Regrutacija osoba u radikalne i ekstremističke skupine na području država bivše Jugoslavije

radikalizem;nasilje;nekdanje jugoslovanske republike;ekstremistične skupine;nasilni radikalizem;novačenje;magistrska dela;info:eu-repo/classification/udc/323(043.2)

Dora Varjačić

REGRUTACIJA OSOBA U RADIKALNE I
EKSTREMISTIČKE SKUPINE NA
PODRUČJU DRŽAVA BIVŠE JUGOSLAVIJE

Magistrsko delo

Ljubljana, Juni 2022

REGRUTACIJA OSOBA U RADIKALNE I
EKSTREMISTIČKE SKUPINE NA
PODRUČJU DRŽAVA BIVŠE JUGOSLAVIJE
Magistrsko delo

Študent(ka):
Dora Varjačić
Študijski program:
magistrski študijski program Varstvoslovje
Mentor(ica):
prof. dr. Branko Lobnikar
Somentor(ica):
izr. prof. dr. Irena Cajner Mraović
Lektor(ica):
Marko Prpić, mag. educ. croat., mag. educ. soc.

I

Zahvala

Zahvaljujem svojem mentoru prof. dr. Branku Lobnikaru na uloženom trudu, vodstvu i
dobroj volji pri provedbi istraživanja i izradi ovog diplomskog rada.
Zahvaljujem svojoj sumentorici izr. prof. dr. Irena Cajner Mraović
na uloženom vremenu i usmjeravanju te savjetima i podršci kroz cijeli proces izrade ovog
rada.
Zahvaljujem svojoj obitelji na puno podrške, ljubavi i razumijevanja tijekom mog
školovanja i vjere u moj uspjeh.
Zahvaljujem svojim prijateljima na poticanju, strpljenju i lijepim trenucima koje smo
zajedno proveli.

II

REGRUTACIJA OSOBA U RADIKALNE I EKSTREMISTIČKE
SKUPINE NA PODRUČJU DRŽAVA BIVŠE JUGOSLAVIJE

Ključne riječi: regrutacija, radikalizam, nasilni ekstremizam, bivša Socijalistička Federativna
Republika Jugoslavija

UDK: 329(943.2)

Sažetak

Cilj je ovog diplomskog rada identificirati posebnost strukture i karakteristike procesa
regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine u državama bivše Socijalističke Federativne
Republike Jugoslavije (u nastavku bivše Jugoslavije). Istraživanjem se nastoji utvrditi
specifičnu situaciju unutar pojedinih država (Slovenija, Hrvatska, Bosna i Hercegovina,
Srbija i Sjeverna Makedonija) bivše Jugoslavije.
Prema glavnoj tezi, iako se nalaze u istoj regiji svaka od navedenih država bivše
Jugoslavije ima izazov s različitim radikalnim i ekstremističkim skupinama, a također
postoje razlike u mjestima i čimbenicima uspješnosti regrutacije u radikalne i ekstremističke
skupine.
Predstavljeni podaci su prikupljeni u sklopu kvantitativnog istraživanja „Stavovi
stručnjaka o prisutnosti i regrutaciji u radikalne i ekstremističke skupine na području država
bivše Jugoslavije“, tijekom prve polovice 2021. godine.
Rezultati pokazuju da postoje specifičnosti unutar svake države zasebno s obzirom na
profil radikalnih i ekstremističkih skupina te procesa regrutacije u navedene skupine.
Najzastupljeniji oblik ekstremizma u državama je ekstremizam vezan uz nacionalnu
pripadnost i desni ekstremizam što se često poistovjećuje. Online platforme, odnosno
Internet, najvjerojatnije su mjesto za regrutaciju, dok su mladi najrizičnija skupina za
regrutaciju u svakoj državi prema stručnjacima.
Iako postoje karakteristike koje su svima zajedničke, svaka država ima vlastite
specifičnosti s obzirom na tematiku.

III

RECRUITMENT OF PERSONS INTO RADICAL AND
EXTREMIST GROUPS ON THE TERRITORY OF THE FORMER
YUGOSLAVIA

Keywords: recruitment, radicalism, violent extremism, former Socialist Federal Republic of
Yugoslavia

UDC: 329(043.2)

Abstract

The aim of this thesis is to identify the specific structure and characteristics of the
recruitment process into radical and extremist groups in the states of the former Socialist
Federal Republic of Yugoslavia (in continuation former Yugoslavia). The research seeks to
determine the specific situation within the countries (Slovenia, Croatia, Bosnia and
Herzegovina, Serbia, and North Macedonia) of the former Yugoslavia.
According to the main thesis, although located in the same region, each of these
countries of the former Yugoslavia has a challenge with different radical and extremist
groups, and there are also differences in places and factors of success of recruitment
mentioned groups.
The presented data were collected as part of the quantitative research “Experts'
Attitudes on the Prevalence and Recruitment of Radical and Extremist Groups in the Former
Yugoslav States”, during the first half of 2021.
The results show that there are specifics within each country separately regarding the
profile of radical and extremist groups and the process of recruitment into these groups.
The most common form of extremism in countries is extremism related to nationality and
right-wing extremism, which is often equated. Online platforms are the most probable place
for recruitment, while young people are at most risk for recruitment in every country,
according to experts.
Although there are characteristics that are common to all, each country has its own specifics
regarding the profile.

IV

REKRUTACIJA OSEB V RADIKALNE IN EKSTREMISTIČNE
SKUPINE NA OBMOČJU DRŽAV NEKDANJE JUGOSLAVIJE

Ključne besede: rekrutacija, radikalizem, nasilni ekstremizem, bivša Socialistična
federativna republika Jugoslavija

UDK: 329(043.2)

Povzetek

Namen magistrske naloge je ugotoviti posebnost in značilnosti procesa rekrutiranja v
radikalne in ekstremistične skupine v državah nekdanje Socialistične federativne republike
Jugoslavije (v nadaljevanju nekdanje Jugoslavije). Namen raziskave je ugotoviti specifične
razmere v državah (Slovenija, Hrvaška, Bosna in Hercegovina, Srbija in Severna Makedonija)
nekdanje Jugoslavije z vidika rekrutacijskih postopkov v radikalne skupine in ugotavljati
razlike in podobnosti v teh procesih.
Glede na glavno tezo se vsaka od analiziranih držav iz območja nekdanje Jugoslavije,
čeprav se nahaja v isti regiji, sooča z različnimi radikalnimi in ekstremističnimi skupinami,
razlike pa so tudi dejavnikih uspešnosti rekrutiranja omenjenih skupin.
Predstavljeni podatki so bili zbrani v okviru kvantitativne raziskave »Stališča
strokovnjakov o prisotnosti in rekrutaciji radikalnih in ekstremističnih skupin« v prvi polovici
leta 2021.
Rezultati kažejo, da obstajajo posebnosti znotraj vsake države posebej glede profila
radikalnih in ekstremističnih skupin ter procesa rekrutiranja v te skupine. Najpogostejša
oblika ekstremizma v državah je ekstremizem, povezan z narodnostjo, in desničarski
ekstremizem, ki se ju pogosto enači. Spletne platforme so najverjetnejši kraj za rekrutacijo,
medtem ko so mladi po mnenju strokovnjakov najbolj ranljivi z vidika možnosti rekrutacije
v ekstremistične skupne. To je značilno za vse analizirane države v regiji.
Čeprav obstajajo značilnosti, ki so skupne vsem, ima vsaka država tudi svoje posebnosti
glede procesov in stopnje rekrutacije v radikalne in ekstremistične skupine.

V

Sadržaj
INDEKS TABLICA ............................................................................................................ VIII
INDEKS GRAFIKONA ...................................................................................................... VIII
INDEKS SLIKA
................................................................................................................. VIII
POPIS UPOTRIJEBLJENIH KRATICA ................................................................................... IX
1
UVOD ........................................................................................................................ 1
2
METODOLOŠKI OKVIR ............................................................................................... 3
2.1
Ciljevi magistarskog rada
................................................................................................................ 3
2.2
Istraživačka pitanja i hipoteze ........................................................................................................ 4
2.3
Metode istraživanja........................................................................................................................ 5
3
DEFINICIJA TEMELJNIH POJMOVA
............................................................................. 6
3.1
Radikalizam
.................................................................................................................................... 7
3.2
Nasilni ekstremizam ....................................................................................................................... 8
3.3
Razlike među pojmovima ............................................................................................................... 9
3.4
Terorizam ..................................................................................................................................... 11
4
POVIJESNA I PRAVNA PODLOGA ............................................................................. 12
4.1
Povijesna podloga država bivše Jugoslavije .................................................................................. 12
4.2
Opis i razvoj država na području bivše Jugoslavije
........................................................................ 14
4.3
Pravna podloga pojmova u državama........................................................................................... 20
VI

5
PREGLED LITERATURE ZA DRŽAVE BIVŠE JUGOSLAVIJE
........................................... 26
5.1
Usporedba pojavnih oblika radikalnih i ekstremističkih skupina .................................................. 26
5.2
Pokretači i karakteristike skupina................................................................................................. 30
6
REGRUTACIJA U EKSTREMISTIČKE I RADIKALNE SKUPINE ....................................... 32
6.1
Radikalizacija................................................................................................................................ 32
6.2
Regrutacija i njezin utjecaj............................................................................................................ 36
6.3
Modus operandi regrutacije ......................................................................................................... 37
7
KARAKTERISTIKE SUDIONIKA REGRUTACIJE
............................................................ 40
7.1
Karakteristike regrutera ............................................................................................................... 40
7.2
Karakteristike i potrebe ciljanih skupina ...................................................................................... 42
7.3
Specifičnost ranjivih skupina ........................................................................................................ 44
8
ISTRAŽIVANJE .......................................................................................................... 50
8.1
Metoda ........................................................................................................................................ 50
8.1.1
Uzorak ...................................................................................................................................... 50
8.1.2
Istraživačka pitanja ................................................................................................................... 55
8.1.3
Hipoteze ................................................................................................................................... 56
8.1.4
Instrument................................................................................................................................ 56
8.1.5
Obrada podataka ...................................................................................................................... 58
9
REZULTATI ............................................................................................................... 58
9.1
Prisutnost specifičnih ekstremističkih i radikalnih oblika (ekstremni nacionalizam i islamski
fundamentalizam) u državama ................................................................................................................. 58
9.2
Prisutnost navijačkog ekstremizma u državama ........................................................................... 60
9.3
Mjesta regrutacije pojedinaca u radikalne i ekstremističke skupine
............................................. 60
VII

9.4
Najrizičnije skupine za regrutaciju u radikalne i ekstremističke skupine ....................................... 61
9.5
Čimbenici uspješnosti regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine
........................................ 62
9.6
Pregled odgovora na otvorena pitanja vezana za utjecaj na opću populaciju, mjesto i rizične
skupine za regrutaciju i dodatno mišljenje
................................................................................................ 65
10
RASPRAVA ........................................................................................................... 67
11
ZAKLJUČAK........................................................................................................... 69
11.1
Verifikacija hipoteza i odgovori na istraživačka pitanja ................................................................ 69
11.2
Ograničenja istraživanja ............................................................................................................... 73
11.3
Praktične implikacije i perspektiva budućih istraživanja
............................................................... 73
LITERATURA ................................................................................................................... 76
PRILOG A: ANKETA ......................................................................................................... 83

VIII

Indeks tablica

Tablica 1: Ekstremizam vezan uz nacionalnu pripadnost ............................................. 59
Tablica 2: Vjerski podržan islamski ekstremizam ......................................................... 59
Tablica 3: Ekstremizam vezan uz pripadnost navijačkih skupina .................................. 60
Tablica 4: Mjesta regrutacije ....................................................................................... 61
Tablica 5: Mlade osobe ............................................................................................... 62
Tablica 6: Čimbenici psihološke prirode ...................................................................... 63
Tablica 7: Čimbenici socijalne prirode ......................................................................... 64

Indeks grafikona

Grafikon 1: Zastupljenost sudionika s obzirom na državu na koju se odnosi anketa
..... 52
Grafikon 2: Zastupljenost sudionika s obzirom spol ..................................................... 53
Grafikon 3: Zastupljenost sudionika s obzirom najviši završen stupanj obrazovanja .... 54
Grafikon 4: Zastupljenost sudionika s obzirom na broj godina
..................................... 54
Grafikon 5: Zastupljenost sudionika s obzirom na radno mjesto ispitanika .................. 55

Indeks slika

Slika 1: Čimbenici rizika radikalizacije među europskim mladima: model na tri razine
(Campelo et al., 2018; stranica 11) .............................................................................. 49

IX

Popis upotrijebljenih kratica

SFRJ – Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija (Jugoslavija)
EU – Europska Unija
BiH – Bosna i Hercegovina
SKJ – Savez komunista Jugoslavije
SANU – Srpska akademija nauke i umetnosti
RH – Republika Hrvatska
NATO – organizacija Sjevernoatlantskog ugovora (eng. North Atlantic Treaty Organisation)
VMRO-DPMNE - Unutarnja makedonska revolucionarna organizacija - Demokratska stranka
za makedonsko nacionalno jedinstvo (mkd. Внатрешно Македонска Револуционерна
Организација - Демократска Партија за Македонско Национално Единство)
SDSM – Socijaldemokratski savez Makedonije (mkd. Социјалдемократски Сојуз на
Македонија)
SNS – Srpska napredna stranka
SOA – Sigurnosno-obavještajna agencija
UNDP – Program Ujedinjenih naroda za razvoj (eng. United Nations Development
Programme)
MORH – Ministarstvo obrane Republike Hrvatske
VEO – nasilne ekstremističke organizacije (eng. violent extremist organizations)
USAID – Američka agencija za međunarodni razvoj (eng. US Agency for International
Development)
CVE – protunasilni ekstremizam (eng. counter violent extremism)
ISIS – Islamska država (eng. Islamic State of Iraq and the Levant)
SPSS – Statistički paket za društvene znanosti (eng. Statistical Package for the Social
Sciences)
SOP – Standardni operativni postupak (eng. standard operating procedure)
FYROM -  Bivša Jugoslavenska Republika Makedonija (eng. Former Yugoslav Republic of
Macedonia)
1

1 UVOD

Radikalne i ekstremističke ideje prisutne su od davnih vremena, gdje se sve novo i
inovativno označavalo se radikalnim i ekstremnim. Često su te nove i inovativne ideje imale
pozitivni utjecaj na razvoj i budućnost država, međutim u ovom radu bavit ćemo se oblicima
ekstremizma i radikalizma na temelju kojih su se stvorene skupine koje u određenoj mjeri
krše temeljna ljudska prava: pravo na ljudsko dostojanstvo, život, integritet osobe i
slobodu. Iako ideologija sama po sebi ne mora biti opasna, već može dovesti do pozitivne
promjene, ovisi kako će pratitelji te ideologije interpretirati dijelove i koji će put odabrati.
U posljednjih 10 godina dolazi do jačanja već postojećih ili kreiranja novih radikalnih i
ekstremističkih skupina na području Europe (Guerisoli, 2017). Nastala situacija je posljedica
izbjegličke krize, imigracija u države EU, netrpeljivosti između susjednih država, jačanja
desnih političkih stranki, nestabilnog ekonomskog stanja u većini država i općem stanju u
svijetu (European Humanist Federation, 2013). Izbjeglička kriza je dovela do kulturoloških
promjena u državama EU, budući da većina izbjeglica dolaze iz područja Bliskog Istoka i
Afrike te imaju drugačiju religiju, tradiciju i običaje (Guerisoli, 2017). Dodatna imigracija u
države EU iz drugih, manje naprednih država Europe u potrazi za poslom i „boljim“ životom,
je kulminirala u jačanje nacionalističkih ideja, desnih političkih stranaka i netrpeljivosti
prema „stranom“ stanovništvu (Guerisoli, 2017). Pritisak demografskih promjena u
europskom društvu je utjecao na financijsku, socijalnu i psihološku stabilnost stanovnika.
Iako je migracija prirodna pojava u svijetu, u posljednjih nekoliko godina je došlo do
prenaglih promjena u društvu kojim se niti strani niti domaći stanovnici nisu mogli
prilagoditi (Dražanová, Liebig, Migali, Scipioni, & Spielvogel, 2020). S druge strane kad
govorimo o državama bivše Jugoslavije, većina njih su emigracijske zemlje koje gube
kvalificiranu, obrazovanu i kvalitetnu radnu snagu, što uz političku nestabilnost dovodi do
ekonomske krize i nezadovoljstva stanovnika država. Na područjima navedenih zemlja
uvijek su postojale radikalne i ekstremističke skupine s određenim utjecajem na
stanovništvo (Azinović, 2018). Iako su zemlje u EU svjedočile daleko brojnijim izravnim
prijetnjama terorističkim napada od balkanskih zemalja (Borovec et al., 2019; Europol,
2

2018.), regija Zapadnog Balkana doživljava se kao visoko rizično okruženje za radikalizaciju
i nasilni ekstremizam koje bi, ako se ne upravlja i adresira na odgovarajući način, mogle
destabilizirati sigurnost diljem Europe (Borovec et al., 2019; Azinović, 2017.). Iako Hrvatska
i Slovenija nisu dio Zapadnog Balkana, zbog blizine granica koje dijele sa Zapadnim
Balkanom pod velikim su utjecajem takozvanog „balkanskog“ mentaliteta koji je još uvijek
u određenoj mjeri prisutan u navedenim državama.

Cilj je ovog rada identificirati specifičnosti strukture i karakteristike procesa regrutacije u
radikalne i ekstremističke skupine. Pregledom literature te provedbom istraživanja želimo
bolje razumjeti trenutno stanje radikalnih i ekstremističkih skupina u nekim državama bivše
Jugoslavije: Sloveniji, Hrvatskoj, Srbiji, Bosni i Hercegovini te Sjevernoj Makedoniji. Iako
unutar država bivše Jugoslavije također pripadaju Crna Gora, Kosovo te Vojvodina, nismo
ih uključili u ovaj rad zbog naravi istraživanja na kojim se temelji empirijski dio ovoga rada.
Radi se o tome da su ciljana populacija u istraživanju bili stručnjaka s područja sigurnosti,
kriminologije i kriminalistike koji se bave radikalizmom, nasilnim ekstremizmom te
regrutacijom u navedene skupine, a autorica istraživanja u Crnoj Gori, Kosovu i Vojvodini
nema relevantne kontakte preko kojih bi bila moguća distribucija poveznice za instrument
istraživanja. Razumijevanjem ove tematike otvaramo prostor za razvoj pravovremenih i
pravilnih preventivnih politika, kao i mjera koji bi smanjili utjecaj tih skupina. Budući da je
ovo prvi sveobuhvatni rad na temu regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine na
području država bivše Jugoslavije, korištenje rezultata dobivenih istraživanjem za razvoj
novih politika, mjera i pristupa sekundarni je cilj ovog diplomskog rada.
Države bivše Jugoslavije imaju dugu teritorijalnu, sociološku, kulturološku i političku
povijest te postoje sličnosti u svjetonazoru stanovništva koje živi na ovom području. Upravo
zato je zanimljivo istraživati ovaj specifični aspekt i vidjeti koje sličnosti i razlike između
država postoje. Bolje razumijevanje cjelokupne situacije potencijalno dovodi do razvoja
regionalne suradnje što je izrazito važno za dugoročni rast i razvoj promatrane regije.

3

2 METODOLOŠKI OKVIR

2.1 Ciljevi magistarskog rada

Pregledom literature nismo pronašli odgovarajuće izvore koji su sadržavali cjelokupnu
procjenu prisutnosti i procesa regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine na području
određenih država bivše Jugoslavije. Tijekom provođenja ankete usredotočit ćemo se na
ispitivanje prevalencije određenih radikalnih i ekstremističkih skupina na području država
bivše Jugoslavije te karakteristika regrutacije u navedene skupine. Usmjerit ćemo se na
čimbenike koje utječu na uspješnost regrutacije, potencijalne ranjive skupine te specifična
mjesta koja su plodno tlo za regrutaciju u radikalne i ekstremističke skupine.
Nakon pregleda literature i dobivenih rezultata dat ćemo vlastito stajalište na ovu temu te
opisati prijedloge koji utječu na smanjenje uspješnosti regrutacije i posljedično smanjenje
utjecaja tih skupina.

Proučit ćemo i povijesnu i zakonsku podlogu nacionalne strukture te pojavne oblike
radikalnih i ekstremističkih skupina na području Slovenije, Hrvatske, Bosne i Hercegovine,
Sjeverne Makedonije te Srbije. Potaknut ćemo kritičko razmišljanje o edukaciji, utjecaju i
prevenciji procesa regrutacije koja dovodi do manjka novih pristalica i posljedično rušenja
nasilnih ekstremističkih ideja. Također, Prikazat ćemo profil osoba upletenih u proces
regrutacije i usmjeriti pozornost na moguće ranjive skupine. Za kraj, osigurat ćemo prostor
stručnjacima da iznesu svoje mišljenje o ovoj tematici, posebice procesu regrutacije kao
jednom od rijetkih fokusa istraživanja na ovom području.

Glavni cilj magistarskog rada je:

Cilj br. 1:
Identificirati posebnost strukture i karakteristike procesa regrutacije u radikalne i
ekstremističke skupine u državama bivše Jugoslavije.

4

Pojedinačni ciljevi, koji će biti pokriveni prilikom izrade magistarskog rada:

Cilj br. 2: Opisati pojmove radikalizma i nasilnog ekstremizma te povijesnu i zakonsku
podlogu, posebice na području država bivše Jugoslavije.

Cilj br. 3: Identificirati postojeće pojavne oblike i karakteristike radikalnih i ekstremističkih
skupina na području država bivše Jugoslavije.

Cilj br. 4: Opisati proces i čimbenike regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine.

Cilj br. 5: Predstaviti karakteristike ciljanih grupa i osoba koje regrutiraju u radikalne i
ekstremističke skupine.

2.2 Istraživačka pitanja i hipoteze

Sukladno navedenom cilju, istraživačka pitanja i hipoteze istraživanja navedeni su u
nastavku.

Glavna teza magistarskog rada je usmjerena na specifičnu situaciju unutar država
(Slovenija, Hrvatska, Bosna i Hercegovina, Srbija i Sjeverna Makedonija) bivše Jugoslavije.
Prema glavnoj tezi, iako se nalaze u istoj regiji, svaka od navedenih država bivše Jugoslavije
ima izazov s različitim radikalnim i ekstremističkim skupinama, a također postoje razlike u
mjestima i čimbenicima uspješnosti regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine.

Predstavljamo pomoćne teze i hipoteze, s kojima ćemo potvrditi ili opovrgnuti glavnu tezu:

Pomoćna teza br. 1: Zbog povijesne pozadine, ekstremni nacionalizam je izrazito prisutan
u većini država.
Pomoćna teza br. 2: Postoji veliki broj različitih modus operandi regrutacije u radikalne i
ekstremističke skupine na području država bivše Jugoslavije.
Pomoćna teza br. 3: Čimbenici koji utječu na uspješnost regrutacije ciljanih osoba većinom
5

su psihološke, a ne socijalne prirode.
Pomoćna hipoteza br. 1: Ekstremni je nacionalizam najizraženije prisutan na području
Slovenije, Hrvatske i Srbije, dok na području Bosnu i Hercegovine te Sjeverne Makedonije
je najizraženije prisutan islamski fundamentalizam.
Pomoćna hipoteza br. 2: Navijački ekstremizam je u velikoj mjeri prisutan u Hrvatskoj, Srbiji
i Sjevernoj Makedoniji.
Pomoćna hipoteza br. 3: Regrutacija u radikalne i ekstremističke skupine ne provodi se u
navedenim državama na istim mjestima.
Pomoćna hipoteza br. 4: Glavna mjesta regrutacije u Bosni i Hercegovini vjerske su
ustanove i obiteljska okolina, dok je u ostalim zemljama najviše vršnjačka okolina i online
platforme.
Pomoćna hipoteza br. 5: Najrizičnije skupine za regrutaciju u radikalne i ekstremističke
skupine su različite u svakoj državi, ali najveći postotak čine mlade osobe.

2.3 Metode istraživanja

Magistarski rad sadržavat će teorijski i empirijski dio. U teorijskom dijelu se posvetit ćemo
razmatranoj tematici i napraviti sveobuhvatan pregled znanstvene literature razmatranog
područja. Pregled literature će sadržavati pregled istraživanja na području nekoliko država
bivše Jugoslavije (Slovenija, Hrvatska, Bosna i Hercegovina, Srbija te Sjeverna Makedonija).
U sklopu teorijskog dijela provjerit ćemo teze broj 1 i 2.

U empirijskom ćemo dijelu provjeriti tezu broj 3 i hipoteze broj 1, 2, 3, 4 i 5. U tu svrhu je
provedeno kvantitativno istraživanje na uzorku stručnjaka s područja sigurnosti,
kriminologije i kriminalistike koji se bave radikalizmom, nasilnim ekstremizmom te
regrutacijom u navedene skupine iz 5 država koje su bile u sastavu bivše SFRJ. Za potrebe
tog je istraživanja kreiran instrument koji omogućava odgovore na sljedeća istraživačka
pitanja:

-
Koji čimbenici utječu na uspješnost regrutacije ciljanih osoba? Jesu li većinom
psihološke ili socijalne prirode?
6

-
U kojim je promatranim državama bivše SRFJ najizraženiji prisutan ekstremni
nacionalizam, a u kojima islamski fundamentalizam?
-
U kojim je promatranim državama bivše SFRJ prisutan navijački ekstremizam?
-
Na koji se mjestima provodi regrutacija u radikalne i ekstremističke skupine u
promatranim državama bivše SFRJ?
-
Koja su glavna mjesta regrutacije u pojedinim promatranim bivšim državama SFRJ?
-
Koje su najrizičnije skupine za regrutaciju u radikalne i ekstremističke skupine u
pojedinim promatranim državama bivše SFRJ?

3 DEFINICIJA TEMELJNIH POJMOVA

Radikalizam i ekstremizam pojmovi su koji se često pogrešno upotrebljavaju. Značenje ovih
pojmova i dan danas je nejasno te u velikoj mjeri individualno, dok razlike između tih
pojmova nisu u potpunosti jasne općoj populaciji. Također, često se povezuju i
izjednačavaju s političkim pravcima, što dodatno otežava razumijevanje pojmova izvan
političkog konteksta. Zbog tankih granica s političkom sferom i prezentiranja ovih pojmova
u javnosti, posebice od strane medija u negativnom kontekstu, radikalizam i ekstremizam
će se u općoj populaciji najčešće smatrati kao nepoželjni, opasni i „loši“ koncepti.
Radikalizam i ekstremizam podrazumijevaju distancu od konvencionalnog općeg mišljenja,
političkih i društvenih procesa. Budući da je radikalizam (prema radikalan), u politologiji,
naziv za smjer kritičkoga preispitivanja i korjenite promjene postojećega političkoga i
društvenog sustava (Krleža, n.d.), sam pojam nema nužno negativnu konotaciju. Brojne
revolucije, pokreti za ljudska prava, izmjene političkih sustava proizašle su iz radikalnih ideja
te je u suvremenoj povijesti očito kako je takva vrsta radikalizma donijela pozitivne
promjene u društvu. S druge strane, ekstremizam je društveni fenomen koji karakterizira
uporabu ekstremnih sredstava kako bi postigli određeni, često politički ciljevi grupe ili
pojedinca. Iako ekstremna sredstva ne moraju nužno biti ugrožavajuća, ekstremizam se
najčešće povezuje s uporabom nasilja i poticanjem nasilnog ponašanja (Neumann, 2017).
Upravo ćemo iz toga razloga u nastavku koristiti pojam Nasilni ekstremizam kako bismo
naglasiti komponentu nasilja i nesigurnosti/opasnosti.

