Koncept prostornog planiranja – nastanak i razvoj vrtnih gradova

vrtna mesta;Ebenezer Howard;urbanizacija;kohezijska politika;“pametna mesta”;info:eu-repo/classification/udc/347.787(043.2)

<s>Zahvaljujem se svojoj mentorici van. prof.dr. Kaliopi Dimitrovskoj Andrews na iskazanom povjerenju, vodstvu i korisnim diskusijama tijekom izrade ovog magistarskog rada.</s><s>Hvala na strpljenju i vremenu za moje upite te na nesebičnoj pomoći.</s>
<s>Zahvaljujem se cijeloj svojoj obitelji, prijateljima i dečku, koji su uvijek bili uz mene i bez kojih cijeli ovaj put do magisterija ne bi prošao tako jednostavno.</s><s>Na samom kraju, najveću zaslugu za ono što sam postigla pripisujem svojim roditeljima, koji su uvijek bili tu za mene, bez obzira da li se radilo o teškim ili sretnim trenutcima i bez kojih sve ovo što sam postigla do sad, ne bi bilo moguće.</s>
<s>19. stoljeće je obilježeno razvojem industrije, a samim time i razvojem te neplaniranim širenjem gradova.</s><s>Veliki broj radnika se seli u gradove zbog blizine radnih mjesta.</s><s>Urbane regije postaju prenapučene i nepogodne za život i za razvoj društvene zajednice, a s druge strane, ruralna područja su potpuno gospodarski zanemarena.</s><s>U svrhu rješavanja društvenih problema, Ebenezer Howard je razvio koncept vrtnog grada.</s><s>Koncept je sadržavao kombinaciju pozitivnih strana i urbanih i ruralnih područja.</s><s>Nastojao je ukloniti ekonomsku neravnopravnost i društveno rangiranje.</s><s>Predložio je osnivanje gradova novog tipa koji će izbrisati razlike između sela i urbane aglomeracije i koji bi bili samodostatni.</s><s>Nažalost, zbog skeptičnosti ljudi i teškog prilagođavanja novim stvarima, rani vrtni gradovi nisu bili dobro prihvaćeni.</s><s>Tek u 20. stoljeću počinje prihvaćanje vrtnih gradova.</s><s>Razvoj vrtnih gradova podijeljen je na tri etape.</s><s>Proučavanjem triju etapa razvoja vrtnih gradova uočavaju se značajni pomaci u pristupu planiranja urbanih sredina.</s><s>Howardovi principi i dalje se primjenjuju u aktivnostima organizacije Town and Country Planning Association (TCPA), koja nastoji ostvariti njegovu viziju samoodrživih i energetski učinkovitih naselja.</s><s>Teško prihvaćeni vrtni gradovi zapravo imaju potencijal postati gradovima budućnosti, i to zahvaljujući pametnim i zelenim gradovima.</s><s>Kohezijska politika ima veliku ulogu u održivom razvoju i sinonim je za regionalnu politiku EU-a.</s><s>Strategija Europske unije je promicanje i potpora „cjelokupnom skladnom razvoju“ država članica i njihovih regija Ključne riječi: vrtni gradovi, Ebenezer Howard, urbanizacija, kohezijska politika, „pametni gradovi“</s>
<s>19. stoletje je zaznamoval razvoj industrije in s tem razvoj in nenačrtovana širitev mest.</s><s>Veliko število delavcev se je zaradi bližine delovnih mest selilo v mesta.</s><s>Urbane regije so postajale prenatrpane in neprimerne za življenje in razvoj skupnosti, po drugi strani pa so bila podeželska območja popolnoma ekonomsko zapostavljena.</s><s>Za reševanje socialnih problemov je Ebenezer Howard razvil koncept vrtnega mesta.</s><s>Koncept je vseboval kombinacijo pozitivnih vidikov tako z mestnih kot s podeželskih območij.</s><s>Prizadeval si je odpraviti ekonomsko neenakost in družbeno ureditev.</s><s>Predlagal je ustanovitev novega tipa mesta, ki bi izbrisalo razlike med vasjo in urbano aglomeracijo in bi bilo samozadostno.</s><s>Žal pa zaradi skepticizma ljudi in težkim prilagoditvam novim stvarem, vrtna mesta niso bila dobro sprejeta.</s><s>Šele v 20. stoletju se je začelo sprejemanje vrtnih mest.</s><s>Razvoj vrtnih mest je razdeljen na tri faze.</s><s>S preučevanjem treh faz razvoja vrtnih mest opazimo pomembne premike v pristopu k urbanističnemu načrtovanju.</s><s>Howardova načela se še naprej uporabljajo pri dejavnostih Združenja za planiranje in urbanizem (TCPA), ki skuša uresničiti svojo vizijo samozadostnih in energetsko učinkovitih naselij.</s><s>Težko sprejemljiva vrtna mesta lahko dejansko postanejo mesta prihodnosti.</s><s>Magistrsko delo na začetku (poglavje 2) obravnava nastanek in zgodovinski razvoj mest do 19. stoletja ter začetek razvoja prostorskega planiranje in urbanističnega načrtovanja.</s><s>Predstavljeni so izbrani, zanimivi primeri iz zgodovinskih virov.</s><s>Prva naselja so nastala pred pribl.</s><s>8000 leti, prva mesta pa so bila zgrajena kasneje, pred približno 5000 leti.</s><s>Predpogoji za urbani razvoj so bili enaki današnjim, to pa so prebivalstvo, okolje, tehnologija in organizacija družbe.</s><s>Mnoga mesta so bila ustanovljena na temeljih rimskih mest.</s><s>V srednjem veku se je začela razvijati trgovina, ustanavljali so se redni trgi in sejmi, razvijalo se je mestno gospodarstvo in izboljševalo kmetijstvo, kar je vse prispevalo k rasti prebivalstva.</s><s>Srednjeveška urbanizacija je cvetela med 11. in 14. stoletjem, v renesansi in baroku, natančneje od leta 1500 do 1800, pa so se v politični ureditvi Evrope zgodile velike spremembe, ki so močno vplivale na urbani razvoj.</s><s>Ustvarjale so se velike države in urbana mreža se je širila, torej so se ustanavljala nova mesta.</s><s>Konec 18. in v začetku 19. stoletja se je v Angliji pojavila industrijska revolucija, ki se je razširila v zahodno Evropo in Severno Ameriko in lahko rečemo, da je v zgodovino sveta vnesla največje spremembe.</s><s>Začele so se pojavljati tovarne, koncentracija tovarn pa je spodbujala rast mest in prebivalstvo je začelo strmo naraščati.</s><s>Dve glavni značilnosti industrijskega in urbanega kompleksa mest v prvi polovici 19. stoletja so bile tovarne in barakarske četrti.</s><s>Glede na splošni trend razvoja mest, ki jih je ustvarila industrijska revolucija, je Ebenezer Howard konec 19. stoletja na negativnost odgovoril z novimi teorijami o mestu.</s><s>Osrednji del magistrske naloge (poglavja 3, 4, 5) proučuje Howardove ideje o vrtnih mestih in njihov izvor.</s><s>Vrtna mesta so nastajala na koncu 19. stoletja, prvo vrtno mesto pa je Letchworth.</s><s>Podana je tudi biografija Ebenezerja Howarda in predstavljena njegova knjiga „To-Morrow: A Peaceful Path to Real Reform“, ki je javnosti poznana kot „Garden Cities of To-Morrow“.</s><s>V nadaljevanju so obravnavni primeri vrtnih mest po Evropi in po svetu ter podana primerjava z vrtnimi mesti danes.</s>
<s>V poglavju 5 je obravnavana kohezijska politika Evropske unije kot pametna, trajnostna, z vključujočo rastjo, ki velja za sinonim regionalne politike EU.</s><s>Strategija Evropske unije je spodbujati in podpirati "splošni skladni razvoj" držav članic in njihovih regij.</s><s>Kohezijska politika se osredotoča na ključna področja, ki Evropski uniji pomagajo spoprijeti se z izzivi 21. stoletja ter da ostaja globalno konkurenčna.</s><s>Poglavje 6 je namenjeno "mestom prihodnosti".</s><s>To so zelena in pametna mesta, ki so dejansko mesta sedanjosti in bližnje prihodnosti.</s><s>Njihova zasnova sloni na inovativnih in ustvarjalnih rešitev, ki na različnih vidikih mestnega življenja temeljijo na uporabi tehnologije.</s><s>Cilj je doseči trajnostni razvoj mest z učinkovitimi storitvenimi sistemi, ki vodijo do boljše kakovosti življenja državljanov.</s><s>Mesta se prestrukturirajo v "pametna mesta", ki so vir upanja za prihodnost.</s><s>V tem poglavju je prikazana povezava med pametnimi in vrtnimi mesti.</s><s>S pomočjo proučevanje primerov dobre planerske prakse v Evropi so predstavljena 'zelena mesta', ki pomenijo spodbujanje trajnostnega razvoja z urejanjem krajine z zmanjšanimi emisijami ogljikovega dioksida in zeleno, trajnostno gradnjo.</s><s>V zaključnem delu magistrske naloge, torej v razpravi in zaključku, so navedene prednosti in slabosti vrtnih mest, kar je bil eden od ciljev raziskave.</s><s>Obravnavajo se predpostavke, odgovori na prvotno zastavljena vprašanja in hipoteze, oz. podan je kritični pregled rezultatov in ugotovitev.</s><s>V zaključnem delu magistrske naloge, torej v razpravi, so navedene prednosti in slabosti vrtnih mest, kar je bil eden od ciljev magistarskeg dela.</s><s>Obravnavajo se predpostavke, odgovori na prvotno zastavljena vprašanja in hipoteze, tj. poda se kritični pregled rezultatov in ugotovitev.</s><s>Sledi še zaključek.</s><s>Ključne besede: vrtna mesta, Ebenezer Howard, urbanizacija, kohezijska politika, “pametna mesta”</s>
<s>ICT: Information and Communications Technology TCPA: Town and Country Planning Association Prilikom promatranja „svijeta“ oko sebe vidimo da sve ima neki svoj redoslijed i neki svoj smisao.</s><s>Kuće su postavljene u svom redu, ulice su pravilne, parkovi su isplanirani i lijepo posloženi, cijeli grad je uredna i pravilno složena cjelina.</s><s>Isto tako je i sa selima.</s><s>Iz ptičje perspektive izgleda predivno pa čak i razigrano.</s><s>Moglo bi se reći da je to kao igra s lego-kockicama, jedna maštovita ruka može napraviti plan jednog grada ili sela.</s><s>Pitanje koje si čovjek može postaviti je, je li to oduvijek bilo tako?</s><s>Kada je počelo prostorno planiranje?</s><s>Jesu li naši preci marili za izgled gradova i prostora u kojima su se nalazili?</s><s>Je li im to bilo od životne važnosti?</s><s>Zanimljivo je kako se gradovi razlikuju i u odnosu na kulturu, ali i razdoblje u kojem su izgrađeni.</s><s>Gradovi diljem svijeta imaju različita pravila, kako životna tako i vezana uz izgradnju gradova i planiranje.</s><s>Razni ratovi i revolucije određivali su i dirigirali ljudima kako živjeti.</s><s>Ljudi su išli „trbuhom za kruhom“ i tako formirali urbane i ruralne sredine.</s><s>19. stoljeće pamti se kao burno povijesno razdoblje zbog velikih ekonomskih i socijalnih promjena.</s><s>Industrijalizacija i urbanizacija dale su poseban značaj novome vijeku pa time industrijsko društvo postaje urbano.</s><s>Engleska je znatno prednjačila u odnosu na ostale europske zemlje pa se je stanovništvo viktorijanskih gradova povećavalo iz desetljeća u desetljeće.</s><s>Popis stanovništva iz 1851. godine pokazuje kako je urbano stanovništvo brojčano nadmašilo ruralno stanovništvo.</s><s>Godine 1851. nešto više od polovice engleskog stanovništva živi u gradovima s više od 10.000 stanovnika, a 1911. godine broj gradskog stanovništva dosegao je 80 % od ukupnog broja engleskog stanovništva.1 Ta tendencija se nastavila i za manje od jednog stoljeća, broj stanovnika u Londonu se povećao pet puta.</s><s>Na temelju toga, predgrađa dobivaju sve veći značaj, šire se, a grad prestaje biti točno ograničena prostorna cjelina.</s><s>S druge strane, sve to je donijelo i negativne posljedice za Englesku, i to u vrlo kratkom vremenskom razdoblju.</s><s>Snažan populacijski pritisak, kao posljedica naglog priljeva stanovništva sa sela, izazvao je agresivan rast gradova koji je ugrožavao seoska područja.</s><s>Za 20. stoljeće se često kaže da je to zlatno doba utopije, a utopije nastaju u kriznim povijesnim razdobljima, kao izraz nezadovoljstva.</s><s>Samim time, nije čudno što se u Londonu, na samom kraju 19. stoljeća rodila ideja vrtnog grada.</s><s>To je odigralo vrlo važnu ulogu u urbanizmu 20. stoljeća.</s><s>Tvorac ideje vrtnih gradova, Ebenezer Howard, predložio je osnivanje gradova novog tipa koji će izbrisati razlike između sela i urbane aglomeracije.</s><s>Želio je zadržati kulturne i ekonomske prednosti života u gradu i ekološke prednosti života na selu.</s><s>Prvi vrtni gradovi i danas su u funkciji, iako naglasak današnjih inicijativa nije na stvaranju novih vrtnih gradova.</s><s>Današnji cilj je unaprjeđenje urbanih i ruralnih sredina.</s><s>Novi urbanizam i novi gradovi također su se oslanjali na Howardove ideje.</s><s>Prostorno planiranje 21. stoljeća značajno se oslanja na Howardove ideje, a glavni ciljevi su rješavanje problema 1 Velika ilustrirana povijest svijeta 15, 1974, str. 387. prenapučenosti, ekoloških problema, izolacije, nezaposlenosti i neravnopravne podjele dobara.2</s>
<s>1.1.</s><s>DEFINICIJA PROBLEMA KOJI SE RAZMATRA I TEORIJSKA POLAZIŠTA Prilikom nastajanja prvih gradova i naselja bio je potreban nekakav plan, red, svrha i smisao.</s><s>Naselja su se razvijala spontano ali i planski pa prema tome se može reći da urbanizam kao djelatnost postoji iz vremena formiranja prvih naselja.</s><s>Poljoprivredna i industrijska revolucija su dva najvažnija razvojna stupnja proizvodnih mogućnosti koja su bitno utjecala na razvoj urbanizacije.</s><s>Do početka 20. stoljeća planeri gradnje bavili su se samo užim područjem gradova, a nakon toga počeli su se širiti na dio izvan grada, čime su započeli s primjenom cjelovitog procesa prostornog planiranja.</s><s>Urbanisti su uočili da je vrlo teško ostvariti planiranje razvitka gradova bez sagledavanja šire slike odnosno prostora, a prostor se počeo široko koristiti.</s><s>Sve više ljudi i djelatnosti tražilo je smještaj van grada.</s><s>Ti razlozi potaknuli su na pojavu prostornog planiranja.</s><s>Prostorno planiranje možemo opisati kao kompleksan proces utvrđivanja optimalnog rasporeda ljudi, dobara i djelatnosti na određenom teritoriju radi njegove optimalne upotrebe – uz minimalne troškove omogućiti stabilan razvoj zajednice te zaštititi prirodni okoliš i kulturni krajobraz.3Prostorno se planiranje razvilo iz urbanizma početkom 20. stoljeća.4 Urbanizam obuhvaća planiranje, projektiranje, izgradnja i uređenje naselja i gradova5.</s><s>Krajem 19. stoljeća, davne 1898. godine u knjizi Ebendera Howarda „Garden Cities of To-morrow“ prvi puta je spomenut koncept vrtnog grada.</s><s>Vrtni grad predstavlja koncept u prostornom planiranju, naselje drugačijeg, novog tipa kojemu je cilj zadržati kulturne i ekonomske prednosti života u gradu i ekološke prednosti života na selu te ponuditi rješenje problema koji su prouzrokovani naglom i prebrzom urbanizacijom, nekontroliranom gradnjom u suburbanim zonama i depopulacijom sela.</s><s>On je smatrao da je metropola nadmašila samu sebe, da nema smisla ni užitka živjeti u prenapučenom, prljavom i neudobnom gradu.</s><s>Smatrao je da je bolje preseliti se u manje naselje koje čuva sve najbolje osobine velikog grada.6 Vrtni gradovi, gradovi budućnosti, trebali bi prema Ebenezeru Howardu biti konglomerat malih naselja koji bi se sastojali od 30.000 do 40.000 stanovnika na površini od 6.000 ha.</s><s>Planiran je uravnotežen raspored stambenih, industrijskih i poljoprivrednih zona, a sve zajedno bilo bi zaokruženo zelenim pojasom.</s><s>Cilj vrtnog grada je „samoopskrba“, da njegovi stanovnici ovise u većini slučajeva o samo 3 Prostorno planiranje u Republici Hrvatskoj, HZPR, e-izvor.</s><s>5 Urbanizam, 1999.</s>
<s>EU: Europska unija vrtnom gradu i da većinu aktivnosti obavljaju u njemu.</s><s>Što se tiče prostorne organizacije, ona je kružnog oblika; radio-koncentrični model.</s><s>U središtu takvog naselja trebao bi biti zeleni trg, oko kojega bi trebalo izgraditi pojas javnih objekata (poslovni i društveni), zatim centralni park i na to nizati pojaseve stambene namjene tipologije malih privatnih kuća.</s><s>Širina stambenih zgrada ne bi trebala prelaziti kilometar, kako bi ljudi koji žive na periferiji mogli doći do centra u samo nekoliko minuta.</s><s>Škole i trgovine u vrtnom gradu trebale bi biti smještene bliže centru, a na periferiji bi se trebala nalaziti industrijska i poljoprivredna poduzeća.</s><s>Sve zajedno bilo bi zaokruženo zelenim pojasom.</s><s>Rješenje prenapučenosti gradova rješavalo bi se osnivanjem novih vrtnih gradova čim bi se dosegla predviđena brojka stanovništva.</s><s>Povezivanjem vrtnih gradova cilj je stvoriti mreže gradova u zelenilu s populacijom do 250.000 ljudi.7</s>
<s>Howardov prijedlog doveo je do napetosti i podjela među stručnjacima.</s><s>Stručnjaci koji su podupirali Howarda, željeli su ostvariti alternativan dizajn društva te ih je to obilježilo kao utopiste.</s><s>Howardovi protivnici pak su nastojali očuvati tradicionalne vrijednosti i konvencije postojećeg društva.</s><s>Iako su postojale mnoge poteškoće u početcima razvoja vrtnih gradova, promjene u planiranju urbanizacije u 20. stoljeću stvorile su uvjete potrebne za prihvaćanje Howardovih ideja.8 Gradsko i zemljišno planiranje sugerira da je vrtni grad „holistički planirano novo naselje koje pojačava prirodni okoliš, rješava klimatske promjene i pruža kvalitetnu stambenu i lokalno dostupnu radnu zadatku u lijepim, zdravim i društvenim zajednicama“.</s>
<s> Prikupljanje vrijednosti zemljišta za dobrobit zajednice.  Snažna vizija, vodstvo i angažman zajednice.  Vlasništvo nad zemljom i dugoročno upravljanje imovinom.  Mješoviti domovi i stambeni tipovi koji su pristupačni za obične ljude.  Jaka ponuda lokalnih radnih mjesta u samom Garden Cityu, s različitim mogućnostima zapošljavanja u jednostavnoj udaljenosti od kuće.  Lijepo i maštovito uređeni domovi s vrtovima, kombinirajući najbolje od urbanizacije i krajobraza za stvaranje zdravih domova u živahnim zajednicama.</s>
<s> Veliki zeleni prostor povezan s širim prirodnim okolišem, uključujući i okolni pojas sela kako bi se spriječio širenje, dobro povezani i bogati javni parkovi u biološkoj raznolikosti i mješavina javnih i privatnih mreža dobro upravljanih, visokokvalitetnih vrtova i otvorenih prostora.  Mogućnosti za stanovnike da proizvode vlastitu hranu.</s><s>7 Bit će vrtni grad!</s><s>Povijest i sadašnjost jednog urbanističkog koncepta, Gensdecoeur.com, e-izvor.  Jaki lokalni kulturni, rekreacijski i trgovački sadržaji.  Integrirani i dostupni transportni sustavi – s nizom naselja povezanih brzim prometom pružajući čitav niz mogućnosti zapošljavanja.9 Zbog raznih promjena u društvu, kao što je veća ekološka osviještenost i sve veća potreba za samoodrživim razvojem, stručnjaci smatraju da će vrtni gradovi ostvariti vladine ciljeve samoodrživog razvoja, riješiti problem prenapučenosti urbanih sredina, smanjiti ekonomske i političke razlike u društvu.</s><s>Moglo bi se reći da su vrtni gradovi preteča budućih gradova odnosno pametnih gradova.10 1.2.</s><s>SVRHA I CILJEVI MAGISTARSKOG RADA</s>
<s>Svrha ovog magistarskog rada je proučiti teoretski i praktični pristup koncepta prostornog planiranja s naglaskom na vrtnim gradovima.</s><s>Postavljeno je pitanje kako su počeli nastajati prvi vrtni gradovi?</s><s>Rad će se baviti uspoređivanjem vrtnih gradova tijekom povijesti, razmatranjem mišljenja teoretičara o konceptu vrtnih gradova, o opstanku vrtnih gradova, iznosit će se pozitivne i negativne činjenice o vrtnim gradovima.</s><s>Ovaj rad će kao bitno istaknuti vrtne gradove kao preteča budućih zelenih gradova jer se Howard od samog početka borio za zdravi život i za očuvanje prirode.</s><s>Usporedit će se i vrtni gradovi s „pametnim gradovima“.</s><s>Postoji li na tom putu nekakva poveznica?</s><s>Proučit će se politike EU-a i vidjeti što se je postiglo po pitanju razvoja gradova.</s><s>Jedno od bitnih pitanja je: „Jesu li zeleni gradovi inspirirani teorijama Ebenezera Howarda?“ Bitna činjenica koju će autorica istaknuti u ovome radu je da su promjene uvijek dobro došle i da je Howard također zahvaljujući želji za promjenom došao do predivne ideje vrtnoga grada koja je i naoko lijepa, a još bitnije od svega, ima svoju svrhu.</s>
<s> proučiti mišljenja teoretičara – slažu li se s Howardom ili ne  istražiti razvoj vrtnih gradova od 19. stoljeća do danas  steći uvid i ulogu vrtnih gradova u 21. stoljeću  povući poveznicu između vrtnih gradova, „zelenih gradova“ te „pametnih gradova“ – paradigme održivog razvoja</s>
<s> proučiti politike EU-a o razvoju gradova  dati kritički osvrt o rezultatima i spoznajama.</s><s>9 Vrtni gradovi, Cosummit construction, 2018, e-izvor.</s><s>1.3.</s><s>METODE ISTRAŽIVANJA</s>
<s>S obzirom na metodološki pristup, dakle korištene metode istraživanja, koristit će se kvalitativno istraživanje.</s><s>Istraživanje koje nastoji odgovoriti na pitanje zašto, kada, gdje, odnosno primjenjuje metode koje omogućuju opisivanje pojava, ali ne i njihovo brojčano izražavanje.</s><s>S obzirom na vrstu podataka koja se proučavaju, koristit će se teorijsko istraživanje.</s><s>Što se tiče ciljeva na koje je istraživanje usmjereno, autorica je odabrala opisno odnosno deskriptivno istraživanje jer želi detaljno opisati pojavu kroz provjeravanje postavljenih hipoteza i pretpostavki.</s><s>Metodologija je znanost o metodama znanstvenog istraživanja te znanstvena disciplina u kojoj se kritički ispituju i eksplicitno izlažu različite opće i posebne znanstvene metode.</s>
<s>Metodologijom rada se određuju kriteriji objektivnog procjenjivanja naučenih definicija, saznanja o vrtnim gradovima kao konceptu urbanističkog i prostornog planiranja i učincima istog, kako bi bili u mogućnosti ispitati valjanost postavljenih hipoteza te uočiti međusobne korelacije i povezanost u konačnici.</s><s>U radu će se koristiti stručna literatura koja se bavi predmetnim područjem.</s><s>Za izradu ovog magistarskog rada, kao prikladne metode odabrane su: induktivnodeduktivna metoda, analitičko-sintetička metoda, metoda dokazivanja te povijesna metoda.</s>
<s>Na temelju analize dostupne literature utvrdit će se detalji o promatranom slučaju isto kao i uz pomoć povijesne metode gdje će se istražiti sami početak nastajanja gradova i samih vrtnih gradova.</s><s>Utvrdit će se jesu li već i prvi gradovi naginjali ka nastajanju vrtnih gradova.</s><s>Induktivno-deduktivnom metodom poslužit ćemo se za objašnjavanje utvrđenih te otkrivanje novih spoznaja o vrtnim gradovima te za dokazivanje postavljenih teza u kojima Ebenezer Howard tvrdi da su vrtni gradovi stvoreni za dobrobit zajednice.11 Ovom metodom poslužit ćemo se kako bismo provjerili prikupljene hipoteze o razvoju vrtnih gradova i znanstvena istraživanja vezana uz temu ovog rada.</s><s>Prikupili smo činjenice o vrtnim gradovima s pomoću zapažanja na temelju prikupljenih članaka i literature, nakon čega slijedi stvaranje radne hipoteze ili teorije koja predstavlja objašnjenje činjenica vezano uz vrtne gradove u 21. stoljeću.</s><s>Analiza i sinteza imaju zajednički predmet istraživanja i međusobno se pretpostavljaju, a metodom dokazivanja će se utvrditi istinitost spoznaje.</s><s>Na temelju ove metode istražuju se sličnosti vrtnih gradova, pametnih i zelenih gradova.</s><s>Pretpostavlja se da postoji nekakva poveznica, no istraživanjem i ovom metodom utvrdit ćemo istinitost spoznaje.</s><s>1.4.</s><s>PRETPOSTAVKE I OGRANIČENJA U RJEŠAVANJU PROBLEMA Predmet istraživanja u ovom radu su vrtni gradovi koji su nastali zahvaljujući prostornom planiranju.</s>
<s>Osnovni cilj ovog rada je utvrditi činjenice o vrtnim gradovima, njegove pozitivne i negativne strane te pratiti njegov razvoj do danas.</s><s>Prva pretpostavka je da su vrtni gradovi pozitivna prekretnica urbanizacije, ali postoje razna mišljenja i tumačenja stručnjaka koji se ne slažu s time.</s><s>Isto tako, pretpostavlja se da bi trebalo postojati sve više takvih gradova u budućnosti i da vrtni gradovi imaju neku poveznicu s „pametnim gradovima“.</s><s>Početno istraživanje pokazalo je da provedbena metodologija vrtnih gradova daje zadovoljavajuće rezultate na temelju adekvatne i dostupne literature.</s><s>Na temelju postavljenih ciljeva određene su sljedeće hipoteze: H1: Vrtni gradovi su pozitivna pojava koja je nastala zahvaljujući želji za promjenama.</s><s>Tvorac ideje vrtnih gradova, Ebenezer Howard, predložio je osnivanje gradova novog tipa koji bi riješili prenapučenost urbanih sredina i smanjili ekonomske razlike u društvu.</s><s>Želio je zadržati kulturne i ekonomske prednosti života u gradu i ekološke prednosti života na selu.</s><s>Vrtni grad je zamišljen kao samostalna, samoodrživa zajednica s unaprijed dogovorenim brojem stanovništva i površinom u kojoj su objedinjeni priroda i civilizacija i kao takvi su pozitivna pojava u rješavanju razvoja urbanizacije.</s>
<s>H2: Vrtni gradovi ostvaruju alternativni dizajn društvene zajednice Howardov prijedlog o vrtnim gradovima doveo je do napetosti i podjela među stručnjacima.</s><s>Naravno da se nisu svi mogli složiti s ponuđenom idejom.</s><s>Na jednoj strani bili su oni koji su ga podupirali, a na drugoj strani oni koji su se protivili njegovim idejama.</s><s>Howardovi protivnici su težili ka tome da očuvaju tradicionalne vrijednosti tadašnjeg društva, a podupiratelji su išli za alternativnim dizajnom društva, što ih je obilježilo kao utopiste.</s>
<s>H3: Sve više gradova trebalo bi težiti ka pretvaranju u vrtne gradove radi opstanka zajednice i zadržavanja svih proizvodnih sektora i stanovanja na jednom mjestu.</s><s>Vrtne gradove nije bilo potrebno uvesti zbog utopijskih ideala, nego ih je bilo bitno razvijati kako bi društvo uopće opstalo.</s><s>Potreba za vrtnim gradovima je porasla u današnje vrijeme, prije svega zbog brzine rasta urbanih cjelina i problema u funkcioniranju centraliziranih sistema te uvođenje paradigme održivog razvoja.</s><s>H4: Vrtni su gradovi pokretači „pametnih gradova“.</s><s>Howard je već u 19. stoljeću radio na inovaciji tadašnjih gradova, isto kao što danas rade moderni prostorni planeri i urbanisti 21. stoljeća koji žele stvoriti „pametne gadove“.</s><s>Pametni grad, koji s upotrebom digitalizacije, komunikacije upravljanja ima za cilj povećati održivost, omogućiti rast gospodarstva i optimalno korištenje resursa, ima slična konceptualna polazišta kao i vrtni grad.</s><s>1.5.</s><s>TESTIRANJE/VERIFIKACIJA HIPOTEZA</s>
