procjenjuje 144 ekonomije.</s><s>Sastoji se od 98 varijabli iz kombinacije podataka međunarodnih organizacija.</s><s>Varijable su organizirane u dvanaest stupova, od kojih su najvažniji: institucije, tržište rada, infrastruktura, kapacitet za inovacije, obrazovanje i vještine, tržišta, makroekonomska stabilnost, zdravlje, Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske proizvodi, financijski sustav, veličina tržišta, poslovna dinamika i primjena ICT-a.</s><s>GCI varira između 1 i 100, viši prosječni rezultat znači veći stupanj konkurentnosti.</s><s>Na Slici 5 prikazani su rezultati Slovenije po pitanju globalne konkurentnosti.</s><s>Slika 13: Rezultati Republike Slovenije na ljestvici globalne konkurentnosti Izvor: »Global Competitiveness Index 4.0 2018 edition-Slovenia« ŠWorld Economic Republika Slovenija prema rezultatima globalnog indeksa konkurentnosti 4.0 zauzima 38. mjesto.</s><s>Ono što prvo privlači pažnju je da je Slovenija prva po makroekonomskoj stabilnosti.</s><s>Odlično 24. mjesto postiže u poslovnoj dinamičnosti, kao i 27. mjesto kada je u pitanju tržište proizvoda, a isto tako 28. mjesto u inovacijskim kapacitetima zemlje nosi svoj respektabilitet.</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Slika 14: Rezultati Republike Hrvatske na ljestvici globalne konkurentnosti Izvor: »Global Competitiveness Index 4.0 2018 edition-Croatia« ŠWorld Economic Temeljem globalnog indeksa konkurentnosti 4.0, Republika Hrvatska prema najnovijim rezultatima zauzima loše 68. mjesto od ukupno 144 rangirane države svijeta (vidi Sliku 6).</s><s>Gospodarstvo Hrvatske po konkurentnosti spada u skupinu najslabije rangiranih država Europske unije.</s><s>Usporedo sa susjednim zemljama te ostalim članicama EU može se zaključiti da je hrvatsko gospodarstvo nekonkurentno.</s><s>3.2.5 Indikatori međunarodne trgovine Republike Hrvatske i Republike Slovenije U vezi s navedenim teoretskim postavkama, zanimljivo je sagledati usporedne indikatore međunarodne trgovine na razini Republike Slovenije i Republike Hrvatske.</s><s>Jedan od jednostavnih i često korištenih indikatora međunarodne trgovine je udio vanjskotrgovinske razmjene u bruto društvenom proizvodu neke zemlje.</s><s>Taj je udio robnog izvoza u bruto društvenom proizvodu (u %) iznosio: Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Navedeni podaci ukazuju na to da je u Hrvatskoj udio vanjskotrgovinske razmjene skoro upola manji u odnosu na Sloveniju, kako 2017. tako i 2018. godine.</s><s>Iz tog podatka može se zaključiti manje značajan položaj vanjskotrgovinske razmjene u Hrvatskoj u odnosu na Sloveniju.</s>
<s>Udio robnog izvoza u BDP-u Slovenije 2018. je 85,2 % te je u odnosu na prijašnje godine porastao.</s><s>S druge strane, udio robnog izvoza Hrvatske je znatno manji od slovenskog, te je iznosio 51,2 % u 2018. godini.</s><s>U usporedbi s prijašnjim godinama hrvatski udio je također rastao, međutim u znatno manjem broju (»Croatia/Slovenia - Exports of goods Slovenija je visoko otvorena za vanjsku trgovinu, koja predstavlja oko 155 % BDP-a zemlje (»International LPI« ŠThe world BankĆ, b. d.).</s><s>Ova visoka razina otvorenosti čini Sloveniju vrlo ovisnom o ekonomskom zdravlju glavnih trgovinskih partnera, pri čemu je Hrvatska jedan od njih.</s>
<s>Izvor: »Foreign trade figures of Slovenia« ŠNordeaĆ, b. d. Iz tablice je vidljivo da se zbog pada globalne potražnje tijekom globalne financijske krize i ekonomskih poteškoća zemalja EU izvoz iz Slovenije smanjio.</s><s>Od 2015., međutim, izvoz se kontinuirano povećava.</s>