7

3.1 Radikalizam

Radikalizam je termin koji je razvijen prije termina ekstremizam te je na početku imao svoju
primjenu u medicini (Bötticher, 2017). Radikalizam je postao politička doktrina
nadahnjujući republikanske i nacionalne pokrete predane individualnoj i kolektivnoj
slobodi i emancipaciji, usmjerene protiv monarhijskog i aristokratskog statusa quo nakon
1815. godine (Bötticher, 2017). Iako se ovaj izraz često povezuje s nasilnim ekstremizmom,
osobe s radikalnim idejama, koje same sebe ponosno nazivaju radikalima, u većini slučaja
ne koriste nasilna sredstva za ostvarivanje svojih ciljeva, već se usmjeravaju na zagovaranje
promjena legalnim putem. I u današnje vrijeme postoje razlike u percepciji pojma
radikalizam ovisno o geografskom području, na primjer u Sjevernoj se Americi izraz
radikalizam ne povezuje s uporabom nasilja (Mušić, 2017), dok gledajući medije u
Hrvatskoj, riječ radikalizam često se povezuje s nacionalizmom i konzervativizmom.
Iz navedenog, radikalizam nije nužno negativan pojam, međutim u ovom kontekstu ćemo
se usmjeriti na radikalizam kao fenomen kojeg karakteriziraju razvoj antidemokratskih,
beskompromisnih i dosljednih stavova pojedinca ili grupe, koji zahtijevaju promjene u
društvu, bez obzira na potencijalne negativne posljedice.
Pojam usko povezan s radikalizmom je radikalizacija, odnosno proces radikalne promjene
ili transformacije pojedinačnih ili grupnih percepcija, uvjerenja, vrijednosti i ponašanja u
smjeru razvoja političkih stavova i obrazaca ponašanja koji opravdavaju upotrebu
nedemokratskih sredstava i / ili ilegalnog nasilja za postizanje vlastitih političkih, ideoloških,
vjerskih itd. ciljeva (Prezelj, i dr., 2021). Budući da se radikalizam usmjerava na razvoj
određenih radikalnih stavova, dok je nasilni ekstremizam usmjeren na samu uporabu
nasilnih sredstava na temelju tih radikalnih mišljenja, možemo reći da su radikalizam i
radikalizacija koraci koji prethode razvoju nasilnog ekstremizma i u krajnosti terorizma. Za
razliku od ekstremizma, ideja radikalizacije kao procesa nije osobito kontroverzna. Ne
smatra se da se pojedinci preko noći pretvore u ekstremiste ili da je dolazak do sljedećeg
koraka, ekstremizma uzrokovan samo jednim čimbenikom. Prema Neumannu (2016;
Neumann, 2017) identificiran je niz čimbenika koji pokreću razvoj radikalizacije, a to su:
 nezadovoljstvo (nepravda, društvena napetost, sukob interesa, itd.)
8

 zadovoljavanje emocionalne potrebe (želja za pripadanjem, zajednice, avanture,
moći, slave, itd.)
 ideje koje dovode do ideologije (stvaranje ideja i pružanje rješenja koje odgovaraju
na određeno nezadovoljstvo)
 ljudi (autoritet, karizmatični vođa ili snažno povezana skupina koji dovode do
stvaranja povjerenja, predanosti i vršnjačkog pritiska)
 nasilje (uključivanje u nasilje je često rezultat vlastitog izlaganja nasilju, što dovodi
do brutalnosti pojedinca).

3.2 Nasilni ekstremizam

Pojam nasilni ekstremizam postao je popularan tek posljednjih godina (Neumann, 2017).
Pojam je bio odgovor na različitost djelovanja skupina kako bi došle do svojih ciljeva.
Dodavanjem pridjeva „nasilan“ pojam nasilni ekstremizam rješava navedene razlike, ali i
dalje ostavlja bez odgovora važna pitanja o odnosu između nasilnih i nenasilnih oblika
ekstremizma (Neumann, 2017). Drugi izazov do kojeg dolazimo kada govorimo o značenju
ekstremizma i nasilnog ekstremizma su razlike u društvu. Ono što predstavljamo kao
ekstremno ovisi o tome što se u određenom društvu, dijelu društva ili vremenskom
razdoblju smatra „mainstream“ (Neumann, 2017). Različiti konteksti, politički, kulturni i
povijesni, stvaraju različite predodžbe o ekstremizmu. Često će se zbog toga postaviti
pitanje „u odnosu na što je nešto ekstremno?“. Knjige iz povijesti su nam pravi podsjetnici
na pojedince koji su se borili za različita prava i slobode, a koji su bili predstavljeni kao
„ekstremisti“ (Neumann, 2017). Upravo iz toga razloga, potrebno je pažljivo koristiti pojam
nasilni ekstremizam kako bismo prevenirali njegovo negativno etiketiranje skupina koje
nemaju ključne karakteristike, koje su: uporaba nasilja, netolerancija prema suprotnim
mišljenjima i neustavnost.
Uz sam pojam ekstremizam, nasilni se ekstremizam često uspoređuje s radikalizacijom i
radikalizmom. Kao što smo već naveli, nasilni se ekstremizam često predstavlja kao
posljednja stanica procesa radikalizacije. Također, postoje razmišljanja koja navode da su
radikalizam i nasilni ekstremizam jednoznačni pojmovi (Prezelj, i dr., 2021). U modernije se
doba ovi pojmovi sve više razdvajaju kao zasebne kategorije, ponajviše zbog načina i
9

sredstva djelovanja. Prema Prezelj i dr. (2021), kada govorimo o nasilnom ekstremizmu,
smatra se kako te skupine i/ili stranke koriste sljedeće elemente u svojim programima:
neustavnost, protudemokracija, autoritarnost, antipluralizam, fanatizam, netolerancija,
odbijanje vladavine zakona, uporaba nasilja, nejednakost, prevladavanje kolektivnih ciljeva
nad individualnom slobodom, itd. Nasilni ekstremizam promovira nasilje kao mehanizam
za rješavanje sukoba te se suprotstavlja ustavu države, utemeljenoj demokraciji, vladavini
zakona i jednakim ljudskim pravima. Prema Bötticher (2017) ekstremizam postoji na
periferiji društva i nastoji osvojiti njegovo središte stvarajući strah od neprijatelja unutar i
izvan društva. Osvajanjem središta, odnosno, stjecanjem državne moći ekstremisti nastoje
uništiti društvene raznolikosti i postići sveobuhvatnu homogenizaciju društva, na temelju
senzacionalističke ideologije netolerantnih osobina. Na prostoru zemalja bivše Jugoslavije,
možemo vidjeti upravo taj koncept prikupljanja društva i poticanja homogenizacije kroz
jačanje desničarskog ekstremizma, u čestim slučajevima ekstremnog nacionalizma. Prema
Walkeru (1979; Mušić, 2019) desničarski ekstremizam krovni je termin za niz složenih
ideologija, koje su karakterizirane autoritarnošću, antidemokracijom i ekstremnim
nacionalizmom. Europa je posljednjih godina zahvaćena jačanjem ekstremno desničarskih
pokreta koji su u nekim država prisutni kao političke stranke, koje su uspjele privući veliki
broj glasača (Mušić, 2019). Takve ekstremne stranke, često prikupljaju svoje glasače
zagovaranjem populističkih politika, na primjer zagovaranjem antiimigrantskih politika za
vrijeme migrantske krize. Na taj način stvaraju zajednicu radikalnih istomišljenika i grade
prostor netolerantnosti i antidemokracije. Navedene politike možemo povezati s
ekstremnim nacionalizmom kao ideologijom superiornošću određene skupine koja
zahtijeva homogenost društva (Hartung et al., 2007) te služi kao alat za stvaranje mržnje
između dviju ili više skupina. Iako politike same po sebi nisu nasilne, pasivnim i aktivnim
poticanjem mržnje između skupina te politike potiču stvaranje nasilnog ponašanja.

3.3 Razlike među pojmovima

10

Iako se i radikalizam i nasilni ekstremizam svrstavaju u društveno-političke snage koje
postoje na rubovima liberalno-demokratskih društava, Bötticher (2017) predstavlja deset
glavnih razlika između ove dvije struje:
i) Dok radikalni pokreti obično koriste političko nasilje pragmatično i na selektivnoj
osnovi, ekstremistički pokreti nasilje nad svojim neprijateljima smatraju
legitimnim oblikom političkog djelovanja.
ii) Oba se pojma referiraju na ono što leži izvan sadašnjosti. Radikalizam više gleda
na idealiziranu budućnost za sve, dok ekstremizam se orijentira na pokušaj
obnove navodno zlatne prošlosti.
iii) Ekstremizam je po svojoj prirodi antidemokratski; teži ukidanju ustavne
demokracije i vladavine zakona. Radikalizam je emancipatorski i sam po sebi nije
antidemokratski.
iv) Ekstremisti se otvoreno protive konceptu jednakih ljudskih prava i onih
institucija koje ih podržavaju. Radikalizam se ne protivi jednakim ljudskim
pravima; štoviše, u povijesti su progresivni radikali nastojali proširiti ljudska
prava za neprivilegirane.
v) Ekstremisti odbijaju vanjske ideje i orijentirani su na postizanje vlastitih ideja,
dok radikali, iako zagovaraju put djelovanja koji se uvelike razlikuje od nastavka
statusa quo, ne teže zatvaranju otvorenih društava i uništavanju raznolikosti u
društvu na način na koji to čine ekstremisti.
vi) Radikalizam se buntovno suprotstavlja vlasti; ekstremizam, s druge strane, nije
usmjeren samo protiv vlasti, već i protiv svih koji ne prihvaćaju njegovu dogmu
za transformaciju društva.
vii) Ako su u manjini, radikali se mogu povući sa scene, koegzistirajući s trenutnom
strukturom društvom ne tražeći kontinuirano izravnu konfrontaciju. S druge
strane, ekstremisti se uključuju u provokativne i agresivne intervencije protiv
uspostavljenog poretka.
viii)
Ekstremizam karakterizira partikularistički moral koji vrijedi samo za njegove
članove. Radikalizam je više usmjeren na univerzalni moral.
ix) Koncept ekstremizma usko je povezan s autoritarnim diktaturama i nadmoći,
dok je radikalizam manje elitistički nastrojen, usmjeren na običan narod; i
x) Radikalizam se sa svojim idejama ljudskog napretka i vjerom u moć razuma
povezuje s političkim nasljeđem prosvjetiteljstva, dok se s druge strane
ekstremizam povezuje s iracionalnim, obično religioznim i fanatičnim sustavom
vjerovanja, koji polaže monopol na istinu koja je u skladu s njegovom
retrogradnom vizijom.

11

3.4 Terorizam

Pojam terorizma prvi se put javlja u političkom govoru prilikom opisivanja Jakobinske
diktature u Francuskoj koja se izjednačavala s takozvanim državnim terorizmom. Voltaire
također označava stanje tijekom 1769. godine kao „terorističke strahote vlasti” (appareil
de Terror) (Glavina & Šimić Banović, 2017). Nakon toga riječ terorizam postaje uobičajen
pojam koji se koristi prilikom izražavanja nasilja radi postizanja određenog cilja. Prema
(Greene, 2017) terorizam se označava kao korištenje ozbiljnog nasilja nad osobama ili
imovinom i/ili prijetnja korištenjem takvog nasilja za zastrašivanje ili prisiljavanje vlasti,
javnosti ili određenog dijela javnosti u svrhu postizanja političkih, socijalnih ili ideoloških
ciljeva. Prema ovoj definiciji možemo vidjeti nekoliko glavnih karakteristika terorizma:
ozbiljni oblici nasilja; zastrašivanje javnosti te postizanje određenih ciljeva. Uz to također
možemo nadodati koncept publike, odnosno traženje pažnje od strane terorističkih skupina
te koncept takozvane „nevine žrtve“, što označava nasumično ciljano nasilje. Dok se u
prošlosti pojam terorizam koristio na nacionalnoj razini, gdje je najčešće određena skupina
napadala vladajuću stranku vlastite države, u posljednje vrijeme se razvija pojam
međunarodni terorizam. Međunarodni terorizam se odnosi na terorizam koji nadilazi
državne granice u smislu korištenih metoda, ljudi koji su meta ili mjesta gdje teroristi djeluju
(MI5, n.d.).
Kada govorimo o generalnoj definiciji terorizma, izrazito je teško doći do konsenzusa.
Dolazimo do premise „dok je za jednu osobu pojedinac terorist, za drugu osobu je borac za
slobodu“, gdje nam upravo ta premisa onemogućava stvaranje objektivne, univerzalne
definicije za pojam terorizma. Ukoliko spojimo nedostatak univerzalne definicije i širenje
međunarodnog terorizma, dolazimo do izazova i potencijalnih propusta u zakonodavstvu
svake države. Prema Walteru (2003; Greene, 2017) problem je u usvajanju različitih mjera
u različito vrijeme te nedostatak koordinacije na europskoj pa i svjetskoj razini. Kako bi
postojala jasnoća i pravna sigurnost u zakonodavstvu potrebno je usvojiti jednaku definiciju
„terorizma“ unutar svakog pravnog poretka (Walter, 2003; Greene, 2017). Upravo zato je,
12

prema Glavina i Šimić Banović (2017), za uspješnu borbu protiv terorizma potrebno
kombinirati tri modela:
a) upotrebu politike i diplomacije
b) provođenje adekvatnog zakonskog sustava i kaznenog zakonodavstva te
c) korištenje vojnih snaga.

4 POVIJESNA I PRAVNA PODLOGA

4.1 Povijesna podloga država bivše Jugoslavije

Do 1948., odnosno raspada veze sa Staljinom, osnova vlasti Socijalističke Federativne
Republike Jugoslavije (u nastavku SFRJ) svodila se na strogi centralizam, ukidanje privatnog
vlasništva i neprihvaćanje osoba s različitim mišljenjima, čak i unutar vlastite partije. Nakon
1948. vidi se spori napredak u razvoju federalnoga sustava. Naglašavanje nacionalnog
identiteta bilo je sankcionirano te je ključni arbitar cjelokupnoga društvenog života bila
Partija. Predsjednik Jugoslavije Josip Broz Tito 1964. je, pod pritiskom komunističkih partija
Hrvatske, Kosova i Slovenije, započeo provođenje značajnih reformi u smjeru istinskoga
federalizma i liberalizma. Dopuštena je uspostava veće lokalne samouprave, dok su
represija i zabrane korištenja nacionalnih simbola znatno ublaženi.
Reforme šezdesetih godina, posebice u privredi, nisu riješile problem neravnomjernog
razvitka republika, članica federacije. Godine 1974., shvativši da nakon njegove smrti
Jugoslavija teško može opstati u istom obliku, Tito je stvorio Ustav kojim je potvrdio načela
amandmana iz 1971.: prenio je velike ovlasti na šest jugoslavenskih republika i dvije
autonomne pokrajine u sastavu Srbije (Kosovo i Vojvodinu), jamčeći im suverenost i
jednakost i mogućnost da u danom trenutku imaju pravo na vlastitu samostalnost.
Ustavom, proglašenim 21. veljače 1974., federacija je postala reprezentant dogovora
republika i pokrajina, bez vlastite izvorne moći u donošenju odluka i njihovoj realizaciji.
Prilika za raspravu koja je u Srbiji otvorena o ustavnom poretku, posebice o podjeli Srbije u
tri savezne jedinice, izbila je nakon Titove smrti (1980.), u proljeće 1981., s početkom
13

prosvjeda albanskih studenata na Kosovu. Onima koji su bili uvjereni da je Ustavom iz 1974.
Srbija razbijena, pridružili su se i oni koji su smatrali da je njegovim stupanjem na snagu
započeo proces rušenja SFRJ. Njihove teze su u načelu polazile od toga da je ustavnim
promjenama ukinuto načelo narodnog suvereniteta, a političkim subjektom proglašene su
‘’administrativno-teritorijalne” cjeline. Sredinom 80-ih u javnosti su se počeli pojavljivati
politički programi mimo Saveza komunista Jugoslavije (SKJ), barem mimo njegovih
formalnih tijela. Tako se u Srbiji pojavio Memorandum Srpske akademije nauke i umetnosti
(SANU), a u Sloveniji je skupina oporbenjaka oko Nove revije napisala slovenski nacionalni
program. Memorandum je bio prvi nacionalni program nastao u socijalističkoj Jugoslaviji
izvan Saveza komunista. Njegovi autori, skupina srpskih akademika, su izložili teze o
problemima jugoslavenske ekonomije i političkog sustava. Drugi režim, pod vlašću
komunista, nastao je revolucijom uz vođu Josipa Broza Tita, koji je pokušavao Jugoslaviju
učiniti zajednicom ravnopravnih naroda, što je napravilo jedino „nesigurnu“ federaciju, s
jakim ovlastima federativnih jedinica. Paralelno s ublažavanjem represije, a kasnije i
procesom demokratizacije, otvorile su se bolne rane razdora, različiti pogledi na suštinu
zajedničke države, koji su je pratili još i prije njena nastanka. Pri raspadu Jugoslavije i
stvaranju nacionalnih država, najspornija su bila pitanja teritorija, tj. koji će se princip
primijeniti glede granica novonastalih država: etnički (ili neki drugi) princip, ili princip
poštivanja postojećih, republičkih granica, te pitanje dosega prava na samoodređenje.

Prema Jović (2001) osam je čimbenika dosad navedeno u raspravi o razlozima kolapsa
Jugoslavije, to su:
1. ekonomska kriza
2. tzv. „drevna mržnja“ (ancient ethnic hatred) među jugoslavenskim narodima
3. nacionalizam
4. kulturalne razlike među jugoslavenskim narodima
5. promjene u međunarodnoj politici
6. uloga raznih ličnosti u stvaranju i razaranju jugoslavenske države
7. predmoderni karakter jugoslavenske države, koji se često uspoređuje s carstvima
nasuprot nacionalnoj državi te
8. strukturalno-institucionalni razlozi.

14

4.2 Opis i razvoj država na području bivše Jugoslavije

Države koje se trenutno nalaze na području bivše Jugoslavije su: Slovenija, Hrvatska, Bosna
i Hercegovina, Srbija, Crna Gora, Kosovo i Sjeverna Makedonija. Za potrebe ovog rada i
istraživanja orijentirat ćemo se samo na dio tih država, odnosno Sloveniju, Srbiju, Hrvatsku,
Bosnu i Hercegovinu i Sjevernu Makedoniju. U današnje doba prostor bivše Jugoslavije se
često izjednačava s prostorom Zapadnog Balkana (izuzetak je nedostatak Slovenije i
Hrvatske te dodatak Albanije). Iako je geografski pojam Zapadnog Balkana poprilično
definiran, samo razumijevanje tog prostora je još uvijek upitno. Zapadni Balkan se
ponajčešće koristi kao naziv prostora koji karakterizira vjerska i etnička nesnošljivost, slaba
razvijenost, korupcija ili podijeljenost. S druge strane, Hrvatska (iako često neformalno
svrstavana u kategoriju „Balkana“) i Slovenija su u političkom pa i u administrativnom
smislu članice Europske unije, čiji je glavni cilj pojačati ekonomsku, gospodarsku, socijalnu
i teritorijalnu koheziju te solidarnost među državama članicama. Na temelju navedene
raspodjele, možemo već sada vidjeti velike razlike unutar država na području bivše
Jugoslavije.
Kako bismo bolje razumjeli pozadinu ovog rada, predstavljamo vam opće informacije i
trenutnu situaciju u navedenim državama:

1. Hrvatska

Sabor Republike Hrvatske 25. lipnja 1991. donosi Ustavnu odluku o suverenosti i
samostalnosti Republike Hrvatske kojim se Hrvatska uspostavlja kao neovisna država.
Prema političkom ustroju Hrvatska je parlamentarna demokracija. Članica je Ujedinjenih
naroda od 1992. godine, a od 1. srpnja 2013. punopravna je država-članica Europske unije.
Prema Ustavu Hrvatska je socijalna država što znači da jedan od zadataka hrvatske
unutarnje politike treba uključivati i rješavanje socijalne problematike. Međutim, zbog
nedovoljno razvijenog gospodarstva, nejasne strategije gospodarskog razvitka i nedovoljno
osmišljene socijalne politike, Hrvatska se još uvijek ne može smatrati kao pravedna
15

socijalna država. Hrvatska kao zemlja u tranziciji, mora biti jako oprezna u njihovoj razvoju
socijalnih, političkih i gospodarskih politika, s obzirom na sve specifičnosti njezina razvoja i
prošlosti (Croatia country profile, 2018).
Mechkova (2010) koja je dio Odbora za proračunski nadzor Europskog parlamenta, je na
temelju pregleda gospodarske i političke situacije u Hrvatskoj zaključila da je neučinkovita
gospodarska struktura proizašla iz naslijeđene problematične prošlosti. Međutim,
povećanje stope rasta moguće je ostvariti proširenjem proizvodnih kapaciteta te boljim
korištenjem postojećih kapaciteta, njihovom modernizacijom i tehnološkom obnovom.
Također postoji potreba za konstantnim podizanjem razina znanja i vještina mladih ljudi.
Uz to se navodi da je potrebna izgradnja mjera aktivne politike koja utječe na fleksibilnost
tržišta rada i zapošljavanje. Za nastavak razvoja gospodarstva i politike Hrvatske. Mechkova
(2010) navodi kako je potrebno poticati poduzetništvo i održavati ravnotežu između
osobne odgovornosti i snošenja rizika, te solidarnosti zajednice. Jedan od izrazito važnih
ciljeva je graditi politiku i gospodarstvo kao etičnu djelatnost u služenju općem dobru, i
samim time izgradnja pozitivne konotacije građanima Hrvatske. Nastavno na to, potrebno
je primjerenom kombinacijom djelatnosti politike i gospodarstva ustrajno graditi socijalni
dijalog i socijalni mir kao ambijent za svaki napredak zajednice i obitelji, kako na nacionalnoj
razini tako i u odnosu na bilateralne i međunarodne odnose.

2. Slovenija

Slovenija je svoju želju za odcjepljenjem pokazala plebiscitom o neovisnosti 1990. godine
te ju obranila ratom za neovisnost nakon proglašenja neovisnosti 25. lipnja 1991. Prema
političkom sustavu, Slovenija je parlamentarna demokracija. Članica je Ujedinjenih naroda
od 1992. godine, a 2004. godine pridružila se Europskoj uniji. Slovenija je 2007. postala
članicom monetarne unije i usvojila zajedničku europsku valutu, euro (Slovenia country
profile, 2020).
Slovenija se također smatra državom koja je napravila tranziciju s državne ekonomije na
slobodno tržište lakše od ostalih navedenih država te se smatra najrazvijenijom državom u
regiji, s prosječnim do visokim pozicijama na većini ljestvica EU (Slovenia country profile,
16

2020). Također se smatra uzornim modelom nove članice Europske Unije, u smislu
kvalitetnog i stabilnog ulaska u EU.
U Sloveniji je tijekom posljednjih 75 godina lijevo-orijentirana stranka vodila vladu 90%
vremena, a predsjedništvo 100% vremena. Nakon njezine neovisnosti - posljednjih 30
godina – ukupno je samo 7,5 godina postojala vlada koju je vodio desni centar, uključujući
samo jedan puni mandat (Turk, 2020).  Europska financijska kriza 2012. godine Sloveniju je
uvukla u duboku recesiju, što je potaknulo organizaciju masovnih prosvjeda zbog korupcije
i vladinog neadekvatnog upravljanja državom (Turk, 2020). U ožujku 2020, Janez Janša s
SDS-EPP, po treći put preuzima vladu Republike Slovenije, te ljevica ostaje u šoku što je
izgubila vlast. Međutim, trenutno, Slovenska demokratska stranka (SDS-EPP) nema većinu
u koalicijskoj vladi, a kamoli u parlamentu (Turk, 2020). U Sloveniji se izrazito poštuju
ljudska prava i temeljna sloboda, te demokratska borba između lijevog „apsolutizma“ i
desnog „orbanizma“ definitivno je očekivana. Međutim zbog netrpeljivosti između tih
stranaka i nemogućnosti većeg utjecaja na državu, situacija u Sloveniji do 2022. godine
zauzimala je status quo (Turk, 2020). Nakon parlamentarnih izbora 2022. godine pobjeđuje
stranka Sloboda, predvođena Robertom Golobom, kojem je bilo dovoljno tri mjeseca da
formira političku organizaciju, ostvari jednu od najuvjerljivijih pobjeda političke stranke od
osamostaljenja Slovenije i na taj način skine Janeza Janšu s vlasti nakon toliko godina
(Miladinović, 2022).

3. Sjeverna Makedonija

Parlament je u vrijeme raspada SFRJ proglasio neovisnost te jugoslavenske republike 8.
rujna 1991. god., nakon što je održan referendum o neovisnosti. Početkom 2020. Sjeverna
Makedonija postaje 30. članica Organizacije Sjevernoatlantskog ugovora (NATO-a). Iako je
Sjeverna Makedonija bila pošteđena međuetničkog nasilja koje je bjesnjelo drugdje na
Balkanu nakon raspada Jugoslavije ranih 1990-ih, nacionalna sigurnost uzdrmana je
desetljeće nakon neovisnosti (North Macedonia country profile, 2019). Pobunjenici su
podigli ustanak početkom 2001. godine, tražeći veća prava za etničku albansku manjinu.
Također, vlast i unutarnja politika Sjeverne Makedonije bili su, i još uvijek jesu nestabilni,
netransparentni i korumpirani što je povezano s dugoročnim procesom tranzicije. Na
17

poziciju predsjednika Vlade Republike Makedonije, Nikola Gruevski i njegova stranka
VMRO-DPMNE su izabrani 2006. godine. Prema Sporazumu iz Pržina uz posredovanje
Europske unije, Nikola Gruevski gubi izbore tako što ljevica SDSM formira većinsku vlast te
on napušta svoje mjesto 2016. godine. Gruevskog su 2018. godine osudili na dvije godine
zatvora zbog korupcije. Šest mjeseci kasnije bježi u Mađarsku, gdje dobiva politički azil.
Zbog velike političke i ekonomske krize do čega je dovela njegova politika, Sjeverna
Makedonija dodatno gubi stabilnost, a njezini građani gube nadu i motivaciju za razvoj
vlastite države.
Nakon međunarodnog priznanja razdvajanja zemlje od Jugoslavije 1991. godine, Bivša
Jugoslavenska Republika Makedonija (FYROM), gdje se većinski koristio izraz Republika
Makedonija, je izazvao dodatnu netrpeljivost zbog grčkih strahova da ime nove države
podrazumijeva teritorijalne ambicije prema sjevernoj grčkoj regiji Makedoniji. Godine
2018. tadašnja Republika Makedonija i Grčka dogovorile su Prespanskim sporazumom novo
ime – Republika Sjeverna Makedonija – koje je stupilo na snagu u veljači 2019 (North
Macedonia country profile, 2019). godine. Nakon što je to pitanje riješeno, EU u ožujku
2020. daje službeno odobrenje za početak pristupnih pregovora sa Sjevernom
Makedonijom i Albanijom. Međutim, u studenom 2020. Bugarska učinkovito blokira
službeni početak pregovora o pristupanju Sjeverne Makedonije EU-u zbog poricanja
Sjeverne Makedonije oko njihovih zajedničkih etničkih i jezičnih korijena. Bugarska
predstavlja da je Makedonski jezik, dijalekt Bugarskog jezika te gradi dodatne izazove
Sjevernoj Makedoniji za uspješno pristupanje EU.