<s>H1: Vrtni gradovi su pozitivna pojava koja je nastala zahvaljujući želji za promjenama.</s><s>Hipoteza se provjerava povijesnom metodom na način da se istražuju počeci nastajanja vrtnih gradova, njihov razvoj i napredak.</s><s>Odgovore bismo mogli pronaći u znanstvenim člancima, uspoređujući starije i novije članke i na taj način doći do zaključka, radi li se doista o pozitivnoj pojavi i želji za promjenama.</s><s>H2: Vrtni gradovi ostvaruju alternativni dizajn društvene zajednice Hipoteza se provjerava induktivno-deduktivnom metodom na način da se objašnjavaju utvrđene i otkrivaju nove spoznaje o alternativnom dizajnu.</s><s>Istražuju se mišljenja i teze Howardovih podupiratelja i protivnika.</s><s>Za usporedbu mišljenja stručnjaka će se koristiti usporedna metoda, a metodom sinteze analizirat će se dobiveni rezultati.</s>
<s>H3: Sve više gradova trebalo bi težiti ka pretvaranju u vrtne gradove radi zadržavanja svih proizvodnih sektora i stanovanja na jednom mjestu.</s><s>Hipoteza se provjerava analitičko-sintetičkom metodom.</s><s>Na temelju analize dostupne literature utvrdit će se detalji o potrebama za vrtnim gradovima.</s><s>H4: Vrtni su gradovi pokretači „pametnih gradova“.</s><s>Hipoteza se provjerava induktivno-deduktivnom metodom na temelju koje ćemo objasniti utvrđene činjenice o „pametnom gradu“ i otkriti neke nove spoznaje za dokazivanje postavljene teze.</s><s>Provjerit ćemo ovu hipotezu na temelju proučavanja znanstvenih istraživanja i članaka.</s><s>Prikupit ćemo činjenice s pomoću zapažanja i na temelju toga oblikovati teoriju koja će predstaviti objašnjene tih činjenica.</s><s>1.6.</s><s>PREGLED I VREDNOVANJE PRETHODNIH ISTRAŽIVANJA NA PODRUČJU KOJE SE RAZMATRA</s>
<s>Termin „vrtni grad“ spominje se u pjesmi Vladimira Majakovskog Khrenovljeva priča o Kuznetskstroyu i o narodu Kuznetska.</s><s>Vrlo malo ljudi zna da je ova fraza stvaran koncept urbanističkog planiranja.</s><s>Primijenjena je s različitim uspjehom i na Zapadu i u Sovjetskom Savezu, a arhitektura i dalje doživljava svoj utjecaj.</s><s>Koncept je prvi put formuliran krajem 19. stoljeća, kada je 1898. godine objavljena knjiga Ebenezer Howard „Vrtni gradovi budućnosti“.</s><s>U knjizi je izrazio ideju da je metropola nadmašila samu sebe, da nema velikog zadovoljstva i smisla živjeti u ogromnom, prljavom i neudobnom gradu, ako se uspijete preseliti u malo naselje, gotovo selo, koje ujedno čuva sve najbolje osobine metropole.12</s>
<s>Smatra se da bi gradovi budućnosti, prema Howardu, trebali bi biti konglomerat malih naselja sfernog oblika.</s><s>Broj ljudi kretao bi se od 30 do 40 tisuća.</s><s>S nekoliko tih naselja u blizini stvorila bi se jedinstvena „metropola“ s populacijom do 250 tisuća ljudi.13</s>
<s>Wellman je predstavio tri dominantne teorije urbane sociologije koje objašnjavaju načine na koji urbana sredina utječe na razvoj društva, a dvije od njih poslužit će u ovom radu za objašnjavanje problema vrtnih gradova i proces nastajanja zajednica unutar istih.14 Teorija izgubljene zajednice bila je dominantna na prijelazu iz 19. u 20. stoljeće.</s><s>U središtu ideje način je na koji urbanizacija negativno utječe na međuljudske odnose jer stvara jaz između pojedinca i lokalne zajednice.15 Jednako tako i Howard je smatrao da je pojedinac izoliran u velikim sredinama što je utjecalo na razvoj ideja vrtnih gradova kao manjih zajednica koje nastoje smanjiti udaljenost između bitnih lokacija te promovirati komunalno vlasništvo i lokalnu samoupravu.16 Druga je teorija o oslobođenoj zajednici.</s><s>Pretpostavka da su visoka pokretljivost stanovništva i podjela grupa prema poslovnim i osobnim kontaktima ključni čimbenici za slabe društvene doticaje u urbanim sredinama, teorija oslobođene zajednice na prvi pogled kontradiktorna je idealima vrtnih gradova.</s><s>Takva teorija ne isključuje da je zbog dostupnosti javnog prijevoza i prostorne disperzije kontakata, manja mogućnost izolacije pojedinca unutar gomile i veća mogućnost ostvarenja kvalitetnih odnosa koji više nisu nužno uvjetovani neposrednom okolinom kao što su bili u sredinama u kojima prostorno uređenje nije omogućavalo pokretnost građanima.</s><s>Howard je nastojao omogućiti visoku razinu pokretljivosti stanovništva unutar vrtnih gradova upravo zbog veće mogućnosti povezivanja s zajednicom.17 12 Bit će vrtni grad!</s><s>Povijest i sadašnjost jednog urbanističkog koncepta, Gensdecoeur.com, e-izvor.</s><s>14 Wellman, 1979, str. 1204-1208.</s>
<s>Prema Steuerovim kritikama, urbana sociologija previše se oslanja na Howardova izvorna učenja, a malo pažnje posvećuje novim utjecajima na urbano planiranje.</s><s>Taj argument djelomično je točan jer je očito da se akademski stručnjaci u svakoj disciplini baziraju na fundamentalnim učenjima utemeljitelja njihovih disciplina.</s><s>Adam Smith i njegovi koncepti danas su iznimno važni za sve ekonomiste, ali današnje ekonomske discipline ne ograničavaju se isključivo na njegova učenja, već se njegovi principi i dalje nadograđuju i optimiziraju.18 U razdoblju između dva svjetska rata u Zagrebu se posebno intenzivno programski grade radnička naselja.</s><s>U početku dvadesetih godina 20. st.</s><s>Zagreb se razvija u industrijsko i administrativno središte nove države, a velik prirast stanovništva gradnjom malih stanova rješava Gradska općina i inženjeri Gradskog građevnog ureda.</s><s>U tom razdoblju grad Zagreb ima socijalnu politiku jasnog sveobuhvatnog programa: nabavljaju se zemljišta za parcelaciju, podupiru se privatne parcelacije, osniva se Gradska štedionica i grade mali stanovi za siromašno pučanstvo (kao pojedinačne najamne kuće ili kao stambene kolonije).</s><s>Od tridesetih godina stanovanje se još intenzivnije koristi kao poligon za arhitektonsko eksperimentiranje, što je posebno izraženo kod arhitekata grupe „Zemlja“ gdje se spominju Drago Ibler i Stjepan Planić i „Radna grupa Zagreb“ u kojoj su spomenuti arhitekti Vlado Antolić, Josip Pičman, Josip Seissel, Viktor Hećimović, Zvonimir Kavurić i Bogdan Teodorović.</s><s>Ponovno prevladavaju privatni investitori.</s><s>Međuratno razdoblje kulminiralo je spojem strogih građevnih uvjeta gradske općine i dobrih projekata generacije arhitekata koji su zastupali afirmirane teorije modernog pokreta npr. niskim činovničkim naseljima Prve hrvatske štedionice na Trešnjevci, čiji je stambeni tip projektirao i teoretski ga u svojim knjigama o stanovanju argumentirao Zdenko Strižić te i danas atraktivnim Cvjetnim naseljem uz rijeku Savu arhitekta Vlade Antolića.19</s>
<s>Prema članku doc. dr. sc. Dubravke Spevec iz 2005. godine koji govori o „Lenucijevoj potkovi“ dolazi se do početaka i nastanka zagrebačkih perivoja.</s><s>„Lenucijeva potkova“ je perivojski okvir Donjega grada koji je taj naziv dobio nakon Drugog svjetskog rata.</s><s>„Taj se naziv temelji na uvjerenju da je Karlovčanin Milan Lenuci (1849-1924), najvažniji zagrebački urbanist i arhitekt devetnaestog stoljeća, autor ideje ove prvorazredne perivojske cjeline trgova-parkova.</s><s>Njemu je, naime, pripisana regulativna osnova iz 1887. godine.</s><s>Međutim, kasnija su istraživanja pokazala kako Lenuci nije mogao biti idejni autor zagrebačke „zelene potkove“ jer je ideja nastala još 1882. godine kada Odbor za izradu regulativne osnove još nije ni bio osnovan.</s><s>Milan Lenuci, tadašnji predstojnik Gradskog građevnog ureda, sudjelovao je u razradi plana između 1897. i 1901., a osmislio je model jedinstvenog uobličenja cjeline.</s><s>Prvo je uredio Trg Franje Josipa (današnji Trg kralja Tomislava) 1897. godine.</s><s>Ideju kontinuiranog</s>
<s>Starčevićeva (1900.), Mažuranićeva i Marulićeva (1901. i 1903.) trga.</s><s>Kod uređenja parkova „potkove“ posebna je pažnja posvećena estetskom oblikovanju.</s><s>Parkovi sadrže klupe za odmor građana, fontane (Zrinjevac, Tomislavov trg i Starčevićev trg), kulturno-povijesne spomenike (Marulićev trg i Zrinjevac) itd.“ 20 Prema znanstvenom članku Tihomira Jukića, Mojce Smode Cvitanović i Marine Smokvina: „Novi društveni, ekonomski i politički uvjeti na prijelazu 20. i 21. stoljeća potaknuli su i novo promišljanje gradova.</s><s>Smanjen demografski rast prisutan u gradovima razvijenih zemalja pruža mogućnost da se dobije na prostoru i vremenu za promišljanje novih investicija i osmišljavanje prostora za kvalitetniji život građana.</s><s>Istraženo je i uspoređeno nekoliko različitih modela razvoja grada u bliskoj budućnosti.</s><s>Svaki od njih ima i svoje posebnosti u promišljanju iste.</s><s>Njihova analiza i usporedba doprinos su teoretskom promišljanju grada u prvoj polovici 21. stoljeća.</s><s>“21 Perlain Vanja se u svom diplomskom radu s naslovom „Nastanak i razvoj vrtnih gradova“ dotaknuo općenitih stvari o vrtnim gradovima, njihovom nastanku, Ebenezeru Howardu kao začetniku vrtnih gradova.</s><s>Proveo nas je kroz povijest nastajanja gradova i opisivao je utjecaj na urbanu misao 21. stoljeća.</s><s>Rad je napisan 2016. godine pa smatramo da bi se do danas moglo još dosta toga nadodati, a postoji mogućnost da su se neke stvari vezano uz današnje vrtne gradove i promijenile ili se možda promijenila svijest građana i pogled na njih.22 Magistarski rad će se od ostalih radova, članaka i mišljenja iz ovog područja razlikovati uglavnom u tome što ćemo pokušati sažeti u jednu cjelinu sami početak nastajanja gradova i njihov razvoj prema vrtnom gradu.</s><s>Pokušat ćemo doći do najrealnijih stavova koji govore o svrsi vrtnih gradova i o njegovom doprinosu za budućnost.</s><s>U odnosu na ostale radove povezat ćemo vrtne gradove s budućim pametnim gradovima i zelenim gradovima, sve sumirati i napraviti poveznicu.</s><s>Isto tako, u ovaj magistarski rad uvrstit će se i pravni dio, kohezijska politika Europske unije za pametan, održiv i uključiv rast koji se ne nalazi ni u jednom dosadašnjem 1.7.</s><s>OČEKIVANI REZULTATI MAGISTARSKOG RADA S obzirom na nekontrolirano širenje gradova i neplansku prenapučenost, trebalo bi se doći do najboljeg rješenja kako organizirati nove gradove.</s><s>Najbitnije od svega je doći do rješenja koje je pogodno i za ljude, ali i za prirodu, za zaštitu okoliša i kulturni krajobraz.</s>
<s>21 Jukić, Smode Cvitanović, Smokvina, 2010, str. 385.</s><s>Jedan od ciljeva ovog rada je proučiti pozitivne i negativne činjenice vrtnih gradova, a očekivanja važu prema pozitivnom obzirom da je koncept oblikovanja tih gradova u skladu s paradigmom održivog razvoja.</s>
<s>Uvažavajući znanstveno dokazane teorije i činjenice vezane za korisnost vrtnih gradova i njihov utjecaj na budućnost, odnosno „pametne gradove“ pokušat će se dokazati njihova poveznica.</s>
<s>Temeljna svrha ovog rada je; prikazati učinkovitost prostornog planiranja uz koncept vrtnih gradova; povezati vrtne gradove s kohezijskom politikom EU-a; dokazati kako je neophodno planirati, zonirati, a i prije svega stvoriti zdravo i prirodno okruženje za život i samim time omogućiti komfor i udobnost života ljudi.</s><s>Dobiveni rezultati mogli bi osvijestiti ljude i potaknuti ih na malo drugačiji i prije svega bolji način života.</s><s>Prije svega, potaknuti zajednicu na pametno planiranje gradnje, na očuvanje resursa, na to da više cijene zelenilo i čisti zrak oko sebe.</s><s>Dobivenim rezultatima moglo bi se neke znanstvenike i arhitekte potaknuti na dalje razvijanje koncepta vrtnog grada u skladu s paradigmom održivog razvoja, izvršnu vlast potaknuti na izmjene zakona o zelenim površinama isto kao i strože odrediti koeficijente iskorištenosti urbanog prostora, kako bi se spriječila prenapučenost.</s><s>Rezultati ovog rada pridonijet će boljem razumijevanju problema urbanizacije, a u kontekstu znanosti i struke ovaj rad će pridonijeti novim znanjima o gradovima budućnosti zasnovanim na konceptu vrtnog grada.</s><s>2. NASTANAK I RAZVOJ GRADOVA DO KRAJA 19.</s><s>STOLJEĆA Prva stalna naselja nastala su u neolitiku, dakle prije cca. 8000 godina.</s><s>Stalno prebivalište odnosno naselje moglo se razviti tek onda kada su ljudi bili spremni sami proizvoditi hranu za duže vrijeme, odnosno kada se više nisu morali seliti.</s><s>Najstarija naselja nastala su u aridnim krajevima, u dolinama rijeka koje su povremeno poplavile i za sobom ostavile plodni mulj.</s><s>Na tom mjestu su kasnije nastali i prvi gradovi, prije otprilike 5000 godina.</s><s>Preduvjeti za urbani razvoj bili su stanovništvo, okoliš, tehnologija i organizacija društva.</s><s>Isti preduvjeti potrebni su i danas za razvoj urbanizacije, 5000 godina kasnije.</s><s>Postoji nekoliko teorija koje objašnjavaju postanak gradova, a to su hidraulična teorija, ekonomska teorija, vojnička teorija i religijska teorija.</s><s>Ni jedna od ove četiri navedene teorije ne može objasniti gospodarsku, društvenu i političku transformaciju koja bi rezultirala pojavom gradova.</s><s>Urbanizaciju treba promatrati kao posljedicu djelovanja niza međuzavisnih procesa.</s><s>Nije bila linearni proces.</s><s>Kao stare jezgre urbanog razvoja navode se: donja Mezopotamija, dolina Nila, dolina Inda, dolina Žute rijeke, Sredozemlje i srednja Amerika.</s><s>Glavni grad Sumerskog carstva, Ur u donjoj Mezopotamiji nastao je planski, okružen zidom i s pravilnom mrežom ulica.</s><s>Prema tome možemo zaključiti da već od tada postoji prostorno planiranje.</s><s>Dolinom Nila širi se poljoprivredna tehnologija i razne druge tehnologije u koju je uključena i „gradogradnja“ i sve to duž „Plodnog polumjeseca“ pa prema jugozapadu.</s><s>Egipatski gradovi manji su od mezopotamskih.</s><s>U dolini Žute rijeke gradovi su bili povezani sa selima jer gradske zidine nisu odvajale ruralni od urbanog dijela.</s><s>Srednja Amerika pak je najstarija jezgra „Novog svijeta“.</s><s>U njoj su prevladavale poznate civilizacije Maya, Azteki i Inke.</s><s>Ono što je obilježilo najstariju jezgru je pravilan sistem ulica, mala gustoća naseljenosti i nepostojanje obrambenog zida.</s><s>Gradove starog vijeka obilježio je velik broj upravnih i vjerskih građevina i obrambeni zid.</s><s>Gradovi su nastali u većini slučajeva, planski, a ulice su bile pravilno mrežno raspoređene.</s><s>U Sredozemlju prvi gradovi nastaju oko sredine 2. tisućljeća prije nove ere što ulazi u antičko razdoblje.</s><s>Žarište urbanog razvoja bio je Mediteran, prvo Grčka pa zatim Rimsko carstvo.</s><s>Postojala su tri razdoblja urbanog razvoja antičke Grčke, a to su: arhajsko, klasično i helenističko.</s><s>U arhajskom razdoblju prevladavala je egejska kultura što je značilo visok stupanj kulturnog napretka odnosno gradovi s vodovodom i kanalizacijom.</s><s>Jačalo je pomorstvo i napredovala ekonomija pa je došlo do ekspanzije u Malu Aziju, na Siciliju, u današnju Francusku, Egipat, na obale Crnog i Jadranskog mora.</s><s>Osnivale su se nove kolonije i došlo je do preseljavanja stanovništva.</s><s>Helenističko razdoblje koje traje od 336. pa do 146. godine prije nove ere specifično je po daljnjem širenju urbane mreže sve do Indije i to pod vodstvom Aleksandra Velikog.</s><s>Osnovano je oko 70 novih gradova.</s><s>Gradovi su bili politički i ekonomski samostalni, a nazvani su gradovima-državama23.</s><s>Imali su od 200 do 20 000 stanovnika, a posebno se isticala Atena s ukupno 250 000 stanovnika.</s><s>Prostorna struktura tadašnjih gradova sastojala se od tri zone.</s><s>Zona za potrebe svetišta, zona za javne potrebe i zona za potrebe stanovanja.</s><s>Postojale su akropole24 i agore25 i bilo je bitno da svjetovna vlast bude odvojena od vjerske, odnosno da agora bude odvojena od glavnog hrama.</s><s>Oko agore počinju postupno nastajati stambene zone.</s><s>Ulice u ranijim gradovima nisu imale pravilan raspored dok se kasnije formira geometrijski oblik prostornog rasporeda ulica i drugih sadržaja.</s><s>U helenističkom se razdoblju mijenja prostorna struktura grada.</s><s>Grad se odlikuje geometrijski pravilnom shemom ulica koje se sijeku pod pravim kutom i dijele stambene blokove na dijelove podjednake veličine.</s><s>Može se zaključiti da planski razvoj postoji od 5. st. p.n.e., a najjače se istaknuo u gradu Miletu koji je nastao po 23 Povijest i društvo,1999.</s><s>Polis (grčki πόλις), u antičkoj Grčkoj naziv za grad uopće, osobito za utvrđeni „gornji grad“ (grč. ἀϰρόπολις), tj. tvrđavu nad gradom, kao najvažniji dio grada i njegovo središte.</s><s>Polis je bio naziv i za grad kao političku zajednicu, koja je u antičkoj Grčkoj dobila svoj poseban oblik i značenje (Atena, Sparta, Teba, Korint, Arg, Mantineja, Mesenija, Megara, Elida, Egina, Plateja, Milet, Efez, Mitilena, Halikarnas i dr.) 24 Ibid., Akropola (grčki ἀϰρόπολıς: gornji grad), u antičkoj Grčkoj dio grada na uzvisini, strmu brijegu, koji dominira okolicom, utvrđen i opasan kamenim zidinama.</s><s>Na podnožju akropole nalazi se donji grad.</s><s>Unutar akropole vladarske su palače, hram(ovi), posebice hram mjesnoga boga, riznica, obrambene građevine i drugo.</s><s>Akropola je bila sastajalište o prigodnim svečanostima, mjesto gdje su se održavale skupštine, suđenja, a u ratnim opasnostima postajala je pribježištem za okolno stanovništvo</s>
<s>25 Ibid., Agora (grč. ἀγoρά: trg, skupština), u antičkih Grka, prvotan naziv za narodnu skupštinu, koju je sazivao kralj ili netko od plemstva.</s><s>U antičkoj Grčkoj, gradski trg, tržnica, mjesto na kojemu se odvijao društveno-politički i trgovački život.</s><s>Nalazi se obično u središtu grada, u primorskim gradovima blizu pristaništa.</s><s>U starije doba agora je nepravilna oblika, okružena hramovima, otvorenim trijemovima i javnim zgradama, poslije je kvadratna oblika i izgrađena kao arhitektonska cjelina, okružena trijemovima.</s><s>Najpoznatija je ona u Ateni.</s><s>Po uzoru na agore izgrađivani su forumi u rimskim gradovima Hippodamusovom planu ortogonalne mreže urbanih kareja.</s><s>Ulice su znatno šire nego u prijašnjim gradovima.</s><s>Preuzele su funkciju parkova i javnih vrtova, služile su za nesmetan prolaz vojske i za vojne parade.</s><s>Zahvaljujući ulicama jačao je promet u gradovima.</s><s>Takav model planskog grada, sa širokim ulicama i velikim zgradama bio je najpraktičniji i najprimamljiviji prilikom teritorijalnih osvajanja i intenzivnije kolonizacije.</s><s>Kasnije ga preuzimaju i Rimljani, ali i kasniji osvajači kao npr. prilikom kolonizacije Amerike.</s><s>Rimljani grade nove gradove i preoblikuju stara naselja u skladu s novim potrebama.</s><s>Stvorili su gustu mrežu gradova čiji su tragovi sačuvani do danas.</s><s>Pri gradnji je korišten miletski model26, a ulice su napravljene kao geometrijski pravilna mreža, a sjekle su se pod pravim kutom.</s><s>Grad je imao oblik četverokuta.</s><s>Bile su dvije glavne ulice decumanus27 i cardo28i one se sijeku na glavnom gradskom trgu – forumu.29 Forum je označavao središte javnog života, okupljanje stanovništva i vjerske funkcije, sportska natjecanja, razmjenu dobara i javne funkcije.</s><s>Grad je bio podijeljen na stambene zone = insulae30.</s><s>Imao je popločane ceste, natkrivene kanalizacije i vodovod, javne WC-e i kupališta.</s><s>Ulice su bile s natkrivenim trijemovima, s trgovima, imali su kazališta i arene.</s><s>Rimsko Carstvo nastalo je zahvaljujući usponu jednog grada.</s><s>S propašću Rimskog Carstva mnogi su gradovi bili porušeni, ali su se na istim lokacijama nekih rimskih gradova u srednjem vijeku razvili novi gradovi.</s><s>Tako se stara rimska mreža negdje održala do danas.</s><s>Nakon propasti Rimskog Carstva nastupa ranosrednjovjekovno mračno doba u razvoju gradova, sve do 9. st. kada stupa ekonomska i kulturna stagnacija u Europi.</s><s>U srednjem vijeku mnogi su gradovi porušeni, prijašnje funkcije i ekonomska baza gradova je oslabila, a rimske tekovine važne za život grada su uništene.</s><s>Nastaje novo kršćansko društvo koje je bazirano na agraru31, gdje grad više nije u središtu društvenog života.</s><s>Gradovi su postali izolirani i okrenuti sami sebi tako da je život zamro do kraja 9. st.</s><s>Nastupaju novi vjerski i društveno-politički odnosi, tj. feudalizam.</s><s>Nove jezgre urbanog razvoja su: samostani, biskupska sjedišta i zamkovi (burgovi).</s><s>Samostani postaju žarišta urbanog života, a njihov se broj povećavao povećanjem broja vjerskih redova, a posebice u 11. i 12. st.</s><s>Što se pak tiče političkog razvoja gradova, radi se o velikoj teritorijalnoj rascjepkanosti, prevladavaju jake grofovije i vojvodstva.</s><s>Između 9. i 13. st. podignut je velik broj burgova koji su postali jezgre kasnijeg razvoja gradova.32</s>
<s>26 Razvoj gradova kroz povijest, 2011, str. 24-31.</s><s>Miletski model – geometrijski pravilna mreža ulica koje su se sjekle pod pravim kutom; grad je imao oblik četverokuta 27 Ibid., str. 31.</s><s>Decumanus (latinski: via decumana), ulica u rimskim gradovima i vojnim logorima u pravcu istok–zapad s dvojima vratima.</s>
<s>28 Ibid., Cardo – kardo, jedna od dviju glavnih ulica u rimskim gradovima i vojnim logorima u pravcu sjever–jug s vratima na kraju svake ulice.</s><s>29 Ibid., str. 32.</s><s>Forum – središte javnog života – okupljanje stanovništva + vjerske funkcije 30 Ibid., Insulae – stambene zone u Rimu 31 Agrar, Online riječnik, e-izvor, Agrar (grč. agros, lat. ager njiva, polje), opći izraz za pojmove koji obuhvaćaju poljoprivredu, zemlju, zemljišne odnose, zemljišne reforme, zakone i dr. 32 Srednjovjekovni grad, Prirodoslovno-matematički fakultet sveučilišta u Zagrebu, e-izvor.</s><s>Izvor: Srednjovjekovni grad, Prirodoslovno - matematički fakultet sveučilišta u Zagrebu, e-izvor.</s>
<s>Početkom 13. stoljeća u jugozapadnoj Francuskoj prevladavaju utvrđena naselja bastide.</s><s>U 150 godina izgrađeno ih je preko 300.33 Slika 1: Srednjovjekovni njemački gradovi Slika 2: Monflanquin</s>
<s>Mnogi gradovi nastali su na temeljima rimskih gradova.</s><s>U srednjem vijeku nastaje i jača srednja klasa odnosno obrtnici i trgovci.</s><s>Razvija se trgovina, uspostavljaju se redovne tržnice i sajmovi, razvija se gradska privreda i unapređuje poljoprivreda.</s><s>Sve to pospješuje i porast stanovništva.34</s>
<s>Razdoblje između 11. i 14. stoljeća poznato je kao doba procvata srednjovjekovne urbanizacije.</s><s>Grad se razvijao na osnovi ekonomskih funkcija čiji su nositelji bili trgovci i obrtnici.</s><s>Uz biskupske gradove ili zamkove razvijala su se trgovačka i obrtnička naselja tj. podgrađa.</s><s>Nastajali su slobodni kraljevski gradovi, u Engleskoj borough, a u Škotskoj burgh.</s><s>Postojali su i gradovi-komune ili gradovi-republike s određenim stupnjem samostalnosti, a kao neke od primjera možemo navest: Milano, Firenca, Köln, Brugge, a u Hrvatskoj su to bili Split, Hvar i Dubrovnik.</s><s>Srednjovjekovni gradovi bili su mali.</s><s>Najveći europski gradovi do sredine 13. st. bili su u sklopu Bizanta i Kordobskog kalifata u Španjolskoj.</s><s>Što se tiče prostorne strukture srednjovjekovnih gradova, ona je složena i sastavljena od nekoliko morfoloških i 34 Srednjovjekovni grad, Prirodoslovno – matematički fakultet sveučilišta u Zagrebu, e-izvor. funkcionalnih dijelova, a to su: zamak, vjerske institucije, gradska uprava, gradski objekti i stambeni dijelovi.</s><s>Zamak je jezgra razvoja mnogih gradova.</s><s>Ponekad se gradio usporedno s gradom, a neki gradovi su i nastali kao veliki zamkovi.</s><s>Oni su bili glavno kulturno središte i središte političke vlasti.</s><s>Postojali su kraljevski zamkovi, grofovski, kneževski, ali i katedralski te samostanski.</s><s>U podgrađu zamka razvijala su se obrtnička naselja.</s><s>Katedrala je imala posebno značenje u ranom srednjem vijeku i to za okupljanje stanovništva.</s><s>Raskoš i veličina pokazivali su njezino značenje.</s><s>Mnoge katedrale imale su svoj obrambeni sistem, vlastiti zid i bile su samostalni zamci.</s><s>O veličini grada pak je ovisio broj crkava.</s><s>Svaka je župa imala svoju crkvu koja je služila kao središte okupljanja.</s><s>Samostani pak su činili zasebni kompleks i to najčešće obrambenim zidovima.</s><s>Zamak i katedrala su bili najznačajniji elementi u prostornoj strukturi grada.</s><s>Oni su bili glavni nositelji političke i duhovne snage društva i simbol značenja feudalaca i crkve.35</s>
<s>S razvojem gradske autonomije, podižu se i novi sadržaji.</s><s>Gradske vijećnice podižu se za potrebe gradske uprave i to u 12. i 13. st.</s><s>Od 14. st. grade se kuće za prodaju različite robe kao što su sol i žitarice.</s><s>Grade se nove institucije: škole, bolnice.</s><s>Udruženja obrtnika i trgovaca su imala svoje kuće.</s><s>Središnje značenje gradskog trga imalo je višenamjensko značenje.</s><s>Služilo je kao mjesto za razmjenu dobara, za javne skupove, vjerske obrede, za vojne smotre.</s><s>Oko glavnog trga bile su smještene najreprezentativnije zgrade: katedrala, gradska vijećnica, zgrade trgovačko-obrtničkih udruženja, zgrade bogatijih ljudi.</s><s>Gradovi koji su se razvili na ostacima rimskih gradova imali su pravilan oblik trga, a nepravilan oblik su imali gradovi koji su se razvili spontano.</s><s>Srednjovjekovni gradovi imali su i obrambeni sistem od kojeg je najvažniji bio gradski zid koji je ujedno bio i simbol srednjovjekovnih gradova.</s><s>Bili su tu još i nasipi i jarci s vodom kao pomoć kod obrane.</s><s>Obrambeni sistem je služio kao sredstvo zaštite od neprijatelja, vojnih napada i pljačkaša, a s druge strane je imao i psihološko i političko značenje.</s><s>Bio je simbol sigurnosti i slobode.</s><s>Ulice su bile uske i nepravilne i služile su za pješački promet.</s><s>U 13. st. se ulice počinju popločavati.</s><s>Kuće su bile drvene i niske, povezane u nizu, s malenim prozorima s kapcima.</s><s>Bila je velika gustoća izgrađenosti što je predstavljalo veliki problem.</s><s>Formirala se stanična struktura grada u kojoj su glavne ulice dijelile grad na četvrti koje su imale karakter samostalnih zajednica, dakle svoj trg i crkvu.</s><s>Zasebne komplekse činili su zamak i samostani i druge javne zgrade u središtu, a obrtnici su imali posebne zone rada isto kao i stanovanja.</s><s>Stroga je podjela rada između grada i okolice.36 U renesansno i barokno doba, točnije u razdoblju od 1500. pa do 1800. godine događaju se velike promjene u političkoj organizaciji Europe.</s><s>Veliki je odraz na urbani razvoj.</s><s>Najbitnije od svega je što se stvaraju velike državne tvorevine odnosno širi se državni teritorij i širi se urbana mreža.</s><s>Dakle, osnivaju se novi gradovi.</s><s>Također se radi o centralizaciji političkih vlasti, stvaraju se jake centralističke monarhije.</s><s>Od 15. pa do 19. st. glavni grad ima privilegirani položaj, a urbani sistem je usko vezan uz administrativnu podjelu zemlje.</s><s>Inovacija u poljoprivredi, razvoj novčane privrede i razvoj znanosti su bili glavni poticaji za razvoj gradova.</s><s>Uvođenjem vatrenog oružja i savršenije vojne tehnike utjecalo se na razvoj obrambenih sistema.</s><s>Nove utvrde su bile građene u geometrijski pravilnom obliku, sastavljene od dvostrukih bedema u zvjezdastom obliku s kulama.</s><s>U renesansi i baroku se mijenja prostorna struktura gradova.</s><s>Grade se novi urbani sadržaji.</s><s>Mijenja se položaj grada u društvu i značenje pojedinih gradova, no broj gradova se ne povećava.</s><s>Slabi zanimanje za podizanje novih gradova jer se gubi potreba da obrtnici, trgovci i slični slojevi teže koncentraciji u gradovima u kojima bi bili zaštićeni njihovi interesi.</s><s>Jedno od bitnih obilježja urbanog razvoja je da se mreža gradova u najvećem dijelu Europe nije mnogo proširila.37</s>