<s>U okviru Tablice 17 predstavljeni su glavni uvozni i izvozni proizvodi Slovenije.</s><s>Tablica 17: Glavni uvozni i izvozni proizvodi Slovenije.</s>
<s>Izvor: »Foreign trade figures of Slovenia« ŠNordeaĆ, b. d. Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Najvećem udjelu u ukupnom izvozu u 2018. godini doprinijeli su proizvodi iz skupine motornih vozila (10,8 %).</s><s>Ostali izvozni proizvodi uključuju lijekove (9 %), dijelove za traktore i motorna vozila (3,4 %) i naftna ulja (3,8 %).</s><s>Najveći udio u ukupnom uvozu u Na Tablici 18 prikazani su indikatori međunarodne trgovine u Hrvatskoj kroz vremenski presjek.</s>
<s>Izvor: »Foreign trade figures of Croatia« ŠNordeaĆ, b. d. Što se tiče Hrvatske, indikatori međunarodne trgovine govore u prilog nešto drukčijih rezultata.</s><s>Hrvatska, koja se pridružila WTO-u 2000. godine, uvelike ovisi o vanjskoj trgovini (»International LPI« ŠThe world BankĆ, b. d.).</s><s>Tome svjedoči i činjenica da se sveukupni izvoz Hrvatske uglavnom odvija na području EU (68 %).</s><s>Iz Tablice 18 je vidljivo Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske da je Hrvatska također doživjela blagi pad u sveukupnom izvozu, međutim, ta brojka je u 2015. godini počela kontinuirano rasti.</s><s>Što se tiče glavnih proizvoda koji se izvoze, odnosno uvoze, situacija je predočena u okviru Tablice 19.</s>
<s>Izvor: »Foreign trade figures of Croatia« ŠNordeaĆ, b. d. Hrvatska uglavnom izvozi naftna ulja, lijekove, krv ljudi i životinja, električnu energiju; dok se većinom uvoze naftna ulja i sirova nafta, motorni automobili, električna energija i lijekovi.</s>
<s>U ovom su radu postavljene dvije hipoteze.</s><s>Prva hipoteza glasi: Međunarodna trgovina Republike Hrvatske usporediva je s međunarodnom trgovinom Republike Slovenije.</s><s>U prilog točnosti ove hipoteze govori nekoliko argumenata:</s>
<s>3.2.6 Zaključci u vezi hipoteza a) RH i RS politički su se osamostalile raspadom bivše Jugoslavije te su prošle sličan put tranzicije odnosno ekonomsko-političkog osamostaljenja.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske b) RH i RS članice su EU te statističke podatke vode prema načelima, metodama i standardima propisanim od EU.</s><s>To je garancija potpune usporedivosti podataka o međunarodnoj ekonomskoj aktivnosti i suradnji.</s><s>Prema iznesenom, usporedbe su moguće odnosno prihvaća se iznesena hipoteza kao istinita.</s>
<s>Treba ovdje spomenuti da je RS u bivšoj SFRJ bila razvijenija republika od RH, da praktički nije imala ratnih sukoba nakon osamostaljenja kao što ih je imala RH i da je ranije od RH postala članica EU.</s><s>Bile su to njezine prednosti u startu koje se i danas u mnogočemu ogledaju, pa i u međunarodnoj trgovini.</s>
<s>Druga hipoteza glasi: Međunarodna trgovina Republike Slovenije po više je pokazatelja uspješnija od međunarodne trgovine Republike Hrvatske.</s><s>U prilog točnosti ove hipoteze mogu se iznijeti argumenti koji su već navedeni u ovom radu, a to su: a) Vanjskotrgovinska bilanca između RH i RS je negativna u promatranom razdoblju od 2010. do 2017. godine.</s><s>To znači da iz RS više uvozimo nego što izvozimo za približno 52 %.</s><s>Taj vanjskotrgovinski deficit sa RS ima, nažalost, tendenciju rasta prosječno godišnje za 24 %.</s><s>RH ima pokrivenost uvoza izvozom sa RS od 66 %. b) Indeks logističkih performansi za RH je 3,10 (za 2018. g.), dok je taj indeks za RS veći, c) Prema globalnom indeksu konkurentnosti RH je na 68. mjestu u svijetu (s indeksom d) U RH je udio vanjskotrgovinske razmjene u bruto društvenom proizvodu upola manji Prema tome, navedena hipoteza prihvaćena je kao istinita.