4. Srbija

Tijekom raspada Jugoslavije i jugoslavenskih ratova, Srbija je stvorila uniju s Crnom Gorom,
koja je mirno raspuštena 2006. godine, vrativši neovisnost Srbije kao suverene države prvi
put od 1918. Godine 2008. parlament pokrajine Kosovo jednostrano je proglasio neovisnost
s mješovitim odgovorima međunarodne zajednice i Srbije koja i dalje polaže pravo na nju
kao dio vlastitog suverenog teritorija. U travnju 2013. Srbija i Kosovo potpisali su prvi
sporazum o načelima koji reguliraju normalizaciju odnosa između dviju zemalja. Srbija je
unitarna parlamentarna ustavna republika, članica UN-a. Republika Srbija pridružila se
18

Ujedinjenim narodima 1. studenoga 2000. godine, kao Savezna Republika Jugoslavija
(Serbia country profile, 2018). Država je u pregovorima o pristupanju EU od 2014. godine,
s ciljem pridruživanja Europskoj uniji do 2025. godine. Srbija je dio NATO-vog programa
Partnerstvo za mir, ali još uvijek nije članica NATO-a. Tadašnji premijer Aleksandar Vučić u
travnju 2017. godine osvaja poziciju predsjednika Republike Srbije kao dio pro-EU
progresivne stranke (Serbia country profile, 2018). U lipnju 2017. Ana Brnabić je odabrana
kao prva srbijanska premijerka i prva otvoreno homoseksualna premijerka. Ona nastavlja s
politikom vlade Aleksandra Vučića. No otkako je Aleksandar Vučić došao na vlast, Srbija je
pretrpjela demokratski povrat u autoritarnost, praćen padom slobode medija i građanskih
sloboda. Godine 2020. srbijanski predsjednik Aleksandar Vučić uspio je dodatno povećati
svoju moć smanjenjem utjecaja oporbe. Njegova stranka Srpska napredna stranka (SNS),
čiji je slogan bio „Aleksandar Vučić – za našu djecu“, osvojila je ustavnu većinu na izborima
(Serbia country profile, 2018). Iako mu njegova trenutna funkcija daje samo ograničene
formalne ovlasti, Vučić je uspio zadržati de facto kontrolu nad vladom i ostati dominantni
političar u Srbiji. U posljednje dvije godine protivnici predsjednika Aleksandra Vučića
okupljaju se u Beogradu tražeći njegovo svrgavanje. Prosvjedi potaknuti brutalnim
napadom na oporbenog čelnika, ali i drugim incidentima, eskaliraju mjesecima. Antivladini
skupovi porasli su kako bi artikulirali široko nezadovoljstvo u jednoj od najsiromašnijih
europskih zemalja. Među svojim pritužbama prosvjednici navode korupciju, nepotizam i
nesposobnost, kao i utjecaj vlade na medije.

5. Bosna i Hercegovina

Bosna i Hercegovina (BiH) visoko je decentralizirana parlamentarna republika čiji je složeni
ustavni režim ugrađen u Daytonski mirovni sporazum. Bosna i Hercegovina je podnositeljica
zahtjeva za članstvo u Europskoj uniji, a kandidat je za članstvo u NATO-u od travnja 2010.
godine, kada je dobila Akcijski plan za članstvo (Bosnia-Herzegovina country profile, 2018).
Članica je UN-a od 1992. godine. Bosna i Hercegovina država je jugoistočne Europe
smještena na zapadnom Balkanu, nekada jedna od država bivše federacije Jugoslavije.
Nakon proglašenja suvereniteta Bosne i Hercegovine u listopadu 1991., uslijedilo je
proglašenje neovisnosti od bivše Jugoslavije u ožujku 1992. Bosanski Srbi – podržani od
19

susjedne Srbije i Crne Gore – odgovorili su oružanim otporom usmjerenim na podjelu
republike po etničkim linijama i pridruživanje područja koja su naseljavali Srbi radi
formiranja „Velike Srbije“. U ožujku 1994. godine, Bošnjaci i Hrvati smanjili su broj
zaraćenih frakcija s tri na dvije potpisivanjem sporazuma o stvaranju zajedničke bošnjačko-
hrvatske Federacije Bosne i Hercegovine. U studenom 1995. u Daytonu, Ohio, zaraćene
strane potpisale su mirovni sporazum kojim su zaustavljene tri godine međunacionalnih
građanskih sukoba (Bosnia-Herzegovina country profile, 2018). Daytonski sporazum
zadržao je međunarodne granice Bosne i Hercegovine i stvorio zajedničku multietničku i
demokratsku vladu. Prema Ministarstvu vanjskih poslova Bosne i Hercegovine (n.d) drugi
nivo vlasti se sastoji od dva entiteta otprilike jednake veličine: Federacije Bosne i
Hercegovine koju su vodili Bošnjaci / Hrvati i Republike Srpske (RS) koju su vodili bosanski
Srbi. Vlade Federacije i RS-a bile su zadužene za nadzor unutarnjih funkcija. Treći nivo
političke podjele Bosne i Hercegovine očituje se u kantonima. Jedinstveni su za entitet
Federacija Bosne i Hercegovine, koji se sastoji od deset njih. Svaka od njih ima kantonalnu
vladu, koja je prema zakonu Federacije samostalna. Neki su kantoni etnički miješani i imaju
posebne zakone koji osiguravaju jednakost svih konstitutivnih naroda. Osim entiteta,
kantona i općina, Bosna i Hercegovina ima i četiri „službena“ grada. To su: Banja Luka,
Mostar, Sarajevo i Istočno Sarajevo. Teritorij i vlada gradova Banja Luka i Mostar
odgovaraju istoimenim općinama, dok se gradovi Sarajevo i Istočno Sarajevo službeno
sastoje od nekoliko općina. Gradovi imaju vlastitu gradsku vladu čija je moć između općina
i kantona (ili entiteta, u slučaju Republike Srpske) (Ministarstvo vanjskih poslova Bosne i
Hercegovine). Predsjedništvo se izmjenjuje svakih osam mjeseci između Bošnjaka, Srba i
Hrvata, svaki izabranih za predsjedavajućeg na osam mjeseci u okviru svog
četverogodišnjeg mandata (Bosnia-Herzegovina country profile, 2018). Tri člana
Predsjedništva bira izravno narod, birači u Federaciji glasaju za Bošnjake i Hrvate, a birači
iz Republike Srpske za Srbe. Odgovornosti predsjedništva uglavnom su u međunarodnim
poslovima. Uz to, Federacija BiH i Republika Srpska imaju svaki svoje predsjednike. Uz
kompleksnost samog političkog sustava, postoji i veliki problem korupcije unutar BiH te
stavke da su politički poslovi karakterizirani ozbiljnim zastojima zbog nacionalističkih
stajališta članova bošnjačke, srpske i hrvatske zajednice u zemlji (Bosnia-Herzegovina
20

country profile, 2018). Također, politička prava u BiH velikim dijelom ovise o nečijoj etničkoj
pripadnosti i mjestu prebivališta. Etničkim manjinama, uključujući Židove i Rome, ustavno
je zabranjeno predsjedanje i članstvo u parlamentu „Dom naroda“, unatoč presudama
Europskog suda za ljudska prava protiv tih odredbi (Bosnia-Herzegovina country profile,
2018). Srbi koji žive u Federaciji i Hrvati i Bošnjaci koji žive u RS-u također su isključeni iz
predsjedništva. Neki Hrvati tvrde da su njihova prava na zastupanje povrijeđena izbornim
zakonima koji omogućavaju nehrvatima značajan glas u izboru hrvatskog člana
predsjedništva i hrvatskih članova parlamenta. Žene su nedovoljno zastupljene u politici i
vladi, gdje je samo devet žena osvojilo mjesta u parlamentu 2018. godine.

4.3 Pravna podloga pojmova u državama

Unutar Kaznenog Zakona svake navedene države (Hrvatska, BiH, Srbija, Slovenija i Sjeverna
Makedonija) nalaze se članci koji identificiraju pojmove navedene u ovome radu:
ekstremizam, radikalizam i terorizam. Kaznena djela koja se opisuju u člancima pokrivaju
specifičnosti i modus operandi nasilnog ekstremizma kao što su diskriminacija, govor
mržnje, javno poticanje na mržnju i nasilje.
Predstavljamo vam pregled članaka Kaznenog Zakona svake države koji uključuju nasilni,
kazneni aspekt ekstremizma, radikalizma te terorizma i samim time olakšavaju
identifikaciju modus operandi tih skupina:

1) Hrvatska

Hrvatska je u svoje zakonodavstvo, odnosno Kazneni Zakon Republike Hrvatske (Narodne
Novine, 2013), pod „ Glava XXX. Kaznena djela protiv javnog reda“ uvrstila kazneno djelo
članka 325. „Javno poticanje na nasilje i mržnju“ kao svojevrsni modalitet predstavljanja
ekstremističkih ideologija i poticanja nasilnog ekstremizma. Prema navedenom članku se
navodi da „Tko putem tiska, radija, televizije, računalnog sustava ili mreže, na javnom skupu
ili na drugi način javno potiče ili javnosti učini dostupnim letke, slike ili druge materijale
kojima se poziva na nasilje ili mržnju usmjerenu prema skupini ljudi ili pripadniku skupine
21

zbog njihove rase, vjerske, nacionalne ili etničke pripadnosti, jezika, podrijetla, boje kože,
spola, spolnog opredjeljenja, rodnog identiteta, invaliditeta, ili kakvih drugih osobina,
kaznit će se kaznom zatvora do tri godine.“. Također je hrvatsko zakonodavstvo unutar
Kaznenog Zakona, „Glava IX. Kaznena djela protiv čovječnosti i ljudskog dostojanstva“ uvelo
specifične modalitete kaznenog djela vezane uz pojam terorizma. U Kazneni Zakon Hrvatska
je uvrstila: Terorizam (čl. 97), Financiranje terorizma (čl. 98), Javno poticanje na terorizam
(čl. 99), Novačenje za terorizam (čl. 100), Obuka za terorizam (čl. 101), Putovanje u svrhu
terorizma (čl. 101.a), Terorističko udruženje (čl. 102). Također, Pripremanje kaznenih djela
protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom (čl. 103) i Mučenje i drugo okrutno,
neljudsko ili ponižavajuće postupanje ili kažnjavanje (čl. 104) pripadaju skupini kaznenih
djela koja, iako, nisu jedinstveno povezana s terorizmom, usko su povezana s tim djelom.

2) Sjeverna Makedonija

Sjeverna je Makedonija u svoje zakonodavstvo, odnosno Krivičen Zakonik Republike
Sjeverne Makedonije (Службен весник на РМ, 2013), pod „Glava 28. Krivična dela protiv
državata“ uvrstila kazneno djelo unutar članka 319. „Предизвикување омраза, раздор
или нетрпеливост врз национална, расна,  верска и друга дискриминаторска основа
(Poticanje mržnje, razdora ili netrpeljivosti na temelju nacionalne, rasne, vjerske ili druge
diskriminativne osnove)“ prema kojem se navodi da „Osoba koja prisilom,
uznemiravanjem, ugrožavanjem sigurnosti, ismijavanjem nacionalnih, etničkih, vjerskih i
drugih simbola, paljenjem, uništavanjem ili na drugi način oštetivši zastavu Republike
Makedonije ili zastave drugih država, oštećivanjem tuđih predmeta, skrnavljenjem
spomenika, grobova ili drugim diskriminirajućim sredstvima, izravno ili neizravno, izazvati
ili poticati mržnju, razdor ili netrpeljivost na temelju spola, rase, boje kože, spola,
pripadnosti marginaliziranoj skupini, etničke pripadnosti, jezika, državljanstva, društvenog
porijekla, vjeru ili uvjerenje, druge vrste uvjerenja, obrazovanje, političko opredjeljenje,
osobni ili društveni status, mentalni ili fizički invaliditet, dob, bračno ili bračno stanje,
imovinsko stanje, zdravstveno stanje ili bilo koju drugu osnovu predviđenu zakonom ili
ratificiranom međunarodnom sporazuma, kaznit će se kaznom zatvora od jedne do pet
godina.“
22

Također je unutar „Glave 35. Krivična dela protiv javniot red“ uvršten članak 394. g
Krivičnog zakonika Republike Sjeverne Makedonije: „Ширење на расистички и
ксенофобичен материјал по пат на компјутерски систем (Širenje rasističkog i
ksenofobičnog materijala putem računalnog sustava)“ koji opisuje kazneno djelo gdje
„Osoba koja putem računalnog sustava širi rasistički i ksenofobični pisani materijal, sliku ili
drugu reprezentaciju u javnosti kroz ideju ili teoriju koja pomaže, promiče ili potiče mržnju,
diskriminaciju ili nasilje prema bilo kojoj osobi ili skupini, na na temelju spola, rase, boje
kože, spola, marginalizirane skupine, etničke pripadnosti, jezika, državljanstva, društvenog
podrijetla, vjere ili uvjerenja, drugih vrsta uvjerenja, obrazovanja, političke pripadnosti,
osobnog ili društvenog statusa, mentalnog ili fizičkog invaliditeta, dobi, obitelji ili bračnog
stanja, imovinskog stanja, zdravstvenog stanja ili po bilo kojoj drugoj osnovi predviđenoj
zakonom ili potvrđenim međunarodnim ugovorom, kaznit će se kaznom zatvora od jedne
do pet godina.“.
Uz navedeno, članak 417. Krivičnog zakonika Republike Sjeverne Makedonije: „Расна и
друга дискриминација (Rasna i druga diskriminacija)“ opisuje specifičnosti diskriminacije
gdje navodi da „Onaj koji na temelju spola, rase, boje kože, spola, marginalizirane skupine,
etničke pripadnosti, jezika, državljanstva, društvenog podrijetla, vjere ili uvjerenja, drugih
vrsta uvjerenja, obrazovanja, političkog opredjeljenja, osobnog ili društvenog statusa,
psihičkog stanja ili tjelesnog invaliditeta, dobi, bračnog ili bračnog statusa, imovinskog
stanja, zdravstvenog stanja ili bilo koje druge osnove predviđene zakonom ili potvrđenim
međunarodnim ugovorom, krši temeljna ljudska prava i slobode priznate od strane
međunarodne zajednice, kaznit će se kaznom od šest mjeseci do pet mjeseci. godine
zatvora.“.
Sjeverna Makedonija je unutar Kaznenog Zakonika u glavama „Krivična dela protiv
državata, Krivična dela protiv javniot red i Krivična dela protiv čovječnosta i medjunarodno
pravo“ (u prijevodu „Kaznena djela protiv države, Kaznena djela protiv javnog reda i
Kaznena djela protiv čovječanstva i međunarodnog prava“) obuhvatila kaznena djela koja
su povezana s terorizmom i omogućavanjem te stvaranjem uvjeta terorističkih aktivnosti.
Uvrštena djela unutar Kaznenog Zakonika su: Terorističko ugrožavanje ustavnog poretka i
23

sigurnosti (čl. 313), Teroristička organizacija (čl. 394-a), Terorizam (čl. 394-b), Financiranje
terorizma (čl. 394-v), te Međunarodni terorizam (čl. 419).

3) Bosna I Hercegovina (BiH)

Zakonodavstvo Bosne I Hercegovine je opširno te uključuje više kaznenih zakona ovisno o
području BiH, kao na primjer Krivični Zakon Federacije Bosne i Hercegovine i Krivični Zakon
Republike Srpske. Za potrebe ovog rada smo uzeli primjer Krivičnog Zakona Bosne i
Hercegovine (Krivični zakon Bosne i Herecegovine, 2003) unutar kojeg je pod Glava XV
„Krivična djela protiv slobode i prava čovjeka i građanina“ uvršteno kazneno djelo članka
145. „Povreda ravnopravnosti čovjeka i građanina“ gdje se usmjeravamo na „Službeno ili
odgovorno lice u institucijama Bosne i Hercegovine koje na osnovu razlike u rasi, boji kože,
nacionalnoj ili etničkoj pripadnosti, vjeroispovijesti, političkom ili drugom uvjerenju, polu,
seksualnom opredjeljenju, jeziku, obrazovanju, društvenom položaju ili socijalnom
porijeklu, uskrati ili ograniči građanska prava utvrđena Ustavom Bosne i Hercegovine,
ratificiranim međunarodnim ugovorom, zakonom Bosne i Hercegovine, drugim propisom
Bosne i Hercegovine ili opštim aktom Bosne i Hercegovine, ili koje na osnovu ove razlike ili
pripadnosti daje pojedincima neopravdane povlastice ili pogodnosti, kaznit će se kaznom
zatvora od šest mjeseci do pet godina.“
Također se unutar „Glave XV.“ Navodi članak 145a. „Izazivanje nacionalne, rasne i vjerske
mržnje, razdora i netrpeljivosti“ koji opisuje različite modalitete ovog članka te samim time
i težinu tih modaliteta. Navodi se da onaj „Tko javno izaziva ili raspiruje nacionalnu, rasnu
ili vjersku mržnju, razdor ili netrpeljivost među konstitutivnim narodima i ostalima, kao i
drugima koji žive ili borave u Bosni i Hercegovini, kaznit će se kaznom zatvora od tri mjeseca
do tri godine. (2) Tko javno podstrekne na nasilje ili mržnju usmjerenu protiv grupe osoba
ili člana grupe određene s obzirom na rasu, boju kože, vjeroispovijest, porijeklo ili
nacionalnu ili etničku pripadnost, ako takvo ponašanje ne predstavlja krivično djelo iz stava
(1) ovog člana, kaznit će se kaznom zatvora od tri mjeseca do tri godine. (3) Tko javno
odobri, porekne, grubo umanji ili pokuša opravdati zločin genocida, zločin protiv
čovječnosti ili ratni zločin utvrđen pravosnažnom presudom u skladu s Poveljom
Međunarodnog vojnog suda pridruženom uz Londonski sporazum od 8. aprila 1495. ili
24

Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju ili Međunarodnog krivičnog suda ili suda
u Bosni i Hercegovini, a usmjereno je protiv grupe lica ili člana grupe određene s obzirom
na rasu, boju kože, vjeroispovijest, porijeklo ili nacionalnu ili etničku pripadnost, i to na
način koji bi mogao potaknuti na nasilje ili mržnju usmjerenu protiv takve grupe lica ili člana
takve grupe, kaznit će se kaznom zatvora od šest mjeseci do pet godina.“
U Kaznenom Zakonu Bosne i Hercegovine, unutar XVII. glave (Krivična djela protiv
čovječnosti i vrijednosti zaštićenim međunarodnim pravom) opisano je djelo terorizam i
dodatni oblici povezani s njim. Prepoznata, zapisana i kriminalizirana djela su: Terorizam
(čl. 201); Financiranje terorističkih aktivnosti (čl. 202); Javno poticanje na terorističke
aktivnosti (čl. 202a); Vrbovanje radi terorističkih aktivnosti (čl. 202b), Obuka za izvođenje
terorističkih aktivnosti (čl. 202c); i Organiziranje terorističke grupe (čl. 202d).

4) Slovenija

Slovenija je u svoje zakonodavstvo, odnosno Kazenski Zakonik Republike Slovenije
(Kazenski zakonik, 2008), pod „poglavlje 29. Kazniva dejanja zoper javni red in mir“ uvrstila
kazneno djelo unutar članka 297. „Javno spodbujanje sovraštva, nasilja ali nestrpnosti
(Javno poticanje na mržnju, nasilje ili netrpeljivost)“ prema kojem se navodi da „(1) Tko
javno potiče mržnju, nasilje ili netrpeljivost na temelju nacionalnog, rasnog, vjerskog ili
etničkog podrijetla, spola, boje kože, porijekla, imovinskog stanja, obrazovanja, društvenog
statusa, političkog ili drugog uvjerenja, invaliditeta, spolne orijentacije ili bilo koje druge
osobne okolnosti, a djelo je učinjeno na način kojim se može ugroziti ili narušiti javni red i
mir, ili upotrebom prijetnje, uvrede ili uvrede, kaznit će se kaznom zatvora do dvije godine.
(2) Istom kaznom kaznit će se tko na način iz prethodnog stavka javno širi ideje o
superiornosti jedne rase nad drugom ili pomaže u rasističkim aktivnostima ili poriče,
umanjuje, odobrava, opravdava, opravdava, smije ili brani genocid, holokaust, zločin protiv
čovječnosti, ratne zločine, agresiju ili druge zločine protiv čovječnosti definirane u pravnom
poretku Republike Slovenije.“
Slovenija je također uvrstila kazneno djelo terorizma u svoj Kazneni Zakonik u XIV. glavi
„Kazniva dejanja zoper človečnost“ (Kaznena djela protiv čovječnosti). Unutar te glave je
uključila, uz Terorizam (čl. 108), Financiranje terorizma (čl. 109), Poticanje i javno pozitivno
25

naglašavanje terorističkih aktivnost (čl. 110) te Novačenje i osposobljenje za terorizam (čl.
111).

5) Srbija

Krivični zakonik Republike Srbije (Krivični zakonik, 2005) navodi 2 članka povezana s
diskriminacijom i modalitetima nasilnog ekstremizma. Unutar Glave 4. „Kazne“, podglave
2. „Odmjeravanje kazne“ članak 54a.: „Posebna okolnost za odmjeravanje kazne za krivično
djelo učinjeno iz mržnje“ navodi da „Ako je krivično djelo učinjeno iz mržnje zbog
pripadnosti rasi i vjeroispovijesti, nacionalne ili etničke pripadnosti, pola, seksualne
orijentacije ili rodnog identiteta drugog lica, tu okolnost sud će ocijeniti kao otežavajuću
okolnost, osim ako ona nije propisana kao obilježje krivičnog djela.“
Također, članak 387. Krivičnog zakonika Republike Srbije: „Rasna i druga diskriminacija“
opisuje modalitete diskriminacije te navodi razlike u težini kazne za te modalitete. Članak
387. opisuje da „(1) Tko na osnovu razlike u rasi, boji kože, vjerskoj pripadnosti,
nacionalnosti, etničkom porijeklu ili nekom drugom ličnom svojstvu krši osnovna ljudska
prava i slobode zajamčena opšteprihvaćenim pravilima međunarodnog prava i ratificiranim
međunarodnim ugovorima od strane Srbije,
Kaznit će se zatvorom od šest mjeseci do pet godina. (2) Kaznom iz stava 1. ovog člana
kaznit će se tko vrši proganjanje organizacija ili pojedinaca zbog njihovog zalaganja za
ravnopravnost ljudi. (3) Tko širi ideje o superiornosti jedne rase nad drugom ili propagira
rasnu mržnju ili podstiče na rasnu diskriminaciju, kaznit će se zatvorom od tri mjeseca do
tri godine. (4) Tko širi ili na drugi način učini javno dostupnim tekstove, slike ili svako drugo
predstavljanje ideja ili teorija koje zagovaraju ili podstrekavaju mržnju, diskriminaciju ili
nasilje, protiv bilo kojeg lica ili grupe lica, zasnovanih na rasi, boji kože, vjerskoj pripadnosti,
nacionalnosti, etničkom porijeklu ili nekom drugom ličnom svojstvu, kaznit će se zatvorom
od tri mjeseca do tri godine.
U sklopu Kaznenog Zakonika Srbije u glavi trideset četiri „Kaznena djela protiv čovječnosti i
drugih dobara zaštićenih međunarodnim pravom“ uvrstila Terorizam (čl. 391), Javno
poticanje na izvršenje terorističkih djela (čl. 391a), Vrbovanje i obučavanje za vršenje
terorističkih djela (čl. 391b), Financiranje terorizma (čl. 393) te Terorističko udruživanje (čl.
26

393a) unutar kaznenih djela povezanih s aktivnostima koji potiču ili omogućavaju
terorističke aktivnosti.