<s>Slika 3: Dinamika osnivanja gradova u srednjoj Europi od 1150. do 1950. god.</s><s>Izvor: Srednjovjekovni grad, Prirodoslovno - matematički fakultet sveučilišta u Zagrebu, e-izvor.</s>
<s>Novi gradovi grade se pretežno zbog općih nacionalnih potreba kao što su teritorijalne ekspanzije, vojna i obrambena potreba, nove luke, nove prijestolnice.</s><s>Mnoge starije gradove preoblikuju u stilu renesanse i baroka.</s><s>Što se tiče promjena, one se odražavaju u veličini i funkcionalnoj hijerarhiji.</s><s>Favoriziraju se prijestolnice, odnosno prostorno širenje tih gradova i porast stanovništva.</s><s>Opća težnja za humanizacijom života u gradu potaknula je nove prijedloge za izgradnju novih gradova.</s><s>Bitna obilježja renesansnih gradova je geometrijska pravilnost i složeni fortifikacijski sustavi.</s><s>U glavnim gradovima je kraljevska palača najvažniji element.</s><s>Kao primjer mogu se navesti gradovi: Versailles, Petrodvorec, Schönbrunn itd.</s><s>Bitni elementi renesansnih gradova su i administrativne zgrade, vojarne, parkovi, vrtovi i zoološki vrtovi, burze, banke, kulturne institucije… jedno od bitnih obilježja su i široke ulice u odnosu na srednjovjekovne uske ulice.</s><s>One nastaju zbog novog oblika prometa u gradu.</s><s>Tu si i veliki pravilni glavni trgovi koji su okruženi reprezentativnim zgradama.</s><s>Puno je zgrada na malom prostoru i grad zbog fortifikacije raste samo u visinu.</s><s>Većina današnjih gradova ima obilježja urbanog razvoja iz tog vremena.</s><s>U Hrvatskoj su uz planski sagrađene nove gradove, mnogi srednjovjekovni gradovi dobili nove dijelove ili su neki dijelovi rekonstruirani.</s><s>Radi se o gradovima: Zagreb, Osijek, Varaždin… za urbani razvoj Europe poslije 16. st. važna su geografska otkrića i merkantilistička ekspanzija.</s><s>Pospješen je razvoj gradova pojedinih europskih zemalja, a posebice glavnih gradova i luka i proširen je urbani sistem tih zemalja izvan nacionalnog teritorija odnosno gradnja novih gradova na osvojenim teritorijima.</s><s>To je imalo dvojak utjecaj na urbani razvoj.</s><s>Stvoren je i jedinstven urbani sistem, tj. gradovi u sklopu nacionalnog teritorija u Europi i gradovi u prekomorskim posjedima.</s><s>Posebno značenje dobivaju lučki gradovi zahvaljujući stvaranju osnovne urbane mreže u prekomorskim zemljama.</s><s>Osnovno obilježje mreža urbanih sistema u tom razdoblju su nepravilnost, odnosno asimetričnost.38 Što pak se tiče gradova u svijetu u tom razdoblju između 1500. i 1800. godine, gradovi starih kultura su postali jezgre novih gradova.</s><s>Kao primjer iz Srednje i Južne Amerike su gradovi Cuzco i Tenochtitlan.</s><s>Osnivaju se i novi gradovi u razdoblju od 1492. pa do 1520. godine i to uglavnom na Karibima i na sjevernoj obali Južne Amerike, a od 1521. pa do kraja 16. st. na zapadnim i istočnim obalama, u Srednjoj Americi i u Andama.</s><s>Razvoj trgovine i eksploatacija prirodnih izvora ubrzali su razvoj gradova.</s><s>Za razvoj gradova bile su važne Francuska, Engleska i Nizozemska, a u Angloamerici je bio neizmjeran utjecaj Španjolaca preko Meksika.</s><s>Prvi grad osnovan je 1565. god. na Floridi, a zvao se St.</s><s>Augustine.</s><s>Jači razvoj počinje u 17. st. na obali Atlantika, a mreža se postupno širi prema zapadu.</s><s>Glavna žarišta urbanog razvoja u Africi su ostala u dolini Nila, na području Maghreba i u zapadnoj Africi, a kasnije i u dijelovima istočne Afrike.39</s>
<s>Veliki utjecaj na razvoj i izgled gradova imala je industrijska revolucija.</s><s>Prvi put se javila u Engleskoj na kraju 18. i početkom 19. stoljeća, a potom se proširila po Zapadnoj Europi i u Sjevernoj Americi.</s><s>Može se reći da je industrijska revolucija prouzročila najveće promjene u povijesti.</s><s>Neki je čak smatraju i najvažnijom promjenom u povijesti čovječanstva.</s><s>Imala je dalekosežne posljedice na političke, kulturne i ekonomske prilike u Europi i svijetu.</s><s>U zemljama koje su prošle kroz ovu revoluciju industrija je stekla primat nad poljoprivredom, a s njom je i radništvo postalo brojniji i važniji dio stanovništva od seljaka, odnosno gradovi su postali gospodarski važniji od sela.</s><s>Industrijska revolucija je sa sobom donijela kapitalizam, a s njim i stvaranje nove društvene klase koja je zahtijevala novi politički poredak.</s><s>Mnogim je europskim državama omogućila da naglo ojačaju u odnosu na druge dijelove svijeta, što je u 19. stoljeću dovelo do procvata kolonijalizma i imperijalizma.40 Industrijska revolucija se nije dogodila u svim dijelovima svijeta istovremeno.</s><s>Neki sektori, kao što je privreda, dugo su zaostajali, sve do sredine 19. st.</s><s>Ove neujednačenosti, danas vidljive u npr. Južnoj Americi, normalne su u svakoj zemlji koja se nalazi na putu industrijalizacije.</s><s>Industrijalizacija Europe, već od prvih početaka svoga uspjeha, postavlja ozbiljne socijalne probleme.</s><s>Društvene posljedice bile su najvidljivije upravo na područjima na kojima su nastala velika tehnička dostignuća.</s><s>Predviđeni dobici, vidljivi već od samog početka u mehanizaciji i organizaciji, pak su donijeli nemilosrdnu fragmentaciju41 i eksploataciju42 radništva, osobito žena i djece.</s><s>Oni koji vjeruju da tehnološki napredak automatski donosi i socijalni boljitak još uvijek zanemaruju tu činjenicu i ne brinu o stvarnim rezultatima.</s><s>Nema razlike u odnosu na viktorijanske industrijalce koji su odbacivali znanstveno utvrđenu činjenicu da su djeca koja su radila u tvornicama po 14 sati dnevno, skoro sva imala rahitis zbog nedostatka sunčeve svjetlosti.</s><s>Industrijalac, Andrew Urea tvrdio je da je plinsko svjetlo jednako dobro kao i sunčeva svjetlost, k tome još i progresivnije.</s><s>Pozitivno viđenje industrijske revolucije, koje su sve donedavno dijelile pristalice svih vodećih ideologija u svijetu, danas je osporeno od strane pokreta za zaštitu okoliša.</s><s>On industrijsku revoluciju smatra izvorom svih današnjih ekoloških problema u svijetu.43 Što pak se tiče stanovništva, sredinom 18. st., umjesto umjerenog i postupnog porasta stanovništva Velike Britanije, nastupio je nagli demografski rast koji se nastavio u 19. st. i prenio na svjetsko stanovništvo.</s><s>Prethodio je ostalim društvenim i ekonomskim preobražajima.</s><s>Europsko stanovništvo je oko 1750. godine imalo 140 milijuna stanovnika, a već početkom 19. stoljeća 188 milijuna.</s><s>Za tu demografsku eksploziju nema ni do danas zadovoljavajućeg objašnjenja.</s><s>Ona nije bila posljedica, nego preduvjet industrijske revolucije jer je do nje došlo na isti način i u isto vrijeme u industrijski naprednim zemljama, kao što je bila Engleska te isključivo agrarne zemlje: Irska, Ugarska i Rusija.44 41 Hrvatski jezični portal, znanje.hr, e-izvor.</s><s>Fragmentacija – raskidanje neke cjeline u dijelove, odlomke, fragmente; raspadanje, razdvajanje 42 Povijest i društvo, 1999.</s><s>Eksploatacija (franc. exploitation, od glagola exploiter < pučki lat. *explicitare: obaviti; iskoristiti), iskorištavanje prirodnih dobara (zemlje, ruda, šuma, voda, plina i sl.) ljudskom djelatnošću u gospodarske svrhe.</s><s>Širenjem znanja i tehnološkim unapređivanjem mijenjaju se načini i intenzitet iskorištavanja.</s><s>Eksploatacijom se naziva i zakidanje ili nedavanje pravedne naknade za rad ili za dobra pritiskom, nasiljem ili korištenjem teškog položaja onoga kojemu se tako čini šteta.</s><s>U marksističkoj političkoj ekonomiji eksploatacijom se proglašava svaka zarada na tuđem radu, što se opravdava postavkom da svu vrijednost stvara rad, pa je prema tome svaki prinos od kapitala ili vlasništva prirodnih faktora proizvodnje nepravedni odbitak od vrijednosti koja bi trebala pripasti radniku</s>
<s>Uspoređujući s demografskom eksplozijom u Velikoj Britaniji, mijenjale su se i agrarne strukture te je taj preobražaj jednim dijelom bio odgovor na sve snažniji demografski pritisak.</s><s>Bili su zahvaćeni vlasnički odnosi u poljoprivredi i pravni položaj seoskog stanovništva te agrarna tehnika.</s><s>Zbog stvaranja slobodnog tržišta, intenzifikacije poljoprivrede uvođenjem plodoreda i uzgajanjem stoke slobodno je seljaštvo malo-pomalo desetkovano, a moć veleposjednika i imućnog sloja zakupnika je rasla.</s><s>U ruke zemljoposjednika s većim kapitalom, došla je zemlja uključena u robnonovčanu privredu i to putem ograđivanja.45 Ograđivanje je počelo u Norfolku i Essexu, a vrhunac je doseglo pred kraj 18. st. kada je zahvatilo Midlands.</s><s>Oko 1760. godine, situacija se potpuno promijenila.</s><s>Prekomjerni porast stanovništva pretvorio je Englesku iz zemlje koja izvozi žito u zemlju koja ga mora uvoziti.</s><s>Počeo je nagli porast i variranje cijena i to još više zbog ratova s Francuskom pred kraj st.</s><s>Takva situacija omogućila je prvim kapitalistima ulaganje u posjede, što je znatno oslabilo položaj malih posjednika, a nasilje i prevare obilježile su ograđivanje u 18. stoljeću.</s><s>Od sredine 18. stoljeća usavršavanje poljoprivredne tehnike dovelo je do propadanja manjih seoskih gospodarstava.</s><s>U drugoj polovici 18. stoljeća porastao je ukupan broj stanovnika i započelo je premještanje stanovništva iz jednog kraja zemlje u drugi.46 U odnosu na europske gradove, britanski gradovi su se riješili starih srednjovjekovnih barijera i razvijali su se kao otvoreni gradovi na svom prostoru.</s><s>To je pogodovalo naglom razvoju novih industrijskih gradova koji su nastali za vrijeme industrijske revolucije, a time su postali novi gospodarski centri moći na Britanskome otočju.47 Industrijska faza urbanizacije započela je od 1800. godine, a susrećemo je još s epitetom „urbana eksplozija“.</s><s>To je bila faza u kojoj su se eksplozivno razvijali gradovi u Engleskoj.</s><s>U industrijskoj je fazi nastao velik broj novih gradova, a velike promjene su doživjele dotadašnje mreže gradova u Velikoj Britaniji.</s><s>U ovoj fazi je razvoj gradova znatno promijenio urbanu mrežu i mnogi nekad mali gradovi su sada mogli veličinom parirati Londonu.48 Od 19. st. su gradovi u Velikoj Britaniji doživjeli velike promjene u prostornom razvoju, u strukturi i funkcijama.</s><s>Jedinstvo grada i okolice počinje se narušavati.</s><s>Razni društveno-ekonomski poticaji počeli su mijenjati karakter gradova.</s><s>Kako je raslo stanovništvo, tako su se gradovi širili te su ispod gradova postupno nastajala predgrađa kao mjesto rada i stanovanja.</s><s>Početak industrijalizacije ubrzao je imigraciju radne snage koja je imigrirala iz agrarnih krajeva.</s><s>U gradskoj jezgri nastaju novi pogoni, a njih slijede stambene zone radne snage.49</s>
<s>Rudnik, tvornica i kasnije željeznica su bili čimbenici koji su utjecali na stvaranje novog, industrijskog grada.</s><s>Razdoblje između 1820. i 1900. godine može se usporediti s bojnim poljem.</s><s>To je razdoblje velikih nereda i razaranja.</s><s>Izumitelji mehaničkih naprava, bankari i industrijalci su bili glavni i odgovorni za većinu onoga 45 Povijest svijeta, 2005, str. 549.</s>
<s>44 Povijest svijeta, 2005, str. 549. što je bilo dobro i za sve što je bilo loše.</s><s>Oni su stvorili novi tip grada.</s><s>Charles Dickens50 je ovaj tip grada u svom djelu „Teška vremena“ nazvao Ugljenim gradom (Coketown).</s><s>Industrijalizacija je stvorila najizopačenije gradske komplekse što ih je ikad svijet vidio.</s><s>Pretrpane i prljave su bile čak i četvrti vladajućih slojeva.</s><s>Sveopća seoba stanovništva je bila jedna od najdalekosežnijih činjenica ovog razdoblja, a naseljavanje i kretanje je bilo popraćeno još jednom važnom pojavom, a to je zapanjujući porast stope priraštaja stanovništva.</s><s>Kao posljedica općeg povećanja broja ljudi bilo je slijevanje stanovništva u gradove i izvanredno povećanje površine velikih gradskih središta.</s><s>Urbanizacija i industrijalizacija su gotovo proporcionalno napredovale.</s><s>U 19. st. je došlo do toga da je preko 80 % cjelokupnog stanovništva Engleske živjelo u gradovima.51</s>
<s>U usporedbi s gradovima 17. st., gradovi u eri tehničkog napretka nisu doživjeli nikakva sanitarna poboljšanja kao ni prometna.</s><s>Najnapredniji i najnaseljeniji britanski gradovi, za razliku od sela, bili su lišeni svjetla i zraka.</s><s>Sve do 1838. gradovi su bili nakupina ljudi i skladišta strojeva.</s><s>Nisu funkcionirali kao teritorijalne i administrativne cjeline i nisu služili kao središta okupljanja ljudi sa svrhom postizanja boljeg života.</s><s>Industrijalac i urbanist su stvorili novu vrstu grada i to djelujući onako kao su mislili da djeluje priroda.</s><s>Stvorili su sredinu koja nije bila prilagođena životnim potrebama.</s><s>Grad se topografski organizirao prema pravokutnom modelu, s četvrtima istih veličina razdvojene ulicama i avenijama.</s><s>Industrijski gradovi bili su osmišljeni kao fizičko gomilanje zgrada.</s><s>One su se po pravokutnim linijama mogle širiti u bilo kojem pravcu, a ograničene su bile samo fizičkim barijerama i sredstvima prijevoza.</s><s>Vezano uz planiranje i važne čimbenike planirane gradnje, nije se vodilo računa o smjeru vjetrova, o kvaliteti tla ni o lociranju industrijskih oblasti.</s><s>Isto tako nije bilo u planu ni funkcionalno razdvajanje kvartova.</s><s>S obzirom na svoju specifičnu funkciju, ni jedan dio grada nije bio planiran.</s><s>Poticalo se da se industrija širi posvuda, a bezobzirnim širenjem gradova uništavali su se otvoreni prostori.</s><s>Koncentracija tvornica je potaknula rast gradova te je brojčani porast stanovništva postao neupitan.52 Tvornice i sirotinjske četvrti su bile dva glavna obilježja novog, industrijskog, urbanog kompleksa gradova prve polovice 19. st.</s><s>Tvornice su činile jezgru gradova i najčešće su zauzimale lokacije blizu obala rijeka ili kanala jer su za proces proizvodnje bile potrebne velike količine vode.</s><s>Rijeke i kanali bili su i najjednostavnije mjesto za 50 Charles Dickens, librarry.foi, e-izvor.</s><s>Charles Dickens (Landport, Portsea, 7. veljače 1812. – Gads Hill, 9. lipnja 1870.), engleski književnik i pripovjedač.</s><s>Bio je drugo od osmero djece.</s><s>Dok je još bio dijete, otac mu je zbog dugova dospio u londonski dužnički zatvor Marshalsea, pa je u 12. godini prekinuo redovno školovanje i počeo raditi kao pomoćnik u tvornici laštila, a potom i kao odvjetnički pisar i novinski izvjestitelj.</s><s>Godina 1836. značajna je u piščevu životu; početkom godine izlazi mu prva knjiga, Bozove skice, u kojoj je sabrao sve književne tekstove što ih je do tada napisao.</s><s>Iste godine ženi se Catherinom Hogarth, kćerkom svoga prijatelja i novinskoga kolege.</s><s>Izašao mu je i prvi mjesečni sveščić Posmrtnih spisa Pickwickova kluba, izvanrednog humorističnog romana koji je nastao kada je Dickens pristao napisati tekstove uz crteže karikaturista Seymoura o zgodama i nezgodama jednog sportskog kluba.</s><s>Ovaj će roman u nastavcima autoru donijeti slavu.</s><s>Dickens je slikar engleskog srednjeg i nižeg građanskog staleža i osnivač socijalnog romana.</s><s>Njegova djela odražavaju sklonost humoru i satiri, ali i primjesama romantičnog i sentimentalnog. odlaganje otpada što se kasnije pretvorilo u otvorenu kanalizaciju i obilježilo razdoblje industrijske revolucije u Engleskoj.</s><s>Ovlasti za ograničenjem prostornog rasporeda tvornica i odvajanje zagađenja i bučnih tvornica od ljudskog naselja, nitko nije imao.</s><s>Nisu imali ni ovlasti barem izolirati područja za stanovanje.</s><s>Vlasnici su mogli graditi tvornice na mjestu koje god su mogli kupili.</s><s>U industrijskim gradovima je stalna pojava bila ispreplitanje i miješanje industrijskih, trgovačkih i stambenih objekata.</s><s>U područjima neravne topografije provodilo se izravnanje zemljišta za izgradnju novih tvornica.</s><s>Velike tvornice prostirale su se uz područja velikih rijeka i stvarale su velike količine dima.</s><s>Na prostoru koji je preostao između tvornica, željezničkih stanica i skladišta bile su smještene stambene zgrade, a radničke kuće i kuće srednjih slojeva najčešće su se gradile uz željezničke pruge i metalurške tvornice.</s><s>Ljudi su neprestano bili izloženi buci strojeva i zagađenju.</s><s>Željeznice su zacrtavale granice industrijskih gradova i određivale karakter, a krivudave ulice su bile položene onako kako je to slobodan prostor dopuštao, umjesto sveobuhvatnog planiranja i uređenja.</s><s>Upravo je željeznica sredinom 19. st. u engleske gradove donijela industrijske pogone i veoma loše stambene prilike.53 Radnici su se u početku smještali u industrijskim gradovima koji su se razvili na starim temeljima i to tako što su stare obiteljske kuće pretvarali u stambene zone.</s><s>Nove stambene jedinice lošije su se gradile zbog loših planova novih kuća i građevnih materijala.</s><s>Zagađenje je doseglo stupanj kakav se ne pamti ni u najlošijim kmetskim kućama u srednjovjekovnoj Europi.</s><s>Izgrađeno je na tisuće radničkih kuća u gradovima kao što su Bradford i Birmingham u Engleskoj.</s><s>Građene su tako da su naslonjene jedna na drugu, a mnoge od njih postoje još i danas.</s><s>Zbog takve gradnje dvije od četiri sobe koje su bile na katu nisu imale direktan izvor svjetlosti ni ventilaciju.</s><s>Slobodnog prostora nije bilo osim nepokrivenih prolaza koji su se nalazili između dvostrukih nizova.</s><s>U prvim industrijskim gradovima se bacanje smeća na ulicu smatralo normalnim za razliku od 16. st. u engleskim gradovima, kada je to bilo kažnjavano.</s><s>Zagađenje i prenatrpanost ne samo što su bili loši sami po sebi, oni su donosili druge negativne posljedice kao što su širenje bolesti i povećani mortalitet stanovništva.54 Boja industrijskih gradova bila je crna zbog dima i čađe koji su izlazili iz tvorničkih dimnjaka i rasprostirali se po gradu.</s><s>Novi gradovi bili su poznati još i po neurednosti i pojavi štetnoj za osjetila, a to je buka.55 Na kraju možemo sažeti najbitnija obilježja industrijskog grada i podijeliti ga u 5 etapa razvoja.</s><s>Prva etapa je do 1865. i tu se radi o nekontroliranom i spontanom razvoju.</s><s>Grad se razvija „prema unutra“ i ograničen je na starogradsku jezgru.</s><s>Druga etapa je do 1860-ih.</s><s>Grad se razvija „prema van“.</s><s>Tvornice se podižu na rubovima grada, a kraj njih velika radnička naselja.</s><s>U toj fazi je specifičan tip radničkih kuća tzv. back to back houses.</s><s>Treća etapa je od 1860-ih do Prvog svjetskog rata.</s><s>Gradovi dobivaju svoja upravna tijela, zabranjuje se izgradnja back to back hauses, ali je propisan novi 55 Mumford,1968, str. 475-478.</s>
<s>44 Povijest svijeta, 2005, str. 549. tip kuća s višim standardom stanovanja tzv. bye law hauses.</s><s>Od Prvog svjetskog rata pa do kraja Drugog svjetskog rata traje četvrta etapa u kojoj prevladava faza eksplozivnog širenja grada prema van, tzv. urban sprawl.</s><s>Posljednja, peta etapa industrijskih gradova slijedi nakon 1945. god. i karakterizira je strogo planski te kontrolirani razvoj s velikim sanacijskim programima.56 Začetnik ideje o gradnji novih gradova krajem 19. st. je bio Ebenezer Howard.</s><s>Sagledavajući tadašnji opći trend u razvoju gradova stvorenih industrijskom revolucijom odgovorio je na negativnosti novim teorijama o gradu kojima je cilj bio rasterećenje tadašnjih gradova i dekoncentracija.57 2.1.</s><s>POČETAK I RAZVOJ PROSTORNOG PLANIRANJA Prema saznanjima iz prošlosti, možemo reći da je kolijevka prostornog planiranja dolina rijeke Ind te da seže u daleku prošlost, prije 4500 godina.</s><s>S tim razdobljem povezan je i nastanak prvih gradova u kojima su živjeli ljudi koji nisu bili vezani za poljoprivredu.</s><s>Izgled naselja jasno pokazuje da se radi o planskom razvoju što ih čini prvim naseljima koji su koristili prostorno planiranje.58 Prostorno planiranje je djelatnost koja za cilj ima prostornu usklađenost svih aktivnosti i procesa te održavanje i razvijanje povoljnih uvjeta za život i rad ljudi na određenom teritoriju.</s><s>Obuhvaća uređenje naselja, gospodarskih i društvenih djelatnosti, mreža infrastrukturnih sustava – prometa, energetike, vodnog gospodarstva, zatim zaštitu okoliša, prirodnih i kulturnih vrijednosti, u uvjetima prirodnih i drugih prostornih ograničenja.</s><s>Temeljna svojstva prostornog planiranja su društveni značaj i dugoročnost te svojstveni ciljevi i korisnici.</s><s>Osobita svojstvenost prostornog planiranja je stručna osposobljenost za izradu prostornih planova.</s><s>Prema trajanju planskih projekcija, planovi prostornog uređenja se dijele na dugoročne i kratkoročne planove.</s><s>Temeljna karakteristika svih planova prostornog uređenja je dugoročnost.</s><s>Prostorno planiranje se često miješa s urbanističkim planiranjem, ali riječ je o dva različita pojma, jer prostorno planiranje obuhvaća puno veći opseg prostora i mjera koje se provode dok urbanističko planiranje obuhvaća samo naselja i gradove.59</s>
<s>Svakako treba spomenuti i vrlo značajan „Housing and Town Planning Act 1909“.</s><s>To je Zakon o stanovanju i urbanizmu iz 1909. godine.</s><s>Ovaj zakon predstavljao je prekretnicu u zakonodavstvu vezanom za način planiranja i stambenu gradnju.</s><s>Rezultat je interesa za ideju „Vrtnog grada“ koji se pojavio krajem 19. stoljeća i spoznaje da stanovanje u urbanim područjima treba kontrolirati uz pomoć 56 Srednjovjekovni grad, Prirodoslovno- matematički fakultet sveučilišta u Zagrebu, e-izvor.</s><s>57 Rimski gradovi – urbanistički ustroj, 2011, str. 44. 58 Povijest prostornog planiranja, HZPR, e-izvor.</s><s>59 SPURH, 2017</s>
<s>44 Povijest svijeta, 2005, str. 549. zakonodavstva.</s><s>Tijekom industrijske revolucije kuće su se brzo gradile zbog brzog rasta gradova.</s><s>Gradilo se brzo, lako i jeftino pa je stanovanje bilo vrlo loše.</s><s>Stvorila se prenapučenost koja je za sobom nosila i nezadovoljstvo, siromaštvo i razne bolesti.</s><s>Postalo je očito da takvi uvjeti nisu zdravi pa su neki ljudi počeli tražiti alternativu.</s><s>Neki filantropi su izgradili uzorne gradove, a Ebrenezer Howard je stvorio prostrane „Vrtne gradove“.</s><s>Tada je uveden „Housing and Town Planning Act 1909“ koji je zahtijevao od graditelja da ograniče broj domova po hektaru i osigurao minimalnu udaljenost između pročelja kuća60.</s><s>Prostorno se planiranje razvijalo paralelno u raznim sredinama, pa u svijetu postoje razni prostorni planovi, koji se razlikuju od države do države i od regije do regije.</s><s>Oni su nastajali na temelju specifičnih potreba pojedinih krajeva, ali i ideja ljudi koji su te planove stvarali.</s><s>Prostorni planovi su i dan danas na neki način živo tkivo, koje se neprestano mijenja i prilagođava u skladu s potrebama ljudi.61 Osnovni razlozi pojave prostornog planiranja su brzina razvoja gradova i pretvaranje seoskih u gradska područja, razvijanje sekundarne urbanizacije.</s><s>Gradovi i njihova gravitacijska područja postajala su sve prisnija, rudna su se nalazišta sve intenzivnije iskorištavala i uvodile su se nove tehnike u poljoprivredu.</s><s>Jedan od razloga pojave prostornog planiranja je i pojava intenzivnih migracija i procesa napuštanja poljoprivrede.</s><s>Neki od čimbenika kako povoljnih tako i nepovoljnih, za izradu prostornog plana su prostor i okoliš koji ujedno predstavljaju i temeljno dobro i ograničeni prirodni izvor, zatim stanovništvo, povezanost, postojeće infrastrukture, sustav društvenih službi.</s><s>Bitan čimbenici su i organizacija prostora te geopolitički položaj, razvedena obala, spomenici graditeljske baštine i zaštićena područja prirode.</s><s>Ekološka svijest o čuvanju prostora rezultira činjenicama da intenzivno i bezobzirno korišten prostor sve više zahtijeva zaštitu.</s><s>Potrebna je međusobna usklađenost među svim navedenim pojavama u stručnom smislu i zaštita u pravnom smislu.62 Prostorni planovi imaju obilježja zakonskih dokumenata.</s><s>Sustav prostornog planiranja propisan je Zakonom o prostornom uređenju (NN br. 153/13 i 65/17) i on definira problematiku prostornog uređenja.</s><s>Postoji više razina planiranja u skladu s kojima se donose dokumenti prostornog uređenja, a to su: prostorni planovi državne razine, prostorni planovi područne, odnosno regionalne razine te prostorni planovi lokalne razine.</s><s>Prostorni planovi državne razine su Državni plan prostornog razvoja, prostorni plan nacionalnog parka, prostorni plan parka prirode i drugi prostorni plan područja posebnih obilježja.</s><s>Državnim planom prostornog razvoja propisana je njihova obveza donošenja.</s><s>Prostorni planovi područne (regionalne) razine su prostorni plan županije, Prostorni plan Grada Zagreba i urbanistički plan uređenja izdvojenog građevinskog područja izvan naselja za gospodarsku i/ili javnu namjenu županijskog značaja, a prostorni planovi lokalne razine su prostorni plan uređenja grada, odnosno općine, 60 Housing and Town Planning Act, Schoolshistory.org.uk, 1909, e-izvor.</s><s>61 Prostorno planiranje u Republici Hrvatskoj, HZPR, e-izvor. generalni urbanistički plan i urbanistički plan uređenja.</s><s>Iznimka je urbanistički plan koji se donosi na državnoj ili područnoj razini.63 Danas prostorni planovi, kao državni ili lokalni upravni akti, uvijek su usmjereni na obranu općeg interesa i na zadovoljenje.</s><s>Korisnicima svakog plana uređenja prostora smatraju se pojedinačni vlasnici zemljišta, tj. korisnici, cijela društvena zajednica i čitavi sektori djelatnosti predstavljeni stručnim i znanstvenim udrugama.</s><s>Društveni interes traži optimalan raspored i ponašanje u prostoru, odnosno da si korisnici zemljišta međusobno ne smetaju, da ostanu sačuvane kvalitete okoliša i da financijska vrijednost zemljišta ostane što dulje stabilna.</s><s>Planovi prostornog uređenja moraju voditi računa o općim i pojedinačnim interesima.64 Za izradu planova bitne su kartografske podloge.</s><s>Planovi se izrađuju na kartama čije je mjerilo prilagođeno razini plana.</s><s>Topografske karte su u mjerilima: 1:200000 (TK 19. st.</s><s>Topografske karte s mjerilom 1:25000 trebale bi postati temeljne topografske karte.65</s>
