Rani srednji vijek između Panonije i Jadrana

UNIVERZA NA PRIMORSKEM
FAKULTETA ZA HUMANISTIČNE ŠTUDIJE KOPER

DOKTORSKA DISERTACIJA

RANI SREDNJI VIJEK IZMEĐU PANONIJE I JADRANA:
RANOSLAVENSKI ARHEOLOŠKI NALAZI OD 6. DO 8.
STOLJEĆA

Luka Bekić

Mentor: red.prof.ddr. Mitja Guštin
Študijski program: Zgodovina Evrope in Sredozemlja

Koper, 2011

Zahvale

Osobno sam imao veliku sreću što sam sudjelovao u vrlo značajnim
istraživanjima na ranosrednjovjekovnom nalazištu Murska Sobota - Nova Tabla 2002
i 2003.g. Upravo tamo sam imao priliku po prvi puta se susreti s najstarijim
slavenskim nalazima na ovom prostoru. Moja fascinacija skromnom, ali za mene na
neki način neobjašnjivo privlačnom materijalnom kulturom tih doseljenika te ujedno
i već tada prepoznatim značajem tih nalaza za kompletnu arheologiju južnih Slavena
odredila je buduće polje mog budućeg interesa. Brojna arheološka istraživanja koja
sam provodio u sjevernoj Hrvatskoj od 2002.g. do danas, urodila su i sretnim
otkrićima nekoliko zanimljivih ranoslavenskih nalazišta, među kojima i jedno koje je
prema svojim nalazima elemenata praške kulture zasad bez premca u Hrvatskoj.
Kažem sretnim, jer donedavno ovakvih nalazišta kod nas praktično nije bilo, ili ih se
nije na pravi način predstavilo javnosti. Nažalost, sva moja istraživanja imala su
zaštitni karakter, te se uz sav trud, nikada nisu u potpunosti poklopile sve okolnosti
koje bi zadovoljile sve što se iz ovih nalazišta moglo saznati. Ili nije bilo dovoljno
vremena, ili razumijevanja institucija i investitora ili raspoloživog novca ili dobrih
nalaza. No ipak su tada istraženi nalazi za današnje stanje poznavanja slavenske
kulture osobito vrijedni, a za nadati je kako će u buduće biti više vremena i novca za
prava sustavna znanstvena istraživanja ovakvih nalazišta.

Nalazi koji su predstavljeni u ovom radu potječu u najvećoj mjeri iz vlastitih
iskopavanja, dok drugi dio potječe iz raznih drugih iskopavanja ili starijih muzejskih
zbirki. Svim dragim kolegama koji su mi dopustili predstavljanje svojih
neobjavljenih ili objavljenih nalaza srdačno zahvaljujem. To su Amelio Vekić za
nalaze s nalazišta Pod Lipom, Mitja Guštin za nalaze s Nove table, Ranko Starac za
nalaze iz Pomorsko-povijesnog muzeja u Rijeci, Fina Juroš Mofardin za neke nalaze
iz Arheološkog muzeja Istre, Željko Demo za nalaze iz Arheološkog muzeja u
Zagrebu, Karla Gusar za nalaze iz istraživanja Sveučilišta u Zadru, Mate Radović za
nalaze iz Nina i okolice itd. Osobno sam čvrsto uvjeren kako u meni nedostupnim
kutcima raznih muzejskih depoa postoje još brojni neobjavljeni nalazi iz ovog
razdoblja, koji čekaju da konačno budu objavljeni i otkriveni javnosti.

Prilikom istraživanja ranosrednjovjekovnih nalazišta u Hrvatskoj i ujedno
pripreme ovog rada imao sam veliku podršku mnogih iskusnijih stručnjaka čija su
razmišljanja utjecala na mene. U prvom redu to je prof. ddr. Mitja Guštin, koji me
svojedobno uključio u svoj stručni tim čime sam došao u priliku istraživati ovo
zanimljivo razdoblje, te koji mi je nakon toga i omogućio ovaj doktorski studij. Od
njega sam uistinu mnogo naučio o svim aspektima arheologije te sam mu na svemu
iskreno zahvalan. Tijekom rada na disertaciji, pomoć i podršku u mojim
istraživanjima imao sam i od Andreja Pleterskog s Inštituta za Arheologijo u
Ljubljani, Timoteja Knifica iz Narodnog muzeja Slovenije i Gabriela Fuseka iz
Archeologicky ustav SAV u Nitri, pa su mi česti razgovori s njima ukazali na
mnoštvo novih elemenata u ovom širokom području. Svakako sam zahvalan i ostalim
s kojima sam kontaktirao prilikom izrade ovog rada a to su Marek Dulinicz s
Instytuta Archeologii i Etnologii Polskiej Akademii Nauk u Wroclawu, Tivadar Vida
s Magyar Tudományos Akadémia u Budimpešti, Jiri Macháček s Masarykove
univerzitete u Brnu, Erik Szameit s Institut Für Ur- Und Frühgeschichte u Beču,
Tajana Sekelj-Ivančan, Tatjana Tkalčec i Željko Tomičić s Instituta za arheologiju u
Zagrebu, Željko Demo iz Arheološkog muzeja u Zagrebu i drugima koji su također
imali vremena sa mnom prodiskutirati njihove i moje nalaze te mi udijelili mnoge
savjete koji su doprinijeli ovom radu.

Također moram zahvaliti Mladenu Mustačeku na odličnim konzervatorskim i
resaturatorskim zahvatima na ovdje prikazanim ranosrednjovjekovnim keramičkim
loncima, Antoniji Jozić na konzerviranju metalnih nalaza i Denisu Jakopoviću na
uređivanju tlorisa nalazišta i objekata u AutoCAD-u.

Na kraju zahvaljujem na potpori mojoj obitelji, supruzi Ivančici i djeci Jeleni,
Držislavu i Branimiru, kojima se iskreno ispričavam što su prečesto bili tek iza
arheologije.

RANI SREDNJI VIJEK IZMEĐU PANONIJE I JADRANA:
RANOSLAVENSKI ARHEOLOŠKI NALAZI OD 6. DO 8.
STOLJEĆA

Ključne riječi: rani srednji vijek, keramika, rani slaveni, romanski starosjedioci,
zemunice

Sažetak

Ovaj rad obrađuje izabrane novoistražene ranosrednjovjekovne nalaze i
nalazišta s područja sjeverozapadne Hrvatske. Obrađuju se nalazi i nalazišta koji
datiraju u kraj 6., 7. i 8.stoljeće. Većina ovih nalaza dosad nije bila predstavljena
znanstvenoj javnosti, a ujedno se radi i o nekim donedavno sasvim nezabilježenim
arheološkim nalazima u sjevernoj Hrvatskoj. Predmet analize se stavlja u širi
kontekst te uspoređuje s nalazima i nalazištima zapadnog dijela područja koje
naseljavaju južni Slaveni. Ovo područje je za potrebe rada omeđeno okolicom rijeke
Soče na zapadu, na sjeveru okolicom rijeka Drave i Mure, a na istoku gorjem
Papuka, okolicom rijeka Une i Zrmanje do Zadra na obali Jadranskog mora.

Naglasak analize je na keramičkim nalazima jer se pokazuju kao vrlo
vrijedno vrelo podataka, ali se ne izostavljaju prikazi ostalih pokretnih nalaza kao i
samih nalazišta i istraženih objekata. Keramički nalazi se podrobno opisuju unutar
zatvorenih cjelina koje su od primarne važnosti za analize. Raspravlja se o poznatim
tipološkim i tehnološkim vrednovanjima nalaza te se razlaže novi pokušaj
klasificiranja karakteristika nalaza. Koriste se i vrijedne analize starosti putem
mjerenja radioaktivnog ugljika c-14 koje pomažu u datacijama zatvorenih cjelina.
Donosi se i prijedlog razrade datacijskih osobina predstavljene keramike. Dio rada
posvećen je karakteristikama keramičkih nalaza koje se
mogu pripisati
starosjedilačkom romanskom stanovništvu te razlikama koje se očituju u definiranim
karakteristikama ranoslavenske doseljeničke keramike. Opisuje se i njihov daljnji
razvoj i međusobno prožimanje u keramičkoj proizvodnji koje zapravo odražava i
opće socijalno stanje nakon prvog stoljeća od doseljavanja.

Ranoslavenski nalazi se na osnovu svojih pojedinih zajedničkih značajki
mogu uvjetno podijeliti u tri osnovne grupe koje se javljaju na opisanom području.
To su grupa Drava-Mura-Sava, grupa Kras-Istra-Rijeka te grupa Zadar-Dalmacija a
svaka je predstavljena sa svojim zasebnim ali i zajedničkim karakteristikama.
Predstavljena grupa nalaza i nalazišta iz sjeverozapadne Hrvatske uspješno se
integrira u grupu nalaza Drava-Mura-Sava. Time se pokazuje kako se u znanosti
nedavno definiranim i opisanim nalazima iz Slovenije mogu pridodati i ovi
novopronađeni nalazi iz sjeverne Hrvatske.

ZGODNJI SREDNJI VEK MED PANONIJO IN JADRANOM:
ZGODNJESLOVANSKE ARHEOLOŠKE NAJDBE OD 6. DO 8.
STOLETJA

Ključne besede: zgodnji srednji vek, keramika, zgodnji Slovani, romanski staroselci,
zemljanke

Izvleček

V tem delu so obdelane na novo raziskane zgodnjesrednjeveške najdbe in
najdišča iz severozahodne Hrvaške. Obdelane najdbe in najdišča časovno uvrščamo v
konec 6., v 7. in 8. stoletje. Večina najdb še ni bila predstavljena znanstveni javnosti,
obenem pa nekatere najdbe predstavljajo do sedaj neevidentirane arheološke pojave
na območju severne Hrvaške. Predmet analize se vstavlja v širši kontekst, primerja z
najdbami in najdišči zahodnega dela območja, na katerem so se naselili južni
Slovani. Za potrebe tega dela je omenjeno območje na zahodu omejeno z območjem
reke Soče, na severu z območji ob Dravi in Muri, na vzhodu s hribovitim območjem
Papuka, območjem ob Uni in Zrmanji do Zadra na jadranski obali.

Poudarek analize je na keramičnih najdbah ker se je pokazalo, da
predstavljajo izredno pomemben vir podatkov, čeprav iz analiz niso izključeni tudi
drugi tipi premičnih najdb kot tudi najdišča in raziskani objekti. Keramične najdbe so
podrobno opisane znotraj zaprtih celot, ki so zelo pomembne za analize. Razpravlja
se tudi o znanih tipoloških in tehnoloških vrednotenjih najdb ter se razloži nov
poskus klasifikacije značilnosti najdb. Uporabljene so tudi analize starosti s pomočjo
meritev radioaktivnega ogljika c-14, ki pomagajo pri datiranju zaprtih celot. V delu
je podan tudi predlog za obdelavo datacijskih značilnosti obdelane keramike. Del
tega dela je posvečen značilnostim keramičnih najdb, ki jih lahko pripišemo
staroselskim romanskim prebivalcem in razlikam, ki se kažejo v definiranih
značilnostih keramike zgodnje slovanskih priseljencev. Opisan je tudi njihov
nadaljnji razvoj in medsebojno prepletanje na področju proizvodnje keramike, ki
pravzaprav odraža splošno družbeno stanje po prvem stoletju od slovanske naselitve.

Zgodnjeslovanske najdbe se na temelju svojih posameznih in skupnih
značilnosti lahko delijo v tri osnovne skupine, ki se pojavijo na omenjenem območju.
To so skupine Drava-Mura-Sava,  Kras-Istra-Rijeka in skupina Zadar-Dalmacija.
Vsaka skupina je predstavljena s svojimi posebnimi ampak tudi skupnimi
značilnostmi. Predstavljena skupina najdb in najdišč iz severozahodne Hrvaške se
uspešno integrira v skupino najdb Drava-Mura-Sava. To kaže na dejstvo, da se pred
kratkim znanstveno definiranim in opisanim najdbam iz Slovenije lahko pridružijo
tudi nove najdbe iz območja severne Hrvaške.

Prevela: Zrinka Mileusnić

THE EARLY MEDIEVAL PERIOD BETWEEN PANNONIA AND
THE ADRIATIC: EARLY SLAV ARCHAEOLOGICAL FINDS
FROM THE 6TH TO 8TH CENTURIES

Key words: early medieval, pottery, early Slav, indigenous Roman population,
dugout house

Abstract

This paper deals with selected newly investigated early medieval finds and
sites in northwestern Croatia. It treats finds and sites that date to the late 6th, 7th and
8th centuries. Most of these finds have not yet been presented to the scientific
community, and they pertain to some archaeological finds, until recently, not
recorded in northern Croatia. The subject of the analysis is placed in a broader
context and compared to finds and sites in the western part of the territory settled by
southern Slavs. For the purpose of this paper this area is delineated to the area around
the Soča River to the west, to the area around the Drava and Mura Rivers to the
north, the Papuk highlands to the east, and the area around the Una and Zrmanja
Rivers to Zadar on the Adriatic coast.

The emphasis of this analysis is on the finds of pottery, as they have been
shown to be a very valuable source of data, but descriptions of other small finds, the
sites themselves and the investigated structures are not omitted. The pottery finds are
described in detail within the closed contexts that are of primary importance to this
analysis. The paper discusses known typological and technological evaluations of
finds and elaborates a new attempt to classify the characteristics of the finds.
Valuable dating data from C-14 radioactive carbon measurements are also employed
as an aid to dating closed contexts. A proposal is offered for the elaboration of
attributes used in dating the presented pottery. A part of the paper is dedicated to the
characteristics of the pottery finds that can be attributed to the indigenous Roman
population and to the differences that are evident in the defined characteristics of
early Slav settler pottery. Their further development and the interpenetration in
pottery production is described, which in fact reflects the general social situation
after the first century of settlement.

Based on their individual common characteristics a provisional division of
the early Slav finds can be made into the three basic groups that appear in the cited
area. These are the Drava-Mura-Sava group, the Kras-Istria-Rijeka group and the
Zadar-Dalmatia group, each of which is represented with its distinct and common
characteristics. The group of northerwestern Croatian finds and sites is successfully
integrated into the Drava-Mura-Sava group of finds. This demonstrates that these
newly discovered northern Croatian finds can be added to the Slovenian finds
recently scientifically defined and described.