5 PREGLED LITERATURE ZA DRŽAVE BIVŠE JUGOSLAVIJE

5.1 Usporedba pojavnih oblika radikalnih i ekstremističkih skupina

Hrvatska je i dalje društvo u kojem ekstremizam, ni po jednoj osnovi, vjerskoj, ideološkoj ili
nacionalnoj, nema značajnije uporište, kao ni potporu u javnosti, a time ni snagu ili
potencijal za destabilizaciju nacionalne sigurnosti (SOA - Sigurnosno-obavještajna agencija,
2021). Uz islamistički i ideološki ekstremizam, pandemija COVID-19 je sama po sebi izvor
teorija zavjere čiji pobornici postaju podložni i drugim radikalnim idejama. Gospodarska i
društvena nesigurnost pogoduju razvoju svih oblika radikalizama u društvu. Samostalni
počinitelji terorističkih napada često su osobe s margine društva čije su društvene i
poslovne perspektive dodatno ograničene posljedicama pandemije. Aktivnosti malobrojnih
osoba s ekstremističkim opredjeljenjem u RH ponajviše se ogledaju kroz promicanje
neofašističke ideologije uz sukobljavanje (zasad u virtualnom prostoru) s pripadnicima i
skupinama koje imaju drugačija ideološka polazišta (SOA - Sigurnosno-obavještajna
agencija, 2021). Povećana online prisutnost virtualnih ekstremističkih skupina i pojedinaca
koji promoviraju nasilje povećava rizik od radikalizacije. Tako je unutar manje online aktivne
skupine mlađih osoba prisutan trend promoviranja nasilne neonacističke ideologije iz
zapadnih ekstremističkih krugova (SOA - Sigurnosno-obavještajna agencija, 2021). Također,
nastavlja se pojava nasilnih sukoba između ekstremnih pripadnika navijačkih skupina. Ovi
sukobi narušavaju javni red i mir, ali i destabiliziraju lokalne sigurnosne prilike, osobito jer
poprimaju karakter međunacionalnih sukoba kada se radi o navijačima klubova iz Hrvatske
i Srbije (SOA - Sigurnosno-obavještajna agencija, 2021).
Republika Slovenija je kao članica Europske unije izložena sličnim sigurnosnim prijetnjama
kao i cijela EU. Sigurnosni rizici povezani s organiziranim kriminalom i drugim teškim
27

oblicima kriminala i dalje su ključni (Resolucija o nacionalnem programu preprečevanja in
zatiranja kriminalitete za obdobje 2018–2022., 2019). Terorizam i s njim povezane
devijantne prakse predstavljaju poseban rizik, posebice nasilna radikalizacija i regrutacija
za terorizam. Zbog objektivnih čimbenika kao što su zemljopisni položaj, veličina
nacionalnog tržišta, povijesne i kulturne veze te etnička i demografska struktura
stanovništva, priroda i opseg ovih pojava u Sloveniji značajno se razlikuju od ostalih zemalja
EU. Suvremeni sigurnosni rizici izrazito su prekogranične prirode (Resolucija o nacionalnem
programu preprečevanja in zatiranja kriminalitete za obdobje 2018–2022., 2019).
Povećana percepcija govora mržnje, sve veći broj radikalnih skupina, narušavanje javnog
reda i mira, korištenje nasilja među skupinama, ali i nad strancima, različitim i depriviranim
skupinama, ukazuje na jačanje rizika koji vode k nasilnom ekstremizmu odnosno terorizmu.
U području vjerski potpomognutog terorizma, kao i lijevog i desnog nasilnog ekstremizma
i drugih oblika, prema Resoluciji o nacionalnem programu preprečevanja in zatiranja
kriminalitete za obdobje 2018–2022. (2019) sve je veća individualizacija. Sloveniju posebno
zabrinjava vjerski podržan nasilni ekstremizam na zapadnom Balkanu, Austriji i Italiji
(Resolucija o nacionalnem programu preprečevanja in zatiranja kriminalitete za obdobje
2018–2022., 2019). Utjecajni vjerski i ideološki vođe posebno su ugroženi, često odgovorni
za pojačavanje radikalizacije i regrutaciju za terorizam.
Unatoč stvarnosti da različite etničke skupine i religije stoljećima koegzistiraju jedna s
drugom unutar geografskog područja koje sadašnja Republika Sjeverna Makedonija sada
zauzima, određena razina napetosti i neprijateljstva također je bila temelj ovog odnosa.
Iako je bila relativno stabilna pod širim kišobranom Jugoslavije, ova ravnoteža je došla do
vrhunca u postjugoslavenskom razdoblju s oružanim sukobom 2001. između Albanske
narodnooslobodilačke armije i sigurnosnih snaga Republike Makedonije (Kalajdziovski &
Stojkovski, 2018). Posljednjih godina također se pojavila politička krhkost, koja i dalje ima
značajne posljedice u smislu zakonodavnog djelovanja. Do svibnja 2017. Makedonija je bila
bez funkcionalne vlade od 2015., sve dok oporbene političke stranke nisu pobijedile na
izborima. Dok islamistički ekstremizam trenutno predstavlja najveću prijetnju Makedoniji,
uključeni su nalazi o različitim oblicima ekstremizma. Prijetnja koja proizlazi iz povratka
stranih boraca u Makedoniju i šireg problema nasilnog ekstremizma i dalje je visoka
28

(Kalajdziovski & Stojkovski, 2018). Više je slučajeva stranih boraca iz Makedonije kao i
propagande koja promiče islamizam, odnosno islamistički ekstremizam. Dok glavna
ekstremistička prijetnja u Makedoniji dolazi od islamističkih iteracija, također raste
zabrinutost zbog nacionalističkog ekstremizma koji se s margina političkog diskursa u zemlji
pomiče u „mainstream“. Prema izvještaju za Makedoniju koju su napisali Kalajdziovski &
Stojkovski (2018) nacionalistički ekstremizam, u makedonskom kontekstu, narativ je koji
opisuje naciju na dva načina: kontinuirani primat etničkih Makedonaca unutar strukture
državne moći i socio-kulturna nadmoć zamišljene makedonske „nacije”. Postoji i porast
islamofobije u Makedoniji, ali se često ne prepoznaje kao problem jer ga prikrivaju drugi
dominantniji uzroci diskriminacije (osobito etničke).
Složena politička, vjerska i međuetnička dinamika koja se odvija u Bosni i Hercegovini (BiH)
čini je idealnim okruženjem za ispitivanje odnosa između različitih oblika ekstremizma i
njihovih učinaka. Iako je izazovno, ako ne i nemoguće, razviti profil „tipičnog ekstremista”,
nalazi u BiH snažno upućuju na identitet i pripadnost kao zajedničke ključne čimbenike u
procesima radikalizacije salafista (Bećirević, 2018). Novija povijest regije stvorila je
okruženje u kojem je formiranje identiteta među stanovnicima Bosne i Hercegovine, usko
vezano za vjeru i etničku pripadnost. Činjenica da BiH ima jednu od najvećih stopa
nezaposlenosti mladih u svijetu, kao i jednu od najviših ukupnih stopa nezaposlenosti, mora
se pozabaviti ne samo pitanjem ekonomske politike, već i inicijativama za deradikalizaciju.
U izvještaju čiji je autor Bećirević (2018.) prikazani su višestruki oblici nasilnog ekstremizma
koji prijete BiH, a to su „selefijske grupe” (i/ili „takfirijske grupe”) i „srpski radikalni pokret”,
a neki posebno spominju „Četnički ravnogorski pokret” i „islamistički ekstremisti.” Također
uključen je bio i politički kontekst, uključujući etnički nacionalizam i pravoslavni i katolički
ekstremizam. Od 2016. godine nije bilo odlazaka stranih boraca u Siriju iz BiH, izvori iz
sigurnosti navode da nijedan vraćeni borac ne predstavlja prijetnju nasiljem, a Ministarstvo
sigurnosti istaknulo je potrebu ne za represivnim mjerama protiv tih osoba, već za projekt
„Deradikalizacija” (Bećirević, 2018). Projekt „Deradikalizacija“ odnosi se na pitanja
deradikalizacije i resocijalizacije osoba osuđenih za terorizam te protuzakonitog
pridruživanja stranim paravojnim ili parapolicijskim formacijama unutar BiH čiji je cilj
29

ponovno uspješno uključivanje počinitelja kaznenih djela terorizma u društvenu zajednicu
(Ministarstvo pravde Bosne i Hercegovine, 2017).
Prema procjeni srbijanske policije, u Srbiji djeluje oko 30 aktivnih ekstremističkih skupina
koje zajedno broje oko 5.000 pripadnika (Petrović & Stakić, 2018). Za razliku od većine
zemalja regije Zapadnog Balkana, u kojima islamistički ekstremizam predstavlja
dominantan oblik nasilne radikalizacije, u Srbiji postoje dva glavna oblika ekstremizma –
islamistički ekstremizam i desni ekstremizam. Prema izvještaju autora Petrovića i Stakića
(2018) osim srpskih ekstremno desnih organizacija koje djeluju „kod kuće”, postoji još jedan
relativno nov fenomen vezan uz srpski desni ekstremizam, a to su strani borci koji
podržavaju proruske separatiste u Ukrajini, gdje je većina srpskih stranih boraca u Ukrajini
organizirana u postrojbu pod nazivom „Srpski četnički pokret“. Inspirirani ideologijom
ultranacionalizma, srpski četnici u Ukrajini smatraju svojom domoljubnom obvezom
potporu Rusiji, iako ih može motivirati i financijska dobit od sudjelovanja u ratu (Petrović &
Stakić, 2018). Drugi veliki oblik ekstremizma u Srbiji, koji je posljednjih godina privukao
znatno više pažnje od desnog ekstremizma, je islamistički ekstremizam. Islamistički
ekstremizam u Srbiji geografski je vezan za Sandžak, regiju u jugozapadnoj Srbiji s
dominantnim muslimanskim stanovništvom (Petrović & Stakić, 2018).
Na temelju napisanog osvrta pojavnosti radikalnih i ekstremističkih skupina u državama
bivše Jugoslavije (Hrvatska, Slovenija, Sjeverna Makedonija, Srbija i BiH) možemo vidjeti
kako se ističu dva najčešća pojavna oblika ekstremizma: vjerski potpomognuti ekstremizam
te desni, nacionalistički ekstremizam. Kad govorimo o vjerski potpomognutom
ekstremizmu najviše mislimo na prisustvo specifičnog oblika, a to je islamistički
ekstremizam, pogotovo u područjima gdje se nalazi dominantno muslimansko
stanovništvo. Također, u nekim zemljama gdje se nalazi stanovništvo pravoslavne ili
katoličke vjeroispovijesti, prisutan je i pravoslavni ekstremizam, kao i katolički
ekstremizam. Drugi pojavni oblik ekstremizma koji je najviše prisutan u svim državama koje
istražujemo je desni ekstremizam odnosno nacionalistički ekstremizam. Budući da područje
bivše Jugoslavije, odnosno odnosa između država imaju izrazito kompliciranu povijest, u
posljednjih nekoliko desetljeća aktivno je prisutan desni ekstremizam koji naglašava
nacionalističke težnje odnosno dominacije etničke većine.
30

5.2 Pokretači i karakteristike skupina

Jedna od karakteristika razvoja islamskih ekstremističkih skupina koje navode pojedinci u
Makedoniji loše je teološko razumijevanje islama koje je ostavilo prazninu u koju se
ekstremistička misao može neotkriveno uvući – smatra se kako rizične grupe ispunjavaju
svoje teološke praznine problematičnim tumačenjima koja su u ekstremu, često temeljene
na emocijama, a ne na racionalnosti te su pojednostavljene (Kalajdziovski & Stojkovski,
2018). Na temelju mišljenja ispitanih profesora i imama srednjih škola u sklopu istraživanja
unutar izvještaja Makedonije (Kalajdziovski & Stojkovski, 2018), razlog tome je nedostatak
dosljednog vjeronauka u cjelini. Prema njima, jedan od vitalnih čimbenika koji je doveo do
prihvaćanja ekstremističkih ideologija je nedostatak kvalitete općeg obrazovanja u
Makedoniji gdje su međunarodni standardi vrlo loši, unatoč nedavnim reformama. Također
postoji mišljenje da bi pojedinci koji se osjećaju isključeno ili na rubu društva bili otvoreniji
za retoriku ekstremizma. Takvo mišljenje odnosi se na one koji se osjećaju
marginaliziranima i otuđenim od šireg društva, a egzistiraju izvan općih struktura moći
države. U Makedoniji većina, a to su Makedonci, često isključuje etničku manjinu, Albance.
Također treba naglasiti da su društveni mediji i jednostavan pristup internetu veliki rizični
čimbenici, gdje se odvija proces regrutacije i gdje često rizične/ciljane skupine mogu
pristupiti radikalnim materijalima online putem društvenih medija i drugih internetskih
stranica (Kalajdziovski & Stojkovski, 2018).
Kada govorimo o Srbiji i pokretačima koji utječu na populaciju, posebice mlade ljudi i
kreiranje ekstremističkih stavova i ulaska u takve skupine, možemo se osvrnuti na
istraživanje o pokretačima radikalizma i nasilnog ekstremizma među mladima u Srbiji
(UNDP, 2016) gdje se navodi da se pokretači radikalizma/nasilnog ekstremizma mogu
vidjeti kroz rastuću nejednakost u društvu – generalno, socijalna i etnička distanca su
izražene, a netolerancija i netrpeljivost je vidljiva kako među manjinama međusobno tako
i između manjinskog i većinskog stanovništva (obostrano). Istraživanjem o pokretačima
radikalizma i nasilnog ekstremizma među mladima u Srbiji (UNDP, 2016) zaključuje se da
stanje strukturne nezaposlenosti i lošeg životnog standarda, posebno u Južnim dijelovima
31

države (odnosno u regiji Bujanovca i Preševa) i Jugozapadnim dijelovima, predstavlja jednu
od polaznih osnova koje dovode do nagomilavanja nezadovoljstva kod mladih ljudi. Ipak,
rezultati pokazuju da stavovi mladih u Srbiji u navedenim regijama nisu toliko kritični da
dovedu do jačanja tih skupina, ali grade potencijalnu mrežu za budućnost (UNDP, 2016).
Istraživanje „Perspektive zajednice u prevenciji nasilnog ekstremizma u Bosni i
Hercegovini“ ( (Turčalo & Veljan, 2018) izdvojilo je nekoliko čimbenika i aktera koji
pridonose stupnju u kojem su određene zajednice u BiH bile zahvaćene ili nisu bile
pogođene radikalizacijom. Povijest rata 1992.-1995. posebno je odigrala odlučujuću ulogu
u oblikovanju poslijeratnih ekstremiziranih procesa. To vrijedi i za to kako su ratni akteri i
aktivnosti posijali sjeme selefističkog pokreta u BiH, te kako su ratne mreže u određenim
zajednicama povećale vjerojatnost ulaganja pojedinih stranih aktera u poslijeratnom
razdoblju. Promicanje selefističkog religioznog identiteta kao nadmoćnog spojeno je s
antidemokratskim diskursom koji dovodi u pitanje nepoštivanje različitih ljudskih prava,
posebice vezane uz prava žena i ravnopravnost spolova. Istraživači Turčalo i Veljan (2018)
također su otkrili da zajednice u BiH dijele neke karakteristike, uključujući nedostatak
povjerenja u institucije i osjećaj neizvjesnosti u pogledu budućnosti. Slabljenje prosocijalnih
institucija ima tendenciju dovesti do osjećaja neizvjesnosti koji vrlo često stvara tjeskobu i
defetizam stanovništva koji se onda okreću prividnom osjećaju sigurnosti ekstremističkih
skupina.
Provedeno je istraživanje „Perspektive zajednice o sprječavanju nasilnog ekstremizma“
(Austin et al., 2019) unutar zemalja Zapadnog Balkana gdje se pokazalo da čimbenici koji
pogoduju stvaranju tla za nasilni ekstremizam, odnosno pokretači rasta ekstremističkih
skupina su:
1. društvena polarizacija i nepovezanost
2. disfunkcionalne institucije
3. osjećaj marginaliziranosti.
Izvješće SOA-e (2021) pokazuje da su u Hrvatskoj u okolnostima pandemije, društvena
izolacija i povećano vrijeme provedeno na internetu povećavali rizik pristupu
ekstremističkim sadržajima i samoradikalizacije pojedinaca. Uz islamistički i ideološki
ekstremizam, pandemija COVID-19 sama je izvor teorije zavjere čiji zagovornici postaju
32

podložni drugim radikalnim idejama. Ekonomska i socijalna nesigurnost pogoduju razvoju
svih oblika radikalizma u društvu. Nezavisni počinitelji terorističkih napada često su ljudi na
marginama društva čije su društvene i poslovne perspektive dodatno ograničene
posljedicama pandemije (SOA - Sigurnosno-obavještajna agencija, 2021). Ekstremizam je
također vidljiv i kod nekih pojedinaca unutar navijačkih skupina pod prividnim okriljem
ljubavi prema sportskom klubu. Nasilje, ekstremistička retorika i simboli koje koriste
pojedinci unutar navijačkih i drugih skupina narušavaju sigurnosnu situaciju u Republici
Hrvatskoj te pojačavaju netrpeljivosti između nekoliko regija unutar Hrvatske (MORH,
2017).
Prema Resolucija o nacionalnem programu preprečevanja in zatiranja kriminalitete za
obdobje 2018–2022 (2019), sigurnost je ugrožena u velikom broju zemalja, pa tako i
Sloveniji zbog loših gospodarskih uvjeta, siromaštva, kršenja ljudskih prava i sve bržih
klimatskih promjena. Nadajući se boljoj budućnosti, ljudi napuštaju svoje područja, sele se
u drugi dio Slovenije, ali samo malom dijelu njih se zapravo ispune očekivanja. Neispunjena
očekivanja dovode do frustracija, često i do većih poteškoća, a takvi su pojedinci posebno
osjetljivi na upadanje u proces radikalizacije koji može dovesti do nasilnog ekstremizma. Na
stanje pojedinaca dodatno utječe nedostatak političke stabilnosti na Bliskom istoku i
sjevernoj Africi i povezana trgovina ljudima, krijumčarenje, promjena vjerskih granica i
sposobnost terorista da pripreme, organiziraju i provode nasilje nad civilima u regiji i EU
(Resolucija o nacionalnem programu preprečevanja in zatiranja kriminalitete za obdobje
2018–2022., 2019).

6 REGRUTACIJA U EKSTREMISTIČKE I RADIKALNE SKUPINE

6.1 Radikalizacija

Europska komisija definira radikalizaciju kao složenu pojavu netolerantnosti pojedinaca ili
skupina prema osnovnim demokratskim vrijednostima kao što su jednakost i različitost, kao
i sve veću sklonost korištenju sredstava sile za postizanje političkih ciljeva koji negiraju i/ili
33

potkopavaju demokraciju. (Borovec et al., 2019; Europska komisija, 2018.). Radikalizacija
nije nužno prijetnja društvu, pogotovo ako nije povezana s nasiljem ili drugim protupravnim
radnjama, poput poticanja na mržnju. Važna poveznica ovdje je spajanje s određenom
vrstom ideologije koja inherentno uskraćuje individualnu slobodu (ili jednaka prava)
osobama koje nisu dio radikalne i ekstremističke skupine. Samo u toj kombinaciji (tj.
ponašanju određenom ideologijom temeljenom na nejednakosti) trebamo prepoznati
proces radikalizacije kao prijetnju društvu, kao i put koji treba prekinuti korištenjem
različitih, individualno prilagođenih metoda (Borovec et al., 2015.). Kada govorimo o
ekstremističkim skupinama, Vlada Ujedinjenog Kraljevstva, u strategiji sprječavanja, navodi
da je radikalizacija proces kojim osoba dolazi da podržava terorizam i oblike ekstremizma
koji dovode do terorizma (Behr et al., 2013; Strategija sprječavanja, Ured unutarnjih
poslova 2011.).
McCauley i Moskalenko (Crayne et al., 2017; 2008.) nude prikaz radikalizacije kroz model
piramide, gdje je širok raspon pojedinaca povezan (donja piramida) s organizacijom, ali je
samo nekolicina odabranih formalnih članova (gornja piramida). Štoviše, važno je
napomenuti da pojedinci koji sudjeluju u zlonamjernim djelima to mogu činiti dok su
povezani s više nasilnih ekstremističkih organizacija (eng. VEO) i da se te promjene mogu
često dogoditi dok su članovi u ranim fazama pridruživanja.
Postoji konstantna borba protiv radikalizacije pojedinaca jer je to ključni trenutak u kojem
se pojedinci okreću radikalnim i ekstremnim stavovima. Upravo je zato koncept
deradikalizacije potreban te se može najšire opisati kao aktivnost poticanja pojedinaca, već
obilježenih ekstremističkim uvjerenjima ili nasilnim religijskim ili političkim ideologijama,
da usvoje umjerenije, nenasilne stavove. Koehler (Borovec et al., 2019; 2015) navodi da
deradikalizacija označava proces individualne ili kolektivne kognitivne promjene od
kriminalnih, radikalnih ili ekstremističkih identiteta do nekriminalnog ili umjerenog
psihološkog stanja.
Prema McCauley i Moskalenko (Crayne et al., 2017; 2008.) radikalizacija pojedinca može se
dogoditi na različitim razinama:
1) Individualna radikalizacija zbog osobne viktimizacije
 nije moguće doći do točnih podataka o tome koliko pojedinaca u ekstremističkim i
terorističkim skupinama ima osobnu povijest viktimizacije
34

 iskustvo osobne viktimizacije samo objašnjava gornju granicu osobne osvete, ali ne
može pouzdano procijeniti moći osvete koja bi onda dovela do radikalizacije
 malo je vjerojatno da će osobna nepravda objasniti grupnu ideologiju, osim ako nije
dio osnovnih karakteristika i glavna nepravda grupne ideologije.
2) Individualna radikalizacija političkom nepravdom
 slučajevi individualne radikalizacije koje dovode do nasilja iz političkih ciljeva,
odnosno slučajevi u kojima pojedinac djeluje sam, a ne kao dio grupe, relativno su
rijetki
 postoji vjerojatnost određenog stupnja psihopatologije više nego u bilo kojoj drugoj
kategoriji radikalizacije.
3) Individualna radikalizacija u pridruživanju radikalnoj skupini — Domino Efekt
 primjeri Milgramovih eksperimenata i Zimbardov zatvorski eksperiment pokazuju
da je postupna samoradikalizacija moguća u specifičnim uvjetima
 na ovom primjeru možemo vidjeti moć samouvjeravanja u opravdavanju vlastitog
ponašanja;
 samoradikalizacija je domino efekt sve ekstremnijih ponašanja, što dovodi do sve
većeg broja ekstremnih razloga i opravdanja samog ponašanja.
4) Individualna radikalizacija u pridruživanju radikalnoj skupini — Moć ljubavi
 pojedinci se regrutiraju u ekstremističke i terorističke skupine putem osobnih veza
s postojećim ekstremistima
 nijedan regruter ne želi pokušati regrutirati nekoga tko bi potencijalno skupinu
mogao izdati vlastima
 u praksi to znači regrutiranje osoba pripadnika obitelji, mreže prijatelja i ljubavnika.
5) Grupna radikalizacija u grupama istomišljenika
 Trenutno postoje dva objašnjenja pomaka grupe prema ekstremitetu. Prema
relevantnoj teoriji argumenata, kulturno određen skup stajališta (argumenata)
favorizira jednu stranu problema više nego drugu stranu, dok prema teoriji
društvene usporedbe, stavovi i pozicije mišljenja su povezane s društvenim
vrijednostima. Svi pojedinci osjećaju pritisak da svoje mišljenje trebaju prilagoditi
glavnom mišljenju grupe.
6) Grupna radikalizacija pod izolacijom i prijetnjom
 visoka kohezija u grupi donosi velike pritiske kako za usklađenost ponašanja tako i
za internalizirani vrijednosni konsenzus svakog člana
 vrijednost društvene stvarnosti grupe ovisi o internaliziranju grupnih standarda
vrijednosti, uključujući moralne standarde
 vrijednost društvene stvarnosti grupe postaje jača kada članovi postanu izolirani od
drugih grupa i počinju pratiti norme i vrijednosti samo jedne, dominantne grupe.
35

7) Grupna radikalizacija u natjecanju za istu bazu potpore
 Sa stajališta grupne dinamike, prijetnja od suparnika unutar grupe je poput prijetnje
neprijatelja izvan grupe, što rezultira visokim pritiskom ostalih članova i jakim
sankcijama protiv odstupanja od vrijednosti grupe.
 S individualne točke gledišta, ako grupa prijatelja riskira sve za cilj, a posebno nakon
što netko od njihovih prijatelja umro za tu svrhu, nitko ne želi izdati taj cilj.
 Natjecanje za podršku unutar grupe je natjecanje za preživljavanje, u kojem se
nasilje nad vanjskim neprijateljem često spaja s nasiljem nad neprijateljima unutar
grupe.
8) Grupna radikalizacija u natjecanju s državnom moći
 skupina sa slabom i raširenom podrškom naroda stječe dovoljna sredstva za javno
izlaganje dok je moć države protiv ove skupine
 nepodržavanje je često u obliku policijskog odgovora koji može uključivati
neselektivno nasilje ili neko kršenje građanskih ili ljudskih prava
 rezultat je povećanje suosjećanja prema žrtvama državne represije i ta se dinamika
kasnije razmatra u odnosu na masovnu radikalizaciju.
9) Grupna radikalizacija u natjecanju unutar grupe
 Natjecanje unutar grupe za status predstavljeno u teoriji društvene usporedbe
može proizvesti intenzivan sukob. Loša strana miješanja osobnog i političkog je ta
što razlike u političkom mišljenju mogu dovesti do osobnih neprijateljstava — i
obrnuto.
 Sukob unutar grupe često dovodi do cijepanja ili cijepanja terorističke skupine na
više skupina.
10) Masovna radikalizacija u sukobu s vanjskom grupom – Jujitsu politika
 u grupama, prijetnja izvan grupe pouzdano vodi povećanju grupne kohezije,
povećanom poštivanju vođa unutar grupe, povećanim sankcijama za odstupanja
unutar grupe i idealizaciji normi unutar grupe
 neke su skupine izričito nastojale izmamiti državni odgovor koji će biti radikalniji od
akcija grupe kako bi privukli simpatizere koji još nisu regrutirani u samu grupu.
11)  Masovna radikalizacija u sukobu s vanjskom grupom - Mržnja
 često se primjećuje da grupe u sukobu, osobito ako sukob uključuje kontinuirano
nasilje, postaju ekstremnije u svojim negativnim percepcijama jedna o drugoj
 ova sklonost može postati toliko ekstremna da se neprijatelj više ne doživljava kao
čovjek, što dovodi do dehumanizacije pojedinaca unutar grupe
 Visoka razina kontinuiranog neprijateljstva prema drugoj skupini često se opisuje
kao mržnja. U ovom pogledu mržnja nije emocija već prilika za doživljavanje mnogih
emocija, ovisno o tome što se događa drugoj skupini. Pozitivne emocije nastaju
36

kada se loše stvari događaju omraženoj skupini, a negativne emocije nastaju kada
se dobre stvari dogode omraženoj skupini.
12)  Masovna radikalizacija u sukobu s drugom grupom — Mučeništvo
 navodi se kako je mučenik daje svoj život kako bi ostvario svjedočanstvo, što se
može povezati s psihologijom uvjeravanja, u kojoj vjerodostojan izvor kombinira
stručnost i pouzdanost
 radikalne skupine nastoje održati istaknuto sjećanje na svoje mučenike i samim
time osnažuju ciljeve svoje skupine

međutim, društvena konstrukcija mučeništva nedovoljno je teoretizirana i
empirijski nedovoljno razvijena.