<s>„Topografska karta je karta s velikim brojem informacija o mjesnim prilikama prikazanog područja, koje se odnose na geografska imena, naselja, prometnice, vode, reljef, vegetaciju i niz drugih pojava potrebnih za opću orijentaciju, pri čemu su svi objekti prikazani s jednakom važnošću.</s><s>“66 Što se tiče strukture prostornog planiranja, u procesu izrade prostornih planova sudjeluje veći broj stručnjaka različitih specijalizacija.</s><s>Prema načinu suradnje na izradi</s>
<s>multidisciplinarnost polidisciplinarnost.</s><s>Interdisciplinarnost je funkcionalna suradnja različitih disciplina u kojoj svaka disciplina zadržava svoje značajke i metode.</s><s>Multidisciplinarnost znači suradnju različitih disciplina u kojoj one zadržavaju svoje temeljne značajke i metode, ali s izvjesnim prilagođavanjima pa i odstupanjima od vlastitog optimuma kako bi se dosegao zajednički cilj.</s><s>Kad se zadatak obavi, svaka disciplina nastavlja sa svojim značajkama.</s><s>Polidisciplinarnost pak je zajednička djelatnost različitih disciplina u kojoj svaka od njih napušta, manje ili više, vlastite metode i značajke, a poprima nove kako bi se ostvario cilj.</s><s>Pošto kod prostornog planiranja sudjeluje puno različitih disciplina, to je polidisciplinarna djelatnost s već razvijenim vlastitim metodama rada i istraživanja.67</s>
<s>Metodologija izrade prostornih planova temelji se na znanstvenom istraživanju, stručnoj tehnologiji izrade, kreativnosti vodstva plana i na poznavanju političke volje stanovništva.68</s>
<s>66 Pravilnik o topografskoj izmjeri i izradi državnih karata, 3.članak Prostorni se planovi zapravo stvaraju za budućnost, a ne za sadašnjost.</s><s>Predviđanje budućih kretanja je gotovo bitniji dio ovog procesa od detekcije postojećeg stanja.</s><s>Na taj se način osigurava dugoročnost i optimalnost prostornih planova.69 2.2.</s><s>POČETAK I RAZVOJ URBANISTIČKOG PLANIRANJA Civilizacija doline Inda na indijskom potkontinentu smatra se prvom civilizacijom koja je uspješno razvila urbanističko planiranje.70 Daljnji razvoj urbanog planiranja možemo naći u staroj Grčkoj i Rimu.71 Razvojem industrijalizacije ponovo se pridaje pozornost urbanističkom planiranju.</s><s>Tada se gradovi počinju jako razvijati i postaju industrijska središta.</s><s>Pred planere su postavljeni novi zadaci – stvaraju se industrijske zone.</s><s>Industrijske zone su često, kao zagađivači na periferiji grada, često iza zaštitne barijere zelenila, zato je bilo potrebno osmisliti transport radnika.72 Kao primjer regulacijskih planova rekonstrukcije gradova u 19. st. možemo navesti Cerdu u Barceloni.</s><s>To je jedna od najvažnijih urbanih transformacija suvremene Barcelone, a radilo se o prijedlogu za proširenje.</s><s>Autor plana je bio Ildefonso Cerdà, 1859. godine.</s><s>Područje Eixample je najveće i najgušće simboličko središte aktivnosti.</s><s>To je ključni dio koji ujedinjuje Barcelonu i njezino gradsko područje.</s><s>Raspored, zoniranje, nekretnine i priroda čine karakterističan urbani krajolik koji je obdaren redoslijedom i jasnom unutarnjom kohezijom koja predstavlja jasnu razliku između starog grada i okolnih četvrti.73</s>
<s>Motiv za novi plan u Barceloni je bila higijena i prometno unaprjeđenje, 6m3 zraka po osobi.</s><s>Karakteristike predloženog rješenja su bile: shema urbs quadrata će omogućavati beskrajno širenje, a dijagonalne ulice omogućavat će brzo dolaženje do središta.</s><s>Cilj je bio da povijesna jezgra bude nedirnuta, a da se „novi“ grad izravno naslanja na „stari“ grad, kao američki prijedlog grada.</s><s>Plan nije bio u potpunosti ostvaren, ali je odredio kasniji razvoj.</s><s>Predviđao je preveliki demografski i gospodarski razvoj i nudio je rješenje za višu razinu urbane evolucije.</s><s>Plan je bio neodrživ tamo gdje je pretpostavljena niska gustoća, a provediv tamo gdje je omogućena masovna izgradnja gradskih blokova sukladno ciljevima građevne spekulacije.</s><s>Stvorena je osnovna urbanistička jedinica novoga grada s kvadratnim blokom odrezanih uglova.74</s>
<s>Danas je urbano planiranje tehnički i politički proces korištenja prostora i oblikovanja urbane sredine.</s><s>Cilj je osigurati kontrolirani razvoj naselja i zajednica.</s><s>Urbano se planiranje zapravo bavi oblikovanjem svih prostora u kojima ljudi žive i borave, uključujući i gradove, sela i predgrađa.</s><s>Urbano planiranje je interdisciplinarna znanost.</s><s>Ono uključuje elemente socijalnih znanosti, arhitekture, inženjerstva, arheologije, dizajna i dr. Urbano planiranje određuje budućnost urbanih područja, postavlja ciljeve i kreira strategije za postizanje zadanih ciljeva.</s><s>Iako se prvenstveno bavi planiranjem naselja, ono uključuje i elemente drugih područja kao što su upravljanje vodama koje uključuje i vodovod te kanalizaciju, zatim upravljanje ruralnim područjima, uređenje parkova, očuvanje dijelova prirode i ljudskih tvorevina s povijesnom vrijednošću.75</s>
<s>Tehnike urbanog planiranja su predviđanje rasta populacije, analiza i geografsko mapiranje, zoniranje odnosno podjela pojedinog područja na zone, analiza prostora, analiza potreba za vodoopskrbom, planiranje kanalizacije, određivanje transportnih pravaca, alokacija zdravstvenih i socijalnih službi, određivanje potreba za opskrbu hranom te analiza utjecaja na zemljište.76 Urbano planiranje je multidisciplinarna aktivnost pa se često njome bave timovi u kojima je svaki član specijaliziran za neko područje.</s><s>Procijenjeno je da danas u svijetu preko 50 % ljudi živi u gradovima i da će taj postotak sve više rasti što znači da je potreba za urbanim planiranjem velika isto kao i za ljudima koji će obavljati taj posao.77</s>
<s>Znanost vezana uz proučavanje razvitka gradova, njihove fizičke i socijalne strukture, tj. znanost za izradu urbanističkih planova je urbanizam.</s><s>Zadaća urbanističkog plana je da štiti opći interes u prostoru.</s><s>Zakoni koje vežemo uz urbanističko planiranje su: Zakon o prostornom uređenju, Zakon o gradnji te komplementarni zakoni (Zakon o zaštiti okoliša, Zakon o zaštiti od požara, Zakon o šumama…).78 3. VRTNI GRADOVI</s>
<s>19. stoljeće pamti se kao burno povijesno razdoblje zbog velikih ekonomskih i socijalnih promjena.</s><s>Industrijalizacija i urbanizacija su dale poseban značaj novome vijeku pa time industrijsko društvo postaje urbano.</s><s>Engleska je znatno prednjačila u odnosu na ostale europske zemlje pa se je stanovništvo viktorijanskih gradova povećavalo iz desetljeća u desetljeće.</s><s>Na temelju popisa iz 1851. godine dokazano je da više od pola stanovništva Engleske živi u gradovima.</s><s>Ta tendencija se nastavila i za manje od jednog stoljeća, broj stanovnika u Londonu se povećao pet puta.</s><s>Na temelju toga, predgrađa dobivaju sve veći značaj, šire se, a grad prestaje biti točno ograničena prostorna cjelina.</s><s>S druge strane, sve to je donijelo i negativne posljedice za Englesku i to u vrlo kratkom vremenskom razdoblju.</s><s>Snažan populacijski pritisak, kao posljedica naglog priljeva stanovništva sa sela, izazvao je agresivan rast gradova koji je ugrožavao seoska područja.</s><s>Za 20. stoljeće se često kaže da je to zlatno doba utopije, a utopije nastaju u kriznim povijesnim razdobljima, kao izraz nezadovoljstva.</s><s>Samim time, nije čudno što se u Londonu, na samom kraju 19. stoljeća rodila ideja vrtnog grada.</s><s>To je odigralo vrlo važnu ulogu u urbanizmu 20. stoljeća.79 Tvorac ideje vrtnih gradova, Ebenezer Howard, predložio je osnivanje gradova novog tipa koji će izbrisati razlike između sela i urbane aglomeracije.</s><s>Želio je zadržati kulturne i ekonomske prednosti života u gradu i ekološke prednosti života na selu.</s><s>Vrtni grad je zamišljen kao samostalna zajednica s unaprijed dogovorenim brojem 76 Urbano planiranje, HZPR, e-izvor.</s>
<s>75 Urbano planiranje, HZPR, e-izvor. stanovništva i površinom u kojoj su objedinjeni priroda i civilizacija.</s><s>Howard je uveo principe zoniranja u proces planiranja vrtnih gradova što znači da su industrijska zona, stambena zona, javni prostori i zeleni pojas odvojene cjeline.</s><s>Cijeli grad je okružen zelenim pojasom poljoprivrednih zemljišta.</s><s>Kako se povećavao broj stanovnika, tako su se osnivali međusobno povezani gradovi-sateliti kako se ne bi narušila zona vrtova kojima je grad okružen.80 Howardov prijedlog doveo je do napetosti i podjela među stručnjacima.</s><s>Stručnjaci koji su podupirali Howarda, željeli su ostvariti alternativan dizajn društva te ih je to obilježilo kao utopiste.</s><s>Howardovi protivnici pak su nastojali očuvati tradicionalne vrijednosti i konvencije postojećeg društva.</s><s>Iako su postojale mnoge poteškoće u početcima razvoja vrtnih gradova, promjene u planiranju urbanizacije u 20. stoljeću stvorile su uvjete potrebne za prihvaćanje Howardovih ideja.81 Projekt vrtnog grada je imao veliki broj praktičnih ostvarenja što predstavlja Howardov veliki doprinos.</s><s>U Engleskoj je 1903. godine osnovan prvi vrtni grad Letchworth.</s><s>Njegovo osnivanje bilo je inspiracija za osnivanje vrtnog grada Welwyna, 1919. godine kao i osnivanje takozvanih „Novih gradova“ nakon Drugog svjetskog rata.</s><s>Primjena Howardovih ideja bila je najintenzivnija prvih 60 godina 20. stoljeća.</s><s>Mnoge europske zemlje su nakon Prvog i Drugog svjetskog rata primjenjivale različite kombinacije ideja vrtnog grada.82</s>
<s>Prvi vrtni gradovi i danas su u funkciji, iako naglasak današnjih inicijativa nije na stvaranju novih vrtnih gradova.</s><s>Današnji cilj je unaprjeđenje urbanih i ruralnih sredina.</s><s>Novi urbanizam i novi gradovi također su se oslanjali na Howardove ideje.</s><s>Urbano planiranje 21. stoljeća značajno se oslanja na Howardove ideje, a glavni ciljevi su rješavanje problema prenapučenosti, ekoloških problema, izolacije, nezaposlenosti i neravnopravne podjele dobara.83 3.1.</s><s>NASTANAK VRTNIH GRADOVA</s>
<s>Prvi vrtni gradovi nastali su krajem 19. stoljeća.</s><s>U ono vrijeme, većina reformatora usmjerila se na društvene reforme zagovaranjem decentralizacije, a Howardov pokret zasnivao se na razvijanju urbanih okolina pogodnih za društvene promjene.</s><s>1902. godine ostvareni su uvjeti za realizaciju prvih projekata.</s><s>Za planere prvog vrtnog grada bili su odabrani, do tada nepoznati, Raymond Unwin i Barry Parker.</s><s>Teren je prisilio arhitekte da napuste Howardov koncentrični model ali su se držali principa zoniranja.</s><s>Prvi vrtni grad bio je Letchworth.</s><s>Ime je dobio po istoimenom imanju i po selu u kojem je živjelo dvadesetak stanovnika.84 Sami početak razvoja grada karakterizira nedostatak novčanih sredstava.</s><s>Howardova kompanija je bila u vrlo lošoj poziciji i nije mogla određivati stroga pravila za izgradnju.</s><s>Realizacija vrtnog grada Letchwortha se odvijala jako teško.</s><s>Tek nakon Drugog svjetskog rata Letchworth je ostvario svoj puni potencijal, dodavši mu nekoliko stambenih naselja.</s><s>Društveni život u Letchworthu je od početka bio vrlo bogat pa je Howard trebao biti zadovoljan rezultatima, no nikad nije uspio osigurati jeftino stanovanje za najsiromašnije radnike.85 Nakon Prvog svjetskog rata, britanska je vlada bila suočena s nedostatkom domova i teškim financijskim stanjem stanovništva.</s><s>Howard je 1919. god. sa svojom organizacijom započeo izgradnju novog vrtnog grada Welwyna.</s><s>Kompanija za osnivanje drugog vrtnog grada „Second Garden City“, formirana je 1920. godine.</s><s>Gradnja Welwyna je bila striktnija nego gradnja Letchwortha.</s><s>Welwyn je zahvaljujući donacijama vlade, omogućio kvalitetno stanovanje za siromašne radnike.86 Nakon Drugog svjetskog rata, cilj originalnih pokreta bio je stvaranje novih, ekonomski neovisnih naselja.</s><s>Države u Europi su nakon rata imale potrebu obnoviti uništene zajednice, no nije postojala inicijativa za stvaranje novih zajednica jer to nije rješavalo tekući problem društva.</s><s>Inicijativa vrtnih gradova za razvoj novih gradova se u tome periodu ne pojavljuje.</s><s>Principi planiranja zajednice po uzoru na vrtne gradove postali su trend u Velikoj Britaniji pa su se proširili i ostatkom svijeta.</s><s>Howardove osnovne ideje ostale su osnova urbanog planiranja, no britanska je vlada odredila pojam „novi gradovi“ za svaki grad utemeljen nakon što je proveden New Town Act 1946. godine.87</s>
<s>Postalo je očito da će se novi gradovi zasnivati na Howardovim idejama pa je Town and Country Planning Association (TCPA), postala pobornik novih gradova.</s><s>Prvi novi gradovi pratili su prostorni razmještaj ranih vrtnih gradova i njihov dizajn.</s><s>Nove pristupe planiranju uvela je tek treća generacija novih vrtnih gradova, krajem 60-ih god. prošlog stoljeća.88</s>
<s>Jedan od zadnjih novih gradova je Milton Keynes koji je dovršen 1970. godine.</s><s>Ceste su bili organizirane kao koordinatna mreža, a prostori ograđeni cestama postali su životni prostor.89</s>
<s>Tijekom 70-ih godina 20. stoljeća, stvorio se jaz između pokreta za vrtne gradove i vlade u Engleskoj.</s><s>Pokret za promoviranje vrtnih gradova zagovarao je slobodu unutar društva, ali bez regulacija individualnih potreba.</s><s>Novi gradovi počeli su se prilagođavati vrijednostima potrošačkog društva.</s><s>Izgubila se osnovna svrha vrtnih gradova.</s><s>Novi gradovi su probudili jaz među klasama, umjesto da uvedu ekonomsku ravnopravnost.</s><s>Profitabilnost im je postala prioritet u odnosu na važnost stvaranja kooperativne zajednice.90 TCPA je i danas aktivna i utjecajna grupa.</s><s>Nastavlja promovirati Howardove ideje i prilagođavati ih potrebama modernog društva.91 3.2.</s><s>EBENEZER HOWARD</s>
<s>Sir Ebenezer Howard rođen je 29. siječnja 1850. godine.</s><s>Poznat je kao autor knjige „Garden Cities of To-morrow“.</s><s>Nakon izdavanja knjige, 1898. godine, osnovao je pokret „Garden Cities Movement“, a 1899. godine i organizaciju koja je danas poznata pod nazivom „TCPA“.</s><s>Ova organizacija i je danas aktivna.92 Usprkos sjajnim postignućima, Howardov život prije iznošenja svojih ideja bio je nelagodan i neuspješan.</s><s>Prvo se bavio poljoprivredom, a pošto na taj način nije uspio zbrinjavati obitelj, počeo se baviti stenografijom.</s><s>Nezadovoljan svojim zanimanjem i novčanim statusom, odlučio se posvetiti nečemu čime bi doprinijelo društvenom blagostanju.</s><s>Ideja vrtnih gradova u to vrijeme još nije bila aktualna, ali je Howard počeo primjećivati sve veće nezadovoljstvo života u Londonu, isto kao i nejednakost u društvu.</s><s>Howard nije bio visokoobrazovan, ali je njegov osobni interes za društvene pokrete imao bitnu ulogu u ostvarenju ideja o vrtnim gradovima.</s><s>Howardovih ideja stvaranja vrtnih gradova uključivale su: implementaciju željezničke pruge, popust na željezničke karte stanovnicima, interakciju među ljudima različitih staleža, visoku razinu privatnosti i sigurnosti u domovima itd.</s><s>Howard je dobio priliku prvi put predstaviti svoje ideje vrtnih gradova 11. veljače 1893. godine.</s><s>Tada su njegove ideje tek bile u začetku pa nisu ostavile snažan dojam, ali Howard je to iskustvo smatrao prekretnicom koja je osnažila vjeru u njegov projekt.</s><s>Howard nije polagao velike nade u ostvarenje zemljišnih projekata sve do 1898.</s><s>Do tada je razradio i predstavio vlastitu viziju vrtnih gradova.</s><s>Promatrao je život i u gradu i na selu i došao je do zaključka da ni jedna postojeća okolina ne pruža potpuno zadovoljstvo stanovništvu.93</s>
<s>Krajem 19. stoljeća, kada su većina sociologa bavila razmatranjem društvene strukture, Howard je odbacio sve njihove ideje i odlučio ponuditi fizički izvedivo rješenje, a to je ostvarenje i provedba boljih životnih uvjeta izvedbom vrtnih gradova.</s><s>Cilj vrtnih gradova bio je kombinacija pozitivnih gledišta života u selima i gradovima čime bi se ciljano i kontrolirano promijenila društvena struktura.94 Od izdavanja knjige do smrti, Howard se nastavio baviti projektima Letchwortha i Welwyna.</s><s>Usprkos teškoćama u izvedbi i nedostatku interesa javnosti, ti vrtni gradovi postoje i danas.95</s>
<s>Howard je puno čitao i naširoko razmišljao o socijalnim pitanjima te je iz tog razmišljanja 1898. godine proizašla njegova knjiga pod nazivom „To-Morrow: A Peaceful Path to Real Reform“.</s><s>Platio je za tiskanje svog prijedloga knjige te je na taj način pozvao na stvaranje novih gradova ograničene veličine, okruženih trajnim zelenim pojasom odnosno pojasom poljoprivrednog zemljišta i unaprijed planiranih.</s><s>Svojim je idejama privukao dovoljno pažnje i financijske potpore te je započeo projekt Letchworth.</s><s>To je bio pionirski pothvat za koji se nadao da će postati masovni pokret.</s><s>Na ovu knjigu se gleda kao na temelj modernog prostornog planiranja.96 Godine 1902. izašlo je novo izdanje Howardove knjige, ali pod drugim nazivom „Garden Cities of To-Morrow“ i pomoglo je održati pokret.</s><s>S obzirom na okolnosti Prvog svjetskog rata, drugi grad pod imenom Welwyn Garden City pokrenut je nakon njegovog završetka.</s><s>Dva poglavlja opisuju Howardovu viziju fizičkih karakteristika Garden Citya i na koji način bi se mogla stvoriti njihova skupina s povećanjem broja stanovnika.</s><s>S obzirom na to da Howard nije bio dizajner, dao je do znanja da će plan za grad na stvarnom mjestu nesumnjivo odstupati od onog kojeg je opisao, a svaki svoj crtež je označio „Samo dijagram.</s><s>Plan se ne može nacrtati dok se ne odabere mjesto“.</s><s>Te njegove verbalne slike i pripadajući dijagrami odražavaju njegova vlastita uvjerenja o tome kako treba urediti uzorni vrtni grad.</s><s>Prstenasti i radiocentrični uzorak njegovog zamišljenog Garden Citya bio je plan koji su podržavali i mnogi drugi pisci tog vremena, zbog njegove superiornosti s inženjerskog i arhitektonskog gledišta.97 Howardov naglasak na važnosti stalnog pojasa otvorenog i poljoprivrednog zemljišta oko grada ubrzo je postao dio britanske doktrine planiranja.</s><s>Najimpresivnija primjena bio je Abercrombie-jev plan za Veliki London 1944. godine, nakon donošenja Zakona o novim gradovima iz 1946. – stvaranje prstena novih gradova izvan londonskog Greenbelta.</s><s>HV Lanchester je 1908. u svom članku u britanskom profesionalnom časopisu tvrdio da se toliko jak slučaj mogao imati za urbanu konfiguraciju koja se temelji na klinovima otvorenog prostora koji se zabijaju unutra i ograničavaju na intervenirajuće hodnike.</s><s>Thomas Mawson je prekopirao Lanchesterov dijagram u svojoj „Građanskoj umjetnosti“ iz 1911.</s><s>Taj se koncept pojavio 1910. godine u jednom od nagrađivanih planova za Veliki Berlin, opisan je i u radu Rudolfa Eberstadta koji je objavljen na konferenciji o urbanističkom planiranju u Londonu te u njegovoj knjizi „Handbuch des Wohnungswesens und der Wohnungsfrage“.</s><s>Dodan je i dio Howardovog poglavlja „Social Cities“ kako bi se razjasnilo kako je predložio rješavanje povećanja broja stanovnika čim bi se dosegnula predviđena granica Garden Citya od 32.000.98</s>
<s>Kako je u Ujedinjenoj Kraljevini Ebenezer Howard predložio ideju o vrtnim gradovima, tako je i Daniel Hudson Burnham zaslužan za pokret „Lijepi grad“99 u Sjevernoj Americi.</s><s>Burnham je smatrao da je svrha arhitekture popraviti estetski dizajn grada te ga prilagoditi velikoj stopi rasta stanovništva.</s><s>Smatrao je da bi se na taj način, neizravno, smanjili društveni problemi koji su povezani s naglim porastom stanovništva u urbanim sredinama.</s><s>Projekti za redizajn gradova, prema 99 „Beautiful City“ – slobodan prijevod engleskog termina.</s><s>Burnhamovim principima između 1902. i 1906. god. su gradovi San Francisco, Washington, Cleveland, Manilla i Chicago.100 Postoji ključna razlika između ovih dvaju projekata i to je bitno napomenuti.</s><s>Obojica su imali za cilj da unaprijede okolinu kako bi smanjili zdravstvene, društvene i ekonomske probleme, no Burnham je bio ograničen u kontroli i opsegu svojih intervencija.</s><s>Howard je smatrao da će njegovi vrtni gradovi imati izravan utjecaj na društveni problem, a Burnham se nadao da će estetika neizravno utjecati na kvalitetu života u gradovima.</s><s>Burnhamova inicijativa se zasnivala na prenamjeni postojećih gradova, obnovi objekata, integraciji obrazovnih programa i na stvaranju sustava urbanizacije te koordinaciji između urbanih planera i „krajobraznih arhitekata“.101 Howard je smatrao kako će smanjenje populacije u velikim gradovima poboljšati uvjete života pa njegov pokret vrtnih gradova nije izravno nastojao utjecati na postojeće urbane sredine.</s><s>Prvenstveni cilj pokreta je bio stvaranje novih naselja.</s><s>Howard je imao viziju o stvaranju vrtnog grada koji bi bio kombinacija grada i sela.</s><s>Kombinirao bi društveni život grada i ljepote ruralnog područja.</s><s>Godine 1898. je kreirao dijagram s pomoću kojeg je pokušao objasniti prednosti i nedostatke tih dvaju područja, ali je kao treću varijantu dodao i vrtni grad.</s><s>Na ovaj način želio je istaknuti da su naselja poput magneta, a magnet koji predstavlja vrtni grad trebao bi privući više ljudi od ostala dva magneta.102</s>
<s>Izvor: Ebenezer Howard's three magnets, Support the Guardian, 2014, e-izvor.</s><s>Promatrajući sva tri područja, ni jedno nije omogućilo ispunjeni život.</s><s>Uloga vrtnih gradova bila je da se objedine prednosti i sela i grada.</s><s>Kao primjer možemo navesti cijenu najma u gradovima koja je bila visoka i nisku cijenu najma na selima koja nije znatno doprinosila kvaliteti života.</s><s>Nije bilo mogućnosti zaposlenja na selu i to je predstavljalo veliki nedostatak.</s><s>Kako bi se istaknula prednost i sela i grada, vrtni bi gradovi nudili povećanu mogućnost zaposlenja s niskim osnovnim životnim troškovima.</s><s>Najbitnija stvar kod vrtnih gradova Howardu je bila da odredi broj i raspored ljudi unutar grada.</s><s>Njegova zamisao je bila da bi svaki vrtni grad pokrivao 1,000 jutara zemlje, a okružen bi bio s 5,000 jutara.</s><s>Gradovi bi bili ograničeni na 30,000 ljudi.</s><s>Kada bi se ta brojka dostigla, jedan vrtni grad bio bi popunjen i zatvarao bi se te bi se stvarao novi.</s><s>Ti gradovi ne bi bili namijenjeni za neprestano širenje.</s><s>Zamišljen je i radiocentrični dizajn grada koji bi olakšao ljudima kretanje unutar grada, između kuća, trgovina i posla.</s><s>Svaki grad bi imao 6 bulevara širine 36 metara podijeljenih na jednake dijelove.</s><s>Trgovine bi se nalazile neposredno ispred javnih površina, a u samom centru grada bile bi smještene javne ustanove i ostale javne površine.</s><s>Zbog cirkularnog dizajna, svaki stanovnik živio bi cca. 550 metara od trgovine.</s><s>Zbog lakšeg pristupa zemlji, šumama i ostalim prirodnim bogatstvima, industrija, poljoprivreda i tvrtke su se razvijale što dalje od središta grada.</s><s>Takav raspored je ujedno i smanjivalo gužve prema centru jer se sve vezano uz poslovne svrhe odvijalo na rubovima gradova.</s><s>Isto tako, željeznička pruga je bila postavljena na rubovima gradova i time su troškovi prijevoza robe bili znatno manji.</s><s>Kako bi se na taj način omogućilo veće financijsko blagostanje lokalnog stanovništva, Howard je pretpostavljao da bi ljudi mogli više doprinositi gradskom proračunu.</s><s>Također je smatrao da će svi pojedinci i sektori biti zadovoljni njegovom idejom i planom jer bi kvaliteta života porasla zbog manje gustoće stanovništva, smanjenog najma i bolje okoline.103</s>