Translated by Neven Ferenčić

Kazalo

1. UVODNI DIO
.......................................................................................................................................1
1.1. Uvod
.......................................................................................................................................1
1.1.1. Područje istraživanja
.......................................................................................................................................1
1.1.2. Vremenski okvir
.......................................................................................................................................1
1.1.3. Zadani problem
.......................................................................................................................................2
1.1.4. Povijest istraživanja
.......................................................................................................................................2
1.2. Struktura doktorskog rada
.......................................................................................................................................5
2. O SLAVENIMA
.......................................................................................................................................7
2.1. Naseljavanje Slavena - povijesni izvori i teorije
.......................................................................................................................................7
2.2. Povijesni izvori
.......................................................................................................................................9
2.3. Jezik i lingvistika Slavena
.....................................................................................................................................16
2.4. Vjerovanja i duhovni život
.....................................................................................................................................17
2.4.1. Religija
.....................................................................................................................................17
2.4.2. Predstave bogova i kultna mjesta
.....................................................................................................................................21
2.4.3. Pogrebni rituali
.....................................................................................................................................28
2.4.4. Kraj paganizma
.....................................................................................................................................31
2.4.5. Toponomastika
.....................................................................................................................................33
3. MATERIJALNI TRAGOVI SLAVENA
.....................................................................................................................................35
3.1. Grupa Drava-Mura-Sava
.....................................................................................................................................37
3.1.1. Nalazišta
.....................................................................................................................................37
Naselja
.....................................................................................................................................37
Groblja
.....................................................................................................................................49
Ostala nalazišta
.....................................................................................................................................57
3.1.2. Struktura naselja
.....................................................................................................................................59
Tipovi objekata
.....................................................................................................................................62
Zemunice
.....................................................................................................................................62
Ognjišta
.................................................................................................................................... 67
Otpadne jame
.....................................................................................................................................68
Trapovi
.....................................................................................................................................70
3.1.3. Zatvorene cjeline
.....................................................................................................................................70
3.1.4. Pokretni nalazi
.....................................................................................................................................84
Keramički nalazi
.....................................................................................................................................84
Dosadašnje tipologije u Europi
.................................................................................................................................... 85
Određivanje karakterističnih osobina
.....................................................................................................................................89
Glavne značajke (karakteristike) ulomaka posuda slavenske keramike 6.-8.st.
.....................................................................................................................................91
Datacija keramičkih nalaza
.....................................................................................................................................97
Statistički podaci
...................................................................................................................................102
Statistička analiza
...................................................................................................................................104
Tipološke usporedbe
...................................................................................................................................114
Komentari o keramici
...................................................................................................................................116
Ukrasi
...................................................................................................................................117
Tehnika izrade posuda
...................................................................................................................................120
Pojava porozne / rupičaste keramike
...................................................................................................................................121
Posebna vrsta grube keramike
...................................................................................................................................126
Starosjedilačka, romanska keramička tradicija
...................................................................................................................................129
Kako razlikovati romansku i slavensku keramiku
...................................................................................................................................130
Pršljenovi
.................................................................................................................................. 139
Metalni nalazi
...................................................................................................................................140
Koštani nalazi
...................................................................................................................................142
Ostali nalazi
...................................................................................................................................143
Tragovi prehrane
...................................................................................................................................146
3.1.5. Komentar
...................................................................................................................................149
3.2.Grupa Kras-Istra-Rijeka
...................................................................................................................................153
3.2.1. Nalazišta
...................................................................................................................................153
Naselja
.................................................................................................................................. 153
Groblja
.................................................................................................................................. 157
Ostala nalazišta
.................................................................................................................................. 162
3.2.2. Pokretni nalazi
...................................................................................................................................162
Keramički nalazi
...................................................................................................................................162
3.2.3. Komentar
...................................................................................................................................169
3.3. Grupa Zadar-Sjeverna Dalmacija
...................................................................................................................................174
33.1. Nalazišta
...................................................................................................................................174
Naselja
...................................................................................................................................174
Groblja
...................................................................................................................................176
3.3.2. Pokretni nalazi
...................................................................................................................................180
Keramički nalazi
...................................................................................................................................180
Ostali nalazi
...................................................................................................................................185
3.3.3. Komentar
...................................................................................................................................185
4. ZAKLJUČAK
...................................................................................................................................188
4.1. Arheologija Slavena, kako dalje
...................................................................................................................................188
4.2. Zaključak
...................................................................................................................................191
5. SKLEP
...................................................................................................................................196
6. KATALOG NALAZA
...................................................................................................................................211
7. POPIS LITERATURE
...................................................................................................................................254
8. POPIS GRAFIČKIH PRILOGA
...................................................................................................................................281
9. TABLE
...................................................................................................................................291

1
1. UVODNI DIO

1.1. Uvod

1.1.1. Područje istraživanja

Područje istraživanja prostire se na zapadu oko rijeke Soče, na sjeveru oko
rijeke Drave i Mure, na istoku do gorja Papuka, rijeke Une i Zrmanje do Zadra na
obali Jadranskog mora. Ovo područje sam izabrao prvenstveno iz praktičnih razloga,
jer sam unutar njega istraživao ovu temu već duži niz godina. Ujedno, ovo područje
predstavlja zamišljeni zapadni dio južnih Slavena, pa je zanimljivo za istraživanje i
usporedbu bez uvažavanja današnjih nacionalnih i administrativnih granica.

Opisano područje je po svojem karakteru vrlo različito, pa tako na
sjeveroistočnom dijelu imamo velike otvorene nizinske prostore koje presijecaju
široke rijeke s brojnim pritokama, zatim mješoviti brdski prostor te visoka gorja na
sjeverozapadnom dijelu, kraške kamenite brdske predjele koji završavaju morskom
obalom Jadrana. Klimatski su uvjeti također vrlo različiti pa možemo reći kako je
riječ o prostoru s vrlo različitim osobinama za naseljavanje.

1.1.2. Vremenski okvir

Razdoblje koje se proučava je prvo pojavljivanje i naseljavanje Slavena na
ovom prostoru. To znači od druge polovine 6. stoljeća pa otprilike do kraja 8.st. kada
je većina ovog prostora naseljena Slavenima. To slavensko doba možemo nazvati i
poganskim, jer su oni pokršteni uglavnom tek po doseljenju i tijekom dužeg
vremenskog razdoblja.

Treba naglasiti kako je zapravo teško se u svakom momentu držati preciznih
vremenskih granica, jer su neki nalazi prilično dvojbeni, pa tako često sa sigurnošću
ne možemo odrediti da li je jedan usamljeni keramički nalaz korišten na primjer u 8.
ili 9.st. Stoga se ovih vremenskih odrednica može držati samo okvirno.

2

Što se tiče etničke odredivosti nalaza, ovaj rad se bazira na pretpostavci kako
je materijalnu kulturu seobe naroda i ranog srednjeg vijeka moguće u nekoj mjeri
odrediti etnički. Svakako da to nije moguće za svaki pojedini predmet ili nalazište, pa
se tako ovdje govori načelno o slavenskim nalazima, odnosno o onima za koje se to
može predmnijevati. Tako se navode i  brojna nalazišta koja mogu, ali i ne moraju
biti nužno naseljena Slavenima.

1.1.3. Zadani problem

Problem je što se dosad o naseljavanju Slavena znalo samo iz pisanih,
povijesnih izvora, dok je materijalnih nalaza bilo malo. A upravo su nam materijalni
dokazi neprocjenjivo važni kako bi potvrdili ili opovrgnuli povijesne izvore.
Također, mala je vjerojatnost kako će se u budućnosti pronaći novi pisani povijesni
izvori, tako da nam je za razjašnjavanje ovih problema preostala samo arheologija
kao znanost.

Povijesna i arheološka slika najranijeg sloja doseljavanja Slavena na prostore
današnje Hrvatske izrazito je štura. Ne postoje sinteze koje bi dosad poznate nalaze
objedinili u korpus, već samo poneki manji znanstveni radovi koji se dotiču više
manje slučajnih nalaza iz tog razdoblja. Povijesno gledano, postoje potvrde o
doseljavanju Slavena još od 6. stoljeća u ove krajeve, ali arheološka znanost dosad
nije uspjela isto u zadovoljavajućoj mjeri potvrditi, isto tako pobiti ili bar opširnije
razraditi. Isto tako potrebno je razjasniti interakciju između starosjedilačkog
stanovništva i slavenskih doseljenika, pa se ovom problemu posvećuje dosta
prostora.

Iz tih razloga smatram kako je svaki konkretni korak u razjašnjavanju pitanja
prva dva stoljeća slavenskih seoba od neprocjenjive važnosti.

1.1.4. Povijest istraživanja

O nalazima koji bi potjecali iz doba doseljavanja pisalo se i prije, međutim,
uglavnom je bilo riječi o slučajnim nalazima, te mlađim nalazima koji su pogrešno

3
pripisivani najranijem sloju doseljenja. Prvi tragovi slavenskih seoba zapravo su bili
gotovo nepoznati, i obavijeni velom nejasnoća.

Nakon pionirskih istraživanja Josipa i Paole Korošec, Vinka Šribara te zatim
radova Timoteja Knifica, Andreja Pleterskog i drugih u zadnjih dvadesetak godina
stanje istraživanja slavenskih seoba epohalno je napredovalo u Sloveniji. U prvom
redu su za to zaslužna opsežna i stručna istraživanja na trasama autocesta (Guštin
2002a, 7). Od devedesetih godina prošlog stoljeća naovamo, otkrivena su nalazišta
Krog-Pod Kotom (Murska Sobota), Baza-Kotare (Murska Sobota), Murska Sobota-
Grofovsko, Cesta-Pod Kotom (Murska Sobota), Murska Sobota-Nova Tabla,
Slivnica-Spodnje Hoče (Maribor), Maribor-Slivnica, Maribor-Pobrežje, Jurišna vas-
Ančnikovo gradišče, Ljubljana-Podgorica, Most na Soči-Repelc itd. Uglavnom je
riječ o manjim naseljima do nekoliko zemuničkih kuća, koja se datiraju od kasnog 6.
do 8.st. U prvi mah bilo je i sumnji i skepticizma prema nalazima tragova Slavena još
iz 6.st., međutim, sve veći broj sličnih nalaza doveo je i do prihvaćanja tog
tumačenja i kod opreznijih kolega. Ovi nalazi su zahvaljujući brojnim objavama
stvorili prilično dobru sliku o prvom valu Slavena na sjeveru zadanog područja te
nam zadali cilj da to znanje proširimo i na preostale predjele sve do mora.

U najnovijim istraživanjima ranih Slavena u Sloveniji u prvom redu treba
spomenuti doprinos Mitje Guština prilikom istraživanja Nove Table ali također i
prilikom uređivanja dviju važnih zbornika "Stari Slovani", i "Srednji vek", gdje su
prikupljeni brojni prilozi ostalih istraživača. Svakako, za najranija razdoblja važna su
i brojna ključna djela i monografske objave Andreja Pleterskog i Timoteja Knifica te
zasluge većeg broja istraživača čiji radovi opširno i podrobno predstavljaju
arheološke nalaza ovog razdoblja kao što su Slavko Ciglenečki, Branko Kerman,
Irena Šavel, Matjaž Novšak, Gojko Tica, Peter Turk i mnogi drugi.

Donedavno u Hrvatskoj nije bilo takvih nalaza. U povijesti hrvatske
arheologije poznati su nam brojni nalazi iz doba formiranja hrvatske države u
Dalmaciji i zaleđu, međutim većina tih ranosrednjovjekovnih nalaza pripada
razdoblju tek kasnom 8., 9. i narednim stoljećima. Istraživanja tog razdoblja u
Dalmaciji počela su još u 19.st., a usprkos oscilacijama u intenzitetu, provode se s
brojnim uspjesima do danas. Treba spomenuti početna istraživanja Luje Maruna,
Frane Bulića, Ljube Karamana, Frana Radića, Mate Suića, Dušana Jelovine, Stjepana

4
i Zlatka Gunjače te istraživača koji djeluju i danas kao što su najpoznatiji Janko
Belošević, Ante Uglešić, Radomir Jurić, Maja Petrinec, Ante Milošević itd. Svakako
treba nadodati i značajan doprinos pokojnog Branka Marušića u Istri. Od većih djela
treba navesti monografije Janka Beloševića "Materijalna kultura Hrvata" te "Groblje
u Ždrijacu", a također i najnovije doktorske radnje Tomislava Fabijanića i Maje
Petrinec te brojne objave Karle Gusar. U sjevernoj Hrvatskoj, odnosno na prostoru
srednjovjekovne Slavonije ovo razdoblje je gotovo nepoznanica. Prvi nalazi su
usprkos svome materijalnom značaju proistekli iz slučajnih nalaza, koje je prikupljao
i objavljivao u brojnim radovima nekad Zdenko Vinski a kasnije Željko Tomičić.
Istraživanja uglavnom nisu provedena u zadovoljavajućem opsegu pa tako nije bilo
niti mogućnosti ostvariti dublju sliku nalazišta. No ponekad je to samo posljedica
neobjavljivanja rezultata istraživanja starih više desetina godina, pa se tako može reći
da ti nalazi zapravo i ne postoje.1

Usprkos tako slabom poznavanju razdoblja od 6-8.st, ipak treba naglasiti
kako je zahvaljujući brojnim istraživanjima ovdje zasad zadovoljavajuće istražen
horizont života 10-12.st. odnosno bjelobrdske kulture. Nakon Drugog svjetskog rata
najveći doprinos istraživanju tog razdoblja dali su još aktivni istraživači Željko
Demo i Željko Tomičić.

Najnovija istraživanja koja su posljednjih godina ciljano tragala za ranijim
fazama doseljavanja Slavena u sjevernu Hrvatsku, uglavnom su bila uspješna na
području sliva rijeke Drave u sjeverozapadnom dijelu Hrvatske. Tijekom zaštitnih
arheoloških iskopavanja na mjestima izgradnje infrastrukturnih objekata, ali i
sustavnim rekognosciranjem i pregledom terena otkriven je veći broj novih nalazišta
koja potječu iz ranog srednjeg vijeka. U gotovo svim slučajevima riječ je o
tragovima naselja uz riječne tokove. Brojni novi zanimljivi ranoslavenski nalazi od 6.
do 9.st. već su djelomično ili potpuno objavljeni. Valja pogledati ovdje naveden
popis literature autora Tajane Sekelj-Ivančan, Tatjane Tkalčec i Luke Bekića.

1 Posebno je poznat primjer istraživanja avaro-slavenskih groblja i naselja kod Vinkovaca (Stari
Jankovci - Gatina, Privlaka - Gole njive), sa stotinama grobova koja još nisu objavljena od strane
voditelja istraživanja Marije Šmalcelj, usprkos činjenici kako su istraživanja provedena sedamdesetih i
osamdesetih godina prošlog stoljeća.