6.2 Regrutacija i njezin utjecaj

Postoje brojne definicije i oblici regrutacije, odnosno zapošljavanja. Jednostavno rečeno
regrutacija je proces traženja kandidata za zaposlenje i stimuliranja istih da se prijave za
poslove u određenoj organizaciji (Renuka Devi & Vijaya Banu, 2014). Prema Renuka Devi i
Vijaya Banu (2014) to označava pronalaženje prave osobe, na pravom mjestu, u pravo
vrijeme koja je ključna za organizacijski napredak. Proces regrutacije uključuje analizu
zahtjeva radnog mjesta, privlačenje zaposlenika na taj posao, provjeru i odabir kandidata,
zapošljavanje i integraciju novog zaposlenika u organizaciju. Kada govorimo o pojmu
regrutacije unutar područja nasilnog ekstremizma i radikalizma često informacije na
temelju kojih pojedinac donosi odluku o pridruživanju su privlačna i namjerna projekcija
lažnih informacija o tome što uključuje uključenost u te skupine (Crayne et al., 2017).
Prilikom regrutacije u nasilne ekstremističke organizacije (eng. VEO), regruter ima
najvažniju ulogu privlačenja potencijalnih kandidata, kao i informacije koje se predstavljaju
u opisu „posla“. Prilikom obične regrutacije u organizaciju regruteri u području upravljanja
ljudskim resursima plaćeni su za dostavljanje kvalitetnih kandidata menadžerima, koji
donose konačnu odluku o zapošljavanju novog zaposlenika. Naravno, organizacije se bore
za najbolje talente na tržištu rada (Renuka Devi & Vijaya Banu, 2014). Postupak regrutacije
u nasilne ekstremističke organizacije je kompliciraniji gdje su regruteri stručni u
razumijevanju specifičnih profila ljudi koje traže te trebaju razumjeti načine na koje bi
privukli potencijalne kandidate. Budući da je sama regrutacija u nasilne ekstremističke
37

organizacije specifično i ilegalno područje, načini i informacije kojima se regrutiraju osobe
se konstantno prilagođavaju. Uz to, regruteri se u navedenim organizacijama često ne
predstavljaju kao regruteri već prijatelji ili grupa ljudi s kojom pojedinac stvara početnu
privlačnost.
Prema Hunteru i suradnicima (2017) neki od razloga zbog kojih pojedince privlače
ekstremističke organizacije uključuju: (a) prilika za uzbuđenje, (b) nepravda i mogućnost
postizanja odmazde za nju, (c) prilike za drugarstvo i (d) prijatelji ili rođaci koji su već nekim
dijelom uključeni u organizaciju (Crayne et al., 2017; Horgan, 2009; McCauley &
Moskalenko, 2008). Međutim postoje mnogobrojni drugi razlozi zbog kojih se pojedinac
odlučuje priključiti ekstremističkoj skupini. Kombinacija „kvalitetnog“ regrutera, davanje
relevantnih informacija pojedincu, te namjere i motivacija pojedinca su ključni dijelovi
uspješne regrutacije koja dovodi do jačanja samih skupina. Cilj regrutacije je upravo jačanje
organizacija te je utjecaj regrutacije samim time ključni čimbenik za napredak i razvoj
određene ideologije.

6.3 Modus operandi regrutacije

Kao što smo naveli u prethodnom poglavlju, postoji pozadina motivacije i interesa
pojedinaca za ulazak u ekstremističke i radikalne skupine, od interne motivacije, kao što su
osobna viktimizacija, politička nepravda, samoradikalizacija, osjećaj mržnje, do eksternog,
odnosno socijalnog utjecaja, kao što je natjecanje, konkurencija, norme i vrijednosti
skupine, itd. Međutim, kako bi došlo do radikalizacije stavova pojedinaca, potrebni su
specifično mjesto i način, odnosno modus operandi koji koriste skupine za regrutaciju novih
članova. Postoje mnogobrojni načini regrutacije pojedinaca u ekstremističke i radikalne
skupine, te ćemo u ovom radu objasniti sam način rada, odnosno modus operandi
ekstremističkih skupina te predstaviti jedan od najpoznatijih pristupa regrutacije u
moderno doba: Internet i društvene mreže.
Bloom (Ligon et al., 2018; 2016) tvrdi da, poput konvencionalnih organizacija,
ekstremističke skupine slijede "ciklus" regrutiranja koji se izmjenjuje između radno
intenzivnih i stručno intenzivnih razdoblja regrutacije. Razdoblje radno intenzivnog rada
38

okarakterizirano je kao „otvoreno zapošljavanje“, koje je uključivo i sadrži niske standarde
za prihvaćanje. Tijekom ove faze regrutacije, ekstremističke organizacije ciljaju na
pojedince koji često nemaju jaka ideološka uvjerenja i/ili stručnost koja bi bila od koristi
organizaciji. Ova strategija regrutacije osobito je uobičajena za novoosnovane
ekstremističke organizacije, budući da u početku moraju usredotočiti energiju i resurse na
regrutaciju velikog broja novih članova i samim time, osiguravanje financijskih sredstava.
Dok pojedinci regrutirani tijekom ove faze mogu imati nedostatak iskustva ili vještina koje
bi koristile organizaciji, ova strategija regrutacije omogućuje skupini da maksimizira broj
pristalica skupine, bilo aktivnih u organizaciji, ili barem suosjećajnih prema cilju (Ligon et
al., 2018). Takav pristup tada može imati povoljne rezultate kasnije, budući da se ulaže u
jačanje pozitivne slike organizacije vanjskim dionicima.
A druge strane, Bloom (Ligon net al., 2018; 2016) tvrdi da stručno intenzivna razdoblja
uključuju podizanje standarda za ulazak u organizaciju i namjerno ciljanje pojedinaca sa
stručnošću koja pomaže skupini u postizanju organizacijskih ciljeva. U tim situacijama,
umjesto donošenja otvorenih strategija regrutiranja, razvijenije ekstremističke organizacije
koriste tehnike „otkrivanja talenata” ili „lova na glave”. Ove strategije regrutacije uključuju
odabir obrazovanih i obučenih pojedinaca sa specifičnim stručnim znanjima kao što su
vjerska, vojna ili medicinska obuka. Prema Hunteru i suradnicima (2017), stručnjaci su
potrebni za održavanje operativnog funkcioniranja jer su učinkovitiji i kreativniji u
rješavanju problema i posjeduju širu bazu znanja. To je posebno važno za ekstremističke
organizacije koje kontroliraju teritorij i funkcioniraju kao pružatelji usluga (npr. provođenje
zakona, razvoj infrastrukture, obrazovanje) umjesto vladinih struktura.
U navedenom primjeru modus operandi ovisi o veličini organizacije kao i o željenom profilu
ljudskih kapaciteta unutar skupine. Također ovisi o pristupačnosti željene ciljane skupine,
što je u prošlosti bilo teže budući da se proces regrutacije odvijao pristupom „licem u lice“.
U današnje doba ekstremističke i radikalne skupine/organizacije sve se više okreću
metodama regrutacije na internetu i društvenim medijima kao sredstvu za poboljšanje
dosega ciljane skupine u procesu regrutacije (Crayne et al., 2017; Reynolds & Dickter,
2017). Ove metode (npr. web stranice, Tumblr, Skype, Twitter, Facebook, YouTube,
39

Instagram) omogućuju organizacijama da se povežu sa širim rasponom mogućih pristalica
na načine koji su brži i isplativiji od tradicionalnih pristupa licem u lice.
Prema Behru i suradnicima  (2013) informacijska revolucija, s neočekivanim usponom
interneta od 1990-ih, očito ima sve veći značaj u društvu, pa tako i zajednici koju
predstavljaju članovi ekstremističkih i radikalnih skupina. Internet nudi tim skupinama istu
priliku i sposobnost kao i ostatku društva: komunicirati, surađivati i uvjeravati. Regruteri
ekstremističkih i radikalnih skupina koriste svaki oblik online komunikacije, uključujući chat
sobe, stranice za upoznavanje, blogove i druge oblike izravne komunikacije u cilju
upoznavanja potencijalnih članova (Mušić, 2018). Društvene mreže postaju prostor za
djelovanje ekstremističkih skupina i često koriste strah drugih s ciljem ostvarenja profita
(Mušić, 2018). Društvene mreže, i online i offline, nude prilike za socijalizaciju s radikalima
i istomišljenicima, stvarajući „plodno tlo“ za traženje smislenih odnosa i značaja „a također
mogu 'zarobiti pojedince kroz dinamiku pritiska vršnjaka grupnog razmišljanja' što može
dovesti do pojačanog osjećaja beznađa da se uspješno pobjegne iz tog kruga i učvrstiti
predanost nasilju” (Austin et al., 2019; Kalajdziovski & Stojkovski, 2018).
Već postoje značajne količine radikalnih materijala dostupnih na internetu, a ta količina
svakodnevno raste. Sadržaj tih materijala varira ovisno o cilju koji žele postići tim
materijalom, a veliki dio tih materijala sadržava dijelove govora mržnje i zagovaranja
određene ideologije. Govor mržnje podstiče nacionalnu i vjersku netoleranciju, što može
biti jedan od motiva za prihvaćanje radikalnih stavova (Mušić, 2018). Internet je ubrzao
proces širenja ekstremističkih ideja. Omogućuje izravan, anoniman i kvalitetan kontakt
između različitih, nepoznatih i nepovezanih osoba (Vidic, 2011). Jedan od alata za
ekstremističke skupine je kreiranje lažnih profila kojima se nastoji stvoriti slika da postoji
velika masa ljudi koji podržavaju njihovu ideologiju (Mušić, 2018).
Na temelju istraživanja Behr i suradnika (2013) izvedeno je pet ključna zaključka:
i) Internet  može povećati mogućnosti za radikalizaciju, kao rezultat toga što je
dostupan mnogim ljudima i omogućava povezivanje s istomišljenicima iz
cijelog svijeta 24/7.
ii) Internet može djelovati kao „eho komora“ za ekstremistička uvjerenja; drugim
riječima, internet može pružiti veću priliku od izvanmrežnih interakcija za
potvrđivanje postojećih uvjerenja.
40

iii) Internet olakšava proces radikalizacije, što ga, zauzvrat, može, ali i ne mora
ubrzati.
iv) Dokazi ne podržavaju tvrdnju da internet zamjenjuje potrebu da se pojedinci
sastanu osobno tijekom procesa radikalizacije. Umjesto toga, dokazi sugeriraju
da internet nije zamjena za lične sastanke, već nadopunjuje interpersonalnu
komunikaciju.
v) Internet ne doprinosi razvoju samoradikalizacije, već je svejedno bitan kontakt
s drugim osobama, bilo virtualno ili fizički.

7 KARAKTERISTIKE SUDIONIKA REGRUTACIJE

7.1 Karakteristike regrutera

Regruteri uključuju osobe koji potiču mržnju i traže ranjivost i osjećaj nepravde kod
pojedinaca kako bi ih usmjerili u nasilni ekstremizam uvjeravanjem, pritiskom i
manipulacijama (Krasenberg & Wouterse, 2019). Iako se regruteri često označavaju kao
osobe s narcisoidnim sklonostima ili čak psihopatskim sklonostima, većina njih nema
poremećeno mentalno zdravlje. Tvrdilo se da su vrlo empatični ljudi također sposobni
regrutirati ljude za svoj cilj, što u njihovim očima označava „veće dobro“ ili ispunjava neke
osobne potrebe. Prema Krasenberg i Wouterse (2019) ova dva profila (patološki i utopijski)
su posebno izdvojeni te ćemo u ovom radu predstaviti razliku između njih.
(1) Patološki profil
Ljudi s određenim patološkim profilima mogu biti od koristi ekstremističkoj organizaciji,
iako bi većina to smatrala čimbenikom rizika za organizaciju. Važno je napomenuti da su
regruteri ovog profila pretežno vođeni sebičnim motivima koji zadovoljavaju njihove
vlastite potrebe, što ih razlikuje od regrutera s utopijskim profilom. U svom umu nemaju
veću svrhu od vlastitih potreba za kaosom, kontrolom nad drugima i moći (Krasenberg &
Wouterse, 2019).
(2) Utopijski profil
Većina bi se složila da su regruteri kojima su svjedočili obične osobe s neobičnim
uvjerenjima. Njihova glavna motivacija je vođena idejom raja ili utopijskog svijeta. Ova ideja
41

im daje svrhu u životu i često je vođena osjećajem herojstva ili prilika za avanturu. U osnovi,
mnoge interne nagrade služe samo sebi. Svaka regrutirana osoba daje regruteru osjećaj
postignuća i ponosa, pomažući mu da se stvar približi za jedan korak svom cilju i čini ga
ključnom figurom u postizanju tog cilja. Postoji veliko zadovoljstvo biti uzor drugima, a
može postojati i strah da će voljene osobe povrijediti skupina. Drugi motivi su vezani za
pripadnost, pa se može raditi o povezivanju, stvaranju prijateljstava, seksualnoj privlačnosti
suprotnog spola i pružanju međusobne podrške. Ovdje je vrijedno pažnje da je proces
regrutacije više nesvjesni čin nego namjerna manipulacija. Također, za većinu regrutera
regrutiranje se smatra (ideološkom) obvezom širenja svojih uvjerenja i postizanja konačno
cilja (Krasenberg & Wouterse, 2019).

Što se tiče profila regrutera, kako unutar tako i izvan zatvora, mladi regruteri su vjerojatno
manje uspješni jer im nedostaje autoritet i životno iskustvo da bi bili privlačni ranjivim
mladićima u potrazi za smislom. Prema Krasenberg i Wouterse (2019) kada je riječ o spolu,
treba napomenuti da postoje neke sličnosti i razlike. Na primjer, i muškarci i žene koriste
brak i (seksualnu) privlačnost kako bi postigli svoju svrhu. Međutim, kako se žene obično
percipiraju kao empatičnije, uspješne regruterke to mogu iskoristiti u svoju korist. Na temu
same uloge spola, potrebno je napraviti dodatna istraživanja.
Cilj regrutera je pristupiti potencijalnom kandidatu kroz svakodnevne rutine kao što je
slučaj da se nađe na istom mjestu, pretvara se da ima iste hobije ili ide na ista mjesta.
Pokušavaju se upoznati preko nekoga kome kandidat vjeruje ili nekoga iz vlastite zajednice.
Regrutera se savjetuje da se upusti u razgovor, pronađe zajedničke točke interesa (vjera,
osobna pitanja, politika) i sazna o osobnosti kandidata (Krasenberg & Wouterse, 2019).
Opći cilj je zadobiti njegovo ili njezino povjerenje prije nego započnete sljedeći korak u
procesu dotjerivanja.
Široko rasprostranjena upotreba društvenih medija od strane ekstremističkih organizacija i
njihovih sljedbenika pruža istraživačima neviđene prilike za proučavanje osobnosti i
psiholoških profila onih koji su podložni ekstremističkim pozivima (Crayne et al., 2017). Bilo
da su ekstremisti s lijeve ili desnice, otkrili su da su sljedbenici ekstremista manje ugodni,
manje neurotični i otvoreniji od neekstremista. Nasuprot tome, čini se da je osobnost više
42

povezana s borbenošću nego s ideološkim smjerom na koji se borbenost primjenjuje.
Doista, manje složni/otvoreniji ekstremisti s obje strane stvaraju klice za političku
polarizaciju – budući da nisu otvoreni za mišljenja drugih, a željni širenja vlastitog.
Ciljani napori za regrutaciju posebno su osmišljeni kako bi se imidž organizacije prilagodio
očekivanjima određenih populacija, demografskih skupina ili pojedinaca koji su pokazali
uspjeh (Crayne et al., 2017; Avery & McKay, 2006.). S tim u vezi, demografske karakteristike
regrutera obično imaju manje utjecaja na uspješno zapošljavanje od pregleda samog posla
ili uloge (Crayne et al., 2017; Chapman et al., 2005.).

7.2 Karakteristike i potrebe ciljanih skupina

Kako bismo mogli raditi u zajednicama koje su potencijalne ciljane skupine regrutera,
trebamo razumjeti njihove karakteristike i potrebe, odnosno izazove kojima se susreću.
Iako postoje mnogobrojni autori koji predstavljaju svoju podjelu izazova ciljanih skupina, tj.
čimbenika koji utječu na ulazak ciljanih skupina u ekstremističke i radikalne skupine,
odabrali smo autore za koje smatramo da su reprezentativni za područje država bivše
Jugoslavije.
 USAID je razvio sažetak čimbenika koji utječu na nasilni ekstremizam (koji se uglavnom
odnose na islamistički tip nasilnog ekstremizma) i podijelio te čimbenike u tri velike skupine
(Arifi, 2019; USAID, 2009.):
I. Čimbenici okoline koja omogućuje (Enabling environment factors)
 slabe države s neučinkovitim sigurnosnim službama i problemima u provedbi
vladavine prava
 postojanje loše uređenih ili neuređenih područja unutar države
 državna potpora nasilnim ekstremističkim skupinama i
 proaktivni vjerski programi gdje se “proaktivni” odnosi na skupine koje postavljaju
kulturološke zahtjeve drugima.
II. Čimbenici povlačenja (Pull factors)
 postojanje ekstremističkih skupina s uvjerljivim narativom i privlačnim ciljevima
 postojanje radikalnih institucija ili mjesta (džamije, medrese) koja mogu biti
nekontrolirana od strane države
43

 društvene mreže i grupna dinamika koje igraju ključnu ulogu u radikalizaciji i
regrutaciji
 pružanje usluga (odgovaranje na neispunjena očekivanja i potrebe) i
 pohlepa ili umnožavanje ilegalnih gospodarskih aktivnosti.
III. Čimbenici odguravanja (Push factors) koje stavlja u tri skupine:
 pod socioekonomskim pokretačima USAID nabraja: socijalna isključenost i
marginalnost, društvena diskriminacija te frustrirana očekivanja i relativna
deprivacija
 pod političkim pokretačima USAID nabraja: uskraćivanje političkih prava i
građanskih sloboda, oštra vladina represija i gruba kršenja ljudskih prava, strana
okupacija, politički i/ili vojni napadi, ukorijenjena korupcija i nekažnjivost za dobro
povezane elite, lokalni sukobi, diskreditirane vlade i nestale ili kooptirane pravne
oporbe, zastrašivanje ili prisila od strane ekstremističkih skupina i percepcija da je
međunarodni sustav u osnovi nepravedan i neprijateljski prema muslimanskim
društvima i narodima i
 pod kulturnim pokretačima USAID nabraja: pristup „Islam pod opsadom“, šire
kulturološke prijetnje (tradicije, običaji, vrijednosti).
Ovo predstavlja inkluzivni sustav prikazivanja pokretača nasilnog ekstremizma koji se javlja
u mnogim dijelovima svijeta i može se primijeniti ne samo na islamistički tip nasilnog
ekstremizma.
Prema Mandaville i Nozell (2017) Konferencija o odnosu između religije i CVE-a iz 2016.
nudi ključni uvid: odnos između religije i nasilja je složen i prkosi svakom jasnom prikazu
izravne uzročnosti. U nekim slučajevima nasilnog ekstremizma, religija nije primarni
pokretač, dok u drugim može biti izraženija. Napori za sprječavanje ili suzbijanje
radikalizacije i ekstremizma stoga trebaju „odrediti“ religiju kao čimbenik koji doprinosi i
dio rješenja (Mandaville & Nozell, 2017). Razumijevanje uloge religije u nasilnom
ekstremizmu nije stvar pokušaja grubog izračunavanja ravnoteže idejnih naspram
strukturalnih čimbenika jer takav pristup nudi malo analitičke korisnosti. Bitno je razumjeti
međudjelovanje religije i vrlo različitih lokalnih ili kontekstualnih čimbenika kao što su
državno nasilje, korupcija, određene vrste socioekonomske deprivacije, lokalizirani sukobi,
nezadovoljstvo mladih i kriza identiteta (Mandaville & Nozell, 2017).
Arifi (2019) ukazuje na drugi set čimbenika koji doprinose uključenosti u nasilni
ekstremizam, pogotovo na području država bivše Jugoslavije:
44

- povijest nasilnih uglavnom etničkih sukoba s oštrim vjerskim prizvukom
- nedostatak gospodarskog razvoja i vrlo visoke stope nezaposlenosti
- slabe institucije
- trajne etničke napetosti i
- dugotrajni teritorijalni sporovi.
Nadalje, autori poput Kursanija (Arifi, 2015; 2015), ukazuju na važnost integracije u
zajednicu kao i na problem marginalizacije ruralnih područja zbog nedostatka ulaganja
središnje vlade. Štoviše, bavi se problemom slabog obrazovnog sustava koji ne zadovoljava
zahtjeve tržišta, pa se stoga stečeno znanje pokazuje kao beskorisno za maturante koji
također pokazuju visoku stopu odustajanja u školama (Arifi, 2015; Kursani, 2015).

7.3 Specifičnost ranjivih skupina

Prema priručniku koji su napisali Mandaville i Nozell (2017) ovo su glavni kriteriji za
identifikaciju ranjivih osoba:
a) Kulturna i/ili vjerska izolacija
Niska tolerancija prema drugim zajednicama i vjerskim uvjerenjima koja mogu uključivati
odvojeno obrazovanje, zajednice i dobrovoljna tijela, zapošljavanje, bogomolje, jezik te
društvene i kulturne mreže dopuštaju zajednicama da djeluju izolirano bez ikakvih
„smislenih razmjena”.
b) Izolacija od obitelji
Sukob s obitelji i udaljavanje od nje oko životnih izbora, kao što su brakovi i vjerska
uvjerenja, čine pojedinca ranjivim na regrutacija od nasilnih ekstremista
c) Ponašanje preuzimanja rizika
Mnogi mladi ljudi sudjeluju u „hedonističkom” ponašanju poduzimanja rizika, kao što je
uporaba alkohola/droga i rizično seksualno ponašanje, što ih dovodi u opasnost od raznih
negativnih ishoda, kao što su (seksualni) napadi, ozljede, kriminal, neželjena trudnoća i
spolno prenosivih infekcija
d) Nagla promjena u vjerskoj praksi
Uobičajeno je da nasilni ekstremisti prolaze kroz nagle i brze promjene u vjerskoj praksi.
e) Nasilna retorika
45

Izloženost nasilnoj retorici i medijima (kao što je internet) povezana je s razvojem nasilnog
ponašanja uspostavljanjem normi i vrijednosti za nasilje unutar pojedinca.
f) Negativni utjecaji vršnjaka
Društveni status važan je element i individualnog i grupnog društvenog identiteta i naizgled
trivijalni izazovi tog društvenog statusa mogu dovesti do nasilnog ponašanja. Za mlade će
glavni izvor društvenog statusa biti njihovi neposredni vršnjaci.
g) Izolirana grupa vršnjaka
Većina pojedinaca nastoji se pridružiti „u grupi” jer je ona sastavni dio našeg društvenog
statusa. Pritisak vršnjaka često se navodi kao obrazloženje za devijantno ponašanje mladih
jer pruža mehanizam za objašnjenje zašto se mladi ponašaju „nekarakterno”.
h) Retorika mržnje
Mržnja, točnije „mržnja prema drugome” (tj. ciljnoj skupini), podržava nasilni ekstremizam.
Mržnja u kontekstu nasilnog ekstremizma nije impulzivna, kaotična emocija jer je
konstruirana i usmjerena prema određenoj meti radi postizanja ideoloških ciljeva, ona je
funkcionalna.
i) Politički aktivizam
Pojedinac pokazuje povećanu političku svijest, posebno o pitanjima koja zagovaraju
ekstremističke skupine, kao i motivaciju za djelovanje na toj svijesti, ali ne nužno kroz
ekstremističke skupine
j) Osnovna paravojna obuka
Brojne aktivnosti koje su potpuno nevine, bezazlene zabave nasilni ekstremisti mogu
iskoristiti za osnovnu paravojnu obuku.
k) Putovanje / boravak u inozemstvu
Izloženost nasilnoj ekstremističkoj ideologiji moguća je u drugim zemljama u kojima
zabranjene organizacije mogu otvoreno djelovati. Obrazovne i vjerske ustanove povezane
s zabranjenim organizacijama jasno su prepoznatljivi čimbenici rizika.

Predstavit ćemo neke od najranjivijih skupina na području država bivše Jugoslavije,
odnosno država Slovenija, Hrvatska, Srbija, Bosna i Hercegovina te Sjeverna Makedonija.

1) Selefijska Zajednica u Bosni i Hercegovini

46

Turčalo i Veljan (2018) predstavljaju istraživanje o selefijskoj zajednici koja je
prevladavajuća u Bosni i Hercegovini, te koji su čimbenici koji potiču i privlače pojedinca da
se pridruži islamskim ekstremističkim skupinama, posebno ISIS-u. Većina istraživača prvo
ukazuje na krhku bosansku državu i prevladavajuću institucionalnu anomiju koja jača već
postojeće osjećaje viktimizacije od strane nepravednog sustava. Azinović i Jusić (Turčalo &
Veljan, 2018; 2015) su istakli ovu dimenziju, navodeći da je „postkonfliktno društvo BiH,
koje postupno gubi sposobnost samoupravljanja, još jedan čimbenik koji doprinosi trendu
odlazaka građana u strana ratna pozorišta“. BiH karakteriziraju krhke institucije i visoka
razina korupcije (Turčalo & Veljan, 2018; Transparency International Indeks percepcije
korupcije 2017.), kao i društvo koje je duboko polarizirano po etničkim linijama. Ova
društvena polarizacija, zajedno sa stvarnim i percipiranim nejednakostima i nesposobnošću
institucija da se bave tim pitanjima, dovela je sklonosti institucija da reproduciraju
postojeće nejednakosti umjesto da djeluju kao čimbenik društvene kohezije, što rezultira
gubitkom povjerenja u institucije općenito i u cijeli sustav kao takav. No društvene i
ekonomske okolnosti također su pokretački čimbenici. Većina ljudi koji su otišli bili su
nezaposleni ili su radili samo povremeno, a većina je proizašla iz istih ideoloških krugova
(selafista). Unutar istraživanja Turčalo i Veljan (2018) svi sudionici fokus grupe iz selefijske
zajednice su naglasili da njihov vjerski identitet ima prednost nad njihovim etničkim ili
nacionalnim identitetima.

2) Strani Borci u državama Zapadnog Balkana (Bosna i Hercegovina i Sjeverna
Makedonija)

Regiju zapadnog Balkana od 2011. godine obilježe slučajevi pridruživanja stranih boraca
nasilnim skupinama izvan svojih zemalja. Ukupno je oko 920 stranih boraca otišlo iz zemalja
zapadnog Balkana; većina ih je s Kosova, a slijede ih Bosna i Hercegovina, Makedonija i
Albanija (Austin et al., 2019; Azinović 2018). Još uvijek je nepoznato koji su točni uzroci i
pokretači ovog fenomena u regiji s obzirom da su države priklonjene razvoju i ostatku
Europe, ne samo geografski nego i u smislu procesa pristupanja Europskoj uniji.
Prema izvješću Morine i suradnika (2019), najčešće teme u različitim zajednicama na
zapadnom Balkanu su sljedeće: duboka polarizacija duž identiteta, vjerskih i etno-političkih
47

linija te odsutnost – ili jaz u kapacitetima – državnih institucija. Čini se da su ova dva
čimbenika zajedno dovela do osjećaja, koji može, ali ne mora odražavati stvarnost, da su
neke skupine unutar zajednice stigmatizirane i diskriminirane, ili da su manjina i/ili
marginalizirana skupina unutar svoje zajednice. To također dovodi do miljea u kojem
pitanja identiteta mogu biti iskorištena od strane nasilne ekstremističke propagande i
regrutera (Austin et al., 2019).