<s>Mobilnost je i danas utvrđena kao bitan aspekt urbanog planiranja, a u proučavanju različitih perspektiva na temelju razvoja mobilnosti unutar gradova, normativnostrateška perspektiva je najbliža Howardovoj originalnoj zamisli vrtnih gradova.</s><s>Normativno-strateška perspektiva izdvaja policentričnu urbanu regiju najodrživijom formom urbanizma u ekonomskom, sociološkom i ekološkom kontekstu.104 Kao primjer takvih gradova mogu se navesti Randstad u Nizozemskoj i Ruhr u Njemačkoj, a nastaju neplaniranim stapanjem nekolicine manjih gradova u jednu cjelinu.105 Howard je zamislio vrtne gradove s jednim centrom, a policentično planiranje se odnosilo jedino na povezanost više vrtnih gradova.</s><s>To je bilo bitno za modernizaciju samog pokreta.</s><s>Howard je također bio svjestan da se grad mora prilagoditi topografskim uvjetima.</s><s>Fleksibilnost u dizajnu i poštivanje kulturoloških i etničkih razlika također imaju bitnu ulogu u određivanju kvalitete društva u vrtnim gradovima.</s><s>Howardovi vrtni gradovi između ostalog su nastojali odstraniti koncept da jedni gube, a drugi pobjeđuju.106</s>
<s>Kada bi se zemljišta kolektivno kupovala i razvijali vrtni gradovi, to bi prodavačima omogućilo postavljanje boljih cijena, a s druge strane, tvrtke bi se pozicionirale u ugodnijim sredinama.</s><s>Iz toga bi proizašao njegovan pristup radu i sretniji i zadovoljniji radnici.</s><s>Pojedinci koji su se zalagali za osnutak grada i financijski ga potpomagali, prikupljali bi dio od svih budućih najmova poslovnih i privatnih prostora, a ostatak od najmova upotrebljavao bi se za isplatu socijalne pomoći i obrazovanje lokalnom stanovništvu.</s><s>Howardu se pripisuje dizajn i opis vrtnih gradova, no treba uzeti u obzir da je on prihvatio i usvojio mnoge ideje urbanističkih kritičara predstavljenih krajem 19. st.</s><s>Oni su isticali da je nekontrolirana industrijalizacija gradova posljedica strukturalnih problema u društvenoj stratifikaciji i u ekonomiji.107 Osnutak vrtnih gradova je trebao ukinuti ekonomske nejednakosti među stanovnicima te je bilo očito prihvaćanje takve ideje.</s><s>Poznato je da je Howard prihvatio Marxov i Engelsov radikalizam.</s><s>Zastupnici radikalizma u Engleskoj su 107 Parsons, Schuyler, 2002, str. 40.</s>
<s>Slika 9: Howardov dijagram tri magneta prihvatili ideje koje je iznio Henry George108 1884. godine.</s><s>Donio je prijedlog o migraciji izvan gradova kako bi se smanjile cijene zemljišta unutar gradova.</s><s>Treba istaknuti i Howardovu ideju o eliminaciji privatnih posjeda, odnosno onemogućavanje osobne zarade pri naplati najma.</s><s>Još jedna od zanimljivosti Howardovih gradova bila je da bi ljudi zajednički posjedovali neku zemlju te bi im to omogućilo zajedničko donošenje odluke i upravljanje razvojem grada.</s><s>Tu ideju o suradnji o upravljanju gradovima Howard je preuzeo od Benjamina Warda Richardsona.109 Iako je Howard mnoge ideje koje je razradio preuzeo od drugih, svakako je zaslužan za objedinjenje svih tih ideja u jedinstveni princip za dizajn vrtnih gradova.</s><s>Nije naveo konkretne primjere američkih gradova koji su ga inspirirali, ali je preuzeo zasluge za logičko uključivanje u ideje drugih za svoj dizajn.</s><s>Zahvaljujući tim prethodnim pokušajima, Howard je vidio što treba eliminirati iz planiranja vrtnih gradova.110 3.5.</s><s>POVIJESNI KONCEPT U TRI ETAPE</s>
<s>U prvoj etapi radi se o prijelaznom razdoblju s 19. na 20. stoljeće.</s><s>Howardov pokret zasnivao se isključivo na razvijanju urbanih okolina koje su bile pogodne za društvene promjene.</s><s>Howardova organizacija je do 1902. godine prikupila oko 1,300 članova te je ostvarena dovoljna količina potpore za realizaciju prvih projekata.111 Prvo ulaganje bilo je u kupovinu zemljišta u Letchworthu, vrijednosti 155.000 £.</s><s>Zbog loših procjena kapitala za isplatu investitorima i izgradnju infrastrukture, tek 1945. god. se im je isplatio minimalni ugovoreni povrat.</s><s>Howard je nastojao definirati Letchworth kao filantropski projekt bez obzira na to što se njegov model isplate investitora najmom pokazao neizvedivim, no to je uzrokovalo nezadovoljstvo ostalih voditelja projekta i Howardovo isključenje iz svih financijskih aspekata projekta.112 Letchworth je nakon 35 godina postojanja privukao tek 15.000 ljudi, a u planu je bila duplo veća brojka.</s><s>Howard je smatrao da će koncept vrtnih gradova ljude odmah privući i zainteresirati, no to nije bilo tako.</s><s>Tadašnje tvrtke, koje nisu težile idealima 108 Povijest i društvo, 1999.</s><s>Henry George – (2. rujna 1839. – 29. listopada 1897.) bio je američki politički ekonomist i novinar.</s><s>Njegovo je pisanje bilo izuzetno popularno u Americi 19. stoljeća i potaknulo je nekoliko reformskih pokreta Progresivne ere.</s><s>Inspirirao je ekonomsku filozofiju poznatu kao Georgizam, uvjerenje da bi ljudi trebali posjedovati vrijednost koju sami proizvode, ali da bi ekonomska vrijednost proizašla iz zemlje (uključujući prirodne resurse) trebala pripadati jednako svim članovima društva.</s><s>Tvrdio je da će jedinstveni porez na zemlju stvoriti produktivnije, pravednije društvo.</s><s>Njegovo najpoznatije djelo je Napredak i siromaštvo (1879.) 109 Parsons, Schuyler.</s><s>2002, str. 41.</s>
<s>Slika 9: Howardov dijagram tri magneta povezanosti s ekološkom učinkovitošću i samoodrživošću u velikom broju, nisu imale interes za osnivanjem ureda u Letchworthu.113 Svoj puni potencijal Letchworth doseže tek nakon Drugog svjetskog rata.</s><s>Početkom 21. stoljeća ponovno se javlja potreba za razvojem sličnih mjesta.</s><s>Howardove ideje nisu mogle biti provedene zbog neslaganja s dominantnim društvenim paradigmama onog doba, a kao dobar primjer može se navesti Letchworthov razvoj.</s><s>Često su izbijali sukobi i svađe među staležima i to zbog prihvaćanja stanovnika svih staleža i zbog zagovaranja raznolikosti.</s><s>Srednja klasa prigovarala je na životne navike radničke klase i na vandalizam, dok je radnička klasa smatrala da srednja klasa zanemaruje njihovu vrijednost i upravlja gradom.114 Howardov sustav je bio funkcionalan, no previdio je ljudski element u razvoju vrtnih gradova.</s><s>Bio je svjestan da zajednica može funkcionirati prema njegovim pravilima i idejama samo ako su pojedinci voljni doprinositi svojim zajednicama.</s><s>Smatrao je da je logično očekivati jednak stav prema zajednici od svih stanovnika, no zanemari je utjecaj postojećih segregacija unutar društva.</s><s>Howardova ideja je bila daleko iznad svog vremena i to zbog prevelike nade u altruizam.115 Društvo je nastojalo očuvati tradicije i odupiralo se promjenama.</s><s>Društvena segregacija po staležima im je bila vrsta tradicije pa ljudi nisu bili spremni odjednom napustiti taj koncept i uključiti se u novi odnos vrtnog grada.</s><s>Letchworth početkom 20. st. nije mogao opstati kao zajednica bez razvijenih intervencija koje bi omogućile obrazovanje ljudi i stvorile okolinu koja poštuje raznolikosti.116</s>
<s>Howardowa ideja bila je da razvoj jeftine regije uzrokuje rast cijene zemljišta i najma što ostvaruje dobit, otplaćuje investiciju i osigurava razvoj grada.</s><s>Bez obzira na dobru Howardovu ideju, vrtni grad Letchworth je pokazao da je njegov pristup održavanja i razvoja gradova te analize financijskih čimbenika bio previše pojednostavljen.117 Howard s idejom o izjednačavanju vrijednosti zemljišta nije uzeo u obzir da bi produktivnost firmi u vrtnom gradu trebala biti višestruka od prethodnog grada kako bi se investicija isplatila.</s><s>To bi svakako opet preopteretilo strukturu vrtnog grada.118 Novi gradovi nisu bili profitabilni jer nisu privlačili ljude na početku 20. st., no očito je da se percepcija vrtnih gradova razvojem principa urbanog planiranja znatno 115 Filozofija, Hrvatski jezični portal, znanje.hr, e-izvor.</s><s>Altruizam (franc. altruisme, prema autrui: drugi, bližnji, pod utjecajem latinskoga alter: drugi), pogled na svijet ili stav onoga tko smatra da cjelokupno naše djelovanje mora biti usmjereno na dobro drugoga (suprotno: egoizam).</s><s>Kao etički nauk altruizam za objekt moralnoga htijenja i djelovanja određuje boljitak, tj. dobro drugoga.</s><s>Altruističke teze (u različitim inačicama) zastupaju među ostalima H. Grotius („potreba druželjubivosti“ primarna je i konstitutivna oznaka ljudske prirode), A. A. C. Shaftesbury (altruističke sklonosti su urođene dispozicije), A. Comte (vivre pour autrui: živjeti za drugoga), od kojega i potječe naziv altruizam (god. 1830), H. Spencer (altruizam se razvio iz egoizma). popravila.</s><s>Infrastruktura vrtnog grada nije mogla biti preopterećena zato što su se nacrti pridržavali zoniranja i u obzir se uzimala protočnost prije izvedbe grada.</s><s>Zoniranje smješta većinu prometa u industrijsku zonu, na periferiju grada.</s><s>Tamo je veća prostorna površina koja omogućava veći protok prometa.</s><s>Steuer je također poistovjetio i količinu prometa unutar grada s produktivnošću firmi.</s><s>Produktivnost firmi se ne zasniva na temelju broja zaposlenih.</s><s>Posebice ne kada se u obzir uzme tehnološki napredak u industriji 20. st. i osnivanje radnih odnosa na daljinu.</s><s>Stoga se ne može tvrditi da strukturu grada može preopteretiti produktivnost firmi.119 Letchworth kao prvi vrtni grad, nije postigao slavu u vremenu svog nastanka, no unatoč tome, Howard i njegovi planeri Unwin i Parker uspjeli su se malo pomaknuti prema stvaranju ravnopravnog društva.</s><s>To nije bila zajednicu kakvu su oni zamišljali.</s><s>Zanemarivši to, njihov je projekt dokazao da vrtni gradovi nisu samo još jedna u nizu utopijskih teorije, već nešto što se može provesti u praksi.120 Britanska vlada se nakon Prvog svjetskog rata suočila s financijskim teškoćama stanovništva i s nedostatkom domova.</s><s>Howard je 1919. god. sa svojom organizacijom, kao što je bilo već napomenuto, započeo izgradnju novog vrtnog grada pod imenom Welwyn.</s><s>Arhitektura i plan grada znatno su se razlikovali od Letchwortha bez obzira što je planiran prema Howardovim idejama.</s><s>Welwyn je bio stvoren da predstavlja uzor idealnog grada, prema prohtjevima britanske vlade.</s><s>Zoniranje i infrastruktura u Welwynu su poprilično unaprijeđeni.</s><s>Uskoro se došlo do zaključka da je količina potrebnog kapitala za osnivanje modernog grada previsoka za tadašnje standarde.</s><s>U financiranju Welwyna je sudjelovala vlada programom „Housing Act of 1919“, no on je ukinut 1921. god. zbog preambicioznosti.</s><s>Kao kreator ideje vrtnih gradova, Howard nije imao značajan uspjeh sa svojim projektima što ne znači da nije bio prepoznat od strane urbanih planera i arhitekata.</s><s>Oni su prepoznali vrijednost koje pruža dizajn i društvena organizacija Letchwortha i Welwyna.121 Ernst May122 u Frankfurtu i Henri Sellier u Parizu puno su doprinijeli popularizaciji ideje vrtnih gradova isto kao i adaptaciji ideje u internacionalni stil koji je tada postajao vodeći arhitektonski smjer.123</s>
<s>Howardov planer Unwin je radio na planiranju Letchwortha i bio je upoznat s Howardovim idejama.</s><s>Ta pozicija pomogla mu je za širenja Howardovih ideja na 122 Ernst May, architectuul. com, e-izvor.</s><s>Ernst May (Frankfurt na Majni, 27. srpnja 1886. – Hamburg, 11. rujna 1970.), njemački arhitekt i urbanist.</s><s>May je uspješno primijenio urbanistička rješenja u svom rodnom gradu Frankfurtu na Maini, za vrijeme Weimarske republike, a zatim je 1930-ih, s puno manje uspjeha pokušao te ideje prenijeti u Sovjetski Savez pri gradnji novih gradova u vrijeme Staljinove vladavine.</s><s>Govorilo se da su takozvane Mayove brigade (sastavljene od njemačkih arhitekata i urbanista) uspjele podići dvadesetak potpuno novih gradova u tri godine, uključujući i grad Magnitogorsk.</s><s>Mayeva putovanja, dovela su ga u poziciju da je izgubio domovinu, jer su u međuvremenu nacisti došli na vlast u njegovoj domovini, a u SSSR-u je izgubio posao, tako da je dobar dio svog života proveo kao izbjeglica po Africi, tek pred kraj života vratio se u Njemačku. nacionalnoj razini.</s><s>Predložio je razvoj više ekonomskih i društveno neovisnih satelitskih gradova unutar 12 milja od Londona kako bi riješio problem prenapučenosti.</s><s>Prijedlog nije bilo moguće izvesti do 1944. godine bez obzira na to što je ideja bila sukladna decentralizaciji gradova i ostvarenju samoodrživosti urbanih sredina.</s><s>Forshaw i Abercrombie pripremili su i izdali plan razvoja Londonskog okruga 1944. godine.</s><s>To im je omogućilo izvedbu Unwinova plana razvoja satelitskih gradova u londonskoj okolici.</s><s>U svom su planu službeno iznijeli smjernice dosljedne Howardovim idejama vrtnih grdova:</s>
<s> prioritet je razvoj grupiranog društva; planiranje lokalne infrastrukture i organizacije prostora potrebno za društveni razvoj sredine i prevenciju besciljnog i beskrajnog nagomilavanja kuća  planiranje gradova pokazalo je da bi otvoreni prostori trebali biti smješteni oko gradova, a ne u sredini grada, bez obzira na zadržavanje ideja otvorenih prostora</s>
<s> svaka zajednica trebala je barem jednu mjesnu zajednicu s ciljem zbližavanja lokalnog stanovništva i poticanja interakcije  na jedno jutro zemlje preporučena gustoća stanovništva bila je 136 osoba.</s><s>U nekim pogledima je taj plan bio kontradiktoran s obzirom na originalne ideje vrtnih gradova, no neke smjernice predstavljaju značajni napredak u odnosu na rani razvoj vrtnih gradova 20. st.124 Originalni Howardovi nacrti dizajnirani su tako da bi otvoreni prostor bio pozicioniran u centru zajednice, no iskustvo je dokazalo da jači pozitivni utjecaj na razvoj zajednice ima lokacija otvorenog prostora izvan centra.</s><s>U plan grada uvedena je i mjesna zajednica, no vizija stvaranja zajednice je ostala nepromijenjena.</s><s>Novi gradovi pak su nastavili slijediti Howardovu viziju urbanih sredina i uklanjaju nejednakosti iz društva.125</s>
<s>Drugu etapu obilježava razdoblje nakon Drugog svjetskog rata.</s><s>Ističe se važnost uračunavanja kulturoloških vrijednosti i potreba stanovništva prilikom planiranja novih zajednica.</s><s>Ako se uzmu u obzir europske države nakon Drugog svjetskog rata koje su imale potrebu obnoviti uništene zajednice, inicijativa za stvaranje novih zajednica bila bi nepotrebna.</s><s>Ona ne rješava tekući društveni problem.</s><s>U ovom periodu ne pojavjuje se inicijativa pokreta vrtnih gradova za razvoj novih gradova.</s><s>Po uzoru na vrtne gradove, principi planiranja zajednice postali su trend u Velikoj Britaniji.</s><s>Počeli su se širiti i ostatkom svijeta.</s><s>Mnogi gradovi u Skandinaviji usvojili su Forshawove i Abercrombieve prijedloge.126</s>
<s>Buder u svojoj knjizi ističe da pojam vrtnih gradova nije korišten u ovoj fazi urbanizma.</s><s>Howardove osnovne ideje su ostale kao osnova urbanog planiranja, ali je britanska vlada u ovoj fazi odredila pojam „novi gradovi“ za svaki utemeljeni grad nakon provedbe „New Town Act“127 1946. godine.</s><s>Svaki postojeći grad mogao je biti određen kao novi grad ako je zadovoljavao propisane principe.</s><s>TCPA je postala pobornik novih gradova čim je postalo očito da će se novi gradovi zasnivati na Howardovim idejama.</s><s>Razvoj novih gradova podijeljen je u tri etape.</s><s>Prvi novi gradovi pratili su prostorni razmještaj i dizajn ranih vrtnih gradova.</s><s>Tek gradovi nastali krajem 60-ih godina prošlog stoljeća su uveli nove pristupe planiranju.</s><s>14 novih gradova nastalo je u prvoj fazi razvoja i svaki grad ima zasebnu organizaciju koja se bavi rukovođenjem grada.</s><s>TCPA je pozornost usmjerila na nedostatak centralne agencije zadužene za prikupljanje i analizu podataka te je potom preuzela tu funkciju.</s><s>Smatrali su da je bitno pratiti razvoj gradova, optimizirati njihovu izvedbu u budućnosti i otkrivati potencijalne nedostatke.</s><s>Već 1951. godine je budućnost novih gradova dovedena u nezavidnu poziciju.</s><s>Plan novih gradova znatno se usporio dolaskom na vlast konzervativne vlade.</s><s>Iako su bila predviđena tri nova grada 1950-ih, realiziran je samo jedan i to Cumbernauld u okolici Glasgowa.</s><s>Konzervativna vlada nastojala je podvrgnuti program svojih političkih potreba bez obzira što je TCPA i dalje zagovarala projekte.</s><s>Umjesto razvoja novih gradova, fokusiralo se na redizajn postojećih gradova i to zbog dostupnosti masovne stambene izgradnje.</s><s>Novi gradovi i dalje su bili podupirani od strane vlade, ali lokalna je uprava bila zadužena za rukovođenje tim gradovima zato što je korporativni model predstavljao političku prijetnju i doimao im se socijalističkim.128 Mnoge kritike bile su upućene novim gradovima uz nedostatak ravnopravne raspodjele rukovodstva.</s><s>Siromašnim klasama novi gradovi nisu bili dostupni.</s><s>Novi gradovi nisu rješavali problem segregacije i nisu ostvarili Howardovu viziju gradova koji kombiniraju prednosti i gradova i sela.</s><s>Na razvoju Cumbernaulda otkrilo se da plan grada ne podržava fleksibilnost koju bi vrtni gradovi trebali uračunati u dizajn.</s><s>Godine 1961. obnovljen je program razvoja i to nakon četiri godine nepodržavanja razvoja novih gradova od strane konzervativne vlade.</s><s>Razvijeno je još pet novih gradova do kraja 1964. godine.</s><s>1964. i 1971. godine, dolaskom laburista na vlast niknulo je još sedam novih gradova.</s><s>Svi ti gradovi, odnosno gradovi razvijeni tijekom 1960-ih smatraju se novim gradovima treće generacije i to zbog inovacija provedenih u procesu planiranja i u politici.</s><s>Treća generacija novih gradova je uvela dva prioriteta u procesu planiranja zbog stanovnika prethodnih gradova koji su se bunili na 127 New towns, UK Parliament, e-izvor.</s><s>New Town Act – bio je Zakon o Parlamentu Ujedinjene Kraljevine, što je omogućilo da Vlada odredi područja kao nove gradove, i prolazi kontrolni razvoj funkcije u Development Corporation.</s><s>Nekoliko novih gradova stvoreno je u godinama nakon njegovog prolaska.</s><s>Zakon je zamijenjen Zakonom o novim gradovima iz 1965. i kasnije, Zakonom o novim gradovima iz 1981. godine</s>
<s>Slika 9: Howardov dijagram tri magneta nedostatak fleksibilnosti.</s><s>Prva generacija je rješavala probleme nedostataka stambenih objekata, a treća generacija se bavila nedostatkom regionalnog razvoja.</s><s>To je bilo bliže Howardovoj viziji.</s><s>Fleksibilnost planiranja, kakvu je Howard zagovarao, uvela je treća generacija no to se nije očitovalo u prvim vrtnim gradovima zbog restrikcije broja stanovnika u ranim fazama planiranja.</s><s>U trećoj generaciji novih gradova neki koncepti su se preradili, ali može se smatrati da su nadogradili Howardove ideje.</s><s>Mogućnost širenja grada je bio prvi unaprijeđeni koncept.</s><s>Novi gradovi počeli su razvijati gradove s 250.000 stanovnika.</s><s>Howard je zagovarao manje zajednice.</s><s>Današnji razvoj vrtnih gradova mora imati u vidu da je broj stanovnika varijabla koja značajno ovisi o prostornom kapacitetu na kojem se grad planira.</s><s>Tijekom razvoja novih gradova znatno je izmijenjen i tlocrt.</s><s>U trećoj generaciji novih gradova uveden je sustav ćelija u planiranje.</s><s>Za taj koncept zaslužan je Clarence Perry.</s><s>Sustav ćelija približio je gradove Howardovoj viziji podržavanja raznolikosti populacije i fleksibilnosti okoline te je omogućio stvaranje policentrične urbane regije.129</s>
<s>Druga etapa vrtnih gradova savršena je ilustracija napetosti između protivnika Howardovih ideja i njihovih pobornika te obuhvaća drugu i treću generaciju vrtnih gradova.</s><s>Povoljni uvjeti za razvoj novih gradova javljali bi se samo ako su bili u skladu s prioritetima vladajućih stranki.</s><s>Za vrijeme konzervativne vlade, Howardove ideje su smatrane socijalističkima i onemogućen je rast novih gradova, a između 1964. i 1971. godine, za vrijeme laburističke vlade, zabilježen je povratak razvoju novih gradova.</s><s>Veća sloboda planera i veći poticaji omogućili su donošenje kreativnih rješenja koja su bila dosljedna Howardovim idealima tolerantne, ravnopravne i raznolike zajednice.</s><s>Nakon što se vratila konzervativna vlada, usporen je razvoj novih gradova i svi su gradovi prodani u procesu privatizacije.</s><s>Iz ove etape razvoja može se vidjeti da bez obzira na dostupnost financijskih sredstava za razvoj velikog broja novih gradova, politički utjecaji značajno utječu na realizaciju Howardovih ideja.</s><s>Isto tako, može se vidjeti da u ovoj etapi počinje odbacivanje nekih zabrana koje je Howard osobno postavio.</s><s>Howardova ograničenja broja stanovnika i prostornog širenja nisu bila u skladu s potrebama društva i nisu se mogli uspješno izvesti.</s><s>U ovoj etapi lagano se počinju odbacivati ta ograničenja jer vode prema ubrzanijim pristupima i monotoniji arhitekture naselja.</s><s>Takve gradove to ne bi učinilo pogodnim i prihvatljivim u različitim društvenim kontekstima i različitim kulturama.130 Treću i posljednju etapu obilježava razdoblje sedamdesetih godina 20. st.</s><s>Plan za Milton Keynes dovršen je 1970. godine, a to je bio jedan od posljednjih novih gradova četvrte generacije.</s><s>Ceste su bile organizirane kao koordinatna mreža, a životni prostor postali bi prostori koje bi mreža ogradila cestama.</s><s>Trgovine i uslužni objekti bili su raspoređeni koordinatnom mrežom na pristupačan način jer je jedan od ciljeva vrtnih gradova bio promicanje mobilnosti tvrtke.</s><s>Dizajn ceste u gradu Milton Keynes računao je na razvoj javnog prijevoza, no taj projekt nije bio uspješan.</s><s>Nije bio proveden unutar zadanog roka.</s><s>Kako nije bilo učinkovitog javnog prijevoza, stanovnici su imali potrebu za automobilima kako bi se lakše kretali kroz grad.</s><s>Kad je 1987. godine unutar grada uveden prikladan javni prijevoz, Milton Keynes je dosegao 135.000 stanovnika i udomaćio preko 1.300 tvrtki.131 Radi boljeg prostornog uređenja, tvrtke su prema Howardovim predviđanjima imale zdravije, pouzdanije i odmornije zaposlenike.</s><s>To je privlačilo inozemne tvrtke koje su činile čak šestinu firmi u Milton Keynesu.</s><s>Svejedno se stvorio jaz između pokreta za vrtne gradove i vlade u Engleskoj tijekom 70-ih godina 20. stoljeća.</s><s>Planovi novih gradova zasnivali su se na zadovoljavanju potreba lokalnog stanovništva i previše su doprinosili razvoju autonomnih samouprava i decentralizacije vlasti.</s><s>Vlada je izgubila interes za financiranjem tih projekata iz razloga što se nisu slagali sa stvaranjem strukture društva koja se bazirala na socijalističkim vrijednostima.</s><s>Novi gradovi počeli su se prilagođavati vrijednostima potrošačkog društva čime se izgubila osnovna svrha vrtnih gradova.</s><s>Umjesto uklanjanja društvene stratifikacije i uvođenja ekonomske ravnopravnosti, novi su gradovi probudili jaz među klasama nakon što im je profitabilnost postala veći prioritet od stvaranja korporativne zajednice.</s><s>Uzrok nesuglasica i dovođenja do fragmentacije zajednica unutar novih gradova su planeri koji su tada izgubili osnovne vrijednosti u procesu dizajniranja novih gradova.</s><s>U pitanje su bili dovedeni i ekonomski planovi vlade.</s><s>Ekonomske okolnosti bile su povoljne za zagovaranje privatizacije kao jedine metode za uspješan oporavak ekonomije i to zbog porasta nezaposlenosti i inflacije u ono vrijeme.</s><s>Vlada je odlučila 1975. godine provesti privatizaciju i povukla je sredstva namijenjena financiranju izgradnje novih gradova, budući da su se njegovi ideali križali s kooperativnim načelima vrtnih gradova.</s><s>Konzervativna vlada Margaret Thatcher prikupila je privatizacijom novih gradova oko 400 milijuna funti.132 Sve vrijednosti koje su vrtni gradovi poticali i načela u dizajnu tih gradova isključeni su nakon privatizacije.</s><s>Svi privatizirani gradovi nastavili su se razvijati u skladu planovima urbanizacije britanskog društva i u skladu s konvencionalnim vrijednostima.</s><s>U tim trenutcima, budućnost vrtnih gradova bila je neizvjesna.</s><s>TCPA se prilagodila zahtjevima vremenima i regrupirala se unatoč raspadu programa prikupljanja novca.</s><s>Svojim su projektima nastavili borbu protiv konzervativne vlade koja je kočila provođenja ideja vrtnih gradova unutar Velike Britanije i proširili su svoje interese na društvene i ekonomske probleme.</s><s>TCPA je i danas utjecajna i aktivna grupa koja nastavlja promovirati Howardove ideje te ih prilagođava potrebama modernog društva.133 4. PRIMJER VRTNIH GRADOVA</s>
<s>Prvi vrtni gradovi nisu se pretežito proslavili.</s><s>Ostali su u funkciji i ostvarili krajnje kapacitete stanovništva, zahvaljujući današnjem velikom interesu za njih.</s><s>Letchworth je prvi vrtni grad i dosegao je broj stanovnika koji je Howard i zamislio, oko 33.000.</s><s>Grad se ne može više širiti zbog zelenog pojasa koji ga omeđuje.</s><s>Grad je uspješno baratao resursima i proizvodio električnu energiju, vodu, benzin za potrebe svog stanovništva.</s><s>Također je i izvozio proizvode u susjedna sela i gradove.</s><s>Krajem 40-ih godina trgovina i proizvodnja električnom energijom i benzinom pripisana je državi te je Letchworth djelomično izgubio stupanj samoodrživosti.</s><s>Zeleni pojas i danas omogućava gradu zadovoljenje prehrambenih potreba stanovništva.134 Slika 10: Letchworth</s>
<s>Izvor: Letchworth Garden City, WestonWilliamson+Partners, 2021, e-izvor.</s><s>Nakon Prvog svjetskog rata došlo je do teške financijske situacije stanovništva i do nedostatka domova.</s><s>Howard je sam sakupio kaparu od 10 % i kupio novo zemljište, također u Hertfordshireu nedaleko od Londona.</s><s>Površina je bila oko 600 ha.</s><s>Materijalna sredstva prilikom izgradnje Welwyna su bila veoma oskudna te je prihvaćen zajam od vlade.</s><s>Državne investicije su pomogle boljoj poziciji kampanije.</s><s>Welwyn nije arhitektonski zanimljiv kao Letchworth, ali je omogućio kvalitetno stanovanje za siromašne radnike.</s><s>Vrtni grad Welwyn ima više od 40.000 stanovnika.</s><s>I danas nastoji održati centralne ideje zajednice, no uprava grada se jako promijenila zbog privatizacije vrtnih gradova, 1980. god.</s><s>Privatizacija novih gradova zahvatila i Welwyn.</s><s>On je bio određen kao novi grad 1948. godine.135 Slika 12: Welwyn</s>