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Na samom početku potrebno je naglasiti da se Slovenija i Hrvatska razlikuju po veličini, što je od najveće važnosti za obujam izvoza i uvoza.</s><s>Međutim, treba naglasiti da je položaj Slovenije i Hrvatske na području srednje Europe, što u mnogim slučajevima donosi iste poslovne partnere širom svijeta.</s><s>Zbog njihove zajedničke povijesti, njihova međunarodna trgovina povezana je s istim zemljama.</s><s>Na temelju dostupne literature i podataka koji su pronađeni, može se zaključiti da je Slovenija fleksibilnija i svjesna važnosti međunarodnog poslovanja i bolja je od Hrvatske u svim pokrivenim područjima.</s><s>Međutim, analiza međunarodne trgovine općenito pokazuje nezadovoljavajuće izvozne rezultate i Hrvatske i Slovenije.</s><s>Također, na temelju nekoliko analiziranih pokazatelja tijekom promatranog razdoblja, vidljivo je da su obje zemlje zabilježile rast izvoza, povećanje pokrivenosti izvoza i smanjenje robnog deficita.</s><s>Međutim, njihova je uloga na globalnim tržištima i dalje mala.</s><s>Unatoč izvjesnom povećanju izvoza, povećanju broja izvezenih proizvoda i smanjenju udjela glavnih izvoznih industrija, izvoz Slovenije i Hrvatske još uvijek ukazuje na visoku geografsku koncentraciju i koncentraciju proizvodnje, što znači veliku izvoznu ovisnost o manjem broju tržišta i manje proizvoda.</s>
<s>Razlog nezadovoljavajuće izvozne konkurentnosti hrvatskog gospodarstva uglavnom se može pripisati nedostatku jasne nacionalne izvozne strategije, rascjepkanoj proizvodnji, nedovoljnim proizvodnim kapacitetima, nedovoljnim stranim ulaganjima i niskom tehnološkom razvoju.</s><s>Slično tome, hrvatski izvoz nije pratio dinamiku rasta uvoza, što je dovelo do povećanja trgovinskog deficita.</s><s>S druge strane, kao što se vidi iz rezultata istraživanja, slovensko gospodarstvo i politika kao i nacionalna izvozna strategija su regulirani, što u konačnici doprinosi boljem funkcioniranju na području međunarodne trgovine.</s><s>Trgovinska bilanca pokazuje da Slovenija iz godine u godinu sve više izvozi svoje proizvode na međunarodno tržište, a trgovinska bilanca se povećavala tijekom razmatranog razdoblja.</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske Rezultati istraživanja ukazuju na potrebu daljnjeg povećanja izvoza i poboljšanja njegove strukture u smislu povećanja raznolikosti izvozne ponude i poboljšanja tehnološkog sadržaja izvezenih proizvoda, što zauzvrat zahtijeva modernizaciju industrije, kao i podršku industrijske i druge ekonomske politike.</s><s>Također bismo trebali naglasiti da međunarodna trgovina dovodi do gospodarskog rasta ako su mjere politike i ekonomska infrastruktura dovoljno fleksibilne da se mogu nositi s promjenama socijalnog i financijskog scenarija koje iz toga proizlaze.</s><s>Male zemlje poput Slovenije i Hrvatske moraju pojačati svoj izvoz kako bi osigurale gospodarski rast.</s><s>Rezultati pokazuju da Hrvatska i Slovenija imaju potencijale koje treba postići i da moraju biti ispunjeni određeni zahtjevi poput provođenja strukturnih reformi i povećanja izvoznog financiranja.</s><s>Za rast i razvoj hrvatskog i slovenskog gospodarstva iz perspektive međunarodne ekonomije potrebno je povećati izvoz (posebno proizvoda s dodanom vrijednošću) i na taj način povećati pokrivenost uvoza izvozom.</s><s>Samo takva održiva izvozna orijentacija može dovesti do rasta BDP-a, što rezultira dugoročnim porastom životnog standarda, ali istovremeno može utjecati i na daljnji razvoj hrvatskog i slovenskog gospodarstva.</s>