3) Izbjeglice i tražitelji azila kao nova ranjiva skupina u Europi

Povećana percepcija govora mržnje, sve veći broj radikalnih skupina, narušavanje javnog
reda i mira, korištenje nasilja među skupinama, ali i nad strancima, različitim i depriviranim
skupinama, ukazuje na jačanje rizika koji vode k nasilnom ekstremizmu. Značajan broj
povratnika i izbjeglica ne zna gdje se nalaze, dok su neki već u zatvorima te se vjeruje da
oni mogu odigrati vrlo važnu ulogu u procesu radikalizacije, vrbovanja za terorizam i
provedbi terorizma (Resolucija o nacionalnem programu preprečevanja in zatiranja
kriminalitete za obdobje 2018–2022., 2019). Slovenija, Hrvatska, Srbija, BiH i Makedonija
nisu imuni na te rizike, što pokazuju mnogobrojni slučajevi. Prijetnju je pogoršao val
izbjeglica u Europu, što ima i sekundarni učinak. Osim rizika od krijumčarenja terorista
među izbjeglicama u EU, ova posebno ranjiva ciljna skupina može predstavljati i druge rizike
(Resolucija o nacionalnem programu preprečevanja in zatiranja kriminalitete za obdobje
2018–2022., 2019):
- prikladna su meta za regrutaciju u ekstremističke i radikalne skupine koje dijele njihove
vrijednosti, kao i za viktimizaciju od strane suprotnih skupina
- postaju izvor nasilja, budući da se među samom populacijom izbjeglica nalaze različite
skupine
- jaz između očekivanja i realne situacije dovodi do frustracija kod pojedinaca, što može
dovesti do neprijateljstva i nasilja.
S druge strane, izbjeglički je val doveo do jačanja raznih pokreta koji na manje-više
organiziran način iskazuju neprijateljstvo prema izbjeglicama. Takvi oblici neprijateljstva u
pravilu su dio procesa nasilne radikalizacije. Istodobno se sve više radikalnih skupina
pojavljuje kao protuteža, suprotstavljajući se prvima, kao i vladinim politikama koje
48

reguliraju strana pitanja te zagovarajući prava izbjeglica (Resolucija o nacionalnem
programu preprečevanja in zatiranja kriminalitete za obdobje 2018–2022., 2019).

4) Mlade osobe kao ranjiva skupina prisutna u svim državama bivše Jugoslavije

Mladi su osjetljiva kategorija koja je stalno okružena novim informacijama, često vrlo dobro
povezana kroz različite mreže i najaktivnija je kategorija u smislu stjecanja novih iskustava.
Na temelju toga izrazito je podložno mijenjanje vlastitih već napravljenih stajališta i
kreiranja novih stavova. Budući da je ova skupina stalno „online“, ona je podložna
utjecajima raznih informacija kojima su svakodnevno zasuti, putem informativnih medija,
kroz razgovore u društvu i porodici, ali i putem društvenih mreža, što razvija plodno tlo za
regrutacija u ekstremističke i radikalne skupine (Mušić, 2018).
Campelo i suradnici (2018) su razvili model „Radikalizacije mladih Europljana“ na tri razine
kako bi objasnili fenomen radikalizacije među mladim Europljanima od 2010. godine.
Unutar modela razlikujemo individualne, mikro-okolišne i makro-okolišne čimbenike.
Crveni krug obuhvaća različite čimbenike koji pokazuju interakciju između subjekta i
radikalnog sustava na svim razinama: mehanizme tijekom procesa radikalizacije na
individualnoj razini gdje su čimbenici koji utječu na taj proces psihičko stanje, psihološka
ranjivost, osobna nesigurnost, percipirana nepravda, događaj „okidač“, pubertet te
iskustvo napuštanja (Campelo et al., 2018). Sličnosti sa sektaškim zajednicama i korištenje
dehumanizacije kako bi se opravdalo korištenje nasilje se nalaze na razini mikro-okoliša te
na njihovu uspješnost utječu čimbenici prijateljstva s radikaliziranim pojedincima te
disfunkcionalna obitelj. Za kraj dolazi do prijedloga novog društvenog modela na razini
makro-okoliša koji ovisi o geopolitici, društvenoj polarizaciji i religioznosti (Campelo et al.,
2018). Model je prikazan na Slici 1.

49

Slika 1. Čimbenici rizika radikalizacije među europskim mladima: model na tri razine (Campelo et
al., 2018; stranica 11)

Ne postoji odlučujući, glavni čimbenik koji objašnjava radikalizaciju mladih, već postoji
mnoštvo čimbenika ranjivosti koje je često teško riješiti u preko preventivnih mjera. Treba
postojati sveobuhvatni pristup prilikom rada s mladima kako bi se smanjila prisutnost
mladih unutar ekstremističkih i radikalnih skupina te ojačala njihova otpornost u zajednici.

5) Žene kao osjetljiva skupina za regrutaciju u Islamsku državu „ISIS“

Iako žene ne sudjeluju u nasilnim akcijama džihada, one su odgovorne za odgoj sljedeće
generacije džihadista, za obavljanje profesionalnih funkcija dok su muškarci uključeni u
nasilni džihad i za regrutiranje većeg broja pojedinaca koji će naseljavati kalifat (Mietz,
2016). Žene koje migriraju imaju tendenciju da se osjećaju marginalizirano u društvima u
kojima žive, a mogu imati i psihičke probleme, koje će samo pogoršati njihova iskustva u
Islamskoj državi. Procjene sugeriraju da oko 10-15% ukupnog broja regrutera Islamske
50

države čine žene, te istraživanje pokazuje da postoji vidljiv broj žena koje su već emigrirale
s područja Zapadnog Balkana — posebno iz Bosne i Hercegovine (36) (Mietz, 2016).
Iako žene trenutno ne igraju vodeću ulogu u propagandi, važno je zapamtiti da žene iz svih
regija aktivno sudjeluju u proizvodnji poruka usmjerenih prema drugim ženama: unatoč
stereotipu o ženama u Islamskoj državi kao pokornim i tihim, žene propagandistice često
se prikazuju kao „otvorene i samopouzdane“ i spremne upustiti se u rasprave (Mietz, 2016).
Kako bi uspješno regrutirali nove žene, iskrivljuju ideologiju koju zastupa Islamska država
te stvaraju privlačne uloge koje motiviraju i potiču žene za ulazak u društvo koje im
omogućava ono što im je potrebno. Glavni elementi su osnaživanje žena, sestrinstvo,
sudjelovanje u formiranju kalifata i privlačnost življenja u „islamskoj utopiji“ (Mietz, 2016).
Primarni problem je što vlade, institucije i civilno društvo na zapadnom Balkanu nisu učinili
dovoljno da javno priznaju migraciju žena iz regije u Siriju i Irak. Čimbenici odguravanja
(Push factors) općenito su osobne karakteristike, negativna životna iskustva ili socio-
ekonomski problemi koji potiču žene na migraciju, odnosno, visoka nezaposlenost (mladih),
slabe institucije i vehabijske „dobrotvorne organizacije“ i radikalne džamije (Mietz, 2016).
Od svih mogućih faktora privlačenja (Pull factors), postoji nekoliko elemenata propagande
Islamske države koji posebno utječu na žene su romantizam sukoba, ideologija putem
internetske propagande, osjećaj „sestrinstva” i osnaživanje žena u Islamskoj državi (Mietz,
2016).

8 ISTRAŽIVANJE

8.1 Metoda

8.1.1 Uzorak

U empirijskom dijelu magistarskog rada provedeno je kvantitativno istraživanje s otvorenim
i zatvorenim pitanjima gdje su ciljana populacija bili stručnjaci s područja sigurnosti,
51

kriminologije i kriminalistike koji se bave radikalizmom, nasilnim ekstremizmom te
regrutacijom u navedene skupine. Istraživanje je provedeno kako bi se bolje razumjelo
trenutno stanje radikalnih i ekstremističkih skupina u nekim državama bivše Jugoslavije:
Sloveniji, Hrvatskoj, Srbiji, Bosni i Hercegovini te Sjevernoj Makedoniji. Iako državama bivše
Jugoslavije također pripadaju Crna Gora i dvije autonomne pokrajine (Kosovo i Vojvodina),
nismo ih uključili u ovaj rad zbog naravi istraživanja. Radi se o tome da su ciljana populacija
u istraživanju bili prethodno opisani stručnjaci, a autorica istraživanja u Crnoj Gori, koja je
također bila republika u sastavu bivše SFRJ, nema relevantne kontakte preko kojih bi bila
moguća distribucija poveznice za instrument istraživanja. Vojvodinu nismo zasebno
promatrali budući da je u sastavu Srbije koja je dio uzorka, dok smo Kosovo izostavili jer
ima ionako bitno drugačiji kulturološki kontekst.
Podaci su prikupljeni  pomoću upitnika preko internetske ankete. Internetsko anketiranje
odvijalo se u prvoj polovici 2021. godine. Upitnik je poslan stručnjacima elektronskom
poštom, a kontaktirane su relevantne ustanove, institucije i organizacije koje se bave
područjem radikalizma, radikalizacije i nasilnog ekstremizma. Na taj smo način došli do
namjernog uzorka od ukupno 38 ispitanika.
Prikupljanje podataka je provedeno sukladno etičkim standardima znanstvenih istraživanja
koja se provode na uzorcima ljudi. Kao što je već navedeno anketni upitnici su podijeljeni
elektronskom poštom, a sudjelovanje u istraživanju bilo je dobrovoljno. Ispitanicima je
omogućena anonimnost i povratna informacija o rezultatima ako su bili zainteresirani.
Također je naglašeno kako sudjelovanje u istraživanju ne predstavlja nikakav rizik za
ispitanika te da su njihovi odgovori povjerljivi. Sve navedeno je bilo navedeno u uputi i
pristupanjem anketi na stranici 1ka predstavljalo je čin informiranog pristanka ispitanika.
U istraživanju je ukupno sudjelovalo 38 stručnjaka od kojih je njih 13 (34,2%) odgovaralo
na pitanja iz ankete iz perspektive situacije u Bosni i Hercegovini. Njih 8 (21,1%) je
procjenjivalo situaciju u Hrvatskoj, 5 (13,2%) stručnjaka je odgovaralo pitanja iz perspektive
Sjeverne Makedonije dok je 7 (18,4%) stručnjaka iz Slovenije. Situaciju u Srbiji je procijenilo
4 (10,5%) stručnjaka, dok smo imali 1 (2,6%) odgovor Drugo, gdje je stručnjak naveo da
procjenjuje sveobuhvatno za svaku državu navedenu u istraživanju, osim za Sloveniju.
52

Distribucija sudionika istraživanja s obzirom na procjenu situacije u državi prikazana je na
Grafikonu 1.

Grafikon 1. Zastupljenost sudionika s obzirom na državu na koju se odnosi anketa
Od ukupnog uzorka (N = 38), 21 sudionik je muškog spola (55,3%), a 17 ženskog (44,7%).
Relativno podjednaka zastupljenost je očekivana, uz malo veći broj muških sudionika jer je
navedeno karakteristično za profesije povezane s nacionalnom sigurnošću. Distribucija
sudionika istraživanja s obzirom na spol prikazana je na Grafikonu 2.

53

Grafikon 2. Zastupljenost sudionika s obzirom spol

Skoro trećina sudionika, njih 11 (31,6%) završilo je doktorski studij. Ukupno 10 sudionika
(26,3%) završilo je sveučilišni preddiplomski studij, 8 (21,1%) njih sveučilišni diplomski
studij, 4 (10,5%) sudionika završila su specijalistički diplomski stručni studij, a najmanjem
broju sudionika, njih 3 (7,9%) je najviši završen stupanj obrazovanja srednja škola.
Također je 1 (2,6%) sudionik označio Drugo te naveo da trenutno ima status kandidata za
diplomski studij. Distribucija sudionika istraživanja s obzirom na obrazovanje prikazana je
na Grafikon 3.

54

Grafikon 3. Zastupljenost sudionika s obzirom najviši završen stupanj obrazovanja

Prosječna dob sudionika istraživanja je 38,50 godina, a standardna devijacija za dob iznosi
10,064. Minimalna dob sudionika istraživanja iznosi 21 godine, a maksimalna 60 što znači
da su, između ostalog, u istraživanju sudjelovali i studenti te iskusni stručnjaci. Distribucija
sudionika istraživanja s obzirom na godine prikazana je na Grafikonu 4.

Grafikon 4. Zastupljenost sudionika s obzirom na broj godina

55

U odnosu na radno mjesto, najviše sudionika istraživanja radi u javnoj službi (28,9%),
privatnoj tvrtki (21,1%), državnoj upravi (18,4%) te nevladinim organizacijama (15,8%).
Najmanje sudionika zaposleno je u međunarodnoj instituciji (10,5%), dok je nezaposlenih
2 (5,3%). Distribucija sudionika istraživanja s obzirom na radno mjesto prikazana je na
Grafikonu 5.

Grafikon 5. Zastupljenost sudionika s obzirom na radno mjesto ispitanika

8.1.2 Istraživačka pitanja

Za potrebe istraživanja kreiran je instrument koji omogućava odgovore na sljedeća
istraživačka pitanja:

-
Koji čimbenici utječu na uspješnost regrutacije ciljanih osoba? Jesu li većinom
psihološke ili socijalne prirode?
-
U kojim je promatranim državama bivše SRFJ najizraženiji prisutan ekstremni
nacionalizam, a u kojima islamski fundamentalizam?
-
U kojim je promatranim državama bivše SFRJ prisutan navijački ekstremizam?
-
Na koji se mjestima provodi regrutacija u radikalne i ekstremističke skupine u
promatranim državama bivše SFRJ?
-
Koja su glavna mjesta regrutacije u pojedinim, promatranim bivšim državama
56

SFRJ?
-
Koje su najrizičnije skupine za regrutaciju u radikalne i ekstremističke skupine u
pojedinim promatranim državama bivše SFRJ?

8.1.3 Hipoteze

Predstavljamo tezu 3 i hipoteze 1, 2, 3, 4 i 5 koje ćemo provjeriti u empiričkom dijelu:

Pomoćna teza br. 3: Čimbenici koji utječu na uspješnost regrutacije ciljanih osoba većinom
su psihološke, a ne socijalne prirode.
Pomoćna hipoteza br. 1: Ekstremni je nacionalizam najizraženije prisutan na području
Slovenije, Hrvatske i Srbije, dok na području Bosnu i Hercegovine te Sjeverne Makedonije
je najizraženije prisutan islamski fundamentalizam.
Pomoćna hipoteza br. 2: Navijački je ekstremizam u velikoj mjeri prisutan u Hrvatskoj, Srbiji
i Sjevernoj Makedoniji.
Pomoćna hipoteza br. 3: Regrutacija u radikalne i ekstremističke skupine ne provodi se u
navedenim državama na istim mjestima.
Pomoćna hipoteza br. 4: Glavna mjesta regrutacije u Bosni i Hercegovini vjerske su
ustanove i obiteljska okolina, dok su u ostalim zemljama najviše vršnjačka okolina i online
platforme.
Pomoćna hipoteza br. 5: Najrizičnije skupine za regrutaciju u radikalne i ekstremističke
skupine različite su u svakoj državi, ali najveći postotak čine mlade osobe.

8.1.4 Instrument

U istraživanju je korišten klasični anketni upitnik koji sažima nalaze iz teorijskog rada, a
uzima u obzir i specifičnosti područja koje pokrivamo.  Upitnik je napravljen samostalno uz
pomoć mentora.
Anketni upitnik podijeljen je u pet skupina sadržaja i završni, demografski dio.  Prvi se dio
sastoji od dobivanja informacija na koju državu se odnose pitanja gdje ispitanik treba
57

odabrati Hrvatsku, Bosnu i Hercegovinu, Sloveniju, Srbiju, Sjevernu Makedoniju ili Drugo.
Drugi dio sastoji se od 11 tvrdnji (varijabli) koje mjere prisutnost oblika
ekstremizma/radikalizacije u državi na koju se odnose pomoću ljestvice od pet stupnjeva.
Ljestvica se kreće od razine 5 do razine 1, gdje 5 znači da je određeni oblik vrlo prisutan, a
1 da uopće nije prisutan. Međuvrijednosti odgovaraju vrijednostima ljestvice i predstavljaju
odgovore malo prisutan (2 stupanj), srednje prisutan (3 stupanj) i prisutan (4 stupanj). Treći
dio se odnosi na tvrdnje koje mjere razinu utjecaja skupina na razvoj radikalnih stavova
opće populacije te također koristi ljestvica od pet stupnjeva gdje 1 stupanj označava da
uopće ne utječu, dok 5 stupanj označava da u velikoj mjeri utječu. Četvrti dio se usmjerava
na proces regrutacije, odnosno moguće prostore/situacije za regrutaciju gdje se koristi
ljestvica od pet stupnjeva od 1 stupnja (uopće nije vjerojatno) do 5 stupnja (vrlo vjerojatno).
Peti dio također uzima primjer ljestvica od pet stupnjeva kako bi razumio dvije skale vezane
uz uspješnost regrutacije: 1) čimbenici koji utječu na uspješnost regrutacije u državi; i 2)
najrizičnije skupine za regrutacije u državi. Prva skala ima vrijednosti od 1 stupnja (uopće
se ne slažem) do 5 stupnja (u potpunosti se slažem). Druga skala također ima vrijednosti od
1 stupnja (nizak rizik) do 5 stupnja (vrlo visok rizik). Zadnji dio upitnika se sastoji od 5 tvrdnji
koje se točnije odnose na ispitanika: spol, dob, radno mjesto, najviša završena razina
obrazovanja te razina stručnosti i predstavljaju demografske podatke. Tvrdnju razine
stručnosti ispitanik može odgovoriti pomoću razina ljestvice od pet stupnjeva gdje je 1 (vrlo
niska razina), a 5 (vrlo visoka razina). Također unutar trećeg, četverog i petog dijela postoje
specifična pitanja u kojima ispitanici dodatno predstavljaju svoje mišljenje.
Prikupljeni podaci uređivani su i obrađeni SPSS programom za statističku obradu podataka.
Podaci su obrađeni deskriptivnom statistikom, analizom demografskih podataka, te
korelacijskom analizom.

Također napravljena je analiza interne konzistencije korištenjem Chronbachova koeficijent
te se na temelju rezultata može reći da je osigurana dovoljno visoka pouzdanost korištenog
upitnika (svojstvo da daje iste rezultate pri ponavljanju mjerenih istih svojstava kod istih
osoba).
58

Chronbachov koeficijent za skalu prisutnost ekstremizma/radikalizacije u državi iznosi
0.764 dok za prisutnost vjerski podržanih ekstremizma/radikalizacije u državi iznosi 0.577.
Koeficijent za skalu razvoj radikalnih stavova opće populacije iznosi 0.848, a za skalu prostor
regrutacije iznosi 0.856. Skala čimbenika uspješnosti regrutacije pokazuje koeficijent 0.813,
a skala za najrizičnije skupine za regrutiranje iznosi 0.780.

8.1.5 Obrada podataka

Imajući u vidu relativno slab odaziv ispitanika u pojedinim državama, te da uzorak
istraživanja nije bio reprezentativan, bili smo do izvjesne mjere limitirani u odabiru metoda
obrade podataka. Osim toga, ovaj je rad planiran kao svojevrsno pilot istraživanje, pa su
hipoteze bile formulirane na deskriptivnoj razini. Stoga su i odgovori na istraživačka pitanja
dobiveni metodama deskriptivne statistike (srednja vrijednost i standardna devijacija). To
znači da su promatrane države bivše SFRJ međusobno uspoređene na svim relevantnim
varijablama pomoću srednjih vrijednosti koje su na njima postigle.

9 REZULTATI

9.1 Prisutnost specifičnih ekstremističkih i radikalnih oblika (ekstremni
nacionalizam i islamski fundamentalizam) u državama

Dobiveni rezultati pokazuju da Sjeverna Makedonija, Bosna i Hercegovina te Srbija imaju
najvišu razinu prisutnosti ekstremizma vezanog uz nacionalnu pripadnost. Nadalje, u Tablici
1 prikazane su deskriptivne vrijednosti gdje je srednja vrijednost u ovom slučaju služila kao
indikator prisutnosti ekstremizma vezanost uz nacionalnu pripadnost. Rezultati analize
prisutnosti ekstremizma vezanog uz nacionalnu pripadnost u državama su prikazani u
Tablici 1.

59

Tablica 1. Ekstremizam vezan uz nacionalnu pripadnost
Država
Srednja
vrijednost
Standardna
devijacija
Bosna i Hercegovina
4.23
1.092
Hrvatska
3.63
1.188
Sjeverna Makedonija
4.40
.548
Slovenija
3.14
1.069
Srbija
4.00
.816
Drugo
5.00
.
Ukupno
3.92
1.075

U drugom je primjeru uspoređivana država na koju se odnosi anketa te prisutnost vjerski
podržanog islamskog ekstremizma. Provedenim testom deskriptivne analize utvrđeno je da
Sjeverna Makedonije, Bosna i Hercegovina te Slovenija imaju najvišu razinu prisutnosti
vjerski podržanog islamskog ekstremizma. Rezultati analize prisutnosti vjerski podržanog
islamskog ekstremizma u državama su prikazani u Tablici 2.

Tablica 2. Vjerski podržan islamski ekstremizam
Država
Srednja
vrijednost
Standardna
devijacija
Bosna i Hercegovina
3.15
1.345
Hrvatska
1.50
.756
Sjeverna Makedonija
4.00
1.225
Slovenija
3.14
.900
Srbija
2.25
.957
Drugo
3.00
.
Ukupno
2.82
1.312

Kako bismo razumjeli razinu prisutnosti svih oblika ekstremizma u svakoj zasebnoj državi,
usporedili
smo,
pomoću
testa
deskriptivne
analize,
skalu
prisutnosti
ekstremizma/radikalizacije
te
skalu
prisutnosti
vjerski
podržanog
ekstremizma/radikalizacije sa varijablom koja se usmjerava na pitanje o državi na koju se
odnosi ova anketa. Prema rezultatima, najprisutniji oblik ekstremizma/radikalizacije u
Bosni i Hercegovini je ekstremizam vezan uz nacionalnu pripadnost (srednja vrijednost je
4.23), u Hrvatskoj je desni ekstremizam (3.88), u Sjevernoj Makedoniji je ekstremizam
vezan uz nacionalnu pripadnost (4.40), u Sloveniji je desni ekstremizam (4.14) te u Srbiji je
ekstremizam vezan uz pripadnost navijačkih skupina (4.25).
60

9.2 Prisutnost navijačkog ekstremizma u državama

Kada gledamo prisutnost ekstremizma vezanog uz pripadnost navijačkih skupina, kao što
smo već prethodno naveli, Srbija ima najveću prisutnost na temelju aritmetičke sredine
(4.25) u odnosu na druge države. Uz Srbiju, Hrvatska (3.50) i Sjeverna Makedonija (3.80)
imaju najveću prisutnost, dok Bosna i Hercegovina (3.15) te Slovenija (3.43) imaju nešto
manju. Rezultati analize prisutnosti ekstremizma vezanog uz pripadnost navijačkih skupina
u državama su prikazani u Tablici 3.

Tablica 3. Ekstremizam vezan uz pripadnost navijačkih skupina
Država
Srednja
vrijednost
Standardna
devijacija
Bosna i Hercegovina
3.15
1.144
Hrvatska
3.50
1.195
Sjeverna Makedonija
3.80
.837
Slovenija
3.43
.535
Srbija
4.25
.500
Drugo
5.00
.
Ukupno
3.53
1.006

9.3 Mjesta regrutacije pojedinaca u radikalne i ekstremističke skupine

Sljedeći dio koji smo istraživali je usmjeren na razumijevanje koja mjesta (prostori i
situacije) su najvjerojatnija kao ona u kojima će doći do regrutacije u radikalne i
ekstremističke skupine u određenim državama.
Provedenim testom deskriptivne analize utvrđeno je da su online platforme, odnosno
Internet najvjerojatnija mjesta za regrutaciju pojedinaca u svakoj državi: Bosna i
Hercegovina (4.38), Hrvatska (4.37), Slovenija (4.43), Sjeverna Makedonija (4.60) i Srbija
(3.75). U Srbiji, uz online platforme kao najvjerojatnije mjesto za regrutacije se nalaze i
zatvori (3.75), dok su malo manje vjerojatna mjesta neformalna socijalna druženja (3.50) i
vršnjačka okolina (3.50). Stručnjaci navode da su u Bosni i Hercegovini druga važna mjesta
za regrutaciju također neformalna socijalna druženja (3.69) i vršnjačka okolina (3.15). U
Hrvatskoj su druga najvjerojatnija mjesta za regrutaciju prihvatni centar za strance (3.62),
61

vršnjačka okolina (3.50) te vjerske institucije (3.50), dok su u Sjevernoj Makedoniji zatvori
(4.20) i neformalna socijalna druženja (4.00). Na kraju, stručnjaci su naveli da u Sloveniji su
druga mjesta najvjerojatnija za regrutaciju vršnjačka okolina (3.86) i zatvori (3.71). Na
temelju predočenog, možemo vidjeti kako su najvjerojatnija mjesta regrutacije u radikalne
i ekstremističke skupine na području država koje istražujemo online platforme, odnosno
Internet, zatvori, neformalna socijalna druženja i vršnjačka okolina. U Hrvatskoj jedino
imamo specifične rezultate koji navode da su prihvatni centar za strance i vjerske institucije
važna mjesta za regrutaciju. Rezultati analize vjerojatnosti korištenja specifičnih mjesta za
regrutaciju u ekstremističke i radikalne skupine na području promatranih država su
prikazani u Tablici 4.

Tablica 4. Mjesta regrutacije

9.4 Najrizičnije skupine za regrutaciju u radikalne i ekstremističke skupine

Kako bismo dobili bolje razumijevanje o najrizičnijim skupinama za regrutaciju u državama
koristili smo deskriptivnu analizu grupa gdje smo usporedili državu na koju se anketa odnosi
s najrizičnijim skupinama za regrutaciju u radikalne i ekstremističke skupine.
Provedenim testom deskriptivne analize utvrđeno je da stručnjaci iz svih država: Slovenija
(4.43), Hrvatska (4.50), Sjeverna Makedonija (4.00), Bosna i Hercegovina (4.31) te Srbija
(4.25) smatraju kako su mlade osobe najrizičnija skupina za regrutaciju u radikalne i
ekstremističke skupine. Nadalje, u Tablici 5 prikazani su rezultati analize deskriptivnih
vrijednosti (srednja vrijednost i standardna devijacija) za navedenu varijablu.