<s>Izvor: New towns, UK Parliament, 2016, e-izvor.</s><s>Pošto se Howard osobno zalagao za razvoj Letchwortha i Welwyna, oni se smatraju najpoznatijim vrtnim gradovima.</s><s>Njihov dizajn infrastrukture i struktura društva dosljedni su originalnim idejama vrtnih gradova.</s><s>Svaki grad je samoodrživa cjelina.</s><s>Trebali bismo spomenuti još i grad Hampstead Garden Suburb u predgrađu Londona.</s><s>Hampstead Garden Suburb su planirali Barry Parker i Raymond Unwin.</s><s>Oni su sudjelovali u planiranju i razvoju Letchwortha.</s>
<s>Izvor: Hampstead Garden Suburb Heritage, Virtual Museum, e-izvor.</s><s>Ne smijemo zaboraviti ni Milton Keynes.</s><s>On je bio određen kao novi grad 1967. godine.</s><s>Smješten je na jednakoj udaljenosti od Londona, Oxforda, Cambridgea i Birminghama.</s><s>Taj grad bio je idealna šansa za provođenje Howardovih ideja u djelo.</s><s>Bitan je po tome što odlično prikazuje nove metode planiranja cesta.136 Slika 15: Milton Keynes</s>
<s>Jedan od zanimljivih gradova, senzualnog izgleda, smješten je u Danskoj u blizini Kopenhagena.</s><s>Možemo ga nazvati znamenitošću, a to je Brøndby Haveby ili Brøndby Garden City.</s><s>Ideja za ovaj „vrtni grad“ odobrena je 1964. godine kada je općina Brøndby odlučila zainteresiranim građanima dodijeliti ovaj prostor.</s><s>To je mjesto brojnih zajednica koje su poznate po jedinstvenom kružnom rasporedu.</s><s>Kuće imaju velika dvorišta i vlasnicima pružaju mogućnost za bijeg od bučnog grada i ljudi, mogućnost za uzgoj vlastitih vrtova, voćnjaka i cvijeća.</s><s>Ova vrsta uređenja nije slučajno odabrana.</s><s>Ideja i cilj ovih krugova je povećati socijalnu interakciju među onima koji iznajmljuju vrtove.137</s>
<s>Izvor: Nikada ne biste pogodili gdje se u Europi nalazi ovaj nevjerojatan vrtni grad?, Svijetom se vrlo brzo proširila ideja o vrtnom gradu pa su mnogi planeri i arhitekti slijedili Howarda.</s><s>Kao primjer primjene koncepta vrtnog grada za potrebe dnevnih migranata u Sjedinjenim Američkim Državama navest ćemo Radburn u New Jerseyju.</s><s>Osnovala ga je 1929. god. privatna udruga Radburn Association koja je bila ovlaštena za upravljanje i oporezivanje stanovnika kako bi se postigao željeni cilj, tj. razvoj naselja.</s><s>Plan grada izradili su arhitekti Clarence Stein i Henry Wright.</s><s>Najzanimljivije karakteristike plana su „super blokovi“ koji sadrže puno unutarnjeg zelenila i podvožnjaci koji osiguravaju odvajanje automobilskog i pješačkog prometa.</s><s>Kuće su okrenute prema zelenilu i presječene mrežom pješačkih staza.</s><s>Redburn je predgrađe srednje klase i kao takvo je relativno homogena zajednica.138 Američka vlada i tadašnji predsjednik Franklin Roosevelt podržali su ideju vrtnog grada što je bilo možda malo i iznenađujuće.</s><s>Rexford Tagwell se tijekom Velike depresije zalagao da vlada gradi nove gradove i da privatizira zemljišta i kuće.</s><s>Predvidio je stvaranje 3.000 gradova prema Howardovim načelima.</s><s>Kako bi se izbjeglo etiketiranje ovih gradova kao komunističkih ili socijalističkih, Tagwell je preimenovao svoju viziju u grad sa zelenim pojasom (greenbelt town).</s><s>Glavni cilj je 138 A town for the motor age, The Radburn Association, e-izvor. bio osigurati kvalitetan život po pristupačnoj cijeni najma za obitelj s prosječnim prihodima, a pretpostavljalo se da će novi grad osigurati i otvoriti nova radna mjesta i ekonomski oporavak nakon Velike depresije.</s><s>Novac za projekt je osiguran 1935. god., no ipak su osnovana samo tri grada okružena zelenim pojasevima, a to su Greenhills, Ohio; Greenbelt, Maryland; Greendale, Wisconsin.139 Howardovo</s>
<s>intenzivan angloameričkom svijetu te ga je to inspiriralo da dizajnira vrtne gradove kao alternativu takvom razvoju.</s><s>Primjena koncepta vrtnih gradova u SAD-u nije spriječila suburbanizaciju, već su novoosnovani gradovi postali predgrađa velikih gradova.</s><s>Za razliku od Engleske u kojoj su se vrtni gradovi razvijali zahvaljujući vladinim ulaganjima, u SAD-u nije bio takav slučaj.</s><s>Howard je vrtne gradove zamišljao kao mjesto vladavine dobre volje, ljudske suradnje i altruizma, no u Americi to nije bilo tako.</s><s>Primijećena je otuđenost i odsutnost od bilo kakvog oblika društvene suradnje.140</s>
<s>Forest Hills Gardens u predgrađu New Yorka također je jedan je od vrtnih gradova svijeta.</s><s>Nastao je po uzoru na Hampstead Garden Suburb, a modelirao ga je Frederick Law Olmsted, Jr. u predgrađu New Yorka 1908. godine.</s><s>On danas nije uzor za buduće vrtne gradove.</s><s>Cijene zemljišta su jedne od najskupljih u regiji i to zbog visoke medijske pozornosti.</s><s>Naselje nema službenu odluku o isključivanju.</s><s>Umjesto promoviranja jednakosti, zajednica automatski isključuje ljude nižeg ekonomskog statusa.141</s>
<s>U Hrvatskoj možemo kao „vrtni grad“ navesti Dubrovnik.</s><s>Poznat je pod nazivom projekta „Dubrovački vrtni grad“.</s><s>Projekt je specifičnog vitalnog tipa urbanizma koji je nastao dugotrajnom evolucijom zapadnih gradskih predgrađa Konavla, Pila i Boninova.</s><s>On je bio vrtna kontra gustom urbanizmu grada unutar zidina.</s><s>Ti tipovi urbanizma posljedica su vizije uređenog krajolika, a njihov razvoj može se pratiti od 13. st. pa sve do danas.</s><s>Spomenuta vrsta urbanizma sažima četiri bitna sloja koji zajednički stvaraju ideju vrtnog grada, a to su povijesni putevi, terasirano zemljište, unutar njih razvijena matrica zidom ograđenih insula, strukturirane povijesne vrtove te u njih uvrštenu rezidencijalnu i ladanjsku arhitekturu.142 Slika 18: Vrtni grad Dubrovnik</s>
<s>Izvor: Projekti Dubrovački vrtni grad i Dubrovački karavanski put, Zavod za prostorno uređenje Dubrovačko-Neretvanske županije, 2017, e-izvor.</s><s>142 Projekti Dubrovački vrtni grad i Dubrovački karavanski put, Zavod za prostorno uređenje Dubrovačko-Neretvanske županije, 2017, e-izvor.</s><s>U Rijeci je 2011. godine bio raspisan natječaj za urbanističko-arhitektonski projekt stambenog područja „Rujevica“.</s><s>Njime se proslavio tim arhitektica: Andrea Crnčić, Ljubljančanke Vesna Draksler i Anna Kravcova u suradnji s poznatom istarskom projektanticom Vesnom Gojak.</s><s>Razmišljajući o prostornim problemima svoga grada, napuštenoj industrijskoj arhitekturi i degradiranim područjima, odlučile su projekt uzeti u svoje ruke.</s><s>Projekt je smješten na 45 hektara zemljišta i planirana je gradnja više od 3.000 stanova za oko 7.500 stanovnika.</s><s>One su osmislile koncept za moderno stambeno naselje oblikovano u skladu konfiguracije tla, terasasto.</s><s>Prometnice su maknule iz stambenog područja i smjestile ga podzemno, a nadzemno su predvidjele površine za socijalizaciju građana.</s><s>Oko središnje „zelene transverzale“ oblikuje se naselje koje se proteže do krajnjeg juga gdje se nalazi srednja škola i do sjevera gdje je smještena crkva na najvišoj točki naselja.</s><s>Tu su smješteni i vrtići, dječja igrališta, sportsko-rekreacijski programi, parkovi, trgovine.</s><s>To je sami centar naselja koji povezuje sva područja, događaje i programe te vanjska naselja.</s><s>Planirani objekti bili su predviđeni da imaju maksimalno pet katova, a u nastavku je predviđena gradnja četiri do pet viših zgrada od po 8, 10 i 12 katova te jedna od 16 katova gdje bi se smjestio i trgovački centar.</s><s>Puno pažnje je pridodano i kvalitetnim vizurama na grad i na more, tako da se pogled nastojao osigurati iz svakog objekta.</s><s>Javne ustanove su zamišljene kao poluukopane ili da barem imaju zeleni krov.</s><s>Parkirni prostor je smješten u podzemlje što pridonosi ekološkoj komponenti.143 Slika 19: Rujevica</s>
<s>Mišljenja smo da Hrvatska ima puno više potencijala i mogućnosti za razvoj vrtnih gradova no većina arhitekata teži ka modernizaciji i inovaciji gradova pa smatramo da je zbog toga ideja vrtnog grada pala u sjenu i ne možemo se baš pohvaliti njihovim brojem.</s><s>Isto tako možemo reći da navedeni vrtni gradovi u Hrvatskoj nisu pravi primjer Howardovih vrtnih gradova, ali su nešto slično tome i prate njegova načela.</s><s>Možda i postoji šansa da se Hrvatska razvije u tom smjeru i da se u budućnosti možemo nadati nekom projektu u tom smislu.</s><s>Pa ako i ne bude čisti primjer vrtnog grada, barem da prigrli neke elemente.</s><s>5. VRTNI GRADOVI DANAS</s>
<s>Sami vrtni gradovi nisu se uspješno razvijali u ranim fazama razvoja.</s><s>Nije bilo nekog izgleda za njihov opstanak.</s><s>Dizajn je bio prihvaćen tek kada su koncepti dizajna adaptirani u svrhu razvoja satelitskih gradova.</s><s>Proučavajući Steuerove kritike, možemo reći da se urbana sociologija previše oslanja na Howardova izvorna učenja.</s><s>Premalo pažnje je posvećeno novim utjecajima na urbano planiranje.</s><s>Utemeljiteljem urbane sociologije smatra se Howarda, no ne može se ograničiti razvoj njegovih koncepata na rad koji je nastao krajem 19. stoljeća u potpuno drugačijim uvjetima.</s><s>Moderna urbana sociologija može bolje provesti izvedbu vrtnog grada u današnje vrijeme, ali primjena nekih drugih metoda ne podrazumijeva napuštanje Howardove vizije.</s><s>Oslanjanje na njegovu izvornu viziju je iznimno bitno.</s><s>Današnji pristup urbanom planiranju shvaća da ne postoji definitivna metoda provođenja tih vrijednosti prostornim planiranjem.</s><s>Howardov originalni nacrt vrtnog grada nije apsolutno rješenje za svaki novi grad.</s><s>Dok se dizajn prilagođava zahtjevima prostora, društva i vremena, funkcionalni principi iza tog dizajna trebali bi ostati.144</s>
<s>Zahvaljujući današnjoj tehnologiji, omogućena je veća mobilnost što vrtne gradove čini pogodnima za današnje društvo, za razliku od prvih vrtnih gradova u kojima zbog nedostataka mehaniziranih metoda prijevoza izvedba zamišljene mobilnosti nije bila moguća.</s>
<s>Kao primjer modernog vrtnog grada navest ćemo Coral Gables, FL.</s><s>Taj grad ulazi u kategoriju „Lijepi grad“, a mnoge njegove specifičnosti preklapaju se s Howardovim idejama.</s><s>Taj grad ima isplanirane mjesne zajednice koje podržavaju uključivanje lokalne zajednice u donošenju odluka.</s><s>Grad se strogo pridržava principa zoniranja.</s><s>Uz funkcionalne gradove kao što su Welwyn i Letchworth može se zaključiti da su principi urbanog planiranja u današnje vrijeme mnogo učinkovitiji nego što su bili u ranim fazama razvoja.145</s>
<s>Godine 2012.</s><s>Britanija je stvorila okosnicu za politiku nacionalnog urbanog planiranja koja se značajno oslanja na principe implementirane u vrtnim gradovima.</s><s>Od strane britanske vlade to nije bilo veliko iznenađenje s obzirom na to da su društveni problemi koje je Howard pokušavao riješiti stalni.</s><s>To se odnosi na nezaposlenost i društvenu izolaciju, tekuće probleme društva.</s><s>Današnje društvo je još pod dodatnim pritiskom i zbog globalizacije i klimatskih promjena koje su uzrokovane onečišćenjem okoliša.</s><s>Vrtne gradove bi trebalo uvoditi prvenstveno radi opstanka društva, a ne samo zbog utopijskih ideala.146</s>
<s>Potaknut nezadovoljstvom monotonije dizajna naselja i slabe povezanosti predgrađa.</s><s>Novi urbanizam se bavi stvaranjem novih satelitskih gradova i obnavljanjem zapuštenih zajednica kako bi se izbjegla izolacija tih mjesta.</s><s>Prostorni raspored novih satelitskih gradova i arhitektura uzimaju u obzir mobilnost, ekologiju, pristupačnost javnih ustanova kao i pristupačnost javnih površina.</s><s>To povezuje njihov rad sa sadašnjim radom TCPA-e i Howardovim vrtnim gradovima.</s><s>Kao primjere takvih gradova možemo navesti Seaside, FL i Norfolk.147 Uloga vrtnih gradova te zaključci o njima u današnjem su svijetu podijeljeni pa često i kontradiktorni.</s><s>Hardy smatra da vrtni gradovi imaju mnogo potencijala u Europi, ali samo ljudi steknu uvid u mogućnosti samoodrživog razvoja koje nude vrtni gradovi.</s><s>S druge pak strane Fishman tvrdi da je orijentacija u SAD-u pretežno usmjerena na rast predgrađa i to pod pretpostavkom lakše dostupnosti automobila populaciji, što bi značilo da vrtni gradovi nisu primjenjivi u SAD-u.148 Financijska i energetska učinkovitost bili su glavni prioriteti u planiranju gradova, još od Howardovih originalnih zamisli.</s><s>Dostupnost automobila također je bitna jer pruža određenu mobilnost i sigurnost ljudima koji su slabije povezani s urbanim sredinama.</s><s>No s obzirom na Howardovu viziju vrtnih gradova i na današnji manifest TCPA-e, emisije štetnih plinova i troškovi održavanja automobila nisu dosljedni.149 Popularnost vrtnih gradova danas je u porastu.</s><s>David Lock, prema istraživanjima Academy of Urbanism, smatra da je nedostatak kuća danas problem koji vrtni gradovi mogu lako i konstruktivno riješiti, a vlada i stanovništvo u Ujedinjenoj Kraljevini prihvaćaju inicijative TCPA-e.</s><s>Dakle, vrtni gradovi imaju potencijal stvaranja okoline koja unaprjeđuje kvalitetu života u zajednici.</s><s>Na prihvaćenost koncepta vrtnih gradova znatno je utjecala transformacija odnosa društva prema prostoru i vremenu.150</s>
<s>Nagli pad popularnosti principa vrtnih gradova tijekom 1970-ih godina je najvjerojatnije zaslužan za skromnost i realan pristup urbanom planiranju današnjih inicijativa.</s><s>Postojale su mnoge nesuglasice među planerima kao npr. o idealnoj gustoći stanovništva u vrtnim gradovima.</s><s>Te su nesuglasice bile nepotrebne te su dovele do raspada raznih projekata i spriječile daljnji razvoj.151 Postoji niz razloga zbog kojih je potreba za vrtnim gradovima u današnje vrijeme porasla.</s><s>Jedan od njih je tempo rasta urbanih sredina koje ne mogu više funkcionirati u centraliziranom sustavu.</s><s>Mumford je smatrao da zoniranje nije održivi način urbanog planiranja ako se unutar gradova ne formiraju novi centri, a centrima se smatraju javne površine i institucije.</s><s>On je podržavao pokret vrtnih gradova baš zbog decentralizacije prostora i lokalne uprave.</s><s>Javne su površine bile jednako udaljene od svakog stanovnika, a širenje vrtnih gradova bilo je ograničeno, zbog Howardovog dizajna.</s><s>U vrtnim gradovima nije bilo problema sa zoniranjem iz razloga što bi se novi gradovi osnovali kada bi prethodni dosegao svoj kapacitet.</s><s>Drugi razlog potrebe za oživljavanjem ideje vrtnih gradova su rastući ekološki problemi.</s><s>Kate Houghton nastoji progurati svoje rješenje pa kritizira obnovu ideje vrtnih gradova i smatra da Smart Growth152 može ponuditi puno bolja samoodrživa rješenja za ekološki razvoj.</s><s>Smart Growth se služi netočnim kritikama kako bi se devaluirala uloga vrtnih gradova u rješavanju ekoloških problema i kopira viziju i misiju TCPA-a, što krši autorska prava na materijale TCPA-e.</s><s>Raznolikost urbanih planova usmjerava pozornost na to da je urbano planiranje vrtnih gradova podložno promjenama te ga to čini idealnim pristupom za rješavanje problema i ostavljanjem otvorenih mogućnosti za buduće inovacije.153</s>
<s>Krajem 19. stoljeća industrijalizacija stvara jaz između pojedinca i njegovog društvenog okruženja, čime urbana sredina postaje, prema teoriji izgubljene zajednice, segmentirana i izolirana.</s><s>Sva ta događanja negativno utječu na društveni život.</s><s>Važnost postupne tranzicije u to doba nije bila uvažena, što je rezultiralo naglim prijelazom iz segregiranih cjelina u vrtne gradove te je došlo do miješanja društvenih klasa, na nezadovoljstvo stanara.</s><s>Na izvedbu gradova utjecao je modernizam koji je ujedno bio i dominantan stil u gradnji, modernistički stil gradnje u urbanim cjelinama 152 Madsen, 2015, e-izvor.</s><s>Smart Growth je teorija urbanog planiranja i prijevoza koja koncentrira rast u kompaktnim gradskim središtima za prohodnost kako bi se izbjeglo širenje.</s><s>Također se zalaže za kompaktnu, tranzitno orijentiranu, pješačku, biciklističku upotrebu zemljišta, uključujući susjedske škole, kompletne ulice i razvoj mješovite namjene s nizom stambenih izbora.</s><s>Izraz „pametni rast“ posebno se koristi u Sjevernoj Americi.</s><s>U Europi, a posebno u Velikoj Britaniji, izrazi „compact city“, „urban densification“ ili „urban intensificatio“ često se koristila za opisivanje sličnih koncepata, koji su utjecali na politike vladinog planiranja u Velikoj Britaniji, Nizozemskoj i nekoliko drugih europskih zemalja.</s>
<s>5.1.</s><s>URBANA MISAO 21.</s><s>STOLJEĆA isključivao je svaki dio koji nema namjenu iz objekta ili lokacije, čime je izgubljena raznolikost prostora.</s><s>Vizija vrtnog grada je bila da se nastanjuje raznolika populacija, a modernističko planiranje i uređivanje gradova suprotstavlja se toj viziji.154 Bitan dio Howardove vizije je društveni sustav koji se bazira na kooperaciji, što možemo primijetiti kod primitivnijih društava.</s><s>Takva društva imaju bolje međuljudske odnose te imaju autonomiju donošenja odluka zbog nedostatka nacionalne kontrole nad prostorom.155</s>
<s>Urbani razvoj odvija se po planu u odnosu na Howardovu viziju iz razloga jer se zasniva na poticanju raznolikosti i želi ukloniti društvene segregacije, što u postmodernizmu znači da je došlo do preklapanja Howardove vizije i potreba društva.</s><s>Razlika između modernizma i postmodernizma je ta što se u postmodernizmu javljaju ideje fleksibilnog planiranja što se prije u modernizmu nije moglo ostvariti.</s><s>Tijekom 1970-ih godina dominantan stil u urbanom planiranju bio je upravo postmodernizam, koji se i dan-danas može uočiti u stilu mnogih planera i arhitekata.156 Principi vrtnih gradova danas su univerzalni prihvaćeni, pogotovo jer urbano planiranje 21. stoljeća pridodaje više važnosti društveno-prostornim interakcijama.</s><s>Promjene unutar društva utjecale su više na percepciju o vrtnim gradovima negoli su vrtni gradovi na strukturu društva.</s><s>Za vrijeme modernizma, planeri i arhitekti držali su se identičnih modela gradova, koje je krasio monoton dizajn što je utjecalo na uvođenje, odnosno neuvođenje vrtnih gradova u različite kulturološke sredine.</s><s>Primjena postmodernizma bila je odgovor na negativne sastavnice u modernističkom stilu i planiranju te je primjena postmodernizma ponovno aktualizirala Howardove metode.</s><s>Baš zbog toga nije moguće odrediti jesu li vrtni gradovi imali utjecaj na urbanu misao 21. stoljeća.</s><s>Možemo zaključiti da je postmodernizam pozitivno utjecao na razvoj ideje vrtnih gradova i dao uvid u ograničenja u originalnoj predodžbi vrtnog grada, kako bi sada u 21. stoljeću, zahvaljujući postmodernizmu, imali idealne uvjete za razvoj Howardove vizije.157</s>
<s>5.2.</s><s>TCPA – THE TOWN AND COUNTRY PLANNING ASSOCIATION TCPA je osnovao Ebenezer Howard 1899. godine i predstavljala je spoj ideja o ljepoti u dizajnu, socijalnoj pravdi, zdravlju, blagostanju i ekonomskoj učinkovitosti za koju su se zalagali i John Ruskin, William Morris i Henry George.</s><s>Oni su preobrazili način na koji je društvo razmišljalo i izgradilo mjesta.</s><s>Smatrali su da se planiranje bavi i svim aspektima ljudskog ponašanja od kulture, umjetnosti do obrazovanja.</s><s>Prepoznali su značaj ljepote u dizajnu i prirodnom okruženju za dobrobit i zdravlje ljudi.</s><s>Za TCPA je planiranje bilo i ostalo kreativna i umjetnička te analitička i tehnička aktivnost.</s><s>Njezine vrijednosti temelje se na snažnoj povijesti utopijskih ideja koje su oblikovale pokret Garden City.</s><s>One i dalje pružaju bogatu i kreativnu odskočnu dasku za oblikovanje budućnosti.158</s>
<s>TCPA je osnivač prvih vrtnih gradova u Letchworthu i Welwynu i uspješno je osigurala prvo zakonodavstvo o planiranju 1909. god.</s><s>Udruženje je u međuratnom razdoblju vodilo kampanju za nova naselja i transformaciju stambenih standarda što je izazvalo svjetski interes za urbanizmom.159 U poslijeratnom razdoblju, TCPA je imala ključnu ulogu u oblikovanju programa za nove gradove, no doveden je u sukob sa široko rasprostranjenim socijalnim stambenim zgradama zbog brige za visokokvalitetna mjesta.</s><s>Od 1960-ih udruga je bila pionir u sudjelovanju zajednice i obrazovanju o planiranju i brizi za okoliš.160 Od 1980-ih pa nadalje, planiranje i urbanizam uvode novu paradigmu održivog razvoja.</s><s>Udruga je prednjačila u zagovaranju vrijednosti strateškog planiranja kroz rad ljudi poput Sir Petera Halla i kroz međunarodno učenje koje je TCPA uspjela potaknuti.</s><s>TCPA je u posljednje vrijeme snažno vodila kampanju za novu generaciju vrtnih gradova i za ključne izazove s kojima se suočava država, kao što su klimatske promjene i siromaštvo.</s><s>Tijekom posljednjih desetljeća udruga je najpoznatija po svojoj pozitivnoj kampanji za načela Garden City.</s><s>TCPA je najdulje preživjela dobrotvorna organizacija na svijetu koja promiče vrijednosti progresivnog planiranja.161</s>
<s>TCPA je kampanja za reformu britanskih sustava planiranja kako bi oni više odgovarali na potrebe i težnje ljudi i promovirali održivi razvoj.</s><s>Ona zauzima jedinstvenu poziciju, podudarajući se s onima koji su uključeni u razvoj industrije, ekološki pokret i borce za socijalnu pravdu.162 Ciljevi ove kompanije su da se osigura pristojan i dobro dizajniran dom za sve u okruženju koje kombinira najbolje osobine grada i sela.</s><s>Cilj im je i osnažiti ljude i zajednice da utječu na odluke koje se tiču njih.</s><s>I još jedan od ciljeva koji navode je poboljšanje sustava planiranja u skladu s načelima održivog razvoja.</s><s>163 Prema manifestu TCPA-e iz 2009. godine, uloga je osigurati razvoj zajednice s učinkovitim dizajnom, poticati ekonomski i ekološki održivi razvoj naselja te omogućiti veću slobodu donošenja odluka lokalnim zajednicama.</s><s>TCPA se trenutno bavi redizajniranjm postojećih zajednica i dizajniranjem novih zajednica zbog toga što je Velika Britanija donijela odluku o smanjenju emisija ugljičnog dioksida za 80 % do 2050. godine.</s><s>TCPA omogućava bolje uvjete za korištenje bicikala, javnog prijevoza i 158 Our history, TCPA, e-izvor.</s>
<s>5.1.</s><s>URBANA MISAO 21.</s><s>STOLJEĆA pješačkih staza kao primjer aktivnosti u promoviranju ekološke osviještenosti u većim gradovima.</s><s>Što pak se tiče samog dizajna gradova, TCPA potiče ruralne sredine.</s><s>Isto tako potiče i ulaganje u povezivanje manjih sredina javnim prometom i razvojem nekretnina s prihvatljivim cijenama i to sve iz razloga što mali gradovi i sela nemaju fizičku i društvenu infrastrukturu za poticanje lokalne ekonomije.164 TCPA podržava razvoj novih zajednica i to prema Howardovim principima vrtnih gradova.</s><s>Prvi vrtni gradovi i danas su u funkciji, a društvo sve više pokazuje interes i potrebu za životu u takvim sredinama.</s><s>To je dobar poticaj za njihov daljnji razvoj, no ovdje vlada igra bitnu ulogu.</s><s>Njezina uloga je izvedba novih vrtnih gradova u 21. st.</s><s>Jedan od prijedloga TCPA-e vladi za sudjelovanje u poticanju razvoja samoodrživog grada je postavljanje jasnih fiskalnih odredbi za minimaliziranje rizika pri investiranju u nove vrtne gradove.</s><s>TCPA strateški razrađuje planove u odnosu na Howardove originalne pretpostavke da će vrtni gradovi odmah privući stanovnike.</s><s>Prema manifestu iz 2011.</s><s>TCPA isključivo alocira resurse u područje gdje lokalno stanovništvo utvrđuje potrebu za proširenjem ili izgradnjom nove infrastrukture.</s><s>Vrtni gradovi ostali su najbitnija stavka te organizacije bez obzira na to što je TCPA proširila svoj spektar na druge sadržaje.</s><s>Vizija TCPA-e uključuje očuvanje zelenih površina i potiče razvoj fleksibilne infrastrukture.</s><s>Bitno je istaknuti da su u izvedbu vrtnih gradova u 21. stoljeću uvedene razne promjene.</s><s>TCPA je uvela principe koji drže do poštovanja lokalne baštine, prilagodbe topografiji područja i prilagođavanja dizajna modernim metodama javnog prijevoza.</s><s>Howardov originalni dizajn je zanemario društveni kontekst i lokalnu topografiju što ga je činilo neprikladnim za potrebe današnjeg društva.165</s>
<s>Kohezijska politika je strategija Europske unije za promicanje i podupiranje „ukupnog skladnog razvoja“ njezinih država članica i njihovih regija.</s><s>Smatra se sinonimom regionalnoj politici EU-a.</s><s>Utemeljena je u Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, u čl. 174.166 Glavni cilj joj je učvrstiti gospodarsku i socijalnu koheziju smanjenjem nejednakosti u razini razvoja između regija.</s><s>Podupire nastajanje novih radnih mjesta, gospodarski rast, konkurentnost, unapređenje kvalitete života i održivi razvoj.</s><s>Cilj kohezijske politike je i smanjenje značajnih ekonomskih, socijalnih i teritorijalnih razlika koje postoje u europskim regijama.</s><s>Značajan dio proračuna EU-a, gotovo trećina, usmjeren je na kohezijsku politiku.</s><s>Radi se o 351,8 milijardi eura za proračunsko razdoblje EU-a 2014. – 2020. godine.</s><s>Od ukupnog iznosa, za Hrvatsku, za ciljeve kohezijske politike je predviđeno 8,4 milijarde eura.</s><s>Ti ciljevi se usmjeravaju 166 Pojmovnik, European Commission, e-izvor. putem tri fonda: Kohezijski fond, Europski fond za regionalni razvoj i Europski socijalni fond.</s><s>Kohezijska politika je usmjerena na ključna područja koja će Europskoj uniji pomoći da se suoči s izazovima 21. stoljeća i ostane globalno konkurentna.167 Strategija Europske unije za poticanje pametnog, uključivog i održivog rasta je Europa 2020.</s><s>Svrha ove strategije je stvaranje više radnih mjesta i veća kvaliteta života te pokazivanje sposobnosti ostvarenja pametnog, održivog i uključivog rasta.</s><s>Potrebno je naći načine za stvaranje novih radnih mjesta i usmjeriti naše društvo.</s><s>Europska komisija je unutar ove Strategije dala prijedlog za pet ambicioznih ciljeva koje bi Europska unija trebala doseći i ostvariti do kraja 2020. godine.</s><s>Ti ciljevi su:  Zapošljavanje: 75 % populacije u dobi između 20 i 64 godine trebalo bi biti zaposleno</s>