5
Upravo iz ovih istraživanja potječu nam i prve c-14 analize za rani srednji vijek u
sjevernoj Hrvatskoj.

1.2. Struktura doktorskog rada

Rad je podijeljen na nekoliko glavnih poglavlja te većeg broja podpoglavlja.
Na samom početku nalazi se općeniti uvod, u kojem se određuje vremenski i
geografski okvir, razjašnjava tema rada i daje pregled povijesti istraživanja. Nakon
toga slijedi poglavlje koje daje osnovna znanja o Slavenima, kako bi se bolje
interpretiralo same materijalne nalaze u nastavku rada, a koji su odraz sveg
prethodno opisanog. Tu se izlažu dosadašnje spoznaje o naseljavanju Slavena na
područje središnje Europe i ujedno daje okvirna sliku o njima, povijesni izvori i
teorije, postojeća saznanja o jeziku te lingvistička tumačenja u toponimiji kao i
vjerovanja te duhovni život. Tu se posebice opisuje pitanje religije, predstave bogova
i kultna mjesta, pogrebni rituali, kraj paganizma i toponomastika.

Treće poglavlje bavi se materijalnim tragovima najranijeg doseljavanja
Slavena na ovo područje. Poglavlje je podijeljeno u tri podpoglavlja. Prvo prikazuje
nalazišta, naselja i groblja iz grupe Drava-Mura-Sava. Posebno se analizira pitanje
stanovanja i ostataka raznih tipova objekata, zemunica, ognjišta, otpadnih jama i
trapova. Zatim se daje opsežan pregled nekoliko izabranih zatvorenih cjelina s
područja sjeverozapadne Hrvatske i kao usporedan primjer nekoliko njih iz
Prekmurja. Nakon predstavljanja ovih cjelina, raspravlja se o tipološkim
pokazateljima i dosadašnjim tipologijama nalaza. Daje se prijedlog nove tipologije sa
statističkim podacima i njihovom analizom te mogućom datacijom keramičkih
nalaza. Uz to se raspravlja o tehnici izrade posuda, posebnim grupama keramike,
romanskoj keramici i njenoj razlici od slavenske. Nakon toga daje se pregled ostalih
nalaza iz zatvorenih cjelina kao što su keramički pršljenovi, metalni, koštani, kameni,
stakleni i ostali nalazi. Daje se i pregled arheozooloških rezultata iz ovih cjelina te
komentar na kraju.

Kao usporedbu analizi ove grupe i izabranih zatvorenih cjelina, predstavljaju
se grupe nalazišta Kras-Istra-Rijeka i grupa Zadar-Dalmacija. Daje se pregled
nalazišta, naselja i groblja te pregled pokretnih nalaza kao i prateći komentar.

6

Na kraju se u zaključku analizira dosadašnji pristup u arheologiji Slavena i
određuju prioriteti u budućim istraživanjima te iznose konkretni rezultati ovog rada
kojim se zaokružuje sliku o naseljavanju Slavena na područje sjeverozapadne
Hrvatske.

Na kraju rada se nalazi popis literature, katalog s opisima nalaza, te foto i
crtane table nalaza. Popisi slikovnih i drugih grafičkih priloga nalaze se na početku
rada.

Ilustracija 1. Približno područje obuhvata teme (L.Bekić)

7
2. O SLAVENIMA2

2.1. Naseljavanje Slavena - povijesni izvori i teorije

Općenito je prihvaćeno kako su Slaveni skupina naroda koji dijele srodan
jezik. U kolikoj mjeri su oni bili etnički srodni je pitanje na koje možemo dobiti
različite odgovore. Postoje mnogi znanstvenici koji Slavene definiraju etnički
srodnim, ako ne i istom etničkom nacijom u prapočecima. S druge strane postoji i oni
koji Slavene kao etnik negiraju (Florin Curta itd.)3 ili izražavaju stanovitu dozu
skepse prema takvim određenjima (Paul Barford itd.).4 Vrlo često su se ovi stavovi
formirali na osnovu nekih političkih situacija ili službenih tadašnjih stajališta
(Braford 2001, 40-42). Nažalost, čini se da je i danas tako, neovisno od toga radi li se
o onima koji naginju mitomanijama ili onih koji negiraju postojanje nacija sukladno
sadašnjoj političkoj korektnosti.

Tako možemo i postaviti pitanje odakle dolazi ime Slaveni. Jedna raširena
teorija jest da su Slaveni dobili ime od pojma Slav, odnosno čast, slava, dika, ugled.
No postoji i drugačije mišljenje koje objašnjava kako ime dolazi od pojma Slovo
odnosno riječ, govor. Na taj način, tumači se, su se Slaveni međusobno određivali
kao oni koji znaju riječi, odnosno govore i razumiju se. Kao suprotnost tome bili bi
Nijemci, kako ih Slaveni zovu, odnosno oni koji ne znaju Slovo, odnosno ne govore
pa ih se zato naziva nijemima (Barford 2001, 19; Gimbutas 1971, 59). Na taj način bi

2 Ova uvodna poglavlja iz povijesti, lingvistike, etnologije i drugih znanosti samo su ukratko
razrađena. Izvori koje najčešće citiram su oni koji su podosta citirani, i za koje mi se čini kako se
najbolje mogu preslikati na arheološko stanje kakvo se ovdje predstavlja. Svaka od u uvodu iznesenih
teorija ima svoje nedostatke na koje ukazuju mnogi drugi, ovdje ne citirani autori. U ovom radu
svakako nije moguće osvrnuti se na sve teorije a kamoli provesti zasebne analize svake zasebne
teorije. To je nemoguće stoga što je to preopsežno gradivo za ovaj rad, a s druge strane i što nisam niti
povjesničar niti lingvist ili etnolog pa se samim time i ne osjećam kompetentan da svojim
razmišljanjima pariram najvećim stručnjacima u svojim matičnim strukama. Stoga je naglasak u ovom
radu na arheologiju kao znanost i njen doprinos razjašnjavanju ovih tema. Ovo poglavlje služi samo
kao neki okvir u koje se smještaju materijalni nalazi iz slijedećeg poglavlja.
3 Curta 2010, vezan uz područje ovog rada, ali i drugi njegovi radovi.
4 Barford 2001.

8
njihovo društvo trebalo opisati kao srodno u komunikacijskom smislu. Na taj način
neki autori smatraju kako se ne radi o etnički srodnim narodima već samo o
"govornicima slavenskog jezika".

Pitanja kako definirati etnik su nebrojena, i razni autori su iznosili različite
definicije, pobijajući pritom dotad uvriježene stavove. Ovdje nema smisla ulaziti u
ovaj problem, ali nećemo pogriješiti ako se u ovom radu obraćamo o Slavenima kao
grupi srodnih naroda prema više različitih aspekata, koji mogu ali i ne moraju,
zavisno od različitih mišljenja, biti dovoljni da se odrede kao jedinstveni etnik. Ipak,
obzirom da su Slaveni u ranom srednjem vijeku govorili gotovo istim jezikom, imali
zajedničku materijalnu kulturu, vrlo slične običaje, vjerovanja i zajednička
nadnaravna bića, tehnička znanja, slično društveno uređenje i privredu te živjeli
većim dijelom na istim prostorima mislim da su to dovoljne činjenice da ih opredijele
pod zasebnu grupu od ostalih takvih skupina.

Svakako, Slaveni ne postoje oduvijek, već su nastali kao etnik tijekom
procesa koji zovemo etnogeneza. Prema nekima, taj proces kod Slavena dešavao se u
razdoblju između 4. i početka 6.st. (Margetić 2005, 89) ili tek u 6.st. (Matasović
2008, 44). Ne zna se točno gdje su se Slaveni nalazili i živjeli prije raseljavanja.
Općenito je prihvaćeno područje razvoja slavenskih jezika između delte Dunava i
Pripjata, Odre na zapadu i Dnjestra na istoku. To je i generalno mogući prostor na
kojem su Slaveni i živjeli. Najčešće se zapravo pretpostavlja kako je matični prostor
bio s istočne strane Karpata, na širem području rijeke Pripjat (Gimbutas 1971, 22).
To područje, sjeveroistočno od Karpata posjeduje i najveću gustoću imena rijeka
(hidronima) koji se mogu pripisati praslavenskom jeziku i odatle je najlakše tumačiti
sve kasnije slavenske migracije (Matasović 2008, 45).

Upravo na području između Dnjestra na jugu, Zapadnog Buga i pripjatskih
močvara na sjeveru, razvijala se prema arheološkim izvorima Korčak i Penkovska
kultura, kasnije definirana kao Prag - Korčak. Ova kultura, čije se ishodište javlja na
prostoru gdje i prvi praslavenski hidronimi, kasnije nam svojim premještanjem na
zapad svjedoči o raseljavanju Slavena širom istočne Europe.

Prije i tijekom početka ovog razvoja, na područjima prema granicama
rimskog carstva živjela su brojna različita germanska plemena. Na Labi su živjela
razna germanska plemena, istočnije se razvijala Przeworska kultura koja je pripadala

9
Vandalima, te još istočnije Wielbark i Černjakovska kultura koja je materijalni trag
Gota. U stepskim krajevima karpatskog bazena živjela su Sarmatska plemena poput
Alana (Barford 2001, 24).

No krajem četvrtog stoljeća, došlo je do niza promjena na ovim prostorima.
Rimske granice zbog unutrašnjih problema u carstvu više nisu mogla držati dovoljno
snažno pritisak raznih germanskih naroda na zapad i jug. S druge strane s istoka se
približavao stepski narod Huna, koji pridonio ovom procesu. Tako je između 375.g. i
400.g. hunskim preuzimanjem crnomorskih stepa propala dotadašnja Černjakovska
kultura, na način da su se njeni nositelji, Goti, preselili na područje carstva, a za
njima su krenuli i Gepidi (Barford 2001, 25). U prvoj polovini 5.st. Huni su zauzeli
prostor srednjeg Dunava i zavladali tamošnjim germanskim plemenima. Nakon pada
hunskog saveza, na ovo područje su se sa sjevera spustili i Langobardi.

Sukcesivan odlazak raznih germanskih plemena bliže i na područje rimskog
carstva tako je polučio velikim napuštenim područjima sjeverno i istočno od rimskih
granica u 5.st. Prema podacima iz polenskih analiza za ta područja, razvidno je kako
su se na mjestima nekadašnjih otvorenih prostora počele razvijati bujne šume
(Barford 2001, 26). Na taj način su se ispražnjeni prostori današnje Ukrajine,
Poljske, istočne Njemačke, Slovačke naprosto nudili Slavenima za preuzimanje. Od
tada se pomalo može pratiti njihov materijalni trag na ovim prostorima (Barford
2001, 25, 26).

Razdoblje 5. i 6.st., o kojem će biti više riječi i u slijedećem poglavlju,
razdoblje je raseljavanja Slavena iz njihove zakarpatske prapostojbine na nova
područja sa zapadne i južne strane Karpata.

No u 7.st. dolazi do smirivanja i prestanka velikih premještanja slavenskih
plemena, mada taj proces niti izdaleka nije završio. Ipak, možemo govoriti o nekom
razdoblju kada se oni čvršće vezuju uz zauzeti prostor. U ovo doba vide se počeci
njihovog preuzimanja nekih starosjedilačkih tradicija ili pak prihvaćanje običaja
susjednih naroda. Na sjeverozapadu slavenskog svijeta počinju se graditi zemljano-
drvena utvrđena gradišta što je velika promjena u odnosu na dosadašnja neutvrđena,
razvedena naselja.

2.2. Povijesni izvori

10

Još danas se raspravlja koja su prva svjedočanstva klasičnih pisaca o
Slavenima. Prema nekima, prvi pisani izvori koji se odnose na Slavene su Herodot
koji opisuje Skite i njihove susjede u 5.st.pr.Kr., Plinije Stariji koji među ostalim
spominje Venede (što se smatra nekadašnjim nazivom za Slavene) u porječju rijeke
Visle a Kornelije Tacit u djelu Germanija iz kraja 1.st. opisuje razne narode na
sjeveru gdje spominje i Venete. Njih on karakterizira nečim između Germana i
Sarmata, ali ih radije ubraja među Germane. Također i Klaudije Ptolemej upisuje na
svoj atlas svijeta brojne narode, među kojima i Venede (Pleterski 1990, 25). Da li su
Veneti (i ostale izvedenice tog imena) uistinu Praslaveni ostaje pod upitnikom, jer je
ovo vrlo teško dokazati (Matasović 2008, 41, 42).

Slaveni se potom spominju kod bizantskog pisca Pseudo Cezarija, koji u 5.st.
piše u Kilikiji.5 On spominje kako se Slaveni nalaze blizu Dunava, ali očigledno ne
zna o njima ništa više.

No opće je prihvaćeno kako je opis ostrogotskog Jordanesa u njegovom djelu
"Povijest Gota" iz oko 500.g. prva jasnija vijest o ovom narodu. On kaže kako je iza
Dunava Dakija, zatvorena planinama a sjeverno je izvor Visle odakle je mnoštvo
Veneta. On još dodaje kako se međusobno nazivaju po raznim rodovima i krajevima,
ali se uglavnom imenuju Slavenima i Antima. Slaveni su prema njemu tada
zauzimali prostor od Noviutinensisa (Isacea u Rumunjskoj) i jezera Mursianus (ušće
Sereta u Dunav) do Dnjestra i na sjever do Visle (Pleterski 1990, 25). Ubikacije prva
dva toponima su u literaturi osporavana (opširnije Gračanin 2008, 20-22), međutim,
jasno je kako je riječ o velikom prostoru, te kako postoji tendencija prelaska Karpata
i pristupa u Panoniju. Tako i Martin, nadbiskup Brakare (Braga u Portugalu),
sredinom drugog desetljeća 6.st. opisuje svoju staru domovinu Panoniju. Tom
prilikom u njenom okruženju nabraja i Slavene (Sclavi) (Gračanin 2008, 23). Prema
analizi tog teksta, Slaveni bi oko 536.g. živjeli na negdje na sjeveru Karpatske zavale
(Fusek 2008a, 646).