<s>Vezano uz pitanje originalnog doprinosa teme koje smo proveli kroz primarno istraživanje, zaključak upućuje na pozitivnu interferenciju razvoja međunarodne trgovine i logistike.</s><s>Radilo bi se o mehanizmu povratne sprege i međusobne uvjetovanosti na takvoj ravni uvjetovanosti da zemlje s bolje razvijenom međunarodnom trgovinom imaju i bolje razvijene logističke performanse kao posljedicu razvoja same međunarodne trgovine.</s><s>No, isto tako moglo bi se zaključiti da zemlje snažno razvijene međunarodne trgovine stvaraju takvu platformu i uvjete koji pogoduju razvoju logistike.</s><s>Pozitivna korelacija veze međunarodne trgovine i logistike svoj izrazit odraz nalazi i u razvoju sve više logističko operabilne funkcije, koja predstavlja manifestaciju logistike u uvjetima međunarodnog trgovinskog okruženja, te na opisani način dolazi do interdisciplinacije ova dva pojma.</s><s>Transponiraju li se ovi zaključci na istraživanje koje smo proveli, valja istaknuti u prvom redu da za RH postoji nepovoljan odnos između veličine izvoza i veličine uvoza u/iz RS, ali i da postoji tendencija pogoršanja tog odnosa zbog povećanja vanjskotrgovinskog deficita.</s><s>Nadalje, kada su Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske poznate datosti međunarodne trgovine, korisno ih je usporediti s indeksima logističkih performansi Republike Hrvatske i Republike Slovenije.</s><s>Indikatori međunarodne trgovine Republike Hrvatske i Republike Slovenije bili su pitanje koje smo u sklopu provedenog istraživanja sukladno naznačenoj metodologiji ispitali, dajući i tom pitanju svoj originalan doprinos.</s><s>Jedan od jednostavnih i često korištenih indikatora međunarodne trgovine u korelaciji s logistikom je udio vanjskotrgovinske razmjene u bruto društvenom proizvodu neke zemlje.</s><s>Navedeni podaci ukazuju na to da je u Hrvatskoj udio vanjskotrgovinske razmjene upola manji u odnosu na Sloveniju, kako 2017. tako i 2018. godine.</s><s>Iz tog podatka može se zaključiti manje značajan položaj vanjskotrgovinske razmjene u Hrvatskoj u odnosu na Sloveniju.</s><s>Što se tiče globalnog indeksa konkurentnosti koji obuhvaća niz čimbenika (kako ekonomskih tako i logističkih), koji igraju značajnu ulogu u stvaranju povoljnog poslovnog i klimatskog okruženja u zemlji te su važni za konkurentnost, Hrvatska je i na tom području usporedbe sa Slovenijom imala značajno nepovoljan položaj.</s><s>Hrvatska je među 144 zemlje svijeta na 68. mjestu, dok se Slovenija nalazi na odličnom 38. mjestu.</s>
<s>Međunarodna trgovina postaje sve važnija kao polje proučavanja zbog brze integracije međunarodnih ekonomskih tržišta.</s><s>Poduzeća, potrošači i vlade sve su svjesniji da na njihov život utječe ne samo ono što se događa u njihovom gradu, regiji ili zemlji, već i ono što se događa širom svijeta.</s><s>Razmjena dobara s robom postala je vrlo važna praksa jer nijedna zemlja nema na raspolaganju sve materijalne i ljudske resurse da osigura dobar životni standard.</s><s>Osim toga, s vremenom je vanjska trgovina postala strategija razvoja nacionalnog gospodarstva.</s>
<s>Trgovina je danas najvažniji dio cjelokupnog razvoja i nacionalnog rasta svih gospodarstava, uključujući Sloveniju i Hrvatsku.</s><s>Međunarodno ili globalno gospodarstvo duboko</s>