<s> Obrazovanje: smanjenje stope napuštanja škola na manje od 10 %; najmanje 40 % ljudi u dobi od 30 do 34 godine ima 3. stupanj obrazovanja  Socijalna uključenost/siromaštvo: najmanje 20 milijuna ljudi trebalo bi izaći iz rizika od siromaštva i socijalne isključenosti  Klimatsko-energetski ciljevi:</s>
<s> Emisije stakleničkih plinova trebale bi za 20 % biti niže u odnosu na  uključujući i smanjenje do 30 % ako okolnosti dopuštaju;  20 % više energije trebalo bi biti dobiveno iz obnovljivih izvora;  energetska učinkovitost trebala bi se povećati za 20 %.168 Navedena strategija Europa 2020. predložila je tri međusobno nadopunjujuća prioriteta.</s><s>Oni se provode putem sedam vodećih inicijativa, a svaka od njih se bavi problematikom određenog područja.</s><s>Inicijative su: Digitalna Agenda za Europu, Unija inovacija, Mladi u pokretu, Energetski učinkovita Europa, Industrijska politika za globalnu eru, Agenda za nove vještine i radna mjesta i Europska platforma za borbu protiv siromaštva.</s><s>U tablici ispod prikazani su prioriteti s vodećim inicijativama.169 Tablica 1. Vodeće inicijative</s>
<s>Europska platforma za borbu protiv siromaštva Hrvatska u novoj proračunskoj perspektivi EU-a za razdoblje 2014. – 2020. godine ima na raspolaganju Europske strukturne i investicijske fondove (European Structural and Investment Funds – ESI fondovi).</s><s>Cilj im je doprinijeti održivom rastu, povećati zaposlenost, povećati konkurentnost i općenito omogućiti konvergenciju manje razvijenih članica razvijenijim članicama i regijama Europske unije.</s><s>Europska konvencija u zajedničkoj regulativi koja određuje upotrebu ESI fondova, identificira 11 tematskih ciljeva.</s><s>U okviru tih ciljeva, svaka država članica odabire svoje investicijske prioritete i definira svoje ciljeve.</s><s>Hrvatskoj kao zemlji članici EU-a je na raspolaganju 5 ESI fondova uz pomoć kojih se mogu ostvariti navedeni ciljevi.170 Tablica 2. ESI fondovi</s>
<s>5. Europski pomorski i ribarski fond (engl.</s><s>European Maritime and Fisheries Fund Europa želi putem kohezijske politike, u kojoj je dostupno 351,8 milijardi eura, ostvariti svoje ciljeve.</s><s>Želi ulagati u regije, gradove i gospodarstvo.171 Što se tiče Kohezijskog fonda, on je namijenjen najmanje razvijenim državama članicama Europske unije.</s><s>Vrijednost bruto nacionalnog proizvoda (BNP) tih država članica po stanovniku je manja od 90 % prosjeka EU-a.</s><s>Kohezijski fond ima ulogu da smanji socijalne i gospodarske razlike te da promiče održivi razvoj.</s><s>On financira velike infrastrukturne projekte u kojima se izdvaja najmanje 25 milijuna eura za okoliš, a 50 milijuna eura za projekte vezane uz promet.</s><s>Stope sufinanciranja projekta iznose od 80 do 85 %, a dva glavna kriterija prema kojima se izračunava iznos alokacije su broj stanovnika i površina.</s><s>U proračunskoj perspektivi EU-a 2007. – 2013. vrijednost mu je bila oko 70 milijardi eura, a u razdoblju 2014. – 2020. godine raspolaže iznosom od 63,4 milijarde eura.172 Fond je uspostavljen uredbama Vijeća br. 1083/2006 i 1084/2006.</s><s>Financira višegodišnje investicijske programe uz Europski regionalni razvojni fond.</s><s>Nakon što je pristupila Europskoj uniji, postao je dostupan i u Hrvatskoj.173 Za razdoblje 2014. – 2020.</s><s>Kohezijski fond dodjeljuje ukupno 63,4 milijarde eura ovim aktivnostima ovih kategorija:</s>
<s> transeuropske mreže prijevoza; usmjerenost na prioritetne projekte od europskog interesa, koje je odredio EU.</s><s>Kohezijski fond će podupirati infrastrukturne projekte pod okriljem inicijative Connecting Europe Facility (Program povezivanja Europe);</s>
<s> okoliš; projekti u vezi s energijom ili prijevozom, ako vidljivo pridonose dobrobiti okoliša u pogledu energetske učinkovitosti, uporabe obnovljivih izvora energije, razvoja željezničkog prijevoza, podržavanja intermodalnosti, jačanja javnog prijevoza, itd.174</s>
<s>Korisnici Kohezijskih fondova su uglavnom tijela javne vlasti jer se ipak radi o velikim nacionalnim infrastrukturnim projektima.</s><s>Otvaraju se i prilike za poslovni sektor, i to putem sudjelovanja u postupcima javne nabave za isporuku dobara i usluga.175 Vezano uz aktivnosti Kohezijskog fonda možemo nabrojati nekoliko njih.  potpore gospodarstvu s niskom razinom ugljičnog dioksida  promicanje održivog prometa i uklanjanje uskih grla u ključnim infrastrukturnim mrežama</s>
<s> promicanje prilagodbe klimatskim promjenama i ublažavanju rizika  zaštita okoliša i promicanje učinkovite upotrebe resursa.176  Europski fond za regionalni razvoj je jedan od strukturnih fondova, poznat je još pod skraćenicom ERDF (European Regional Development Fund).</s><s>Cilj mu je ojačati gospodarsku i socijalnu koheziju u EU-u na način da ispravi neravnotežu između njezinih regija.</s><s>Neki od načina ispravljanja neravnoteže su potpore u razvoju i strukturnim prilagodbama regionalnih gospodarstava i potpore u prekograničnoj i međuregionalnoj suradnji.</s><s>Ovaj fond je usmjeren na proizvodne investicije, infrastrukturne investicije te na razvoj malog i srednjeg poduzetništva te na lokalni razvoj.</s><s>Usmjerava svoja ulaganja u nekoliko ključnih područja, a to su:</s>
<s> Potpora malim i srednjim poduzetnicima (MSP)  Ekonomija s niskim emisijama ugljika.177 U razvijenim regijama se najmanje 80 % sredstava mora usmjeriti na najmanje dva prethodna prioriteta.</s><s>U tranzicijskim regijama fokus je na 60 % sredstava dok je u manje razvijenim regijama fokus na 50 %.178 Neki resursi ERDF-a se moraju usmjeriti prema projektima gospodarstva s niskim emisijama ugljika.</s><s>Razvijene regije 20 %, tranzicijske regije 15 %, a 12 % imaju manje razvijene regije.</s><s>Hrvatska će na raspolaganju imati sufinanciranje od 50 do 75 % ukupne vrijednosti projekta.</s><s>To se posebno odnosi na tijela državne uprave te na mala i srednja poduzeća i na znanstveno-istraživački sektor.179 Što pak se tiče upotrebljivosti i korištenja sredstava ovog fonda, to će moći upotrebljavati lokalne i regionalne vlasti, istraživački centri, korporacije i škole, trening-centri, male i srednje tvrtke, državna uprava, udruge i sveučilišta.</s><s>Sredstva će biti dostupna i za javna tijela, organizacije privatnog sektora, nevladine organizacije te za volonterske organizacije.180</s>
<s> produktivna ulaganja koja pridonose stvaranju i očuvanju održivih radnih mjesta, putem izravne potpore za ulaganja u male i srednje tvrtke  tehnička pomoć</s>
<s> ulaganja u infrastrukturu pružanja osnovnih usluga građanima u području energetike, okoliša, prometa te informacijskih i komunikacijskih tehnologija  razvoj unutarnjeg potencijala podržavanjem lokalnih i regionalnih razvoja i istraživanja te inovacija</s>
<s> ulaganja u socijalnu, zdravstvenu i obrazovnu infrastrukturu.181 Europski socijalni fond – ESF (European Social Fund) je glavni instrument za ostvarivanje strateških ciljeva politike zapošljavanja EU-a.</s><s>Umjeren je na poticanje poduzetništva, na pružanje pomoći posloprimcima u pronalaženju boljih radnih mjesta i uspostavi pravednijih mogućnosti za zapošljavanje, za građane EU-a.</s><s>ESF ulaže u ljudske resurse.</s><s>Novčana sredstva su popraćena javnim ili privatnim financiranjem.</s><s>Stopa udjela u sufinanciranju projekta kreće se između 50 % – 85 % njegovih ukupnih troškova, što pak ovisi o relativnom bogatstvu regije.</s><s>Europska unija ulaže napore u stvaranje većeg broja kvalitetnijih radnih mjesta i jačanje socijalne uključenosti unutar društva.</s><s>Osnovna strategija EU-a, Europa 2020. promiče pametan, održivi i uključivi rast.</s><s>Realizacija postavljenih ciljeva je veoma zahtjevna zbog trenutne situacije s ekonomskom krizom.</s><s>Ovaj fond ima važnu ulogu u postizanju ciljeva EU-a i ublažavanju posljedica ekonomske krize.182 Zemlje članice EU-a i Europska komisija zajednički određuju prioritete ESF-a i načine trošenja financijskih sredstava, a kao prioritete možemo navesti:  jačanje prilagodljivosti radnika novim vještinama  pružanje pomoći pri zapošljavanju osoba iz skupina u nepovoljnom položaju  pružanje pomoći tvrtkama pri uvođenju novih načina poslovanja  bolji pristup zapošljavanju pružanjem pomoći mladim ljudima pri prelasku iz obrazovnih ustanova na posao ili obučavanjem osoba koje traže zaposlenje kako bi se povećale njihove šanse za zapošljavanje  strukovno osposobljavanje i mogućnost cjeloživotnog učenja radi stjecanja novih vještina.183</s>
<s>Aktivnosti kojima se bavi ovaj fond su: jačanje zapošljavanja i mobilnosti, unapređenje javnih službi, poboljšanje obrazovanja i osiguranje jednakih šansi za sve.</s><s>Nositelji projekata koji se financiraju iz Europskog socijalnog fonda su korisnici.</s><s>Te organizacije obuhvaćaju i javne uprave, udruženja radnika i poslodavaca, razne nevladine organizacije, tvrtke i dobrotvorne ustanove.184 Preostala dva fonda su: Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj – EAFRD (European Agriculture Fund for Rural Development) koji za cilj ima jačanje europske politike ruralnog razvoja i pojednostavljenje njezine provedbe te Europski fond za pomorstvo i ribarstvo – EMFF (European Maritime and Fisheries Fund).</s><s>Njegov cilj je osigurati sredstva ribarskoj industriji i priobalnim zajednicama te njihova prilagodba promijenjenim uvjetima u sektoru i postizanje ekološke i gospodarske održivosti.185 EAFRD se financira sredstvima Zajedničke poljoprivredne politike i pridonosi ostvarenju ciljeva spomenute strategije promicanjem održivog ruralnog razvoja u cijelom EU-u.</s><s>Pridonosi teritorijalnoj i ekološkoj ravnoteži, zaštiti klimatskih uvjeta i uvođenju inovacija u poljoprivredu.</s><s>Zadaća svake zemlje članice je da izradi Nacionalni plan za ruralni razvoj u skladu sa Strateškim smjernicama za ruralni razvoj i na taj se način zatim definira raspodjela namijenjenih sredstava iz EAFRD-a.</s>
<s> unapređenje konkurentnosti poljoprivrede;  osiguranje održivoga gospodarenja prirodnim resursima i klimatske aktivnosti  osiguranje uravnoteženoga teritorijalnog razvoja ruralnih gospodarstava i zajednica, uz stvaranje novih radnih mjesta i očuvanje postojećih.186 Kod EMFF-a se projekti financiraju na temelju strateških planova i operativnih programa koji su napravile nacionalne vlasti.</s><s>Svaka država članica sastavlja nacionalni strateški plan za provedbu Europskog fonda za ribarstvo i pomorstvo.</s><s>Taj plan pokriva sva područja Zajedničke ribarske politike i predstavlja temelj za aktivnosti koje se odaberu za financiranje od strane EMFF-a. države same odlučuju prema prioritetu fonda kako će rasporediti financijsku potporu.187 Postoji pet prioritetnih područja financiranja:  prilagodba flote (npr. za reciklažu ribarskih brodova)  tehnička pomoć za financiranje administracije fonda  akvakultura, prerada i marketing (npr. pomak na više ekološki način proizvodnje)</s>
<s> mjere zajedničkog interesa (npr. za poboljšanje proizvoda ili označavanje)  održivi razvoj ribolovnih područja (npr. za potporu diversifikacije lokalnoga gospodarstva) 188</s>
<s>Vedran Đulabić u članku o kohezijskoj politici EU-a ističe kako će trebati kontinuirano pripremati strateške projekte koji će biti podobni za financiranje iz fondova EU-a.</s><s>Smatra da će znatno više sredstava značit ujedno i znatno više projekata koje treba pripremiti za potencijalno financiranje.</s><s>Umjesto da kreditno opterećujemo sljedeće generacije, trebamo se angažirati na pripremi strateških projekata za koje možemo dobiti bespovratna financijska sredstva.</s><s>Strateški cilj države bi prema tome trebao biti da kao cjelina što dulje ostane podobna za financiranje iz financijski najizdašnijih ciljeva kohezijske politike.</s><s>U kontekstu kohezijske politike, sve strateške regije bi trebale biti kategorizirane kao slabije razvijene regije.</s><s>Prema tome, ne treba na temelju političkih kriterija pristupati relativno visokoj stopi razvijenosti pojedinih dijelova Hrvatske, već se treba koncentrirati na to kako da i ti dijelovi što duže imaju priliku iskoristiti financijska sredstva iz EU fondova za strateški važne i financijski vrlo zahtjevne projekte.189</s>
<s>Do prije nekoliko godina, samo u znanstveno-fantastičnim filmovima i knjigama mogli smo se susresti s pojmovima kao što su „gradovi budućnosti“ ili „pametni gradovi“, tj. „smart city“.</s><s>Maštalo se o koncepciji grada koji se može voditi kao samostalno poduzeće i u kojem se mogu generalno optimizirati strateški ciljevi, gdje se može kvalitetno brinuti o resursima i o zadovoljstvu građana.</s><s>Danas to više nije samo mašta.</s><s>To su gradovi sadašnjosti i bliske budućnosti.</s><s>Ako krenemo od općeg poimanja gradova, možda je najbolju definiciju dao Frick koji je grad opisao kao relativno trajni, kompaktni oblik ljudskog smještaja, koji ima vrlo poseban odnos sa svojom okolicom, a naseljen je velikim brojem pojedinaca koji se društveno razlikuju.190 Kao ljudski izum gradovi su stari oko 5000 godina, ali su s vremenom postali veći i mnogobrojniji.</s><s>Godine 1800. samo jedan grad je imao preko milijun stanovnika, a to je bio Peking.</s><s>Za razliku od danas kada postoji 130 gradova u svijetu koji imaju preko milijun stanovnika.</s><s>Klasični gradovi su danas suočeni s ubrzanom urbanizacijom i novim tehnologijama te su prisiljeni mijenjati svoju strukturu i funkciju radi prilagodbe novom vremenu i kako bi osigurali bolji život ljudima.</s><s>Neodrživi oblici postojećih urbanih područja i ubrzana urbanizacija doveli su koncept „pametnog grada“ u središte suvremenih debata kao obećanje za održivi urbani razvoj.</s><s>Koncept se sastoji od inovativnih i kreativnih rješenja koja se temelje na korištenju tehnologije u različitim aspektima urbanog života.</s><s>U to su uključene društvene, ekonomske, okolišne i državne dimenzije.</s><s>Cilj je da se postigne održivi urbani razvoj s efikasnim servisnim sistemima koji dovode do poboljšanja kvalitete života građana.191</s>
<s>„Pametni grad“ zapravo nema neku opću i konkretnu definiciju.</s><s>Robert E. Hall ga je definirao kao viziju na koji način će inovacije temeljene na integrativnom i holističkom pristupu biti primijenjene na gradove budućnosti kako bi pomogle stvoriti siguran, čist i uspješan okoliš za život i rad.</s><s>Istaknuo je da su to gradovi koji nadgledaju i integriraju uvjete svoje kritičke infrastrukture.192 Koncept „pametnog grada“ upućuje na pametna rješenja pametnih ljudi, a koncept pametnih ljudi sastoji se od različitih faktora kao što su sklonost cjeloživotnom učenju, etnička i društvena pluralnost, fleksibilnost, otvorenost, kreativnost i uključenost u javni život.193 Laički ga možemo opisati kao viziju urbanog razvoja u kojem se koristi digitalna, komunikacijska tehnologija (ICT) i Internet stvari (IoT).</s><s>Svrha je što više zadovoljiti potrebe građana i unaprijediti učinkovitost gradskih usluga.</s><s>Pametni grad povećava potencijal pojedinca i čitave zajednice jer pruža održivost.</s><s>Na građanima i njihovim potrebama je fokus vođenja takvog grada, optimalno korištenje resursa, rast gospodarstva i kvaliteta upravljanja.</s><s>S druge pak strane to znači interaktivniju i odgovorniju gradsku upravu, sigurnije javne prostore i zadovoljavanje drugih potreba stanovništva.</s><s>Formirala bi se ujedno i pametnija gradska mreža, nadogradili bi se objekti za opskrbu vodom i odvozom otpada te učinkovitije grijanje i osvjetljavanje zgrada.194 Gradovi se restrukturiraju u „pametne gradove“ koji predstavljaju izvor nade za budućnost.</s><s>„Pametni grad“ obećava novu eru optimizirane „pametne“ infrastrukture koja organizira i povezuje opskrbu i zahtjeve ljudi na nove načine.195 Kako su se pojavili problemi vezani uz grad, tako se javlja i pojam „pametni grad“.</s><s>Ti problemi odnose se na održivi razvoj, usporavanje globalne ekonomije i učinkovito upravljanje.</s><s>Koncept tih gradova temeljen je na kombinaciji ideja o konkurentnosti, povećanju učinkovitosti i pronalaženju novih načina suočavanja s problemima siromaštva, lošeg upravljanja okolišem i ideja o tome kako tehnologija može doprinijeti poboljšanju funkcioniranja grada.196 Gradovi postaju inteligentniji u gospodarenju resursima i to kroz primjenu informacijskih i komunikacijskih tehnologija u komunalnim servisima.</s><s>Takvi tipovi gradova kreiraju nove poslovne mogućnosti i time privlače poduzetnike, kompanije i razne istraživače.</s><s>Većina gradova u Sjedinjenim Američkim Državama i u Europi je već inicirala ili namjerava inicirati pristup „pametnom gradu“ zbog povećanog urbanog rasta.</s><s>Gradovi se ubrzano mijenjaju kako bi postali kompetitivni.</s><s>Mali gradovi se pretvaraju u metropole instalirajući informacijsko-komunikacijsku tehnološku infrastrukturu kako bi se pozicionirali na globalnoj sceni.197 Dekanica Harvard School of Engineering and Applied Science, Cherry Murray, u jednom je od svojih intervjua rekla da će u sljedećem stoljeću planeta Zemlja obući elektronsku 191 Stanković, Džunić, Marinković, 2017, str. 520. 193 Monfaredzadeh, Krueger, 2015, str. 2. 194 Budućnost u kojoj živimo: pametni gradovi, Europska komisija, e-izvor 197 Almirall, Bakıcı, Wareham, 2012</s>
<s>6. „GRADOVI BUDUĆNOSTI“ kožu koja se sastoji od milijun ugrađenih elektronskih uređaja za mjerenje: aparata za mjerenje, termostata, kamera, mikrofona, detektora onečišćenja, senzora za ispitivanje i praćenje gradova i ugrožene vrste, atmosferu, autoceste, razgovore ljudi, naša tijela pa čak i naše snove.</s><s>Cherry smatra da će ljudi koristiti internet kao tribinu za prijenos svojih iskustava i kao podršku.198 Možemo reći da su ti gradovi prošli kroz proces digitalne transformacije.</s><s>Digitalnu pak transformaciju možemo opisati kao proces koji započinje od trenutka kada organizacija krene razmišljati o uvođenju digitalnih tehnologija u svim područjima poslovanja i traje do trenutka njihove potpune integracije.</s><s>Digitalna transformacija poslovanja i društva u EU-u ima golem potencijal rasta za cijelu Europu.199 Radi se zapravo o inovacijama koje se na prvu čine vrlo jednostavnima i lako prihvatljivima građanima.</s><s>Vrlo brzo se zaboravi kako se funkcioniralo prije toga.</s><s>Najjednostavniji primjer takve inovacije je plaćanje parkinga putem SMS-a, pametne klupe na kojima punimo mobitele i razne druge pametne uređaje, dronovi koji prate gustoću prometa i razne druge.</s><s>Gotovo nikad se ne radi o jednom rješenju već o kombinaciji više povezanih tehnologija kako bi se građanima omogućio ugodniji život.</s><s>Mnoge su države shvatile važnost digitalne transformacije današnjih gradova.</s><s>Stanovništvo se razmnožava, postaje sve veće, a infrastruktura ostaje ista pa je iz tog razloga potrebno provesti inovacije i promjene kako bi život građana postao jednostavniji i kvalitetniji.</s>
<s>Primjenom „pametnih“ sustava izražava se funkcija „pametnog grada“ koji omogućuju održivo upravljanje.</s><s>Na primjer, „pametni“ sustav upravljanja energijom koristi senzore i analitičke alate za automatizaciju, upravljanje dvosmjernim tokovima energije i nadzor te poboljšava rad mreže kako bi se osigurala ušteda energije, sigurnost, pouzdanost i optimalna iskoristivost energije uz minimalnu emisiju ugljikovog dioksida.</s><s>Što se tiče upravljanja prometom, „pametni“ sustav omogućuje kretanje ljudi i roba na efikasan, siguran i ekološki održiv način.</s><s>Dodatne mogućnosti su i pronalaženje i identifikacija vozila i kontrola na cestama.</s><s>Na taj način se smanjuje vrijeme putovanja i skraćuju se postupci uvida tijekom prometnih nezgoda.</s><s>Spomenimo i upravljanje otpadom pri kojem „pametni“ sustav poboljšava provedbu zbrinjavanja i prikupljanja otpada na način da prati kretanje različitih vrsta otpada te ga ujedno i zbrinjava i sortira.</s><s>„Pametan sustav javlja se i u zdravstvu.</s><s>Koriste se „pametna“ obilježja koja unapređuju zdravstvene usluge građana.</s><s>Primjeri inteligentnih sustava zdravstvene skrbi uključuju mogućnost dijagnoze bez fizičkog pregleda, online medicinsku pomoć i daljinski sustav praćenja pacijenata.</s><s>Sustav za obrazovanje također koristi obilježja „pametnih gradova“.</s><s>On pruža učenicima personalizirano učenje i mogućnost učenja od kuće onim učenicima koji žive na udaljenim lokacijama.</s><s>Nudi se i prednost za učitelje kojima je omogućeno otvaranje komunikacijskih kanala s učenicima i njihovim roditeljima.200 199 Što je zapravo digitalna transformacija i kakve nas promjene očekuju, Europska komisija, e-izvor.</s><s>Što se tiče same primjene „pametnog grada“ u današnje vrijeme, oslanja se na poboljšanje urbanih uvjeta.</s><s>Na gradskim ulicama širom svijeta prisutni su mobilni uređaji i razne mobilne aplikacije koje konstantno povezuju krugove neprekinutog protoka sadržaja.</s><s>Koriste se podacima osobnog uređaja kroz pasivne operacije uslužnih programa u pozadini mobilnog operativnog sistema.</s><s>Najčešće se radi o podacima o lokaciji.201 U današnje vrijeme sve se svodi na geografske informacije pa možemo reći da živimo u vremenu Googlemap manije ili tehnologije besplatnih digitalnih mrežnih karata.</s><s>Također je manifestiran i trend Wikinomanije, društvene organizacije organizirane tako da se dan za danom skupljaju informacije.</s><s>Pod takvim okolnostima mrežni senzori i protok informacija u realnom vremenu i lokacije postaju važni dijelovi današnjeg života, a posebice se to odnosi na urbani život.202 „Pametni gradovi“ se u hodu prilagođavaju tim promjenama.</s><s>Istraživanjem Juniper Research, 2015. godine sastavljena je lista prvih pet pametnih gradova na svijetu, a Barcelona je proglašena najboljim gradom.</s><s>Prednjačila je čak i ispred New Yorka, Londona, Nice pa i Singapura.203 Razlog je bio taj što je korištenjem informacijskih i komunikacijskih tehnologija nastojala pružiti komunalne usluge na nekoliko razina.</s><s>Definirano je čak 12 područja u koja se ubrajaju ICT, zaštita okoliša, voda, otpad, energija i takozvana „otvorena uprava“ gdje građani imaju mogućnost upravljati promjenama i mogu više sudjelovati, a temelji se na modernim tehnologijama.</s><s>Barcelona trenutno broji 22 glavna programa i 83 projekta u koje ulazi i pametna rasvjeta koja se puni solarnim pogonom, javlja smetnje i kvar putem aplikacija itd.</s><s>Ima i pametni parking koji funkcionira tako da javlja korisnicima putem pametnih telefona lokaciju slobodnog parkirnog mjesta.</s><s>Među tim projektima je i pametno upravljanje vodom i pametno gospodarenje otpadom.</s><s>Zahvaljujući svemu tome, na godinu se štedi više od 70 milijuna dolara i još bitnije od svega je što se otvorilo 47 tisuća novih radnih mjesta.</s><s>U pametne gradove možemo svrstati i Beč koji je također među bolje rangiranima.</s><s>On je dosegao visoki rang zahvaljujući osnutku javno privatne organizacije sa zadatkom razvoja rješenja i strategije za Smart City.</s><s>Kopenhagen i Stockholm su zbog razvoja pametnih tehnologija i znatnog smanjenja potrošnje električne energije svrstani među najuspješnije pametne gradove.</s><s>Oni predvode u upotrebi energije iz obnovljivih izvora i zelene IT tehnologije.</s><s>Stokabstochholmska pametna mreža omogućuje nesmetanu i brzu komunikaciju podsustava te je temelj za razvoj svih ostalih „pametnih rješenja“.204 New York isto možemo navesti kao praktični primjer primjene koncepta „pametnog grada“.</s><s>Dolazi pod nazivom LinkNYC i cilj mu je zamijeniti više od 7500 javnih govornica pristupačnim točkama za besplatni WI-FI.</s><s>Takozvani „Linkovi“ nude besplatno telefoniranje putem interneta i korištenje prijenosnih računala kojima se može pristupiti gradskim uslugama i kartama grada.</s><s>Omogućeno je punjenje vlastitih mobitela na svakom „Linku“.</s><s>Berlin je poznat po pametnom rješenju u vezi s 201 Leszczynski, 2016, str. 1-18.</s>
<s>203 Koncept pametnog grada, Aestus Group, 2018, e-izvor 204 Budućnost u kojoj živimo: pametni gradovi, Europska komisija, e-izvor parkiranjem.</s><s>Koriste se radarski senzori koji prate zauzetost parkirnih mjesta te šalju podatke sustavu koji vozačima šalje podatke o slobodnim parkirnim mjestima.</s><s>Na taj način se izbjegavaju i smanjuju gužve u gradskom prometu te se također smanjuje ispuštanje štetnih plinova.205</s>
<s>U Hrvatskoj se također ide tim stopama i gradovi rade na svojoj infrastrukturi kako bi postali dio zajednice „pametnih gradova“.</s><s>Neki od gradova koji ulaze u tu skupinu su: Zagreb, Zadar, Rijeka, Dubrovnik, Vukovar i Bjelovar.</s><s>Kako bi se mogla u potpunosti iskoristiti pametna rješenja, potrebna je dobra komunikacija, a to znači da je nužna kvalitetna prometna mreža kojom će se upravljati svim gradskim procesima te proizvodnjom i potrošnjom energije.</s><s>Predviđa se da će do 2050. godine čak 70 % stanovništva živjeti u gradovima što je još jedno od upozorenja zašto treba mijenjati infrastrukturu gradova.</s><s>Potrebno je da gradovi počnu primjenjivati suvremena tehnološka, organizacijska i logična rješenja.</s><s>Za „pametan grad“ potrebno je i uvođenje ICT tehnologije, internetsko povezivanje objekata, povećanje energetske učinkovitosti, smanjenje onečišćena, upotreba pametnih mreža i inovativna rješenja.</s><s>Kao što smo prethodno naveli, mnogi gradovi u Hrvatskoj imaju dobru praksu što se tiče važnosti digitalizacije i razvoja.</s><s>U Zagrebu je prihvaćena „Okvirna strategija pametnog grada Zagreba – Zagreb Smart City“ koja je usmjerena na pametnu, učinkovitu i transparentnu gradsku upravu, digitalnu infrastrukturu, pametno upravljanje energijom, komunalnim uslugama i na održivu urbanu mobilnost, gospodarstvo i obrazovanje.</s><s>Rijeka je 2007. godine uvela besplatni WI-FI na odabranim gradskim lokacijama, a prošle je godine nagrađena nagradom „Smart City“ za nadzor prometa dronom i stvarno praćenje stanja na terenu.</s><s>Dubrovnik je dobio glavnu nagradu za najbolji Smart City u Hrvatskoj zahvaljujući predstavljanju nekoliko pametnih rješenja kojima bi olakšao i poboljšao život građana i turista.</s><s>Od srpnja uvodi sustav pametnog parkiranja koji vrijedi 3,2 milijuna kuna.</s><s>Napravili su i aplikaciju „Visitor“ koja prati kretanje ljudi starom gradskom jezgrom i predviđa stvaranje gužve.206 Hrvatski gradovi su tek počeli s transformiranjem u pametne gradove.</s>