Srodnost Slavena i Anta je upitna, ili barem nejasna. Latinski oblik
slavenskog imena koje se počesto nalazi u pisanim izvorima, Sclaveni, potječe od

5 U novije vrijeme pojavila su se i mišljenja kako je Pseudo-Cezarije pisao sredinom 6.st. (Gračanin
2008, 13).

11
jezičnih promjena iz praslavenskog originala Slawēnaj. Položaj Anta (Antes, Antai)
nalazio se istočno od Slavena i misli se kako je riječ o stanovništvu koje je etnički
miješano između slavenskih i iranskih elemenata. U svakom slučaju, riječ je o imenu
kojim su iranska plemena Sarmata i Alana nazivala istočne skupine Slavena
(Matasović 2008, 42, 43).

Jedan od najvažnijih izvora je i bizantski pisac Prokopije koji spominje
Slavene u svojim djelima Historia arcana i De bello Gothico (Matasović 2008, 43).
Prokopije u svojoj "Tajnoj historiji" pisanoj u prvoj polovini 6.st. navodi kako
Slaveni i Anti gotovo svake godine od vremena cara Justinijana napadaju i prodiru u
rimske zemlje (Barford 2001, 50). Ipak u to doba carstvo je pokušavalo zaustaviti
ove napade raznim vojskama i vojskovođama koji su osim obrambenih djelovanja
provodili i protunapade na slavenska područje sjeverno od granice. Prokopije
spominje i međusobni sukob Anta i Slavena oko 545/546.g. nakon čega su Rimljani
ponudili Antima utvrdu Turris i okolnu zemlju ako prihvate savezništvo i federatski
status. U doba cara Justinijana (518-565), utvrđuje se dunavski limes, popravljaju se
utvrde, a i u unutrašnjosti carstva se grade brojne utvrde, posebice na ključnim
gorskim prijelazima i drugim strateškim točkama. Obrambene karakteristike
dobivaju i poneki civilni objekti kao što su ville rustice (Barford 2001, 52).

Avari se pojavljuju na sjevernim obalama Dunava 559/560.g. Istočno rimsko
carstvo ih snubi na savezništvo, te ih nagovara na rat protiv Slavena, koji su ih već
duže vrijeme ugrožavali. Avarima se čak isplaćuje tribut u plemenitom metalu a
570/571g. dozvoljava im se naseljavanje u Panoniji. Tijekom ovog doba, Avari su
uništili Gepide, protjerali Langobarde i sukobljavali se sa Slavenima koji nisu ušli u
njihov savez (Barford 2001, 57). Car Justin II je 578.g. nagovorio Avare da napadnu
Slavene koji su se nalazili na granicama carstva na donjem Dunavu. No iz te ideje je
na kraju proizašlo nešto sasvim drugačije, Avari su osvojili i opljačkali Sirmij 582.g.,
a nakon toga i mnoga druga istočnorimska gradska središta, a u tim napadima
priključivali su im se i Slaveni.

Upravo je prepuštanje Sirmija u ruke avarskog kagana Bajana bila velika
prekretnica za događanja koja su vezana uz ovaj prostor. Nakon tog bizantskog
poraza, romansko pučanstvo ovog dijela Panonije sustavno je preseljeno u okolicu
Pečuha (Sophianae) i Keszthely (Valcum) ili u Dalmaciju. Od tada Avari (a i njihovi

12
saveznici Slaveni) koriste Sirmij kao svoje sjedište iz kojeg se provode novi daljnji
pohodi, a vjerojatno se od tada odavde prodire savsko-dravskim međurječjem na
zapad (Tomičić 2000, 143).

Prokopije nam govori i o brojnim slavenskim pljačkaškim prodorima na jug u
drugoj polovini 6.st. Snaga tih okupljenih slavenskih ratničkih skupina bila je takva
da se 547/548.g. primjerice carska vojska od 15 000 vojnika nije uspjela ili usudila
suprotstaviti slavenskoj. Posebno su opisane okrutnosti koje su slavenske vojske
počinile u napadima na gradove Ilirije i Trakije 549/550.g. Tada su prema opisima
Slaveni ubijali gotovo čitava stanovništva gradova, a same gradove rušili i palili te u
slavensku zemlju odvodili žene i djecu kao roblje zajedno s cjelokupnim stadima
stoke (Barford 2001, 58).

Još jedan bizantski izvor kasnog 6. stoljeća govori o Slavenima i Avarima. To
je tzv. Pseudo-Mauricijev Strategikon koji opisuje Avare kao nomadsko-stočarski
narod, odnosno stepske konjanike, dočim Slavene opisuje kao poljoprivrednike koji
u zajedničkim vojnim pohodima nastupaju kao avarsko pješaštvo (Matasović 2008,
43). No i ti pješaci uspješni su u borbi te posjeduju mnoge ratničke vještine koje
Pseudo-Mauricije potanko opisuje, kao što i preporučuje načine borbe protiv Slavena
(Šulj 2006).

Iz raznih opisa čini se kako su neki prodori bili organizirani pod vodstvom
Avara, dok su u drugima sudjelovali samo očigledno brojniji Slaveni. Ivan Efeški
585.g. piše o slavenskom osvajanju Grčke preko Tesalije i Trakije 581-584.g. te
naglašava kako Slaveni nakon pobjede više ne napuštaju zemlju, već su se naselili
kao da su tu domaći, te čine što ih je volja.

Nakon mira s Perzijancima istočnorimski car Mauricije Tiberije (582-602)
svoje vojne snage premješta na sjever, kako bi učvrstio granicu prema Avarima i
Slavenima. Uz pomoć svojih saveznika Anta on na koncu provaljuje u Avarsku
zemlju te navodno pobija preko trideset tisuća neprijatelja uključujući četiri
kaganova sina te uzima vrijedan plijen (Barford 2001, 68).

Nakon smrti Mauricija Tiberija, Avari se ipak oporavljaju od poraza te
osvećuju Antima. Narod Anta se nakon tog okršaja više ne spominje i tako nestaje s
povijesne pozornice. Nered koji je uslijedio prilikom smrti Tiberija stišao se
dolaskom na vlast cara Foke (602-610). Međutim, niti on niti njegov nasljednik

13
Heraklije (612-641) nisu bili pretjerano uspješni u odvraćanju avaroslavenskih
napada, što su pokušavali postići značajnim tributom u zlatu (Barford 2001, 69).

Početak 7.st. dovelo je do promjena u napadačkoj rutini. Avari i Slaveni više
nisu vršili značajnije napade samo na područje Grčke i Trakije već su se ozbiljnije
okrenuli i pljačkanju  Dalmacije. Tih godina došlo je do serije značajnih napada.
Smatra se kako je 612.-614.g. uništen niz gradova u Dalmaciji, među kojima i glavni
grad Salona, a već 614-616.g. Avari opsjedaju Tesaloniku. Ovo kulminira
zajedničkim opsjedanjem Carigrada od strane Perzijanaca, Avara i Slavena 626.g.
Opsada je bila neuspješna, te se nakon toga Avari povlače u središnji dio karpatskog
bazena gdje stagniraju (Barford 2001, 70). Prema povijesnim izvorima, od početka, a
posebice sredinom 7.st., Slaveni naseljavaju Dalmaciju i unutrašnjost (Barford 2001,
70).

Grafenauer dokazuje kako su Slaveni u Alpe zašli i prije nego 568.g., kada su
Langobardi odselili u Italiju. On misli da je do prvih prodora došlo mnogo ranije, čak
sredinom 6.st. (Grafenauer 1971, 20). Njegovo mišljenje je da su ti prvi Slaveni u
Posočju i gornjem Posavju došli iz slavenskih područja sjeverno od Dunava, iz
današnje Češke i Slovačke, a ti bi se podaci slagali s rezultatima lingvista
(Grafenauer 1971, 21). Drugi val Slavena koji su naselili istočne Alpe došao je
sredinom 80-tih godina 6.st., najkasnije 587./588.g. (Grafenauer 1971, 26). Oni su
pak došli iz pravca istoka, uz podršku ili vodstvo Avara.

Tako se Slaveni koji su zauzeli istočne Alpe spominju 593./595.g. u borbama
s Bavarcima u zapadnoj Karantaniji a oko 600.g. pokušavaju prodrijeti u Italiju kroz
Vipavsku dolinu. To kao i činjenice da su biskupije propadale slijedom njihovog
naseljavanja te prodorom Avara naknadno za Slavenima dokazuje po njemu kako su
oni ovaj prostor naselili već prije polovine 6.st. (Grafenauer 1971, 23). Kršćanske
biskupije su propadale redom, do 579.g. nema ih više u Virunumu (Zollfeld) i
Poetoviju (Ptuj), do 588.g. u Celeji (Celje) i Emoni (Ljubljana) do 591.g. u Teurniji
(kod Spittal an der Drau) i Aguntu (kod Lienza) pa se i ovi podaci uzimaju kao
prikaz slavenskog prodora prema jugu i zapadu.

Slavenski prodor prema zapadu je do kraja 6.st. stigao u Korušku i Istočni
Tirol. S druge strane su prilazili Bavarci koji su se tada već nalazili u Pustertalu.
Pavao Đakon piše o tri sukoba između Bavaraca i Slavena na ovom području. Tassilo

14
I je tako 592.g. provalio na slavensko područje (Provincia Sclaborum), pobijedio i
povratio se u domovinu s bogatim plijenom. No 595.g. Bavarci su ponovni pokušaj
platili velikim gubitcima, a ovaj puta je u pomoć svojim podanicima Slavenima
došao i sam avarski kagan. Oko 610.g. u vrijeme kneza Garibalda II, neodlučeno su
kod Agunta završili obnovljeni sukobi Bavaraca i Slavena. Tako se od tada granica
između ova dva naroda oblikovala u okolici Lienza (Karpf 2002, 209).

Pavao Đakon piše o slavenskoj pokrajini, koju su nakon smrti furlanskog
langobardskog kneza Gisfulda 610.g. nasljedili njegovi sinovi Tasso i Cacco
(Tomičić 2001, 174). Točna rečenica glasi: Hi su tempore Sclavorum regionem, quae
Zellia appelatur, usque ad locum qui Medaria dicitur possiderunt. Dakle,
posjedovali su slavensko područje koje se zvalo Zellia i prostiralo se do mjesta
zvanog Medaria. Tomičić smatra kako se područje Zelije nalazilo oko današnjeg Sv.
Ivana Zeline u nekadašnjoj Panoniji Saviji, dok bi Medarje bili Medari zapadno od
Nove Gradiške u podnožju Psunja (Tomičić 2001). Nasuprot ovom zanimljivom
mišljenju, značajan broj stručnjaka (P.Egger, J.Šašel, M.Kos, L.Margetić itd.)
prepoznao je ovo područje kao prostor u Koruškoj oko rijeke Ziljice te današnjim
Meglarjem kao nekadašnjim Medarjem (Gračanin 2008, 27).

Što se tiče Istre, ponekad se smatra kako je prvi naseobinski val u nju zašao
krajem 6.st. Po drugim mišljenima, na Kras su Slaveni izbili prije kraja 6.st., a na
početku 7.st. prišli su Istri sa sjeverne strane ponad Trsta i Čičarije prema Buzetu
(Darovec 2008, 53). Jedina dokumentirana naseljavanja tada bizantske Istre dogodila
su se 619.g. kada se navodno car Heraklije sporazumio s avarskim kaganom da se
Slaveni nasele na Kras i sjevernu Istru (Darovec 2007, 27-29).

Prvo svjedočanstvo o borbama sa Slavenima u Istri, ovoj dotada uglavnom
mirnoj pokrajini, je pismo Pape Grgura I ravenskom egzarhu Kaliniku. U njemu
Papa zahvaljuje na dojavama o pobjedama nad Slavenima. Pismo je iz 599.g. pa su
se te pobjede dogodile prije toga i to vjerojatno na sjeveru poluotoka. No već iduće
godine Papa u pismu salonitanskom biskupu Maksimu spominje kako su Slaveni već
počeli kroz Istru prodirati u Italiju (Levak 2007, 14, 15).

Osim ovih papinih pisama tu je i djelo Pavla Đakona, koji zapisuje kako su
Langobardi, Avari i Slaveni oko 600. - 602.g. napali cijelu Istru i sve opustošili. Isti
pisac nam kaže kako su desetak godina kasnije, 611.g,  Slaveni prilikom pljačke Istre

15
pobili mnoštvo vojnika i toliko je opljačkali da je to bilo vrijedno plakanja (Levak
2007, 15).

Vrlo važna je i vijest iz vremena pape Ivana IV, odnosno iz 640. do 642.g.,
kako je poslao po cijeloj Dalmaciji i Istri opata Martina s mnogo novca radi otkupa
zatočenika koji su u rukama pogana (Levak 2007, 15). Svakako da se ova vijest
odnosi na Slavene, i to očigledno dokazuje kako su se do tada već u obje pokrajine
naselili, inače opat ne bi bio u mogućnosti od njih otkupiti zatočenike.

Za Istru je važan dokument isprave s Rižanskog sabora koji je održan 804.g.
Mada iz kasnijeg vremena, on nam svjedoči o Slavenima koji žive, obrađuju zemlju i
bave se stočarstvom u Istri tijekom 8.st. Njihov pritisak na staroromanske gradove na
obali bio je toliko snažan da su građani sazvali sabor koji je od franačke vlasti trebao
ishoditi izbacivanje Slavena iz zaleđa njihovih gradova.6

Na kraju treba spomenuti i bizantskog cara Konstantina Porfirogeneta koji
sredinom 10.st. piše o povijesti hrvatskog i srpskog naroda. Usprkos tome što on piše
o događajima od nekoliko stotina godine prije njegove vladavine, smatra se kako je
razmjerno pouzdan izvor, jer je kancelarija bizantskog dvora čuvala mnoga
svjedočanstva o političkim događajima i primirjima potpisivanim s barbarskim
narodima (Fine 1983, 49). Osnovna nit njegovog opisa doseljenja Hrvata je ta da su
oni naselili Dalmaciju u doba cara Heraklija, u prvoj polovini 7.st. Nakon što su
pokorili Avare, dio njih se preselio na sjever u Panoniju gdje su također imali svojeg
vladara koji je održavao vezu s Hrvatima preostalim u Dalmaciji (Fine 1983, 50,51).
Ovi kao i drugi podaci koje nam donosi Konstantin Porfirogenet su u historiografiji
analizirani nebrojeno puta te uvijek iznova potvrđivani ili opovrgavani, ovisno o
istraživaču. Ipak, u nedostatku boljih pisanih izvora, njegova svjedočanstva ostati će
nam i dalje od neprocjenjive važnosti i za proučavanje najranijeg naseljavanja
Slavena - Hrvata u Dalmaciju i Panoniju.