62

Tablica 5. Mlade osobe
Država
Srednja
vrijednost
Standardna
devijacija
Bosna i Hercegovina
4.31
1.032
Hrvatska
4.50
.756
Sjeverna Makedonija
4.00
1.000
Slovenija
4.43
.787
Srbija
4.25
.500
Drugo
5.00
.
Ukupno
4.34
.847

Uz mlade osobe kao najrizičniju skupinu, u Bosni i Hercegovini se rizičnim skupinama za
regrutaciju također smatraju nezaposlene osobe (4.08) i osobe bez završene škole (3.69).
U Hrvatskoj su druge najrizičnije skupine osobe s izraženijih religioznim uvjerenjima (3.50)
te nezaposlene osobe (3.13) i migranti (3.13), dok su u Sloveniji osobe s psihičkim
smetnjama (3.86) i osobe s izraženijim religioznim uvjerenjima (3.57). Stručnjaci smatraju
da su druge najrizičnije skupine za regrutaciju u radikalne i ekstremističke skupine u
Sjevernoj Makedoniji zatvorenici (3.60), osobe s psihičkim smetnjama (3.60) i osobe s
izraženijim religioznim uvjerenjima (3.60), dok su u Srbiji osobe bez završene škole (4.00),
tražitelji azila (3.75), migranti (3.75) i osobe s izraženijim religioznim uvjerenjima (3.75).

9.5 Čimbenici uspješnosti regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine

Kada govorimo o određenim čimbenicima koji mogu utjecati na uspješnost regrutacije
ciljanih osobe u radikalne i ekstremističke skupine, dijelimo ih u dvije grupe: čimbenici
psihološke prirode i čimbenici socijalne prirode. Čimbenici psihološke prirode koje smo
uključili u anketu su: izolacija pojedinca, nisko samopouzdanje, religiozna uvjerenja te
neuspjeh u školovanju. S druge strane naveli smo čimbenike socijalne prirode: sposobnost
manipulacije od strane regrutera, obiteljska tradicija, prisila / prijetnja od strane regrutera,
vršnjački pritisak i potreba za dokazivanjem. Iako potreba za dokazivanjem može biti
psihološke i socijalne prirode, naveli smo ju kao čimbenik socijalne prirode budući da se
odnosi na socijalni aspekt dokazivanja uspjeha pojedinca drugim osobama.
63

U Tablici 6 predočeni su rezultati analize čimbenika psihičke prirode gdje iz priloženog
vidimo da je nisko samopouzdanje (4.00) najveći čimbenik uspješnosti radikalne i
ekstremističke skupine kao psihološki čimbenik. Rezultat smo dobili na temelju odgovora
svih stručnjaka koje doveo do aritmetičke sredine 4.00.

Tablica 6. Čimbenici psihološke prirode
Država
Izolacija
pojedinca
Nisko
samopouzdanje
Religiozna
uvjerenja
Neuspjeh u
školovanju
Bosna i
Hercegovin
a
Srednja
vrijednost
3.54
4.15
3.54
3.38
Standardna
devijacija
1.391
.899
1.450
1.387
Hrvatska
Srednja
vrijednost
4.00
3.75
4.25
2.38
Standardna
devijacija
1.069
1.488
.886
.916
Sjeverna
Makedonija
Srednja
vrijednost
3.60
4.00
3.80
2.80
Standardna
devijacija
.894
1.225
1.304
.837
Slovenija
Srednja
vrijednost
3.86
4.00
3.43
3.29
Standardna
devijacija
.690
1.000
.535
.756
Srbija
Srednja
vrijednost
4.25
3.75
4.25
2.75
Standardna
devijacija
.500
.957
.500
.500
Drugo
Srednja
vrijednost
5.00
5.00
4.00
4.00
Standardna
devijacija
.
.
.
.
Ukupno
Srednja
vrijednost
3.82
4.00
3.79
3.03
Standardna
devijacija
1.062
1.065
1.094
1.078

64

U Tablici 7 predočeni su čimbenici socijalne prirode gdje iz priloženog vidimo da je
sposobnost manipulacije regrutera (4.50) najveći čimbenici uspješnosti u radikalne i
ekstremističke skupine u odnosu na sve ostale čimbenike (psihološke i socijalne prirode).
Rezultat smo dobili na temelju odgovora svih stručnjaka koje doveo do aritmetičke sredine
4.50.

Tablica 7. Čimbenici socijalne prirode
Država
Sposobnost
manipulacije
regrutera
Obiteljsk
a
tradicija
Prisila/prijetnj
a od strane
regrutera
Pritisak
vršnjak
a
Potreba za
dokazivanje
m
Bosna i
Hercegovina
Srednja
vrijednost
4.31
3.31
2.92
3.08
3.69
Standardna
devijacija
.947
1.494
1.441
1.256
1.251
Hrvatska
Srednja
vrijednost
4.38
3.13
3.00
2.75
2.63
Standardna
devijacija
.744
1.356
1.414
1.389
1.302
Sjeverna
Makedonija
Srednja
vrijednost
4.60
3.20
3.40
3.40
3.40
Standardna
devijacija
.548
1.789
.548
.548
1.140
Slovenija
Srednja
vrijednost
4.86
3.00
2.71
3.43
3.86
Standardna
devijacija
.378
.816
.951
.535
.690
Srbija
Srednja
vrijednost
4.50
2.75
3.50
3.75
4.25
Standardna
devijacija
.577
.500
.577
.500
.957
Drugo
Srednja
vrijednost
5.00
3.00
5.00
4.00
5.00
Standardna
devijacija
.
.
.
.
.
Ukupno
Srednja
vrijednost
4.50
3.13
3.08
3.21
3.55
Standardna
devijacija
.726
1.256
1.194
1.044
1.201

65

Međutim ako gledamo generalnu sliku čimbenika psihološke i socijalne prirode, čimbenici
psihološke prirode više utječu na uspješnost regrutacije u radikalne ekstremističke skupine
zbog toga što je srednja vrijednost uspješnosti čimbenika psihološke prirode 3.66, dok kod
čimbenika socijalne prirode iznosi 3.49.

9.6 Pregled odgovora na otvorena pitanja vezana za utjecaj na opću
populaciju, mjesto i rizične skupine za regrutaciju i dodatno mišljenje

Unutar upitnika dodana su pitanja vezana za mišljenje i dodatne informacije ukoliko su
stručnjaci htjeli obrazložiti svoje odgovore. Odgovori na otvorena pitanja su izrazito važni
jer bi nam mogli pružiti više informacija o iskustvenom stavu stručnjaka koje bi se mogle
iskoristiti za buduća istraživanja.
Prvo otvoreno pitanje je bilo fokusirano na utjecaj radikalnih i ekstremističkih skupina na
opću populaciju: U kojoj mjeri i kako po vašem mišljenju ekstremističke skupine mogu
utjecati na opću populaciju? gdje je 22 (58%) stručnjaka prezentiralo svoje mišljenje o ovoj
temi. Većina se stručnjaka složila da navedene skupine imaju značajan utjecaj na opću
populaciju, dok je jedan dio naveo kako ne mogu utjecati ili utječu u manjoj mjeri. Također,
nekoliko stručnjaka je navelo kako utjecaj ovisi o trenutnoj situaciji, odnosno kriznim
situacijama, zbog aktualnih geopolitičkih zbivanja u svijetu i regiji, u vremenu političkog
populizma, razvoja novih ekstremističkih ideologija i podjelom na „Mi“ i „Oni“ te
uvođenjem društvenih normi srednjeg vijeka u 21. stoljeće. Jedan stručnjak također navodi
kako navedene skupine koriste trenutak za jačanje u trenucima pogoršavanja životne
situacije građana (posebno za vrijeme pandemije) te postojanje niza otvorenih problema u
društvu koji se ne rješavaju (politizacija, korupcija, neučinkovita javna uprava). Prema
rezultatima, također se navodi kako utjecaj radikalnih i ekstremističkih skupina na
populaciju, ovisi o stanju duha u državi, te da zbog narušavanja sigurnosti dolazi rasta
utjecaja skupina i stvara se strah kod građana. Prema nekim stručnjacima također dolazi do
rasta utjecaja zbog pristupačnosti ciljanih skupina preko društvenih mreža (posebice
maloljetnika), objava na Internetu, ali i medija koji im podilaze te dolazi do propagande i
utjecaja na javno mišljenje od strane radikalnih i ekstremističkih skupina. Također neki
66

stručnjaci smatraju kako nema adekvatnog kažnjavanja pripadnika navedenih skupina,
kako je potrebno na vrijeme reagirati kako ne bi došlo do manipulacije ranjivih skupina te
kako je potrebno imati neutralne državne institucije i vlast koja pravedno sankcionira
aktivnosti skupina.
Drugo otvoreno pitanje odnosilo se na druga mjesta koja radikalne i ekstremističke skupine
koriste za regrutaciju, a da nije bila spomenuta u upitniku, te su neki od stručnjaka naveli
ova mjesta: političke stranke, ideološke skupine ljudi istomišljenika, ulica, sportski klubovi,
oružane snage i policija te TV postaje.
Treće otvoreno pitanje se odnosilo na Koje su druge potencijalne rizične skupine u zemlji,
na koju se odnose vaši odgovori, a da ih nismo naveli? gdje su stručnjaci naveli da su to:
stariji adolescenti, osobe sa lošim materijalnim statusom, osobe iz disfunkcionalnih obitelji,
pripadnici određenih skupina čija stajališta su suprotna „prihvatljivoj“ kulturi, djeca bez
roditeljske skrbi, socijalno isključene osobe (beskućnici, Romi), ovisnici, neuspješni
političari i usamljene osobe.
Četvrto otvoreno pitanje je bilo usmjereno na dodatne komentare koje stručnjaci smatraju
važnima za ovu temu. Jedan stručnjak je naveo kako je potreban sveobuhvatan pristup u
prevenciji radikalizacije, uključujući aktere iz državnih struktura, nedržavnih – nevladinog
sektora, kao i privatnog, uz podršku međunarodnih organizacija – dijeljenja
iskustava/praksi, ali i adekvatnog financiranja fokusiranih inicijativa sa jasnim očekivanim
rezultatima. Drugi je stručnjak naveo kako je važno razumjeti i istražiti socijalnu situaciju i
njena povezanost s radikalizmom. Nadalje, jedan stručnjak navodi da ekstremizam često
potiču političari djelovanjem i neprimjerenim govorom mržnje, drugi smatra kako su vojska
i policija baze za regrutaciju. Također, jedan stručnjak smatra da je potrebno istraživanje
kojim bi se bolje razumjelo tko i kako može utjecati na deradikalizaciju, odnosno izlazak iz
radikalnih krugova. I zadnji komentar stručnjaka usmjeren je na važnost istraživanja
aktualne društveno-političke klime u regiji i nezadovoljstvo koje postoje u društvu, jer ono
čini ovo potonje ranjivim i podložnim radikalizaciji. Također, navodi da je socijalna
otpornost ključna za uspješnu politiku srednje i istočne Europe i da se treba dodatno
pozabaviti se obrazovanjem jer je ono temelj za spomenuto otporno društvo.

67

10 RASPRAVA

Regrutacija u radikalne i ekstremističke skupine još je uvijek nedovoljno istražen proces te
cilj ovog diplomskog rada je upravo bio dobiti bolje razumijevanje o samim specifičnostima
i karakteristikama procesa kao i skupina na području nekih država bivše Jugoslavije,
odnosno Bosne i Hercegovine, Hrvatske, Sjeverne Makedonije, Slovenije i Srbije. Pregledom
literature htjeli smo dobiti uvid u samu terminologiju pojmova ekstremizma, radikalizma,
terorizma, radikalizacije i regrutacije, te razumjeti specifičnosti svake države kako bismo
mogli kvalitetnije procijeniti uzročno-posljedične veze. S druge strane, rezultati istraživanja
pomogli su nam stvoriti realnu sliku uz pomoć stručnjaka koji se bave područjem nasilnog
ekstremizma i regrutacija u radikalne i ekstremističke skupine o prisutnosti skupina i
specifičnosti regrutacije u navedene skupine. Budući da ne postoji puno radova na temu
procesa regrutacije na području država bivše Jugoslavije, većina literature povezane s
regrutacijom odnosila se na generalnu sliku u Europi. S druge strane, budući da se često
istražuje i evaluira situacija svake države zbog specifične povijesti i još uvijek prisutne
političke, ekonomske i teritorijalne nesigurnosti na području država bivše Jugoslavije,
uspješno smo pronašli literaturu vezano uz profil i strukturu ekstremističkih i radikalnih
skupina.
Iako se države bivše Jugoslavije nalaze u istoj regiji i dijele izrazito puno karakteristika (jezik,
kulturu, mentalitet, običaje), prema ovom istraživanju svaka država ima specifičnu
distribuciju različitih radikalnih i ekstremističkih skupina na njihovom prostoru, kao i razlike
u mjestima, čimbenicima uspješnosti i rizičnim skupinama koje su najprisutnije. Iako kod
nekih komponenti postoje sličnosti s drugim državama, prema istraživanju, nijedna država
nema isti profil kao druga.
Kao što smo već prethodno naveli, najzastupljeniji oblik ekstremizma u Bosni i Hercegovini
te Sjevernoj Makedoniji je ekstremizam vezan uz nacionalnu pripadnost, dok je desni
ekstremizam najzastupljeniji oblik u Hrvatskoj i Sloveniji. Iako se ova dva oblika
poistovjećuju, ne možemo to službeno dokazati. Navedeno možemo potvrditi temeljem
68

literature budući da se navodi kako je u Bosni i Hercegovini (Bećirević, 2018) i Sjevernoj
Makedoniji (Kalajdziovski  & Stojkovski, 2018) nacionalni ekstremizam izrazito prisutan
zbog međuetničke dinamike.. Navedeno predstavlja značajne rezultate koji idu u prilog
dosadašnjim istraživanjima da su ekstremni nacionalizam i desni ekstremizam izrazito
prisutni u svim državama bivše Jugoslavije. Prema pregledu literature možemo zaključiti da
je takva situacija upravo zbog zamršene i komplicirane prošlosti među državama, velikih
podjela unutar društva u svakoj državi i glorificiranja vlastitog etniciteta kao „boljeg“.
Dodatno na to utječe i propaganda preko medija i političkih stranaka, koja dodatno stvara
razliku između „Mi“ i „Oni“. Nadalje, u Srbiji je najzastupljeniji oblik ekstremizma vezan uz
pripadnost navijačkih skupina, te su tek nakon toga najzastupljeniji oblici: ekstremizam
vezan uz nacionalnu pripadnost te desni ekstremizam. Uz Srbiju, ekstremizam vezan uz
pripadnost navijačkih skupina je uvelike prisutan i u Hrvatskoj, što se može dodatno
potvrditi pregledom literature koja naglašava navijački ekstremizam kao sigurnosni izazov
(SOA - Sigurnosno-obavještajna agencija, 2021)
Kada govorimo o najvjerojatnijim mjestima za regrutaciju pojedinaca u radikalne i
ekstremističke skupine, stručnjaci iz svih država su se složili kako su online platforme,
odnosno Internet prostor koji se najviše koristi za regrutaciju. Pregledom literature
dodatno možemo potvrditi tu stavku budući da su Internet, odnosno društvene mreže,
blogovi i druge platforme najpristupačniji i najlakši način da se dođe do ciljanih skupina za
regrutaciju. Regruteri koriste propagandu i manipulaciju kako bi prezentirali svoju
ideologiju i privukli rizične skupine. Društvene mreže, i online i offline, nude prilike za
socijalizaciju s radikalima i istomišljenicima, stvarajući „plodno tlo“ za traženje smislenih
odnosa i značaja kod ciljanih skupina (Austin et al., 2019; Kalajdziovski & Stojkovski, 2018).
Nažalost područje Interneta se rijetko može kontrolirati te je zbog toga teško odrediti,
izolirati i prevenirati proces regrutacije te sankcionirati same regrutere radikalnih i
ekstremističkih skupina.
Nadalje, prema stručnjacima, mladi su najrizičnija skupina za regrutaciju u svakoj državi.
Kao osjetljiva kategorija, mladi su podložni mijenjanju vlastitih te kreiranju novih stavova,
posebice uz konstantan priljev novih informacija koje primaju na Internetu (Mušić, 2018).
Mlade osobe još uvijek traže sebe u svijetu prepunom mogućnosti te su prilagodljive u
69

smislu stjecanja novih prijatelja i ulaska u različite skupine. Samim time su mladi povodljivi
i često prihvaćaju norme društva kako bi ih određena grupa prihvatila. Ukoliko uz to
dodamo disfunkcionalnu obitelj, osjećaj usamljenosti i nepripadnosti, nedostatak
motivacije za školom i poslom te nesigurno okruženje, utoliko regrutacija mladih koji imaju
te karakteristike, odnosno nalaze se u tom okruženju postaje puno vjerojatnija (Campelo
et al., 2018). Upravo su sve te navedene karakteristike privlačne regruterima budući da oni
traže nove pripadnike, „mladu radnu snagu“ koja će im pomoći u ostvarenju ciljeva skupine.
Prema rezultatima istraživanja, najutjecajniji čimbenici uspješnosti regrutacije u radikalne i
ekstremističke skupine su sposobnost manipulacije regrutera i nisko samopouzdanje. To se
može usko povezati s mladima, kao i ostalim rizičnim skupinama budući da u rizične skupine
često ulaze pojedinci koji su marginalizirani i potencijalno imaju nisko samopouzdanje, te
je lakše doći do manipulacije od strane regrutera. Naravno to je potrebno dodatno istražiti
kako bi se razumjela korelacija između tih čimbenika i rizičnih skupina. Kada govorimo o
sposobnosti manipulacije regrutera, regruteri su često educirani kako prilagoditi svoj
pristup komunikacije ovisno o specifičnim karakteristikama pojedinca kojeg žele regrutirati
(Krasenberg & Wouterse, 2019). Često skupine traže određeni profil osoba koje bi mogle
biti dobar dodatak skupini, i samim time pripremaju i biraju regrutere koji bi imali najveću
šansu za uspjeh regrutacije (Krasenberg & Wouterse, 2019).
Iako su u raspravi predstavljeni primjeri karakteristika koji su svima zajednički, svaka država
ima svoj profil skupina, mjesta, čimbenika uspješnosti i rizične skupine koje su specifične za
njih. Pregledom rezultata istraživanja je dokazano kako nijedna država nema jednak profil
niti jedne od prezentiranih varijabli, već se svaka država razlikuje u pristupnosti određenih
radikalnih i ekstremističkih skupina, mjestu regrutacije, čimbenicima uspješnosti te
najrizičnijim skupinama za regrutaciju.

11  ZAKLJUČAK

11.1 Verifikacija hipoteza i odgovori na istraživačka pitanja

70

Temeljem pregleda literature zaključujemo da je moguće potvrditi sve tri polazne teze.

Pomoćna teza br. 1: „Zbog povijesne pozadine, ekstremni nacionalizam izrazito je prisutan
u većini država“ u potpunosti je potvrđena jer je u teorijskom dijelu predočeno kako je
ekstremni nacionalizam prisutan u svakoj državi te dodatno raste zbog netrpeljivosti
između susjednih država, posebice Hrvatske, Srbije i Bosne i Hercegovine, te Sjeverne
Makedonije i Kosova. Također je situacija takva zbog manjka aktivnog procesa pomirenja
(reconciliation) među navedenim državama.

Pomoćna teza br. 2: „Postoji veliki broj različitih modus operandi regrutacije u radikalne i
ekstremističke skupine na području država bivše Jugoslavije“  u potpunosti je potvrđena
jer na temelju literature modus operandi ovisi o veličini organizacije kao i o željenom profilu
ljudskim kapaciteta unutar skupine. Također ovisi o pristupačnosti i karakteristikama
željene ciljane skupine, kao i specifičnim ranjivim skupinama koje su različite u svakoj
državi.

Pomoćna teza br. 3: „Čimbenici koji utječu na uspješnost regrutacije ciljanih osoba većinom
su psihološke, a ne socijalne prirode“ djelomično je potvrđena jer, prema literaturi, ne
postoje konkretni dokazi da čimbenici psihološke prirode utječu više na uspješnost
regrutacije. S druge strane, analizom anketom prikupljenih podataka došli smo do rezultata
da čimbenici psihološke prirode više utječu na uspješnost regrutacije u radikalne
ekstremističke skupine zbog toga što je srednja vrijednost uspješnosti čimbenika psihološke
prirode 3.66, dok kod čimbenika socijalne prirode iznosi 3.49.

Temeljem rezultata istraživanja zaključujemo sljedeće odgovore na istraživačka pitanja i
verifikaciju hipoteza.

Pomoćna hipoteza br. 1: „Ekstremni nacionalizam najizraženije je prisutan na području
Slovenije, Hrvatske i Srbije, dok na području Bosnu i Hercegovine te Sjeverne Makedonije je
najizraženije prisutan islamski fundamentalizam“ je u potpunost odbačena jer je utvrđeno
je kako je u Bosni i Hercegovini najviše prisutan oblik ekstremizma ekstremizam vezan uz
71

nacionalnu pripadnost (srednja vrijednost je 4.23), u Hrvatskoj desni ekstremizam (3.88), u
Sjevernoj Makedoniji ekstremizam vezan uz nacionalnu pripadnost (4.40), u Sloveniji desni
ekstremizam (4.14) te u Srbiji ekstremizam vezan uz pripadnost navijačkih skupina (4.25).
Znači da islamski fundamentalizam nije najizraženije prisutan u Bosni i Hercegovini te
Sjevernoj Makedoniji, te ekstremni nacionalizam nije najizraženije prisutan u Hrvatskoj,
Sloveniji i Srbiji. Iako postoji mogućnost poistovjećivanja desnog ekstremizma s
ekstremnim nacionalizmom, svejedno ne možemo konačno zaključiti tu pretpostavku.

Pomoćna hipoteza br. 2: „Navijački ekstremizam u velikoj je mjeri prisutan u Hrvatskoj,
Srbiji i Sjevernoj Makedoniji“ je u potpunosti prihvaćena jer Srbija (4.25), Hrvatska (3.50) i
Sjeverna Makedonija (3.80)  prema rezultatima imaju najveću prisutnost navijačkog
ekstremizma.

Pomoćna hipoteza br. 3: „Regrutacija u radikalne i ekstremističke skupine se ne provodi u
navedenim državama na istim mjestima“ je djelomično potvrđena jer iako ima razlika u
mjestima gdje se provodi regrutaciju radikalne i ekstremističke skupine, online platforme,
odnosno Internet je najvjerojatnije mjesto za regrutaciju u svakoj državi. Također zatvori,
neformalna socijalna druženja i vršnjačka okolina su učestala mjesta u većini država. Ostala
mjesta ovise o svakoj državi specifično.

Pomoćna hipoteza br. 4: „Glavna mjesta regrutacije u Bosni i Hercegovini su vjerske
ustanove i obiteljska okolina, dok je u ostalim zemljama najviše vršnjačka okolina i online
platforme“ je djelomično potvrđena jer glavna mjesta regrutacije u Bosni i Hercegovini nisu
vjerske ustanove i obiteljska okolina, već neformalna socijalna druženja (3.69) i vršnjačka
okolina (3.15). S druge strane, najvjerojatnija mjesta u drugim država su online platforme,
odnosno Internet, dok je prostor vršnjačke okoline vrlo prisutan u svim državama osim
Sjeverne Makedonije.

Pomoćna hipoteza br. 5: „Najrizičnije skupine za regrutaciju u radikalne i ekstremističke
skupine su različite u svakoj državi, ali najveći postotak čine mlade osobe“ je u potpunosti
72

potvrđena jer stručnjaci iz Slovenije (4.43), Hrvatske (4.50), Sjeverne Makedonije (4.00),
Bosne i Hercegovine (4.31) te Srbije (4.25) smatraju kako su mlade osobe najrizičnija
skupina za regrutaciju u radikalne i ekstremističke skupine. Također postoje velike razlike
među državama s obzirom na druge najrizičnije skupine za regrutaciju u radikalne i
ekstremističke skupine gdje se u Bosni i Hercegovini smatraju rizičnim skupinama za
regrutaciju nezaposlene osobe (4.08) i osobe bez završene škole (3.69), u Hrvatskoj su
osobe s izraženijih religioznim uvjerenjima (3.50) te nezaposlene osobe (3.13) i migranti
(3.13), u Sloveniji osobe s psihičkim smetnjama (3.86) i osobe s izraženijim religioznim
uvjerenjima (3.57), u Sjevernoj Makedoniji zatvorenici (3.60), osobe s psihičkim smetnjama
(3.60) i osobe s izraženijim religioznim uvjerenjima (3.60), dok su u Srbiji osobe bez
završene škole (4.00), tražitelji azila (3.75), migranti (3.75) i  osobe s izraženijim religioznim
uvjerenjima (3.75). Iako ima nekih zajedničkih stavki, još uvijek postoji značajna razlika
među najrizičnijim skupinama u državama.

Zaključno možemo dati sljedeće odgovore na istraživačka pitanja postavljena na početku
ovoga rada:

-
Vrsta čimbenika koji više utječu na uspješnost regrutacije su psihološke prirode.
Specifični čimbenici koji najviše utječu na uspješnost regrutacije ciljanih osoba su
sposobnost manipulacije regrutera i nisko samopouzdanje ciljanih skupina.
-
Ekstremni nacionalizam je najizraženiji oblik ekstremizma u Bosni i Hercegovini te
Sjevernoj Makedoniji, dok islamski fundamentalizam nije najprisutniji ni u jednoj od
promatranih država.
-
Iako je navijački ekstremizam prisutan u svim državama, u Srbiji, Hrvatskoj i
Sjevernoj Makedoniji navijački ekstremizam ima najveću prisutnost
-
Najvjerojatnija mjesta za regrutaciju ciljanih skupina u svim promatranim državama,
osim Bosne i Hercegovine, su online platforme, odnosno Internet. U BiH su
najvjerojatnija mjesta regrutacije neformalna socijalna druženja i vršnjačka okolina,
dok je prostor vršnjačke okoline vrlo prisutan u i u svim ostalim promatranim
državama osim Sjeverne Makedonije .
-
Glavno mjesto regrutacije u svim promatranim državama, osim Bosne i Hercegovine
su online platforme, odnosno Internet, dok je su u Bosni i Hercegovini neformalna
socijalna druženja.
-
Najrizičnija skupina za regrutaciju u radikalne i ekstremističke skupine u svim
73

promatranim državama bivše SFRJ su mladi ljudi, te su osobe s izraženijim
religioznim uvjerenjima visoko rangirane kao najrizičnije skupine za sve promatrane
države, osim Bosne i Hercegovine.

11.2  Ograničenja istraživanja

Ograničenja ovoga rada proizlaze iz ograničene sposobnosti pravilnog identificiranja modus
operandi procesa radikalizacije na području država bivše Jugoslavije. Budući da je najčešće
glavni fokus stručnjaka na istraživanju ekstremizma i radikalizma, ne postoji velika količina
literature vezane uz sam proces regrutacije, posebice na području država bivše Jugoslavije.
Upravo je zato u sklopu teorijskog dijela postojao izazov pravilnog opisivanja konkretnih
karakteristika procesa regrutacije u promatranim državama bivše Jugoslavije, koji smo na
kraju potkrijepili rezultatima anketnog istraživanja.
Ograničenja ovoga rada također predstavljaju ograničeni kvalitativni podaci u vezi sa
specifičnim karakteristikama procesa regrutacije te različita obilježja radikalnih i
ekstremističkih skupina na području država bivše Jugoslavije. Dodatno ograničenje je
vjerodostojnost podataka zbog subjektivnosti stručnjaka, političke osjetljivosti i straha od
negativne stigme od strane nadležnih ustanova zbog mogućih neadekvatnih procjena.
Također, ograničenja su veličina uzorka istraživanja te način prikupljanja podataka što je
sve rezultiralo istraživanjem na uzorku koji nije reprezentativan. Iz toga su dalje proizašla
ograničenja u odabiru metoda obrade podataka, što sve upućuje na ograničene mogućnosti
generalizacije zaključaka temeljem  rezultata ovoga istraživanja.