<s>Koncept pametnog grada zvuči nevjerojatno i veoma privlačno te nam daje nadu za rješenje urbanih problema današnjice, no Holland je drukčijeg mišljenja.</s><s>On smatra da se ti problemi neće poboljšati isključivo jednostavnim tehnološkim rješenjima ili sofisticiranijim prikupljanjem podataka iz razloga što su život u gradu i urbana sociologija tijekom prošlog stoljeća pokazali da se siromaštvo, nejednakost, diskriminacija te propadanje zajednica, kriminal i problemi okoliša neće poboljšati.207 205 Fischer, 2017</s>
<s>Uspoređujući pojam pametnih gradova s Howardovim vrtnim gradovima možemo povući poveznicu.</s><s>Što se same inovacije tiče, on je već u 19. stoljeću radio na inovaciji tadašnjih gradova.</s><s>Primijetio je nedostatke i težio ka poboljšanju.</s><s>Želio je uništiti ili barem smanjiti razliku između gradskog i seoskog stanovništva što se vidi i u današnjim „pametnim gradovima“ odnosno „gradovima budućnosti“ gdje ljudi sami bježe u gradove te se prema navedenim podacima očekuje 70 % gradskog stanovništva do 2050. godine.</s><s>U pametnim gradovima se radi na čistoći zraka i okoliša isto kao što je Howard predlagao zelene površine koje bi okruživale svaki grad.</s><s>Jedina velika i primjetna razlika je prenapučenost koju svi današnji gradovi imaju, a Howard se borio protiv toga.</s><s>On je zadao određenu brojku stanovništva i samim time, kad bi brojka bila dosegnuta, grad bi se „zatvarao“ i gradio bi se novi.</s><s>Smatramo da je to jedna od najboljih Howardovih ideja koja bi se trebala i danas primjenjivati.</s><s>Na taj način bi se smanjila zagađenost i život bi bio jednostavniji i lakši.</s><s>Istina da su danas razne inovacije olakšale otežano kretanje prenapučenim gradom, ali Howardovu ideju smatramo korisnijom.</s><s>6.2.</s><s>ZELENI GRADOVI</s>
<s>Pojam „zeleni grad“ nastao je u Europi i označava promoviranje održivog razvoja putem uređenja okoliša sa smanjenom emisijom ugljičnog dioksida.</s><s>Svojim epitetom „zeleni“ slikovito opisuje svoju organizaciju.</s><s>Svrha je učiniti izgrađene i neizgrađene prostore grada „zdravijim“, a glavni cilj je očuvanje okoliša i napredak društva u socijalnom, ekonomskom, zdravstvenom i gospodarskom smislu.</s><s>Sredinu s kvalitetnim sadržajima, dostupnim obrazovanjem uz održivo raspolaganje resursima i ekološki osviještenim građanima nazivamo „zelenim gradom budućnosti“.208 Slika 20: Zeleni grad</s>
<s>Definicija zelenih gradova prema njihovoj okolišnoj efikasnosti ne znači da su socijalna pitanja ignorirana već da zelenije životno okruženje može igrati važnu ulogu u stvaranju gradova boljim za svoje stanovnike.</s><s>Mnogima je u interesu da njihov grad dobije status zelenog grada.</s><s>Radi se na poboljšanju kvalitete zraka, smanjenju upotrebe neobnovljivih resursa, stvaranju više zelenih prostora, potiče se na izgradnju zelenih zgrada i kuća, nude se programi recikliranja i podržavaju se okolišno prihvatljive metode prijevoza.</s><s>U obzir treba uzeti alternativni „zeleni prijevoz“ kako bi imali bolju i zdraviju budućnost za razliku od klasičnih prometnih sistema koji imaju veliki utjecaj na okolinu i odgovorni su za 25 % potrošnje svjetske energije i emisije CO2.</s><s>Osim toga, klasični promet i prijevoz uključuje prometne nesreće, zagađenja zraka, osjetljivost na porast cijena goriva i fizičku neaktivnost.</s><s>Kao najbolju opciju i alternativu klasičnom prijevozu možemo izabrati vožnju biciklom, električnim romobilima i pješačenje.</s><s>Takva alternativa nije samo ekološki bolja opcija već je i puno korisnija za zdravlje i održavanje fizičke forme.</s><s>Jedna od opcija je i korištenje javnog prijevoza u odnosu na putovanje pojedinca vlastitim automobilom.</s><s>Električni tramvaji, autobusi i eko-taksi ili hibridna vozila imaju veliki i pozitivni utjecaj na okoliš.</s><s>Za zelene gradove vrlo je bitna i „zelena ili održiva gradnja“.</s><s>To je štedljiva gradnja, odnosno gradnja za budućnost.</s><s>Tako nastaju „zelene kuće i zgrade“ 21. stoljeća koje su dizajnirane tako da brinu o okolišu.</s><s>Koriste se zdraviji i efikasniji modeli izgradnje, obnove, rada, održavanja i rušenja.</s><s>Zelene su zgrade dizajnirane tako da smanje utjecaj izgrađene okoline na ljudsko zdravlje i na prirodu.</s><s>To se postiže efikasnijim korištenjem energije, vode i ostalih resursa, zaštitom zdravlja stanara i povećanjem produktivnosti zaposlenika te smanjenjem zagađenja, otpada i uništavanja prirode.</s><s>U izgradnju se uključuju održivi materijali.</s><s>To su materijali koji su ponovno korišteni, reciklirani i napravljeni iz obnovljivih izvora.</s><s>Stvaraju se zdravija zatvorena okruženja s minimalnim zagađenjem, okolina koja smanjuje upotrebu vode korištenjem domaćih biljaka koje ne zahtijevaju prekomjerno zalijevanje.209 Bitna stavka održive gradnje je što prirodne resurse ostavlja u nasljeđe budućim generacijama.</s><s>U tom kontekstu arhitektura nam predstavlja pasivnu kuću koja ne treba aktivan sustav grijanja.</s><s>To je građevina koja ne troši već koristi prirodno kolanje energije, a postoji i mogućnost proizvodnje energije.</s><s>To je postala zahvaljujući koncepciji projektiranja, koja se oslanja na iskorištavanje prednosti strana svijeta, instalacijskom sustavu koji koristi obnovljive izvore energije kao što su sunčeva energija, energija vjetra i toplina Zemljine unutrašnjosti te suvremenim prirodnim izolacijskim materijalima.</s><s>U trenutku kad gradnja, korištenje i održavanje standardnih zgrada sve više financijski opterećuje, preporučljivo je orijentirati se na gradnju pasivne kuće.</s><s>Osim što je jeftinije, bitno je spomenuti da je u tim kućama zdravija i ugodnija atmosfera.</s><s>Kao i svaka inovacija, tako i pasivne kuće imaju svojih nedostataka, a to je znatno veća početna investicija.</s><s>Ekonomski je to opravdano jer postoji obračunsko razdoblje u kojem će se investicija vratiti, a radi se o razdoblju od 15 do 20 godina.</s><s>210</s>
<s>Asocijacija i bitna poveznica sa zelenim gradom je i „nula otpada“.</s><s>Etičan i ekonomičan cilj koji vodi ljude ka mijenjanju životnih navika, gdje su svi otpadni materijali dizajnirani da postanu resurs za izradu nečeg novog.</s><s>„Nula otpada“ znači rukovanje i dizajniranje proizvoda i procesa tako da se izbjegava količina i toksičnost otpada i materijala kako bi se očuvali resursi, a ne da ih se spaljuje i zakopava.</s><s>Implementacijom istog, izbjegnut će se sva ispuštanja otpada u vodu, zrak i zemlju.</s><s>Taj otpad je prijetnja zdravlju cijele planete, ljudi, životinjskih i biljnih vrsta.</s><s>Biljni svijet, odnosno zelene površine su neophodne jer su od velikog ekološkog i društvenog značaja.</s><s>One osiguravaju staništa za različite ptice, životinje, insekte i ostale organizme i u isto vrijeme osiguravaju zelene puteve koji povezuju staništa.</s><s>Sprječavaju eroziju tla te apsorbiraju kišnicu, a na taj način se poboljšava odvodnja.</s><s>Istraživanja su pokazala da biljke smanjuju efekt urbanog toplinskog otoka, a zelene površine smanjuju buku i osiguravaju mjesta za okupljanje, igru i odmor.</s><s>Poveznica između stanovništva i prirodnog okruženja je upravo zelena površina što je jako bitno za održivost zajednice.211</s>
<s>Kao konkretan primjer zelene zgrade navest ćemo „Zelenu Poslovnu Zgrada Menerga Maribor“.</s><s>To je energetski učinkovita zelena zgrada.</s><s>Ona je dokaz optimalne fuzije građevinsko-fizičke perfekcije, arhitekturne rafiniranosti i optimalnog energetskog dizajna.</s><s>Cilj je minimalno zagađivanje okoliša.</s><s>Zgrada služi kao realan primjer održivosti, a ujedno je i dokaz da je za cijenu troškova klasične investicije moguće napraviti zelenu zgradu.</s><s>Zgradu koja je u skladu sa svim mjerilima održivosti i koja je prema potrošnji energije uzor niskoenergetskim zgradama.212 212 Menerga, Maribor, Menerga building energy systems, e-izvor.</s><s>Slika 22: „Zelena Poslovna Zgrada Menerga Maribor“ Izvor: Menerga, Maribor, Menerga building energy systems, e-izvor.</s><s>Kako bismo saželi značenje zelenih gradova i zelene gradnje te povukli poveznicu s idejama Ebenzena Howarda, možemo reći da je i on sam težio nečem sličnom što se danas zaista i realizira.</s><s>U njegovo doba to je bila samo vizija.</s><s>Tada nisu postojale mogućnosti za takve inovacije, ali vidi se da je Howard bio ispred svog vremena i zamišljao nešto takvo.</s>
<s>Kamo god se okrenemo, nešto se gradi, nešto je u procesu nastajanja.</s><s>Bez obzira na to radi li se o stambenim ili poslovnim zgradama ili obiteljskim kućama, broj građevina svakodnevno raste.</s><s>Te brojke potiču na razmišljanje i bacaju mrvicu sumnje na sukladnost sa zakonima prirode i zakonima države.</s><s>Živimo u svijetu kada nam je dostupno baš sve.</s><s>Ne razmišljamo o kakvoći i pitkosti vode isto kao ni zraka.</s><s>Sve smo shvatili olako i tako se odnosimo prema tome.</s><s>Sve je manje zelenih površina, a sve više gomilanja zgrada i borbe za m2.</s><s>Zanimalo nas je kako se nekada gradilo i kako su se nekada ljudi odnosili prema istome.</s><s>Postoji li poveznica prošlosti i sadašnjosti i je li moguće izvući kakve korisne zaključke i pouke?</s><s>Kopajući po povijesnim izvorima prostornog planiranja, može se zaključiti da je oduvijek postojao red gradnje i pravila.</s><s>Gradovi se izdvajaju i ističu s obzirom na kulturu i razdoblje u kojem su nastali.</s><s>Također su i velike ekonomske i socijalne promjene pridonijele tome da se 19. stoljeće pamti kao burno razdoblje u kojem su ljudi išli trbuhom za kruhom i formirali urbane sredine.</s><s>Broj ljudi u gradovima je sve više rastao, a s druge strane je kao negativna posljedica proizašla prenapučenost i veliki problemi s uništavanjem i ugrožavanjem seoskih područja.</s><s>Zahvaljujući Ebenezeru Howardu i njegovom isticanju nezadovoljstva takvim uvjetima i načinom života možemo spoznati pojam i ideju vrtnih gradova.</s>
<s>Svrha ovog magistarskog rada bila je proučiti teoretski i praktični pristup koncepta prostornog planiranja s naglaskom na vrtnim gradovima.</s><s>Osnovno pitanje bilo je: „Kako su nastali prvi vrtni gradovi?“.</s><s>Proučavanje različitih izvora i članaka koji su povezani s ovom temom dolazi se do saznanja da je kolijevka prostornog planiranja dolina rijeke Ind i to prije 4500. godina.</s><s>Prvi gradovi u kojima su živjeli ljudi također su povezani s tim razdobljem.</s><s>Prema izgledu naselja, može se zaključiti da se radilo o planskom razvoju, što znači da od tuda potječe prostorno planiranje.</s><s>Isto tako može se saznati ponešto i o urbanom planiranju.</s><s>Ono potječe s indijskog potkontinenta, a civilizacija za koju se smatra da su je uspješno razvili je civilizacija doline Inda.</s><s>Daljnji razvoj seže u staru Grčku i Rim.</s><s>Gradovi su imali centar, okruživala ih je mreža ulica s dvije glavne ulice koje su se križale na glavnom trgu, a okolo svega toga je bio obrambeni zid.</s><s>Specifično je i to da su gradovi bili građeni na rijekama.</s><s>Nakon Rima se nije pridavala velika pozornost urbanom planiranju, već se počinje pridavati u industrijsko doba kada su se gradovi počeli jako razvijati i postajati industrijska središta.</s>
<s>Još jedna od bitnih značajki nastanka ovog rada je rad i djelo Ebenezera Howarda.</s><s>Istraživali su se ciljevi i značajke vrtnog grada, proučavala mišljenja teoretičara na tu temu te istraživao razvoj vrtnih gradova od 19. stoljeća pa do danas.</s><s>Ebenezera je neizmjerno mučila razlika između sela i urbane aglomeracije pa je osmislio i predložio ideju novog tipa grada.</s><s>Bilo mu je bitno da zadrži pozitivne strane sela i grada.</s><s>Pozitivne strane gradskog života bile su kultura i ekonomske prednosti, a što se tiče sela, želio je zadržati ekološke značajke života na selu.</s><s>Njegova ideja bila je da vrtni grad bude samostalna zajednica i da se unaprijed odredi broj stanovnika i površina.</s><s>Zamislio je i princip zoniranja koji je bio podijeljen na industrijsku zonu, stambenu, javni prostor i zeleni pojas.</s><s>Zeleni pojas je simbolizirao vrtne gradove i po tome su i poznati.</s><s>U svemu tome spriječio ga je nedostatak novaca i teška situacija njegove kompanije.</s><s>Prvi takav grad mu je ostvario puni potencijal tek nakon Drugog svjetskog rata.</s><s>Radi se o gradu Letchworthu.</s><s>Howardova najveća želja bila je da osigura jeftino stanovanje za najsiromašnije radnike, no to nikad nije uspio.</s><s>Howard ima još jedan uspjeh iza sebe, a to je njegova knjiga koja je nastala 1898. godine, „To-Morrow: A Peaceful Path to Real Reform“.</s><s>Može se reći da je ova knjiga temelj modernog urbanog planiranja.</s>
<s>Cilj ovog rada je bio i povući poveznicu vrtnih gradova s pametnim i zelenim gradovima što je bio jedan od najzanimljivijih dijelova.</s><s>Možemo reći da smo uspoređivali prošlost i budućnost te smo se osvrnuli i na sadašnjost.</s><s>Sva tri tipa gradova se u nečemu podudaraju pa se može reći da je jedna od hipoteza potvrđena.</s><s>Dakle, sva tri tipa grada građena su planski, s idejom o očuvanju okoliša.</s><s>Mišljenja smo da je bilo i još uvijek ima puno više prostora za vrtne gradove nego što je iskorišteno.</s><s>To se konkretno odnosi na Hrvatsku u kojoj ima jako malo primjera vrtnih gradova.</s><s>Smatramo da su se arhitekti jako brzo prebacili na inovacije i krenuli u projekte gradova budućnosti odnosno pametnih gradova, a zapostavili su neke jednostavnosti koje vuku za sobom vrtni gradovi.</s><s>Smatramo da su neki elementi iz prošlosti korisniji od ovih modernijih iz 21. stoljeća.</s><s>Kao konkretan primjer naveli bismo zeleni pojas kojim je predviđeno da grad bude zaokružen i prometnice izvan grada.</s><s>Danas se sve rjeđe misli na zeleni pojas, kako unutar grada tako i okolo grada.</s><s>Velika je pomama za zemljištima pa ne pridaju važnost zelenilu koje je neophodno da služi kao igralište, park za rekreaciju ili samo kao zelena površina koja spašava monotoniju postignutu betonom.</s><s>Možda nam se na prvu čini da ima dovoljno parkova, ali oni lagano i sigurno nestaju, a to će se vidjeti kroz nekoliko godina.</s><s>Zelene površine i poljoprivredna zemljišta dio su samo seoskih sredina, a ne kako je Howard predvidio da se ne radi takva razlika između sela i gradova.</s><s>Ono što se je postiglo s pametnim gradovima je to da sve više ima gradskog stanovništva pa nema ni potrebe za stvaranjem razlike između gradskog i seoskog stanovništva.</s><s>S druge pak strane dolazi do prenapučenosti, a to je ono protiv čega se Howard borio.</s><s>S gradovima budućnosti teško će se postići zadana brojka ljudi kao što je to bio slučaj s vrtnim gradovima, no to je jedna od najboljih Howardovih ideja.</s><s>Tu bi se opet preklopili s idejom zelenih gradova jer bi se na taj način smanjila zagađenost i život bi bio lakši i jednostavniji.</s><s>Zeleni gradovi promoviraju održivi razvoj putem uređenja okoliša sa smanjenjem CO2, a glavni cilj je očuvanje okoliša i napredak društva u socijalnom, ekonomskom, zdravstvenom i gospodarskom smislu.</s><s>Strategija Europske unije za poticanje pametnog, uključivog i održivog rasta pomaže im u tome.</s><s>Svrha joj je stvaranje više radnih mjesta i veća kvaliteta života te pokazivanje sposobnosti ostvarenja pametnog, održivog i uključivog rasta.</s><s>Najbitnije od svega je da se nađe način za stvaranje novih radnih mjesta i da se pravilo usmjeri naše društvo.</s><s>Velika prepreka svemu tome je trenutna situacija s pandemijom bolesti COVID-19, ali se svakako nadamo da će nakon završetka sve krenuti svojim putem i da ćemo ipak neke dobrobiti znati cijeniti više.</s>
<s>H1: Vrtni gradovi su pozitivna pojava koja je nastala zahvaljujući želji za promjenama.</s><s>Ebenezer Howard izumio je taj novi grad kako bi potaknuo na promjene koje želi stvoriti u svijetu.</s><s>Predložio je osnivanje gradova novog tipa koji će izbrisati socijalne razlike među stanovništvom.</s><s>Njegovi vrtni gradovi prototipovi su novih gradova u Engleskoj što je bitan pokazatelj pozitivne pojave vrtnog grada.</s><s>To potvrđuje prvu hipotezu.</s>
<s>H2: Vrtni gradovi ostvaruju alternativni dizajn društvene zajednice Howardov prijedlog o vrtnim gradovima doveo je do napetosti i podjela među stručnjacima.</s><s>Nažalost to se nije moglo potvrditi na terenu.</s><s>Na temelju istraživanja vidi se da je Howard tražio alternativni dizajn.</s><s>Želio je da se ograniči rast i da se ukloni ekonomska neravnopravnost, no to nije bilo izvedivo u njegovo vrijeme isto kao ni danas.</s><s>U svom naumu imao je podupiratelje isto kao i protivnike.</s><s>Protivnici su se zalagali za očuvanje tradicionalnih vrijednosti, no iz različitih članaka i uz pomoć istraživanja može se vidjeti da je ipak uspio Howard sa svojim dizajnom.</s><s>Želio je stvoriti zajednicu zadovoljnih ljudi kojima njihov vrtni grad omogućuje sve što im je potrebno, bez ikakvih razlika i rangiranja.</s><s>Temeljem toga, ova hipoteza je djelomično potvrđena.</s>
<s>H3: Sve više gradova trebalo bi težiti ka pretvaranju u vrtne gradove radi zadržavanja svih proizvodnih sektora i stanovanja na jednom mjestu.</s><s>Vrtne gradove nije potrebno uvesti zbog utopijskih ideala, nego ih je bitno razvijati radi opstanka društva.</s><s>Potreba za vrtnim gradovima je porasla u današnje vrijeme i to iz mnogih razloga.</s><s>Tempo rasta urbanih sredina samo je jedan od razloga.</s><s>Drugi razlog je potreba za oživljavanjem ideje vrtnih gradova zbog paradigme održivog razvoja koja je u današnje vrijeme sve više aktualna i ljudi su osvješteniji.</s><s>Istraživanjem se može doći do zaključka da ljudi imaju u planu graditi sve više zelenih kuća i zgrada, imaju potrebu kupovati električne automobile, seliti u stanove koji su im što bliže poslu kako bi mogli putovati biciklom ili pješice.</s><s>Zadržavanje proizvodnih sektora i stanovanja na jednom mjestu samo bi im olakšalo način života, a s druge strane potiče se održivi razvoj.</s><s>Ova hipoteza je potvrđena.</s><s>H4: Vrtni su gradovi pokretači „pametnih gradova“.</s><s>Kako su „pametni gradovi“ vizija urbanog razvoja u kojem se koristi digitalna i komunikacijska tehnologija i internet stvari, radi što boljeg zadovoljstva građana i unaprjeđenja učinkovitosti gradskih usluga možemo vidjeti poveznicu s vrtnim gradovima.</s><s>Howardu je također bilo na prvom mjestu zadovoljstvo građana i uvijek je težio novom dizajnu, odnosno pojednostavljenju u korist građana.</s><s>Pametni grad pruža održivost jer povećava potencijal pojedinaca i čitave zajednice.</s><s>Na građanima je fokus vođenja takvog grada.</s><s>Najbitnije su njihove potrebe, rast gospodarstva, kvalitetno upravljanje, odnosno optimalno korištenje resursa.</s><s>Postoji poveznica tih dviju vrsta gradova pa se može reći da je hipoteza potvrđena.</s><s>8. ZAKLJUČAK</s>
<s>Pretpostavke na početku istraživanja teme ovog magistarskog rada, da su vrtni gradovi pozitivna prekretnica urbanizacije, pokazale su se točnima.</s><s>Pretpostavka je bila da bi trebalo postojati više takvih gradova u budućnosti do čega smo zapravo i došli.</s><s>Isto tako, saznali smo da postoji i poveznica između vrtnih i pametnih gradova, što je također bila naša pretpostavka.</s>
<s>Jedan od većih problema današnjice je nekontrolirano širenje gradova i neplanska prenapučenost.</s><s>Istraživanje je pokazalo da je koncept „zelenih gradova“ najbliži konceptu „vrtnih gradova“ i tako najpogodniji za stanovnike, kao i za samu prirodu.</s><s>Zadatak je bio proučiti pozitivne i negativne činjenice vrtnih gradova.</s><s>Očekivanja su bila pozitivna s obzirom na sklad s paradigmom održivog razvoja.</s><s>Zaključak je da prevladavaju pozitivne činjenice.</s><s>Kao najnegativnija činjenica vrtnih gradova može se navesti nemogućnost stvaranja jeftinog stanovanja za najsiromašnije radnike, a sigurno bi se s time složio i sam Ebenezer Howard.</s><s>Jedna od negativnih činjenica je i poistovjećivanje vrtnog grada s predgrađem.</s><s>Sve ostalo pripisujemo pozitivnom.</s><s>Uvažavajući znanstveno dokazane teorije i činjenice vezane za korisnost vrtnih gradova i njihov utjecaj na budućnost, zaključak je da postoji poveznica vrtnih gradova i „pametnih gradova“.</s>
<s>Kao temeljna svrha rada istaknuta je učinkovitost prostornog planiranja primjenom koncepta vrtnih gradova.</s><s>Povezali smo vrtne gradove, odnosno održivi razvoj s kohezijskom politikom EU-a.</s><s>Kohezijska politika je usmjerena na ključna područja koja će Europskoj uniji pomoći da se suoči s izazovima 21. stoljeća i ostane globalno konkurentna.</s><s>Ona je glavna investicijska politika te se u njezinom okviru podupiru gospodarski rast, otvaranje radnih mjesta, poslovna konkurentnost, održivi razvoj i zaštita okoliša.</s><s>Kako bi se postigli takvi ciljevi, upotrebljavaju se europski strukturni i investicijski fondovi.</s>
<s>Rad dokazuje da je neophodno planirati te prije svega stvoriti zdravo i prirodno okruženje i samim time omogućiti komfor i udobnost života ljudi.</s><s>Nadamo se da će dobiveni rezultati osvijestiti ljude i potaknuti ih na malo drugačiji i prije svega bolji način života, da će potaknuti zajednicu na pametno planiranje gradnje, na očuvanje resursa, na to da više cijene zelenilo i čisti zrak oko sebe.</s><s>Može se zaključiti da vrtni grad predstavlja održivi spoj prirode i grada, čemu se i danas teži.</s><s>Koncept vrtnog grada varijanta je „održivog grada“ koji podrazumijeva granice rasta, ekološku ravnotežu, organizirane gradske funkcije, razvijeno i civilizirano društvo te sklad građana u donošenju odluka.</s><s>Unatoč činjenici da novi gradovi danas imaju i preko 200,000 stanovnika, ipak uspijevaju optimizirati mobilnost zbog drugačijeg pristupa zoniranja.</s><s>Umjesto ograničavanja zelenom površinom, zelene površine i zone raspoređene su kroz grad čime se dobiva mogućnost uspostavljanja policentrične urbane regije kada grad prijeđe određenu količinu stanovnika.</s><s>Prostor na kojem je grad osnovan može se adaptirati prema potrebi, a može se i proširiti kroz predodređene prostore u zelenom pojasu.</s><s>Zbog uvođenja takvih principa, postmodernizam je znatno poboljšao izvedbu Howardovih ideja i približio koncepte vrtnih gradova ostvarenju Howardove vizije ravnopravnog i organiziranog društva.</s><s>Kako vrijeme ide naprijed, tako je očito da je trebalo nastati nešto novije, malo drugačije.</s><s>Iz toga proizlaze zeleni gradovi i gradovi budućnosti.</s><s>Indirektno su stvarani na Howardovim temeljima.</s><s>Isto tako, ne smije se zanemariti čovjeka.</s><s>O čovjeku ovisi kakav će grad biti.</s><s>Hoće li biti vrtni, zeleni ili pametni.</s><s>Najbitnija je osviještenost ljudi o resursima koji su nam još uvijek dostupni i njihovo savjesno korištenje.</s><s>Treba težiti onome što je najbolje i najkorisnije za čitavu zajednicu, ali ništa manje i za naš planet.</s><s>9. POPIS LITERATURE I IZVORA</s>
<s>Topics, https://link.springer.com/article/10.1140/epjst/e2012-01701-5, 25.02.2021. 3. Fischer, I. (2017).</s><s>12 inteligentnih rješenja koja su zauvijek promijenila život građanima, Pametni gradovi donose nova radna mjesta i veće prihode poduzetnicima.</s><s>Jutarnji list, 13.11.2017.</s><s>URL: https://www.jutarnji.hr/vijesti/12inteligentnih-rjesenja-koja-su-zauvijek-promijenila-zivot-gradanima-pametnigradovi-donose-nova-radna-mjesta-i-vece-prihode-poduzetnicima-6717852, 4. Flower, H., (2014).</s><s>The Project Gutenberg EBook of Garden Cities of ToMorrow,</s>
<s>Menerga, Maribor.</s><s>Menerga building energy systems.</s><s>URL: https://www.menerga.hr/referenca/menerga-maribor/, 16.02.2021.</s><s>New towns.</s><s>UK Parliament.</s><s>URL: https://www.parliament.uk/about/livingheritage/transformingsociety/towncountry/towns/overview/newtowns/, Nikada ne biste pogodili gdje se u Europi nalazi ovaj nevjerojatni vrtni grad?</s><s>Dom i dizajn, 2019.</s><s>URL:https://www.jutarnji.hr/domidizajn/eksterijeri/nikadane-biste-pogodili-gdje-se-u-europi-nalazi-ovaj-nevjerojatan-vrtni-grad9492776, 13.02.2021.</s>
<s>Održane radionice o upravljanju energijom i energetskoj učinkovitosti. bljesak.info, 2018.</s><s>URL: https://www.bljesak.info/gospodarstvo/flash/odrzaneradionice-o-upravljanju-energijom-i-energetskoj-ucinkovitosti/169069 Okić, R., Utopijski gradovi - propali su zbog ovih trivijalnih razloga.</s><s>Express, https://express.24sata.hr/life/utopijski-gradovi-propali-su-zbogovih-trivijalnih-razloga-7871, 12.02.2021.</s><s>Pametni gradovi u Hrvatskoj.</s><s>Europska komisija.</s><s>URL: https://ec.europa.eu/croatia/smart_city_in_Croatia_hr, 26.02.2021.</s><s>Plan Cerda.</s><s>Barcelona.</s><s>URL: https://historyofbarcelona.weebly.com/plancerda.html, 26.02.2021.</s>
<s>URL:https://impulsportal.net/index.php/zivotna-sredina/4582-sta-je-zeleniŠto je zapravo digitalna transformacija i kakve nas promjene očekuju.</s>