Što se tiče imena nekih drugih slavenskih plemena i naroda, u literaturi se
mogu pronaći i mišljenja kako je slavensko pleme Duljeba (Dudleba) doselilo u
područje jugozapadne Mađarske, točnije područje Zala (Szöke 1991, 15). Oni bi se
tako iz prostora srednjeg Dnjestra i Buga doselili tijekom 7.st. kao avarski podanici a
Szöke taj događaj povezuje s avarskim pohodom na Ante 602.g. kada bi i Duljebi

6 Opširnije o cijelom problemu između Romana i Slavena na Rižanskom saboru vidi Levak 2007.

16
potpali pod avarsku vlast. Njih su tada Avari naselili na dotad nenaseljen prostor
između rijeka Zala i Mure o čemu svjedoče i toponimi Dudleipa i slični u blizini
Radgone (Szöke 1991, 15; 1992, 147 ).

2.3. Jezik i lingvistika Slavena

Slaveni danas govore različitim jezicima, ali koji spadaju u zajedničku
skupinu tzv, slavenskih jezika. Čak dvjestotinjak milijuna ljudi u Europi danas
govori nekim od jezika iz slavenske jezične skupine (Matasović 2008, 39). Smatra se
kako je postojao protoslavenski jezik, kojim se govorilo prije raseljavanja u nekoj
prapostojbini Slavena Također je trenutno mišljenje lingvista da su se razlike u
današnjim slavenskim jezicima razvile iz inicijalnih dijalekata koji su govoreni u
prapostojbini Slavena (Barford 2001, 16; Gimbutas 1971, 14). Neki pak misle kako
se zajedničkim praslavenskim jezikom govorilo tek oko 600. godine  i to na
dunavskom limesu (Matasović 2008, 39, 46).

Lingvističkim istraživanjima uspješno se pridonijelo i razrješavanju problema
lokalizacije slavenske prapostojbine na nekoliko načina. Istraživanjem imena rijeka
na zakarpatskom području, slavenskih riječi za drveće i prihvaćanje stranih riječi za
drveće koje nisu poznavali prije raseljavanja, utjecajima susjednih grupa jezika na
protoslavenski itd. (Gimbutas 1971, 22-24).

O nastanku praslavenskog Matasović smatra kako se "među govornicima
različitih, ali bliskih dijalekata i usko srodnih jezika proširila neka vrst koine,
zajedničkoga naddijalektalnog idioma koji nazivamo praslavenskim. Taj je jezik bio
prilično jedinstven: u 6. i 7. st. nema nikakvih svjedočanstava o njegovoj
dijalekatskoj raščlanjenosti" (Matasović 2008, 44). No nakon početnog raseljavanja
Slavena, jezik je osim svojeg samostalnog dijalektalnog razvoja diljem Europe bio i
pod utjecajem zatečenog stanovništva u krajevima gdje su Slaveni doselili. Naime, u
područjima izvan dosega bizantske vlasti ili neke druge prethodne vrhovne, lokalno
stanovništvo brzo je i rado prihvaćalo novi jezik Slavena, kako bi se uključili u novu
organizaciju društva (Matasović 2008, 46).

Lingvističkim proučavanjima tako se došlo i do zaključka kako su češki i
slovački srodniji južno slavenskim jezicima što dovodi do zaključka kako su Sudeti i

17
Karpati bili snažnije jezične barijere nakon slavenskog raseljavanja (Barford 2001,
17). No, nakon prodora bavarskih plemena na istok prema Dravi od 8.st., te kasnijim
prodorom Mađara na zapad na srednji Dunav i Tisu, ova zajednička grupa jezika je
razdijeljena, pa je granica između zapadnih i južnih Slavena pomaknuta tristotinjak
kilometara na jug. Tako su ubuduće na češki i slovački sve više utjecali jezici Poljaka
i ostalih zapadnih Slavena (Barford 2001, 18).

2.4. Vjerovanja i duhovni život

2.4.1. Religija

Bogovi starih Slavena kakvi su bili štovani u doba prije velikog raseljavanja,
u mnogome su srodni bogovima ostalih Indoeuropskih naroda, Baltima, Germanima,
Keltima, Romanima itd. (Galuška 2004, 52). Na tome naslijeđu indoeuropskih
naroda Slaveni su izgradili svoj panteon, koje je kasnije dobio mnoge regionalne
posebnosti.

O vjerovanju Slavena zna se zapravo vrlo malo. Nakon pokrštavanja,
kršćansko svećenstvo je sustavno radilo na brisanju kolektivnog pamćenja o
dotadašnjoj religiji, bogovima i običajima. No pokrštavanje nije teklo jednako brzo
kod svih slavenskih naroda, niti su misionari u kratko vrijeme mogli doprijeti do
svakog Slavena. Tako je poganskog vjerovanja bilo i u mnogim stoljećima koja su
uslijedila, a poneki tragovi tih vjerovanja održali su se i do današnjih dana.

Znanstvenici već preko stotinu godinu pokušavaju rekonstruirati slavenski
panteon na osnovu skromnih raspoloživih podataka, kao i rekonstruirati kultne
običaje. Čini se kako se panteon različitih slavenskih bogova raslojavati i mijenjati
nakon što su se Slaveni počeli raseljavati iz prapostojbine te međusobno udaljavati.
To je imalo za posljedicu samostalni razvoj mitologije i prihvaćanje različitih
utjecaja, ovisno o okružju u kojem su se našli.

Načelno su osnovni bogovi kod Slavena isti, ali se s vremenom njihovi
karakter i značenja, težina u kultu mijenjaju. Pratiti ove mijene uistinu je teško, kao i
rekonstruirati panteon sa svojim karakteristikama i prikazima, kakav je mogao biti u

18
vrijeme pred ekspanziju Slavena po Europi. Iz toga razloga se često u literaturi
nalaze podijeljena i oprečna mišljenja.

Osnovni izvori za poznavanje vjerovanja Slavena su nekolicina antičkih
pisaca te neki misionarski i drugi crkveni opisi poganskih vjerovanja i običaja, iz 9. i
10.st., a posebice za razdoblje od 11. do 12.st. kod polabskih Slavena te Rusa. Osim
toga, najveći prilog istraživanju ovih tajni dala je etnologija i lingvistika, a u manjoj
mjeri i arheologija. Mada su ovi opisi većinom vezani za razdoblje kasnijeg razvoja
religije i kulta kod Slavena nego što je tema rada, ove podatke moramo uzeti u obzir
kako bi se barem naslutilo kako je religija doživljavana u razdoblju doseljenja.

Prvi pisac koji spominje Slavene i njihova vjerovanja je istočnorimski
povjesničar Prokopije iz Cezareje u svom djelu Ratovi. On opisuje jedno slavensko
pleme koje je prešlo Dunav na jug, i koje vjeruje u jednoga boga, koji je stvorio
gromove i vlada cijelim svijetom. Tom Bogu oni žrtvuju goveda i druge životinje. Ne
vjeruju u predestinaciju, nego smatraju kako se sudbina može promijeniti. Tako kada
se suoče s pogibijom i nedaćama vjeruju kako je dovoljno za spas naknadno iz
zahvalnosti žrtvovati bogu. Također vjeruju u rijeke, vile i druga nadnaravna bića i
bogove, kojima također prinose žrtve (Barford, 2001, 193). Ova opažanja čine se
prilično realnim, jer nam slični podaci dolaze i iz kasnijih izvora. Mada Prokopije ne
navodi ime ovog glavnog Boga, vjeruje se da je riječ o Perunu.

Perun i Svarog su bili glavni slavenski bogovi, s time da se Peruna češće
spominje u nama poznatim izvorima. Perun je bio bog vremenskih prilika, munje,
oluje i kiše što ga povezuje s plodnošću (Barford 2001, 194). Za Slavene su fosili,
neolitičke sjekire, i od groma rastaljeni kamen predstava samog groma i time Peruna.
Takvi predmeti bili su cijenjeni amuleti koji su štitili od zlih sila. Za njih je i drvo u
koje je Perun udario gromom bilo sveto (Barford 2001, 194). I inače je Perun bio
personificiran stablom, a posebice hrastom, vjerojatno zbog svoje čvrstoće i veličine.
Redovnik Helmold 1156.g. izvještava kako je u šumi kod Lübecka zatekao kultno
mjesto Provena (valjda Peruna) koje se sastojalo od posebnog hrasta ograđenog
drvenom ogradom (Barford 2001, 191).

Kako je Perun bog gromovnik i "udara nebeskim strijelama" one su od naroda
prepoznate kao sjajni oštri kamenčići, uglavnom prapovijesne litičke alatke koje su
pronalazili u poljima. Kod kajkavskih Hrvata postoji vjerovanje kako se svaki grom

19
koji udari može pronaći u obliku kamena, koji se zove "strelni kamen ili strela". Ako
se takav kamen pronađe, on štiti od groma. (Katičić 2008, 236). Tako su ljudi poslije
kiše pronađene sjajne kamene sjekire ili slične litičke alatke stavljali pod krov svoje
kuće, kako bi je zaštitili od udarca groma.

I u Sloveniji je zabilježeno slično vjerovanje. Tamo se u Prekmurju za grom
kaže i "perün" a za takvo kamenje "gromski kamen ili Perunovi kamni". U Koruškoj
se u dolini rijeke Zile za opisano kamenje kaže "gromska striva". I opet se javlja
običaj stavljanja "kamenite strijele" pod krov kuće, kao što je slučaj u Štajerskoj
(Katičić 2008, 236). Primjeri iz današnje Hrvatske i Slovenije svjedoče nam kako je
riječ o zajedničkom praslavenskom vjerovanju i običaju, a to bi se moglo proširiti i
na druge slavenske narode.

Nakon prelaska na kršćanstvo, poganski bogovi dobili su svoje pandane u
kršćanskim svecima pa je tako Perun u kršćanstvu zamijenjen kultom svetog Ilije
(Katičić, 2008, 263). Burić to pak navodi za sv.Jurja i sv.Mihovila (Burić 2005, 463).

Drugi vrhovni slavenski bog bio je Svarog. On je predstavljan kao bog sunca
i vatre, i vjerojatno i kao bog ognjišta. Sunce je bilo nasušno potrebno usjevima a
vatra je bila važna za rasčišćavanje šume, grijanje ali i za spaljivanje pokojnika
(Barford 2001, 195). Svarožić je mali bog, Svarogov sin.

Još jedan važan bog bio je Veles, bog stočara, ali ustvari bog podzemlja i
svijeta mrtvih predaka (Barford 2001, 195). Veles je kasnije povezivan s kršćanskim
sv.Vlahom (Blasius) koji je također zaštitnik stoke.

Bilo je još mnoštvo drugih bogova i nadnaravnih bića koja se spominju u
različitim izvorima. Valjalo bi još spomenuti Mokoš, vodenu vilu ili demona, koja je
povezivana s ženskim poslovima poput predenja i tkanja. U elaboriranom svijetu
slavenske religije Pomeranije, koja je najduže sačuvala pogansku vjeru, poznati su i
mnogi drugi bogovi i nadnaravna bića. To su Svarog, Svantevit, Jarovit, Rugevit,
Triglav i drugi.

Jedan zapis, Životopis bamberškog biskupa Otona, spominje kako su
poganski Slaveni kod grada Szczecina štovali boga Triglava (Trigelawus). Tri glave
je imao jer je upravljao trima kraljevstvima, nebeskim, zemaljskim i podzemnim
(Katičić 2008, 51).

20

Prema razmjerno bogatim pisanim izvorima iščitava se kako je pleme Ljutića
u zasad neidentificiranom mjestu Rethra štovalo Radigasta, pleme Rani u Arkoni
Svantevita, a u mjestu Garz (Korenica) tri boga, Rugevita, Porevita i Pernuta. U
Wolgastu (Wołogoszcz) i Havelbergu (Hobolin) štovao se Jarovit, a u Brandenburgu
Stettinu (Szczecin) i Wollinu (Vineta) Triglav (Müller-Wille 1999, 81).

Osim bogova Slaveni su vjerovali i u razne demone i duhove, koji su se
nalazili utjelovljeni u raznim mjestima, izvorima, stablu, ovećem kamenu, ili su
živjeli u močvari, rijeci itd. Važan je bio i kult mrtvih, a neki su duhovi predaka bili
prijateljski, te su pomagali u domu, dok su drugi bili neprijateljski raspoloženi, pa ih
se na razne načine pokušavalo otjerati ili vratiti u grob ili ih tamo zadržati (Barford
2001, 190). Tu se posebice treba naglasiti vjerovanje u vampire (stryg, štriga) koje
mada uobičajeno na Balkanu, ima svoje pojavnosti i kod istočnih tako i kod zapadnih
slavenskih naroda, pa možemo reći kako je i ovo vjerovanje karakteristično za
Slavene općenito.

U Češkoj i Slovačkoj vjerovalo se u Vodnike, odnosno demone koji obitavaju
u vodama, a posebice u brzacima. Oni su uglavnom duhovi utopljenika, a namjera im
je i ostale ljude utopiti ako im se pruži šansa. Vjerojatno se njima za umirenje davala
žrtva bacanjem hrane u vodu prilikom prelaska vode ili plovidbe njom (Barford
2001, 190).

U Ukrajini i Bjelorusiji su vjerovali da nesretno poginule djevojke postaju
duhovi, odnosno Rusalke. One su na mladom mjesecu izlazile na livade, plesale i
privlačile slučajne prolaznike. Kod južnih Slavena slična bića su Vile, lijepe nage
djevojke koje su opasne i žive u izvorima, pećinama, ispod drveta ili kamena. Mogle
su se pretvarati u razne životinje te svojim lukovima i strijelama ubiti svakoga koji
im se približi. Iz tog razloga su im muškarci na tim mjestima ostavljali žrtve, što je
običaj koji se održao do 13.st. (Barford 2001, 191).

I druga bića su živjela u šumama, kao što su Lešij i Baba Jaga, a šume su
općenito bile svijet nadnaravnog, tajnovitog i opasnog, kao što se vidi iz mnogih
narodnih priča kod Slavena.

Nekoliko zanimljivih običaja zajednički su mnogim Slavenima, pa se smatra
kako su nekad bili dio prakulta. To su obredi prilikom dolaska proljeća, kada se

21
izrađuju ukrašene lutke koje se na vrhuncu događaja utapaju ili pale. Ovi obredi
vezani su uz različita vjerovanja o dolasku nove plodne godine i kraju gladne zime.