<s>Proces internacionalizacije predstavlja širenje ekonomske aktivnosti izvan domaćeg tržišta, što se odražava na sveobuhvatnu ekonomsku politiku.</s><s>Uspjeh jedne zemlje na međunarodnom tržištu određen je konkurentnom sposobnošću svih njenih poslovnih subjekata koji se bave vanjskom i međunarodnom trgovinom.</s><s>Pri tome je presudno da imaju konkurentsku prednost, što rezultira većom profitabilnošću.</s><s>Cjelokupno razdoblje povijesti praćeno je rastom međunarodne trgovine, dok se padovi događaju uslijed gospodarskih kriza, kao primjerice one iz 2008. godine, no oni su kratkotrajni te ne mogu interferirati na uzlazni trend međunarodne trgovine.</s><s>Procesi globalizacije, integracije, pa i digitalizacije poslovanja sinergijski su transformirali pojam barijera u trgovini, povećavajući međuovisnost ekonomija različitih zemalja i liberalizirajući tokove kapitala.</s><s>Reperkusija takvih pojavnosti je i međunarodna podjela proizvodnje, pri čemu poduzeća svoje proizvodne pogone lociraju na onim mjestima koja imaju optimalne uvjete, a ne samo sirovine ili jeftinu radnu snagu.</s><s>Globalizacijske tokove prati i cijeli niz međunarodnih organizacije, od kojih su najvažnije WTO (Svjetska trgovinska organizacija), MMF (Međunarodni monetarni fond) te WB Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>Samanta Furjan: Usporedba međunarodne trgovine Republike Slovenije i Republike Hrvatske (Svjetska banka).</s><s>Njihovo djelovanje u cjelini je dovelo do porasta interakcija između država na svim razinama, kao i standardizacije cijelog niza ljudskih aktivnosti.</s><s>Transponirano na razinu logističkih performansi, razvidno je da su zemlje s optimalnim rezultatima poželjnije za poduzeća jer logističke performanse pozitivno koreliraju rezultate međunarodne razmjene.</s>
<s>Povećavanje konkurentnosti EU, država članica i regija na globalnim se tržištima smatra ključnim za trgovinsku politiku.</s><s>Hrvatska je malo gospodarstvo uz ograničenu domaću potražnju i međunarodna trgovina mogla bi značajno pridonijeti ekonomskom rastu i zapošljavanju, pri čemu bi joj uzor mogla biti Slovenija s bitno boljim rezultatima, kako rezultati provedenog istraživanja govore.</s><s>Fakulteta za logistiko Univerze v Mariboru Magistrski študijski program</s>
<s>stranici: https://eeas.europa.eu/archives/delegations/singapore/documents/more_info/ eu_publications/how_the_european_union_works_en.pdf#page=5 Foreign trade figures of Croatian ŠNordeaĆ.</s><s>Nađeno 20. siječnja 2019 na internetskoj stranici: https://www.nordeatrade.com/en/explore-new-market/croatia/tradeprofile</s>
<s>Foreign trade figures of Slovenia ŠNordeaĆ.</s><s>Nađeno 20. siječnja 2019 na internetskoj stranici: https://www.nordeatrade.com/en/explore-new-market/slovenia/tradeprofile</s>
<s>stranici: http://konkurentnost.hr/imd-godisnjak-svjetske-konkurentnosti-2018konkurentnost-i-sposobnost-za-privlacenje-investicija-dramaticno-niski/ IMD godišnjak svjetske konkurentnosti 2019: Stvarni napredak zahtijeva brze i temeljitije reforme ŠNacionalno Vijeće za KonkurentnostĆ (2019, 28. svibanj).</s><s>Nađeno 17. lipnja 2019 na internetskoj stranici: http://konkurentnost.hr/imd-godisnjaksvjetske-konkurentnosti-2019-stvarni-napredak-zahtijeva-brze-i-temeljitijereforme/</s>
<s>https://ec.europa.eu/eurostat/statisticsexplained/index.php?title=Special:WhatLinksHere/International_trade_in_goods International trade in services ŠEurostatĆ.</s><s>Nađeno 20. siječnja 2019 na internetskoj stranici:</s>
<s>stranici: https://www.jatrgovac.com/2015/11/logistika-otvorenost-i-konsolidacija-trzista/ providers in international trade.</s><s>16th international scientific conference Business Logistics in Modern Management.</s>