11.3  Praktične implikacije i perspektiva budućih istraživanja

Na temelju pregleda literature i rezultata istraživanja, te vodeći računa o ograničenjima
istraživanja, možemo zaključiti kako je proces regrutacije u radikalne i ekstremističke
skupine prisutan i izrazito rizičan izazov svake države koji utječe na stabilnost države i
sigurnost njenih građana. Na području ovdje promatranih država bivše Jugoslavije (Bosna i
Hercegovina, Hrvatska, Sjeverna Makedonija, Slovenija i Srbija) postoje određene radikalne
74

i ekstremističke skupine sa specifičnih obilježjima koje aktivno utječu na strukturu moći i
razvoj stavova opće populacije. Navedene skupine stvaraju polarizirane stavove i grade
zidove među određenim skupinama ljudi u društvu. Navedeno dovodi do razdora u
mišljenjima, netrpeljivosti i često nasilnih ispada. Nažalost, još uvijek ne postoji univerzalni
pristup koji bi prevenirao i sveobuhvatno spriječio rast i razvoj tih skupina budući da su te
skupine još uvijek pristupne u našim zajednicama. S druge strane, postoje politike i mjere
koje aktivno rade na adresiranju izazova i slabih strana skupina i pozitivno pridonose borbi
protiv nasilnog ekstremizma.
Prema novo dobivenim saznanjima iz ovog rada potrebno je:
-
nastaviti istraživati proces regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine kako bi
se stvorile politike i mjere na temelju znanstveno provjerenih izazova i potreba
zajednice
-
potaknuti regionalnu suradnju u području prevencije i intervencije procesa
regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine budući da vidimo kako postoje
zajednički obrasci u državama bivše Jugoslavije
-
zagovarati kampanje i politike koje su usmjerene na rizične skupine
-
kreirati standardni operativni postupak (SOP) kod procesa aktivne regrutacije u
radikalne i ekstremističke skupine u svakoj državi
-
obrazovati opću populaciju o glavnim definicijama spomenutim u ovom radu i
osvijestiti ih o negativnom utjecaju procesa radikalizacije i regrutacije u radikalne i
ekstremističke skupine
-
nadograditi sustav sankcioniranja za osobe povezane s radikalnim i
ekstremističkim skupinama, posebice regrutere
-
implementirati preventivne mjere koje su usmjerene na čimbenike koji doprinose
uspješnosti regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine.

Iako su navedeni prijedlozi stajalište autorice ovog rada, svakako je bitno krenuti kritički
razmišljati o tome kako pojedinac, grupa, organizacija, zajednica ili država mogu utjecati na
izazove koji predstavljaju radikalne i ekstremističke skupine u društvu promatranih država.
Iako na većinu prijedloga pojedinac ne može utjecati sam, bitan početak je educirati se o
ovoj tematici i osvijestiti kako problem nasilnog ekstremizma, proces radikalizacije te
regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine utječe na samu strukturu društva. Jasno je
da obrazovanje ima vrlo značajnu ulogu u razvoju i stabilnosti zemlje, a jednak pristup
kvalitetnom obrazovanju sam po sebi je vrijedan cilj većine vlada (de Silva, 2017). Što je
75

više mogućnosti (obrazovanje, rad, slobodno vrijeme, psihološka, socijalna i financijska
pomoć, itd.) za stanovništvo, to će manje pojedinaca tražiti „sigurno mjesto“ u radikalnim
i ekstremističkim skupinama. Potrebno je još puno istraživati radikalne i ekstremističke
skupine te njihov proces regrutacije kako bi se u potpunosti razumjela struktura i stvorila
realna slika u svakoj državi. Međutim, važno je što prije krenuti sa istraživanjem i
implementiranjem dobivenih znanja ukoliko želimo stvoriti sigurno i stabilno društvo u
promatranim zajednicama.

76

LITERATURA
Alizadeh, M., Weber, I., Cioffi-Revilla, C., Fortunato, S., & Macy, M. (2017). Psychological
and personality profiles of political extremists.
https://www.researchgate.net/publication/315765040_Psychological_and_Perso
nality_Profiles_of_Political_Extremists/citations
Arifi, B. (2019). Drivers to violent extremism in South Eastern Europe – the North
Macedonian context. Journal of Penal Law and Criminology, 7(1), 27–51.
Azinović, V. (2018). Regional report understanding violent extremism in the Western
Balkans. The Extremism Research Forum.
Balkan Investigative Reporting Network (BIRN). (2016). Balkan Jihadists: The radicalisation
and recruitment of fighters in Syria and Iraq. Balkan Investigative Reporting
Network (BIRN).
Bećirević, E. (2018). Bosnia and Herzegovina Report. The Extremism Research Forum.
Borum, R. (2011, Winter). Radicalization into violent extremism I: a review of social
science theories. Journal of Strategic Security, 4(4), 7–36.
Bosnia-Herzegovina country profile. (2018). BBC. https://www.bbc.com/news/world-
europe-17211415
Bötticher, A. (2017, August). Towards academic consensus definitions of radicalism and
extremism. Percpectives on Terrorism, 11(4), 73–77.
Campelo, N., Oppetit, A., Neau, F., & Cohen, D. (2018, March). Who are the European
youths willing to engage in radicalisation? A multidisciplinary review of their
psychological and social profiles. European Psychiatry, 52, 1–14.
https://doi.org/10.1016/j.eurpsy.2018.03.001
Christmann, K. (2012). Preventing religious radicalisation and violent extremism – a
systematic review of the research evidence. Youth Justice Board for England and
Wales.
Cole, J., Alison, E., Cole, B., & Alison, L. (2013). Guidance for identifying people vulnerable
to recruitment into violent extremism. School of Psychology.
Croatia country profile. (2018). BBC. https://www.bbc.com/news/world-europe-
17212572
77

de Silva, S. (2017). Role of education in the prevention of violent extremism.
http://documents.worldbank.org/curated/en/448221510079762554/Role-of-
education-in-the-prevention-of-violent-extremism
Denoeux, G., & Carter, L. (2009). Guide to the drivers of violent extremism. US Agency for
Iinternational Development.
Dražanová, L., Liebig, T., Migali, S., Scipioni, M., & Spielvogel, G. (2020). What are
Europeans’ views on integration of immigrants? European Comission.
European Humanist Federation. (2013). The European Union and the challenge of
extremism and populism: How to protect democracy and the rule of law in Europe?
European Humanist Federation.
Glavina, M., & Šimić Banović, R. (2017). Terorizam: Kontekst, financiranje i ekonomske
posljedice. Pravnik, 51(1), 41–65.
Greene, A. (2017, April). Defining terrorism: One size fits all? International and
Comparative Law Quarterly, 66, 411–440.
Guerisoli, E. (13. 9. 2017). A Comparison of European terrorism cycles: the new-old terror
wave in Europe (Part 2). http://publicseminar.org/2017/09/the-new-old-terror-
wave-in-europe-part-2/
Hartung, M., Klinger, R., Schmidtke, F., & Vogel, L. (2007). Identifying right-wing
extremism in German twitter profiles: a classification approach. U International
Conference on Applications of Natural Language to Information Systems (str. 320–
325). Springer.
Hunter, S. T., Shortland, N. D., Crayne, M. P., & Ligon, G. S. (2017). Recruitment and
selection in violent extremist organizations: exploring what industrial and
organizational psychology might contribute. American Psychologist, 72(3), 242–
254.
Jović, D. (2001, June). Razlozi za raspad socijalističke Jugoslavije: kritička analiza
postojećih interpretacija. Časopis za književnost i kulturu, i društvena pitanja,
62(8), 91–157.
Kazenski zakonik. (2008). Uradni list Republike Slovenije.
78

Krasenberg, J., & Wouterse, L. (2019). Grooming for terror – manipulation and control.
Radicalisation Awareness Network.
Krivični zakonik. (2005). Sl. glasnik RS, (85/05, 88/05).
Krivični zakon Bosne i Herecegovine. (2003).  Službeni glasnik Bosne i Hercegovine,
(03/03).
Krleža, L. z. (n. d.). Radikalizam. U Enciklopedija.
http://www.enciklopedija.hr/natuknica.aspx?id=33273
Lobnikar, B., Prislan, K., Cajner Mraović, I., & Borovec, K. (2019). Stakeholders in
disengaging from radicalisation in a local community. International Journal of
Disaster Risk Science, 1(2), 29–36.
Mandaville, P., & Nozell, M. (2017). Engaging religion and religious actors in countering
violent extremism. United States Institute of Peace.
McCauley, C., & Moskalenko, S. (2008). Mechanisms of political radicalization: pathways
toward terrorism. Terrorism and Political Violence, 20(3), 415–433.
Mechkova, Y. (2010). The economic and political situation in Croatia. European
Parliament's Committee on Budgetary Contro.
MI5. (n. d.). International terrorism. https://www.mi5.gov.uk/international-terrorism
Mietz, E. (2016). What about the women? Understanding and addressing the problem of
ISISfemale recruitment in the Western Balkans. Belgrade Centre for Security Policy.
Miladinović, A. (22. 4. 2022). Izbori u Sloveniji: Da li ubedljiva pobeda debitanta Goloba
šalje Janšu u političku penziju. BBC. https://www.bbc.com/serbian/lat/balkan-
61211418
Ministarstvo pravde Bosne i Hercegovine. (31. 1. 2017). Nove smjernice u deradikalizaciji
osoba osuđenih za terorizam.
http://www.mpr.gov.ba/aktuelnosti/vijesti/default.aspx?id=5869&langTag=hr-HR
Ministarstvo vanjskih poslova Bosne i Hercegovine. (n. d.). Administrativno-teritorijalno
uređenje.
https://www.mvp.gov.ba/dobro_dosli_u_bih/drzavno_uredjenje/administrativno
_teritorijalno_uredjenje/?id=265
MORH. (2017). National security strategy. MORH.
79

Morina, E., Austin, B., Roetman, T. J., & Dubouet, V. (2019). Community perspectives on
preventing violent extremism. Berghol Foundation.
Mušić, S. (2017). Nasilni ekstremizam i radikalizam kao psihološki fenomen.
10.13140/RG.2.2.28293.45283
Mušić, S. (2018). Govor mržnje kao novi motivacioni faktor radikalizacije.
https://www.researchgate.net/publication/324836014_Hate_speech_as_a_new_
motivational_factor_of_radicalization_-
_Govor_mrznje_kao_novi_motivacioni_faktor_radikalizacije
Mušić, S. (2019). Increasing impact of right-wing extremism to security in society. U N.
Macanović, J. Petrović, & G. Jovanović (ur.), Položaj marginalizovanih grupa u
društvu (str. 583–593). Centar modernih znanja.
Narodne Novine. (2013). Kazneni Zakon. Narodne Novine.
Neumann, P. R. (2017). Countering violent extremism and radicalisation that lead to
terrorism: ideas, recommendations, and good practices from the OSCE region.
London: International Centre for the Study of Radicalisation (ICSR), King’s College
London.
North Macedonia country profile. (2019). BBC. https://www.bbc.com/news/world-
europe-17550407
Petrović, P., & Stakić, I. (2018). Serbia report. The Extremism Research Forum.
Prezelj, I., Lobnikar, B., Sotlar, A., Vuga Beršnak, J., Kolak, A., Prislan, K., Modic, M.,
Kocjančič, K., & Ferlin, A. (2021). Radikalizacija v smeri nasilja: temeljni koncepti,
izbrani tuji pristopi in primer Slovenije. Fakulteta za družbene vede, Založba FDV.
Renuka Devi, B., & Vijaya Banu, P. (2014). Introduction to recruitment. International
Journal of Economics and Management Studies, 1(2), 5–8.
Resolucija o nacionalnem programu preprečevanja in zatiranja kriminalitete za obdobje
2018–2022.  (2019). Uradni list RS, (43/19).
Rudolf, D., & Čobanov, S. (2009, February). Jugoslavija: unitarna država ili federacija
povijesne težnje srpskoga i hrvatskog naroda – jedan od uzroka raspada
Jugoslavije. Zbornik radova Pravnog fakulteta u Splitu, 46, 287–314.
Serbia country profile. (2018). BBC. https://www.bbc.com/news/world-europe-17907947
80

Slovenia country profile. (2020). BBC. https://www.bbc.com/news/world-europe-
17846376
SOA - Sigurnosno-obavještajna agencija. (2021). Javno izvješće 2020./21. SOA.
Stojkovski, F., & Kalajdziovski, N. (2018). Macedonia report. The Extremism Research
Forum.
The Soufan Center. (2019). White supremacy extremism: the transnational rise of the
violent white supremacist movement. The Soufan Center.
Turčalo, S., & Veljan, N. (2018). Community perspectives on the prevention of violent
extremism in Bosnia and Herzegovina. Atlantic Initiative / Berghof Foundation.
Turk, Ž. (2020). Illiberal democracy in Slovenia? Yes and no. Euractiv.
https://www.euractiv.com/section/elections/opinion/illiberal-democracy-in-
slovenia-yes-and-no/
UNDP. (2016). Istraživanje o pokretačima radikalizma i nasilnog ekstremizma među
mladima u Srbiji. UNDP.
Vidic, M. (2011). Ekstremizmi na internetu [Magistrsko delo]. Fakulteta za varnostne vede,
Univerza v Mariboru.
von Behr, I., Reding, A., Edwards, C., & Gribbon, L. (2013). Radicalisation in the digital era.
RAND Corporation .
Windish, S., Logan, M. K., & Ligon, G. S. (2018). Headhunting among extremist
organizations: an empirical assessment of talent spotting. Perspectives on
terrorism, 12(2), 44–62.
Службен весник на РМ. (2013). Кривичен Законик [Kazenski zakonik]. Скопје: Службен
весник на РМ.

Prilog A: Anketa

Upitnik o stavovima stručnjaka o prisutnosti i regrutaciji u radikalne i ekstremističke skupine na
području država bivše Jugoslavije

Poštovane/poštovani.

U sklopu diplomskog rada studentice na Fakulteti za varnostne vede (u daljnjem tekstu FVV)
Univerze v Mariboru, Slovenija,  pripremili smo kratak upitnik s kojim želimo doznati stavove i
procjene vezane uz prisutnost radikalnih i ekstremističkih skupina u društvu te procesa
regrutacije u te iste skupine. Razumijevanje specifičnosti procesa regrutacije je izrazito važno jer
pridonosi prevenciji i suzbijanju jačanja radikalnih i ekstremističkih skupina. Kako bismo stvoriti
konkretnu sliku o samim skupinama, vrlo je važno znati što o tom sadržaju misle i kako
ocjenjuju stanje oni koji se pri svom radu s tim pojavama susreću, stručnjaci.

Procjena se odnosi na državu u kojoj trenutno radite i/ili na državu rođenja. Postoji mogućnost
popunjavanja više puta ukoliko želite ispuniti obrazac za državu u kojoj trenutno radite i državu
rođenja.

Anketa je podijeljena u 5 dijela:
1. Država
2. Procjena prisutnosti radikalnih i ekstremističkih skupina na području države
3. Utjecaj skupina na razvoj stavova opće populacije
4. Proces regrutacije
5. Uspješnost regrutacije
6. Demografske informacije

Pitamo Vas za Vaša mišljenja i ocjene, zato nijedan odgovor nije ni pravilan ni očekivan. Svi Vaši
odgovori su povjerljivi, a analizu odgovora ćemo izvesti tako što ćemo predstaviti samo ukupne
rezultate. Tako neće biti moguće utvrditi pojedinačne odgovore na postavljena pitanja. Vaše
sudjelovanje u ovome istraživanju je u potpunosti anonimno i dobrovoljno. Sudjelovanje u
istraživanju za Vas nema nikakav rizik, ali Vam ne donosi ni direktnu dobit.

Za ispunjavanje ovoga upitnika je potrebno 7 minuta i tim uloženim vremenom ćete dati
doprinos boljem razumijevanju radikalizacije i ekstremizma.

Pristup ispunjenim upitnicima će imati isključivo studentica Dora Varjačić, mentor Branko
Lobnikar i komentora Irena Cajner Mraović. Ispunjeni upitnici koristit će se isključivo zbirno u
svrhu statističke obrade podataka na razini ukupnog uzorka istraživanja.

Ukoliko ćete imati ikakvih pitanja vezanih uz upitnik, možete kontaktirati studenticu FVV-a Dora
Varjačić (dora.varjacic@student.um.si ili dora.varjacic2@gmail.com).

U upitniku pojam „radikalizacija“ i pojam „ekstremizam“ definiramo ovako:
»Radikalizacija je proces radikalne promjene ili transformacije pojedinačnih ili grupnih
percepcija, uvjerenja, vrijednosti i ponašanja u smjeru razvoja političkih stavova i obrazaca
ponašanja koji opravdavaju upotrebu nedemokratskih sredstava i / ili ilegalnog nasilja za
postizanje vlastitih političkih, ideoloških, vjerskih itd. ciljeva. Radikalizacija ima blaže i teže

oblike, dok ozbiljniji uključuju nasilni ekstremizam i terorizam (kao krajnja moguća odredišta u
procesu radikalizacije). Radikalizaciju karakterizira stvaranje situacije političke polarizacije u
društvu (kako u lokalnom, tako i u globalnom kontekstu), što dovodi do rezultata politiziranja
stavova u samom društvu, između društvenih skupina ili pojedinca.«

»Ekstremizam je društveni fenomen koji karakterizira pozivanje ili korištenje nasilnih,
antidemokratskih, protuustavnih, netolerantnih, autoritarnih itd. Sredstava za postizanje
vlastitih ciljeva. To je" zrela "faza radikalizma koju karakterizira apsolutno isključivanje ili
potčinjavanje neistomišljenika. "Upotreba nasilja ili poticanje na nasilje tipičan je modus
operandi. Terorizam je tipičan oblik aktivnog nasilnog ekstremizma.«

1. Država:
Q1 Procjena prisutnosti i regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine se odnosi na koju
državu?

Bosna i Hercegovina

Hrvatska

Sjeverna Makedonija

Slovenija

Srbija

Drugo

Neka druga? Napišite. ____________________

2. Procjena prisutnosti radikalnih i ekstremističkih skupina na području države, na koju se
odnose vaši odgovori
Q2 U kojoj mjeri mislite da su sljedeći oblici ekstremizma/radikalizacije prisutni u državi? Za
odgovore koristite  ljestvicu od 1 (uopće nije prisutno)  do 5 (vrlo prisutno).

1
2
3
4
5
Ekstremizam vezan uz pripadnost navijačkih
skupina.

Ekstremizam vezan uz nacionalnu pripadnost.

Lijevi ekstremizam.

Desni ekstremizam.

Rasizam.

Homofobija

Vjerski podržavan  ekstremizam

Q3 U kojoj mjeri mislite da su sljedeći oblici VJERSKI PODRŽAVANOG
EKSTREMIZMA/RADIKALIZACIJE PRISUTNI u državi, na koju se odnose vaši odgovori? Za
odgovore koristite  ljestvicu od 1 (uopće nije prisutno)  do 5 (vrlo prisutno).

1
2
3
4
5
Vjerski podržavan katolički ekstremizam.

Vjerski podržavan islamski ekstremizam.

Vjerski podržavan židovski ekstremizam.

Vjerski podržavan pravoslavni ekstremizam.

Vjerski podržavan protestantski ekstremizam.

Q4 U kojoj mjeri mislite da sljedeći oblici ekstremizma /radikalizacije utječu na razvoj radikalnih
stavova opće populacije? Za odgovore koristite  ljestvicu od 1 (uopće ne utječu)  do 5 (u velikoj
mjeri utječu).

1
2
3
4
5
Ekstremizam vezan uz pripadnost navijačkih
skupina.

Ekstremizam vezan uz nacionalnu pripadnost.

Lijevi ekstremizam.

Desni ekstremizam.

Rasizam.

Homofobija

Vjerski podržavan katolički ekstremizam.

Vjerski podržavan islamski ekstremizam.

Vjerski podržavan židovski ekstremizam.

Vjerski podržavan protestantski ekstremizam.

Vjerski podržavan pravoslavni ekstremizam.

Q5 : U kojoj mjeri i kako po vašem mišljenju ekstremističke skupine mogu utjecati na opću
populaciju?
____________________

3. Proces regrutacije
Q6 U nastavku su nabrojani neki prostori/situacije gdje može, ali i ne mora, doći do regrutacije
pojedinaca u radikalne i ekstremističke skupine. Gdje mislite da u zemlji, na koju se odnose vaši
odgovori dolazi do regrutacije? Pri tom koristite ljestvicu od 1 (uopće nije vjerojatno) do 5 (vrlo
vjerojatno).

1
2
3
4
5
Obiteljska okupljanja

Prihvatni centar za strance

On-line platforme/Cyberspace/Internet

Vršnjačka okolina

Vjerske institucije

Obrazovne ustanove

Sportski događaji

Neformalna socijalna druženja

Zatvori

Radna okolina

Q7 Koja su druga mjesta regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine u državi, da ih nismo
naveli?
____________________

4. Uspješnost regrutacije

Q8 Je li po vašem mišljenju moguće nešto učiniti da bi se spriječila regrutacija u radikalne i
ekstremističke skupine? Zaokružite.

DA
NE
NE ZNAM

Q9 Mislite li da je regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine u zemlji, na koju se odnose
vaši odgovori u većini slučajeva uspješna? Zaokružite.
DA
NE
NE ZNAM

Q10 U nastavku su nabrojani određeni čimbenici, odnosno faktori koji mogu, ali i ne moraju
utjecati na uspješnost regrutacije u radikalne i ekstremističke skupine. Što mislite koji čimbenici
utječu na uspješnost regrutacije u zemlji, na koju se odnose vaši odgovori? Pri tom koristite
ljestvicu od 1 (uopće se ne slažem) do 5 (u potpunosti se slažem).

1
2
3
4
5
Izolacija pojedinca

Sposobnost manipulacije regrutera

Nisko samopouzdanje

Obiteljska tradicija

Religiozna uvjerenja

Prisila/prijetnja od strane regrutera

Pritisak vršnjaka

Neuspjeh u školovanju

Potreba za dokazivanjem

Q11 Prema Vašem mišljenju, koje su najrizičnije skupine za regrutiranje u radikalne i
ekstremističke skupine u zemlji, na koju se odnose vaši odgovori? Zaokružite.

Najrizičnije skupine
Mlade osobe

Starije osobe

Nezaposleni

Azilanti

Migranti

Osobe bez završene škole.

Osobe s izraženijim religioznim uvjerenjima

Branitelji

Nacionalne manjine

Zatvorenici

Osobe sa psihičkim smetnjama

Q12 Koje su druge potencijalne rizične skupine u zemlji, na koju se odnose vaši odgovori, a da ih
nismo naveli? ____________________

5. Osnovne informacije
Q12 Koji je Vaš najviši završen stupanj obrazovanja?

Srednja škola

Sveučilišni preddiplomski studij

Sveučilišni diplomski studij

Preddiplomski stručni studij

Specijalistički diplomski stručni studij

Poslijediplomski specijalistički studij

Doktorski studij

Drugo

Nešto drugo? Napišite. ____________________

Q13 Koliko imate godina?
____________________

Q14 Koji je Vaš spol?

Muško

Žensko

Drugo, ne želim reći

Q15 Koje je Vaše radno mjesto?

Javna služba

Državna uprava

Lokalna uprava

Privatna tvrtka

Javna tvrtka

Nevladina organizacija (non-govermental organization)

Međunarodna institucija (international organization)

Nezaposlen/a (unemployed)

Umirovljen/a

Drugo

Negdje drugdje? Napišite. ____________________

Q16 Procijenite, koja je Vaša razina stručnosti vezano uz područje radikalizma i ekstremizma? Za
odgovore koristite  ljestvicu od 1 (vrlo niska razina)  do 5 (vrlo visoka razina).
1
2
3
4
5

Ima li nešto što Vas nismo pitali u ovome upitniku, a smatrate važnim za ovu temu? Molimo Vas
da to navedete.
____________________

Hvala što ste sudjelovali u ovome istraživanju.

Fakulteta za varnostne vede

(ime članice UM)

IZJAVA O AVTORSTVU ZAKLJUČNEGA DELA

Ime in priimek študenta/‐ke:  Dora Varjačić

Študijski program:
MAGISTRSKI ŠTUDIJ PROGRAMA VARSTVOSLOVJE

Naslov zaključnega dela:
Regrutacija osoba u radikalne in ekstremističke skupine na području

država bivše Jugoslavije

Mentor/-ica:
Branko Lobnikar

Somentor/-ica: Irena Cajner Mraović

Podpisani/‐a študent/‐ka   Dora Varjačić

 izjavljam, da je zaključno delo rezultat mojega samostojnega dela, ki sem ga izdelal/‐a ob pomoči
mentorja/‐ice oz. somentorja/‐ice;
• izjavljam, da sem pridobil/‐a vsa potrebna soglasja za uporabo podatkov in avtorskih del v
zaključnem delu in jih v zaključnem delu jasno in ustrezno označil/‐a;
• na Univerzo v Mariboru neodplačno, neizključno, prostorsko in časovno neomejeno prenašam
pravico shranitve avtorskega dela v elektronski obliki, pravico reproduciranja ter pravico ponuditi
zaključno delo javnosti na svetovnem spletu preko DKUM; sem seznanjen/‐a, da bodo dela,
deponirana/objavljena v DKUM, dostopna široki javnosti pod pogoji licence Creative Commons BY‐
NC‐ND, kar vključuje tudi avtomatizirano indeksiranje preko spleta in obdelavo besedil za potrebe
tekstovnega in podatkovnega rudarjenja in ekstrakcije znanja iz vsebin; uporabnikom se dovoli
reproduciranje brez predelave avtorskega dela, distribuiranje, dajanje v najem in priobčitev javnosti
samega izvirnega avtorskega dela, in sicer pod pogojem, da navedejo avtorja in da ne gre za
komercialno uporabo;
• dovoljujem objavo svojih osebnih podatkov, ki so navedeni v zaključnem delu in tej izjavi, skupaj z
objavo zaključnega dela.

Uveljavljam permisivnejšo obliko licence Creative Commons:  BY, NC, ND

(navedite obliko)

Kraj in datum:
Podpis študenta/‐ke:

Maribor, 05.07.2022