Također se kod Slavena kao narodni običaj održalo i paljenje vatri na
vrhovima brda na najkraći dan u godini - ljetni solsticij. Mladi su tada skakali preko
vatre, a prema nekim izvorima to je predstavljalo njihovo simbolično žrtvovanje.
Podaci o ovom običaju poznati su iz različitih poljskih srednjovjekovnih izvora
(Barford 2001, 192). I kod nas se ovaj običaj održao te se na Ivanjsku noć pale tzv.
Krijesovi, koji se preskaču ili se oko njih pleše.

Dva glavna boga, Perun i Veles predstavljaju suprotnosti i u stalnom su
sukobu. Peruna se nalazi negdje visoko, na vrhu planine, na nebu a Velesa se nalazi
negdje nisko, pod drvetom ili kamenom, u zemlji. Perun tako u vrijeme boja s
Velesom rascjepljuje stabla, raskaljuje kamen bacajući strijele - gromove. I boj
završava pobjedom Peruna te tako počinje padati kiša, koja je zapravo plodonosna
(Ivanov, Toporov 1982, 450). Osim što personificira borbu dobra i zla, ovaj boj
objašnjava i prirodne pojave te godišnji ciklus.

Istraživanju slavenske filologije i frazeologije mnogo vremena je posvetio i
Radoslav Katičić (Katičić 2008). On je proučavajući narodne pjesme pokušavao
rekonstruirati praslavenske sakralne tekstove koji su recitirani prilikom svetih obreda
u pogansko doba. Njegovo djelo Božanski boj opisuje borbu između Peruna i Velesa
te se dodiruje i drugih mitoloških priča. Također su ovdje svoj prilog dali i etnolozi
Vitomir Belaj i Tomo Vinščak (Belaj 2007).7

2.4.2. Predstave bogova i kultna mjesta

Slaveni su bili vrlo povezani s prirodom i otvorenim prostorima, pa se tako
zna da su za njih kultna mjesta uglavnom bila izvan naselja, u svetim šumama ili na
svetim gorama. Na tim mjestima su se vršili obredi i žrtvovanja o čemu nam i pričaju
neki izvori.

Smatra se kako su im u tim šumama i gajevima neka stabla bila posebno
sveta. Kao što je već spomenuto redovnik Helmold 1156.g. izvještava kako je u šumi

7 Ova istraživanja su preopširna i složena kako bi se opisivala u svojoj cjelini u ovom djelu, ali će se
neke pojedinosti u tekstu odnositi i na razmišljanja iz njih.

22
kod Lübecka zatekao kultno mjesto Provena (možda Peruna) koje se sastojalo od
posebnog hrasta ograđenog drvenom ogradom (Barford 2001, 191). I Konstantin
Porfirogenet u 10.st. spominje slavensko svetište uz stablo na otoku u Dnjepru, zatim
pisac Harbord u 12.st. donosi vijest o velikom dubu pod kojim je bio izvor a kojeg su
baltički Slaveni smatrali svetim, jer da u njemu stanuje neko božanstvo (Katičić
2008, 55).

I za naše područje imamo nekih svjedočanstava o sličnom kultu. Tako
nepoznat franjevac 1331.g. piše kako brojni Slaveni oko Kobarida slave neko drvo
ispod kojeg je izvor kao sveto (Katičić 2008, 55).

Smatra se da su slavenski bogovi u početcima bili bezlični, odnosno nisu se
prikazivali crtežima ili kipovima. Ipak s vremenom se to promijenilo pa su nam tako
ostale neke statute koje prikazuju uglavnom nepoznate bogove ili više njih. Također
ovo prate i neka uređena kultna mjesta u naseljima. Najpoznatiji idol je veliki kameni
stup iz Zbrucza u Poljskoj. Tamo je naime u rijeci Zbrucz kod Liczkowieca pronađen
2,7 metara visok kameni idol s reljefnim predstavama raznih likova. Vjeruje se kako
se među donjim likovima prikazuje i bog podzemlja Veles, dokle je na primjer ratnik
s vrha stupa interpretiran kao Perun. Statua je pronađena u rijeci 1848.g., a
naknadnim istraživanjima gradišta iznad tog mjesta utvrđeno je i mjesto i utor u
kojem je idol stajao, dok nije bačen u rijeku uslijed pokrštavanja u 10.st. (Barford
2001, 196).

Slika 1. Idol iz Zbrucza.

23

Djelo Povest vremennych let,8 donosi opise nekih kultnih mjesta u Rusiji, pa
tako opisuje mjesta na visokim riječnim obalama gdje su se nalazile drvene statue
bogova kojima se zaklinjalo. Na brdašcu Peryn iznad rijeke Volkov kod Novgoroda
je istraženo kultno mjesto u vidu manjeg humka okruženog jarkom, u kojem su se
nalazile rupe od nekad zabodenih drvenih idola te mala ognjišta na kojima su se
prilagale žrtve (Barford 2001, 196). Sličnih nalazišta pronađeno je i na drugim
mjestima.

U Povest vremennych let opisuju se mnogi ugovori o miru, a posebice je
slikovit onaj koji govori o tome kako su 945.g. Igor i njegovi ljudi pošli na humak
gdje je stajao Perun, kako bi položio svečanu prisegu (Katičić 2008, 134).

I u Češkoj je pronađeno mjesto gdje su u krug stajali zabodeni drveni stupovi,
vjerojatno s likovima bogova. Prilikom istraživanja velikog gradišta Breclav -
Pohansko ispod ostataka kršćanske crkve nađeni su tragovi kultnih ukopa, rupa za
stupove (idole?) i jama (žrtvena ognjišta?). Cijeli prostor je bio ograđen od ostalog
visokom ogradom, do čak 4 metra. Nakon propasti velikomoravske kneževine
propada i ova kršćanska crkva, na ovom mjestu ponovno se gradi poganska kultna
struktura. Sastoji se od djelomično ograđenog prostora središnjeg masivnog stupa
(idola?) te osam stupova u krug oko njega (Macháček, Pleterski 2000). Koncept
kultnog mjesta s osam stupova i središnjim idolom Macháček i Pleterski povezuju sa
sličnim mjestima drugdje u slavenskom svijetu kao što su Peryn kod Novgoroda,
Bogit u Galiciji i D'evič kod Tripolja. Osim ovih tragova poganstva na Pohanskom,
Macháček i Pleterski prepoznaju i njegovanje kulta sunca kroz raspored kultnih
ukopa i grobova na gradištu.

Slavensko svetište slično onom istraženom u Arkoni, navodno je otkriveno i
na Ptujskom gradu, prilikom istraživanja kosturnog groblja (Korošec, J., 1948,
1949). No to je u stručnim krugovima žestoko kritizirano (Baš 1949), pa se danas
uglavnom ne uvažava.

8 Povjest vremennych let, poznat i kao Kijevski ljetopis dovršio je redovnik Nestor u kijevsko-
pečerskom samostanu 1112.g. Ovdje se opisuje slavenski panteon i vjerovanja, a govori o
pokrštavanju kijevske kneževine u doba Vladimira 988.g. (Podborsky 2006)

24

U Poljskoj su poznata dva značajnija mjesta slavenskog poganskog kulta. To
su Lisa Gora kod Kielce i Šleza gora kod Wroclawa. Tri vrha planine Šleze su
okružena kamenim suhozidom i tu su bili postavljeni kameni idoli. Iz opisa njemačke
vojske koja je tuda prolazila u 10.st. čuje se kako narod još i dalje vrlo poštuje ova
mjesta, mada su već uništena od pokrštenih poljskih kraljeva desetljećima ranije
(Barford 2001, 197). Na Lysa gori se nalazilo slično kultno mjesto a zna se da su u
18.st. uništeni kameni idoli koji su tu stajali, te da su narodna okupljanja u vrijeme
Duhova ukinuta 1468.g. Jedna od teorija za pomno uređivanje svetih mjesta kod
Slavena jest da je to zapravo prenašanje kršćanskih običaja u svijet poganskih
vjerovanja, te njihova prilagodba novom sustavu (Barford 2001, 198).

Slika 2. Troglavi slavenski idol s brda Sevid kod Vaćana (Goss 2009, fig.3)

Zasigurno najvažniji nalaz idola iz Hrvatske potječe iz okolice Šibenika.
Tamo je naime kod sela Vaćana, pod brdom Sevid pronađena rustična kamena
skulptura koja predstavlja stup na kojem su isklesane ljudske glave od čega su
sačuvane dvije, dok je treća odlomljena. Mada je logično zaključeno kako je riječ o
prikazu slavenskog boga Svevida ili Troglava (Kruno Prijatelj), neki autori skloni su
ga pripisati keltskom božanstvu, mada na tom području Kelti nisu nikada živjeli
(Brajković 2008, 80,81, 217). Drugi pak smatraju kako je riječ o primitivnom radu
koji se zbog toga ne može sa sigurnošću pripisati ranim Slavenima (Burić 2005,

25
465). Najnoviji radovi naprosto zaključuju kako je vrlo moguće riječ o slavenskom
idolu, ali to se zasad sa sigurnošću ne može konačno dokazati (Goss 2009).

Sličnu situacija je i sa slabo poznatim kamenim torzom sa Sv.Martina na
Silberbergu kod Železnega Hriba (Hüttenberg) u Koruškoj. Ovaj kameni kip
rustikalne izrade, uglavnom se pripisuje ranoslavenskoj izradi i datira okvirno u
razdoblje od 7. do 9.st. Kameni lik božanstva posjeduje tri lica, a na poleđini je
naknadno uklesan križ, možda da ovu prispodobu uključi u ikonografiju nove vjere.
O njegovom konačnom određenju kao ranoslavenskom prikazu božanstva još nije
moguće sa sigurnošću govoriti, ali čini se kako zasad nema boljeg tumačenja (Kahl
2005).

Slika 3. Troobrazno slavensko božanstvo sa Sv. Martina na Silberbergu (Kahl 2005).

Kod zapadnih Slavena poznati su nam i pravi hramovi s kipovima bogova,
kao i rituali koji su se njima u čast tamo odvijali. Najpoznatiji izvor je kroničar Saxo
Grammaticus koji je u djelu nazvanim Gesta Danorum, napisanim na kraju 12.st,
osim danske povijesti donosi opis slavenskog hrama na otoku Rujana (Rügen).
Vjeruje se da je to opis hrama boga Svantevita u Arkoni. Nedavno je pronađen još
jedan neovisni opis slavenskih hramova i rituala polabskih Slavena. To je djelo
napisao redovnik William od Malmesburya pod imenom Gesta Regum Anglorum,
također u 12.st., ali se odnosi na stanje u prvoj polovini 11.st. Posebice je važno što

26
njih dvoje pišu neovisno jedan od drugog, pa nam to čini oba izvora zanimljivom za
usporedbu (Słupecki, Zaroff 1999).

U svakom slučaju, oboje opisuju sveti prostor u kojem se nalazio idol, te
ritual punjenja i ispijanja alkoholnog pića u cilju predviđanja plodnosti naredne
godine. William nam opisuje kako ti Slaveni obožavaju Sreću te idolu stavljaju u
desnu ruku rog s alkoholnim pićem od meda i vode. Na zadnji dan studenog sjede u
krugu i iz roga kušaju tu medovinu. Ako je rog bio pun, oni ga glasno odobravajući
ispijaju, jer će godina biti plodna. Saxo pak opisuje istu scenu dajući bolji opis idola.
Radilo se o četveroglavom idolu nadljudske visine, kojem svaka glava gleda na
drugu stranu svijeta. Također navodi kako u ruci ima rog, ukrašen raznim metalima,
kojeg svećenik svake godine puni pićem kako bi predvidio nadolazeću godinu. Ako
bi pića bilo koliko je i uliveno, godina će biti dobra, a ako ne, trebati će štedjeti na
zalihama. Nakon toga bi ritualno uz svete zagovore prolio staro vino, natočio novo i
popio, stavio rog natrag u ruku idola te ponovno natočio. Nakon toga su se slavlju
pridruživali i ostali, opijajući se i uživajući u žrtvenom mesu (Słupecki, Zaroff 1999).

Neke hramove poznate iz pismenih izvora, poput onoga iz Arkone, arheolozi
nisu uspjeli potvrditi kroz iskapanja. Međutim, pronađeni su ostaci nekih drugih
hramova. Tako su u Mecklenburgu na gradištu Gross Raden otkriveni ostaci velikog
poganskog svetišta koje nije bilo poznato iz pismenih izvora. Također su tragovi
hramova otkriveni u Wolinu, Štetinu na Odri, te Stargardu kod Oldenburga
(Podborsky 2006, 490).

Slavensko svetište - hram u Gross Radenu otkriveno je prilikom istraživanja
koje je 1975.g. proveo Ewald Schuldt. On je iskopao cjelokupni tloris svetišta u
kojem su još ležale sačuvane 2 metra duge drvene daske kojima je bila ukrašena
zgrada. Te visoke daske na svom vrhu imale su izdjeljane glave, od kojih je
prepoznato desetak tipova. Svetište je bilo dimenzija 7 x 11 metara i ograđeno
plotom (Müller-Wille 1999, 85). Ove antropomorfne daske podsjećaju i na neke
slično izrađene "daskaste idole" (brettidole) koji su pronađeni u Ralswieku i drugdje.
Postavlja se pitanje nisu li i to tragovi takvog ukrašavanja svetišta ili votivne statue.

27

Slika 4. Tlocrt objekta s iskopavanja i rekonstrukcija hrama iz Gross  Radena (Müller-Wille 1999, 85).

I u Oldenburgu (Starigard) je vjerojatno postojalo svetište. Tako je prilikom
osvajanja gradišta u 11.st., kako doznajemo od Widukinda von Corveya, zaplijenjena
i jedna "kao iz stijene isklesana" statua boga "Saturna". Ovdje je prilikom
istraživanja pronađeno kultno mjesto na kojem su bile zakopane konjske lubanje i
neki ekstremiteti, ograđeni kamenom te postolje za idola. Također je ovdje pronađen
i jedan minijaturni daskasti idol (Müller-Wille 1999, 87, 88).

Prema nekim autorima, Slaveni su neke svoje bogove ili mitološke slike
prikazivali i na svakodnevnim uporabnim predmetima. Tako Nikos Čausidis opisuje
metalne lijevane pločice, zatim fibule, privjeske itd. koje prikazuju različite
životinjske i fantastične likove. Ovi uporabni predmeti datiraju se u rani srednji vijek
a većinom se pripisuju Slavenima. Oni bi tako bili amuleti a kroz simbole bi
prikazivali razne bogove ili mitološke prikaze poput vrhovnog nebeskog boga, boga
gromovnika, nebesko solarno božanstvo, solarnog konjanika, boginju rodilju,
htoničkog boga, itd. (Čausidis 2005).

U Pomeraniji su pronađena dva mala drvena idola koji prikazuju Svantevita.
Jedan je pronađen u Svendborgu a drugi u Wollinu. Dimenzija su od 9 do 15
centimetara. Wollinski primjerak pronađen je prilikom iskopavanja nedaleko
središnje zgrade u naselju koja je imala kultni karakter. Također su poznati mali
metalni antropomorfni idoli poput onih iz Schwedta i Novgoroda (Müller-Wille
1999, 81, 82, 84). Da je takvih idola manjih dimenzija bilo u upotrebi potvrđuje nam

28
i jedan pisani izvor. Biograf Otta von Bamberga opisuje misionarenje u 1125/1126.g.
u Stettinu i Wollinu, te spominje kako su tada spaljeni svi idoli koji su pronađeni na
otvorenom, dok je međutim jedan dio "nesmotrenog pučanstva tada sakrio kod sebe
potajice zlatne i srebrne priručne statue idola" (Müller-Wille 1999, 83, 84).

Slika 5. Drveni idoli iz Svendborga i Wollina (Müller-Wille 1999, 81).

2.4.3. Pogrebni rituali

Pokopavanje pokojnika bio je važan čin kod Slavena. Kako se vjerovalo u
zagrobni život, te moć duhova da utječu na "živi svijet", valjalo je obaviti i posebne
rituale prilikom pokapanja, ali i u određenim vremenskim razmacima nakon pokopa,
četrdeset dana poslije, na godišnjicu smrti ili neki drugi poseban dan u godini
(Barford 2001, 199).

Od 5. do 9. st. velika većina slavenskih naroda spaljivala je svoje pokojnike
prije sahrane. Slavenski običaj pokopavanja uključivao je paljenje pokojnika na
posebno pripremljenim lomačama. Običaj spaljivanja je povezan s kultom sunca,
topline i vatre, kao nečeg pročišćavajućeg. Također je to bila predstava brzog i
efektivnog odlaska na onaj svijet, nasuprot nečistom i dugotrajnom procesu
"umiranja" u slučaju pokapanja cijelog tijela (Barford 2001, 200). Također, smatralo
se kako pokojnici, koji iz nekog razloga nisu prošli ritualnu proceduru spaljivanja,
postajali duhovi koji su opterećivali svijet živih.

29

Slika 6. Urna iz slavenskog paljevinskog groblja kod Zemplenagarda blizu slovačko-mađarsko-
ukrajinske tromeđe (Anke, Revesz, Vida 2008, 81).

Kada se pod pritiskom pokrštavanja počelo inhumirati pokojnike bez
uvriježene incineracije, kod slavenskog stanovništva to je izazvalo dugotrajni strah
od oživljavanja mrtvih (Barford 2001, 201). Započelo se s raznim ritualima prilikom
pokopa, koji su trebali osigurati da se pokojnik "ne ustane iz groba". To je
podrazumijevalo stavljanje stijene na grob, stavljanje brašna u grob, odsijecanje
glave ili udova, te zabijanje kolca ili klina kroz pokojnika (Barford 2001, 201).

Kod nas takvih primjera vidimo u nekim istarskim grobljima 7. i 8.st. Tako je
odrubljivanje glave zabilježeno u Čelegi kod Novigrada (Marušić 1995, 57), na
Zajčjem brijegu kod Velog Mluna su na tijela pokojnika polagane kamene ploče
(Marušić 1995, 45) itd.

Značajan nedostatak pronađenih paljevinskih groblja je jedno od trajnih
pitanja slavenske arheologije. Još uvijek nije zadovoljavajuće odgovoreno na pitanje
kako su točno i gdje Slaveni odlagali svoje mrtve. Naprimjer, samo je nekoliko posto
nalazišta Penkovske kulture groblje, odnosno mnogo je veći broj naselja u odnosu na
groblja (Barford 2001, 204). Postavlja se pitanje nisu li spaljivali pokojnike i
sahranjivali ih na drugi način osim ukopom u zemlju. Moguće je da su pepeo
pokojnika rasipali u rijeke ili na neka druga sveta mjesta, ili čak na nekoj nadzemnoj
drvenoj konstrukciji čiji trag se ne nalazi danas. Ovo se sigurno odvijalo izvan
naselja, jer se prilikom istraživanja u naseobinskim zasipima ne nalaze spaljene
ljudske kosti (Barford 2001, 201).

30

Osim mogućnosti rasipanja spaljenih ostataka, postojala je o mogućnost
njihovog pokapanja. Tako su poznata groblja u kojima su spaljene kosti polagane u
zemlju, sa ili bez keramičkog lonca - urne. Ovaj običaj zabilježen je u Korčak,
Penkovka i Praškoj kulturi (Barford 2001, 202).

I u Sloveniji i Hrvatskoj je potvrđen običaj spaljivanja pokojnika kod
Slavena. Najzanimljiviji primjer je novopronađenog groblja Popava II pri Lipovcih
gdje je istraženo prvo paljevinsko groblje u kojem su spaljeni ostaci pokojnika
zakapani u zemlju bez urni (Šavel 2008). U Hrvatskoj su nam je bolje poznato
paljevinsko groblje u Vinkovcima, Duga ulica 99 (Sekelj-Ivančan, Tkalčec 2006), ali
postoje i druga, ili nedovoljno istražena ili neobjavljena poput Maklinovog brda kod
Kašića (Belošević, 1980, T.XII-1,2,3) Dubravice kod Skradina (Gunjača 1995),
Donje Polje - Sv.Lovre (Fabijanić 2008) Velim - Velištak (Jurić 2005, 2007), Belišće
- Zagajci itd.

Postojao je i vrlo raširen običaj pokapanja mrtvih u zemljane humke. Ovaj
običaj bio je uvriježen kod istočnih Slavena, ali i u središnjem dijelu
zapadnoslavenskog područja. Kod humaka postoji mnogo različitih varijanti, neki su
niži i manji, oko 3x4 metra, dok su neki već i značajnih dimenzija poput Gniozdowa
kod Krakowa ili Černigova u Kijevska Rus'. Postoje usamljeni humci kao i grupe
humaka, za koje se vjeruje da su pripadale obiteljima odnosno rodovima. Korištenje
grobnih humaka proširilo se slavenskim svijetom u 8. i 9.st. (Barford 2001, 206,
207).

Ostaci pokojnika često su se nalazili u urni ili nekoj vrsti drvene kutije - kuće
mrtvih na vrhu humka. Iz tog razloga raniji istraživači često nisu bili u mogućnosti
pronaći grob u dubini humka jer ga naprosto tamo nije bilo, pa su mnoge od njih u
zabuni proglasili kenotafima (Barford 2001, 203).

Ostaci spaljenog pokojnika mogli su se stavljati u keramički lonac - urnu koji
se zakapao u humak. Kod nas postoji nekoliko humaka koji su služili za ukapanje
pokojnika, doduše samo malo ih je sadržavalo paljevinske ukope, dočim je većina
njih sadržavala slavenske kosturne ukope. To su uglavnom ukopi u zaleđu Nina i
Zadra a najpoznatiji su Materiza kod Nina (Belošević 1973), Jokina glavica kod
Krneze (Gusar 2009) i Matakova glavica kod Podvršja (Gusar, Vujević 2009).

31

Na grobu - mogili se molilo, žrtvovalo i palila vatra u spomen na mrtve.
Ujedno su se tu odvijala gozba i drugi rituali koji su se zvali Stipa, Strava, ili Trizna.

Slika 7. "Trizna za Olegom Novogorodskim", romantična predstava pogrebnih rituala Slavena. Viktor
Vasnetsov, 1899.g.

Postoje još i običaji zatrpavanja spaljenih ostatka u plitkim izduženim
jamama, tzv. Alt-Käbelich tip pokapanja, uvriježen u području Sukow. Također,
ruski kroničar spominje kako slavenska plemena Vijatiči, Severjani, Radimiči i
Kriviči spaljene ostatke svojih pokojnika stavljaju u urne koje uglavljuju na stupove
zabodene pored puteva (Barford 2001, 202).

2.4.4. Kraj paganizma

Pokrštavanje zapadnih, polabskih Slavena i Pomeranije trajalo je dugo
vrijeme. Započelo je u 8. i 9.st., ali nije završilo čak do 12.st. Slaveni ovog područja
čvrsto su se držali svojih starih vjerovanja, pa je bilo potrebno da ih osvoje već
pokršteni Germani kako bi ih na to prisilili, ili da njihove vlastite vođe prijeđu na
kršćansku vjeru.

I kod istočnih Slavena pokrštavanje i konačno prihvaćanje nove vjere nije
prolazilo brzo i jednostavno. Ljetopisac Nestor (Povest vremennych let) donosi nam

32
dragocjen opis uništavanja idola - kumira nakon prihvaćanja kršćanstva od ruskog
kneza Vladimira nakon 988.g. Iz opisa je jasno kako je riječ o drvenim stupovima
koji su prikazivali različita božanstva, i najčešće su se nalazili na nekim značajnijim
uzvisinama u blizini naselja. Vladimir je dakle dao porušiti kumire, neke isjeći a
druge baciti u vatru. Idola koji je prikazivao Peruna je dao privezati konju za rep i
vući do potoka te išibati kako bi se narugao dotadašnjem vrhovnom bogu. Zanimljiv
je i spomen potresenih ljudi koji su gledali te scene i plakali (Maretić 1889, 245).
Također nam Nestor svjedoči kako je knez Vladimir dao graditi crkve na onim
mjestima gdje su donedavno stajali Perunov i ostali kumiri i gdje su i vladari i narod
prinosili žrtve (Maretić 1889, 246). Ovi opisi zacijelo nam mogu prispodobiti slične
procese koji su se odvijali i na ovim područjima.

Samo pokrštavanje nije bio dovoljan čin kojim bi se cjelokupni narod i u
potpunosti prebacio na novu vjeru. Nije svaka osoba, obitelj, rod ili pleme iskreno i u
potpunosti vjerovao u Krista i Sveto pismo. Neki su tako još uvijek potajno ili u
krugu svojih istomišljenika upražnjavali neke obrede vezane uz svoja dotadašnja
poganska vjerovanja. Tako je postajala jedna vrst dvojevjerja, s jedne strane neki su
ljudi nominalno prihvaćali kršćanstvo i ponašali se bar djelomično shodno tome, a
ujedno nisu odustajali od dotadašnjih tradicionalnih vjerovanja, obreda i običaja.
Trebalo je vremena i truda kako bi se sve ljude uistinu preobratilo na kršćansku
vjeru.

Jedna vrlo zanimljiva legenda o gradu Jaroslavu u Rusiji nam zapravo
slikovito objašnjava proces prelaska s dvojevjerja na čisto kršćanstvo. Riječ je o
zapisima koji opisuju prelazak stanovnika Jaroslava na kršćanstvo. U neko doba,
srušen je hram bogu Velesu (Volosu) kojeg je narod Jaroslava mnogo cijenio.
Svjedoči se da su neki ljudi na mjestu srušena hrama i dalje dolazili svirati i pjevati
te plesati, a i dovoditi stoku (Veles je među ostalim zaštitnik stoke). No, navodno je
stoka u Jaroslavu pobolijevala, pa je zatražena prezbiterova pomoć. On je predložio
da se na točnom mjestu nekadašnjeg Velesova hrama sagradi crkva sv.Vlasija koji će
zaštiti stoku. I kao nekim čudom, kada je crkva na tom mjestu sagrađena, ljudi su
prestali s ovima obredima i stoka više nije pobolijevala (Katičić 2008, 130, 131).
Usprkos tome što je priča vrlo skraćena, ovaj primjer vrlo nam slikovito govori kako
su se rješavali problemi s nastavkom poganskih obreda na starim svetim mjestima.

33
Naravno kako nije bilo dovoljno srušiti hram ili same idole, kumire, već ih je bilo
potrebno i fizički zamijeniti ili zauzeti postavljanjem novog kulta, koji će zamijeniti
stari. Tako je vrlo vjerojatno kako su na mnogim mjestima nekadašnjih slavenskih
poganskih svetišta, posebice na vrhovima gora, sagrađene kapelice ili crkvice.

2.4.5. Toponomastika

U krajoliku se među toponimima, imenima brda i dolina, nalaze imena
slavenskih bogova ili imena koja nas na njih podsjećaju. Smatra se kako su ta mjesta
mogla imati nekakvu kultnu ulogu u životu poganskih Slavena. Moguće je čak i da
su na tim mjestima održavani i sveti obredi, međutim na području koje se obrađuje u
ovom radu materijalnih, arheoloških dokaza za to još nemamo. Ipak, treba reći da
iskopavanja tih mjesta dosad nisu niti obavljana, pa i ne može biti nekih rezultata.
Ipak, stručnjaci su pisali o takvim položajima i pokušali ih razjasniti.

Po pitanju toponomastike i opisa rekonstrukcije ideja koje su dovele do
takvih imena mnogo je postigao Katičić. On navodi nekoliko takvih položaja
(Katičić 2008, 115, 116, 117). U Hrvatskoj to su Perun nad Žrnovnicom kod Splita,
na Učki vrh Perun iznad Mošćeničke Drage, Perunac (Perunkovac) kod Gračišća. U
Sloveniji su to Pernovska gorca kod Celja te u Koruškoj Perunja ves i Perunji vrh. U
Bosni imamo vrh Perun između Vareša i Sutjeske te Perun na brdu Baćini kod Donje
Rame, vrelo Perun kod planinom Ozren. U Makedoniji ima brdo Perun na planini
Kozjaku.

Također bi ovaj popis mogao biti i širi, kada bi prihvatili kako je ime Perun
mjestimice pretvoreno u Perin (Katičić 2008, 109, 110) pa bi tako među navedene
uključili i vrhove gora pod ovim imenom.

Također, važno je i svjedočanstvo toponimije imena Veles, htoničkog boga
stoke. Kod nas je taj toponim zabilježen kao ime poluotoka Veles kod Novog
Vinodolskog, sjeverozapadno od uvale Žrnovnice. Također se jedna uvala na otoku
Zlarinu zove Veleš. U Bosni se jedna gora nad Varešom zove Velež. I na srednjem
toku rijeke Vardara ima gradić Veles, a postoje i još neki primjeri u Srbiji i Bosni
(Katičić, 2008, 177).

34

Na ovo možemo dodati još neke toponime koji bi se mogli uključiti u opću
sliku kultnih mjesta na zadanom području. Tako imamo potok Mokoš između sela
Krog i Bakovci kod Murske Sobote u Prekmurju (Šavel 2002, 11). U Hrvatskoj je to
Mokošica kraj Dubrovnika (Katičić 2008, 293).

U sjeverozapadnoj Sloveniji je najpoznatija planina Triglav. U Hrvatskoj
imamo Troglav (1913 m n/v), najviši vrh Dinare na sjeverozapadnom dijelu općine
Livno, zatim Troglav drugi vrh po visini na Biokovu, brdo Trojvrh istočno od
Plaškog, Trojeglav kod Daruvara itd.

Svi ovi navedeni primjeri, ali i mnogi nenavedeni primjeri toponimije koja
vuče porijeklo iz mitskog i vjerskog nasljeđa ranih Slavena, dokaz je o tome kako su
oni na ovo područje došli donoseći sobom svoja praslavenska vjerovanja.
Toponomastika, te donekle i narodne pjesme i predaje zasad su jedini pokazatelji i
dokazi ovih vjerovanja i religije ali je moguće kako će i arheologija u budućnosti
pridonijeti razrješavanju ovih pitanja.

35
3. MATERIJALNI TRAGOVI SLAVENA

Na području koje obuhvaća ova tema, prepoznate su tri međusobno
zemljopisno razdvojene cjeline nalaza, koje posjeduju velik broj zasebnih osobina,
pa ih valja odvojeno predstaviti. U sve tri cjeline se, naravno, radi o konkretnim
nalazima i nalazištima kao i tragovima naseljavanja Slavena od 6. do 9.st. Prva grupa
se nalazi otprilike u međuriječju Mure i Drave, kao i u međuriječju Drave i Save.
Druga grupa prepoznaje se na širem području Krasa, Istre i Hrvatskog primorja.
Treća grupa prikazana u ovom radu je u zadarskom zaleđu, a može poslužiti i kao
primjer drugih istovrsnih nalaza iz šire Dalmacije i njena zaleđa.9

Naglasak je prvoj grupi dok su preostale dvije biti opisane u cilju usporedbe
nalaza, koji su se pokazali prema mnogim aspektima dosta različiti. Navedena su sva
nalazišta koja se nalaze unutar zadanog područja, a koja su u dosadašnjoj literaturi
bila datirana u razdoblje od kraja 6. do kraja 8.st. i za koje je dokazana ili postoji
pretpostavka kako sadrže ranoslavenske nalaze.10 Podrobnije opisana će biti i
nalazišta koja se posebno obrađuju u ovom radu.

Treba naglasiti kako ove grupe u nekim svojim aspektima ne mogu dobro
odijeliti ili se preklapaju. Tako su tragovi slavenskog naseljavanja današnje zapadne
Slovenije (dijelovi Notranjske i Gorenjske) uvršteni u prvu grupu, mada bi prema
nekim uvjetima razvoja, mogli bolje odgovarati razvoju kakvog je imala grupa Trst-
Istra-Rijeka. No neka osnovna podjela morala se napraviti kako bi se naglasile barem
osnovne tendencije razvoja ovih grupa.

9 Neka nalazišta nisu točno postavljena u određenu podjelu, ali su navedena jer se nalaze u blizini te
su na taj način vjerojatno relevantna za svoju skupinu.
10 Uz popis nalazišta navedena je ključna literatura za ta nalazišta, i posebice ona s najviše podataka,
najstarija i (ili) ona koja donosi popis sve relevantne literature za to nalazište. Nema potrebe za
navođenjem svakog pojedinačnog rada koji prenosi navode iz nekog prethodnog, a ne donosi neke
nove ili bitnije podatke. Također je upitna svrha citiranja radova koji samo navode nalaz npr.
"slavenske keramike" a ne donose crtež ili fotografiju na osnovu koje bi se u taj navod moglo uvjeriti.

36

Ilustracija 2. Karta ranoslavenskih nalazišta između Panonije i Jadrana koja se spominju u tekstu
(L.Bekić).

37
 3.1. Grupa Drava - Mura - Sava

3.1.1. Nalazišta

Naselja

Gotovo sva naselja najranijeg sloja slavenskog naseljavanja, od kraja 6.st. i
prve polovine 7.st.  nalaze se u prostranim riječnim dolinama, smještena uz potoke i
manje rijeke koje pritječu u Dravu, Muru ili Savu. Naselja su razvedenog tipa,
odnosno sastoje se od nekoliko međusobno udaljenih domaćinstava i nisu utvrđena.
Ovim karakteristikama odgovaraju općenito i ostalim poznatim slavenskim naseljima
u razdoblju od 6.-8.st. Ona su također razvedenog tipa s pojedinačnim kućama
zemunicama, uglavnom u nizinama, položena uz tokove rijeka i redom neutvrđena,
bez zemljanih bedema (Parczewski 1993, 107; Barford 2001, 39). Običaj Slavena da
žive uz vode navodi se još u svjedočenjima onovremenih bizantskih pisaca.

Nasuprot njima, u to vrijeme se na vrhovima nekih lako branjivih uzvisina,
skrivenim u planinskim masivima, nalaze se utvrđena naselja starosjedilačkog
romanskog i romaniziranog i kršćanskog stanovništva. Naselja ovakvog tipa počinju
se na ovom području često javljati već od 4.st, a osnivana su zbog sklanjanja od
različitih barbarskih pohoda i drugih ratnih sukoba. Ona su posebice česta u
današnjoj Sloveniji, mada ih nekolicina nedovoljno istraženih postoji i u Hrvatskoj.
Uz ova visinska naselja, mjestimice, i vrlo rijetko, postoje tragovi obitavanja
romanskog stanovništva i na otvorenim dolinskim prostorima u to vrijeme. Ova
naselja nisu tema rada, mada su iznimno bitna za proces koji se ovdje odvijao od
samog kraja 6.st. Neka od ovih naselja prestaju postojati kako se slavenska naselja
šire prema zapadu, ali se na nekima javljaju i kasniji nalazi što znači da se na njima
život obnovio, ili nastavio i u 7. i 8.st. Na nekima se ipak obnavlja život od početka
9.st. i postaju prva sjedišta novog domaćeg rodovskog plemstva.

Varaždin - Brezje I, IV, V
Brezje je veliko područje južno od grada Varaždina, veličine preko tristotinjak
hektara. S juga je omeđeno rijekom Plitvicom a na sjeveru gradom Varaždinom.

38
Topografski je to skupina presušenih korita i rukavaca rijeke te veći broj pješčanih i
šljunčanih greda koje predstavljaju blago uzvišene položaje. Svaki uzvišeni položaj
ima svoj zasebni broj, pa su tako imenovani položaji Brezje od I do VII. Na tri od tih
sedam položaja istraženi su neki ranosrednjovjekovni nalazi, a moguće je da ih ima i
na više položaja. Brezje I nalazi se zapadno od nove prilazne ceste gradu, na mjestu
gdje se sada nalazi tvornica Calzedonia. Na mjestu gdje je sada sagrađen novi pogon
za preradu otpada je položaj Brezje IV, a nešto više prema zapadu nalazi se Brezje V.
(Težak, Šimek, Lipljin 1999; Bekić, Čimin 2006a, Bekić 2009)

Donja Voća - pećina Vindija
U predpećinskom prostoru pronađeni su ulomci keramike, od kojih je rekonstruiran
jedan lonac kao i jedna strijela na "lastavičji rep" s tuljcem. Moguće je kako dio ovih
nalaza potječe s kraja 8. ili iz 9.st.
(Tomičić 1975, 1978)

Zbelava - Pod lipom
Na manjoj uzvisini sjeverno od rijeke Plitvice kod sela Zbelava pronađeni su
površinski nalazi prapovijesne i ranosrednjovjekovne keramike. Ovo nalazište
sustavno je istraženo 1997.g. prilikom izgradnje autoceste Zagreb - Goričan od strane
Amelia Vekića, ali dosad neobjavljeno.
(Težak, Šimek, Lipljin 1999)

Šemovec - Šarnjak
Šarnjak je blago uzvišen položaj na rijeci Plitvici, koji je bio naseljen od kasnog
brončanog doba, kroz starije i mlađe željezno doba, antiku do ranog srednjeg vijeka.
Prema slučajnim nalazima i onima iz manjih sondiranja čini se kako se ovdje živjelo
već u 7.st, međutim najviše nalaza potječe iz 8.st.
(Težak, Šimek, Lipljin 1999; Bekić, Percan 2006a, Bekić 2008)

39

Slika 8. Pogled na izorane ranosrednjovjekovne jame na Šarnjaku (L.Bekić)

Šemovec - Zaves
Neistraženo potencijalno ranosrednjovjekovno naselje očituje se u nalazima
keramike u izoranom polju na povišenom položaju između sela Šemovec i Zamlaka.
(neobjavljeno)

Jakopovec - Blizna
Blizna je višeslojno nalazište smješteno na i oko pješčanog brežuljka uz potok
Blizna. Prvi nalazi datiraju se u neolitik, a možemo ih pratiti nadalje kroz eneolitik,
kasno brončano doba, mlađe željezno doba, kasnu antiku, doba seobe naroda i rani
srednji vijek. Iz tog razdoblja potječe nešto slučajnih nalaza, te nekoliko zatvorenih
cjelina, odnosno otpadnih jama.
(Bekić, Percan 2006b, Bekić 2008)

Nedelišće - Stara ves

40
Stara ves je livada kod mjesta Nedelišća na kojoj su zabilježeni nalazi iz različitih
doba, od eneolitika do kasnog srednjeg vijeka. Među ostalim, ovdje je istraženo
nekoliko jama koje sa svojim inventarom potječu iz najranijih slavenskih naseobina
na tlu Hrvatske.
(Bekić 2005; 2006)

Jalkovec - Police
Police je blago uzdignuta naplavna greda u blizini rijeke Plitvice na kojoj su
uglavnom zabilježeni nalazi prapovijesne keramike. Uz nju su pronađeni tragovi
naseljavanja iz antike, razvijenog ali i ranog srednjeg vijeka. Jedan dio ovih
ranosrednjovjekovnih nalaza prelazi na polja koja se topografski određuju kao
Jalkovec-Šarnica, ali to dosad nije bilo arheološki sigurnije potvrđeno.
(neobjavljeno)

Torčec - Blaževo Pole
Na polju Blaževo pole kod Torčeca postoji nekoliko položaja koji nam ukazuju na
ranoslavensko naseljavanje iz doba 7. i 8.st. do 11.st. Na širem području Torčeca
postoji veći broj ovakvih nalazišta (Prečno Pole, Pod panje, Rudičevo) na kojima se
nakon oranja mogu uočiti ostaci naseobinskih objekata te sitni keramički nalazi koji
se mogu datirati u ranosrednjovjekovno doba. Sustavnim arheološkim istraživanjima,
vjerojatno će se i za neke druge od ovih položaja moći utvrditi datacija u ranija
razdoblja, kao na Blaževom pole.
(Sekelj-Ivančan, Tkalčec, Šiljeg 2003; Sekelj-Ivančan 2005)

Sisak - Sisak
S područja grada Siska potječe razmjerno mnogo nalaza koji se mogu datirati u rani
srednji vijek a poneki i u razdoblje prije 9.st., koje je tema ovog rada. Spominju se
ostaci keramičkih posuda te neki metalni predmeti poput kopči, okova, strelica,
pojasni jezičac, razdjelnik itd. koji se mogu tipološki odrediti kao avarski i bizantski
proizvodi. Nažalost, ovi nalazi su uglavnom slučajnog karaktera i ne daju nam

41
nikakve podatke o kontekstu u kojem su bili nađeni.11 Ipak, nesumnjivo je kako
Sisak preživljava avaroslavenska razaranja početka 7.st. i nastavlja se životom u 7. i
8.st, a na koji način, trebala bi otkriti neka buduća kvalitetnija arheološka
istraživanja.
(Horvat 1954; Burkowsky 1999; Filipec 2001)

Keszthely - Fenékpuszta
Na čuvenom nalazištu Fenékpuszta prilikom jedne kampanje istraživanja pronađena
je u četvrtom sloju keramika koja po svemu podsjeća na ranoslavensku, pa bi ovdje
moglo biti riječ o ostacima nekog ranoslavenskog objekta iz kasnog 6. ili 7.st.
(Müller 1979)

Nagykanisza - Inkey sirkapolna
Ranoslavensko naselje, djelomično istraženo od 1979 do 1981 od Laszla Horvatha.
Pronađeno je nekoliko objekata od kojih možda pet koji bi mogli biti ovalne
izduljene zemunice. Naselje se na osnovu keramičkih nalaza datira od druge trećine
7. do kraja 7.st.
(Szöke 1992)

Miklosfa - Morichely (Ciganykut)
Ranoslavensko naselje, djelomično istraženo od 1978 od Bele Miklosa Szöke.
Pronađena keramika datira se prema autoru od sredine 8.st. do početka 9.st.
(Szöke 1992).

Balatonmagyarod - Hidvegpusztan
Na ovom nalazištu, nastanjenom gotovo kroz cijelu povijest, istražena je i četvrtasta
ranosrednjovjekovna zemunica broj 40. U njoj su pronađeni brojni ulomci keramike

11 Treba napomenuti kako je već preko stotinu godina Sisak poznat po brojnim arheološkim nalazima
iz različitih razdoblja. Velik broj tih nalaza kruži po privatnim kolekcijama, pa se je potrebno biti
oprezan s informacijama porijeklu nekih predmeta iz Siska. Vrlo je lako moguće da jedan dio ovih
slučajnih nalaza zapravo potječe iz drugih krajeva, a ime Siska služi kako bi se zataškalo stvarno
porijeklo.

42
koji svojim svojstvima pripadaju praškoj kulturi, a mogu se datirati u kasno 6. ili
rano 7.st.
(Szöke 2008)

Krug - Pod Kotom jug
Prilikom zaštitnih istraživanja pred gradnju autoceste u Prekmurju, na ovom mjestu
je otkriven ranosrednjovjekovni objekt - zemunica, s nalazima riječnih oblutaka,
ugljena, kostiju, kućnog ljepa, keramike i jednog željeznog šila. Prema keramici
zemunica se datira u kasno 6. ili 7.st.
(Šavel 2002; 2009)

Krug - Pod Kotom sever
Na ovom dijelu velikog nalazišta pronađena je samo jedna ranosrednjovjekovna jama
koja se pram skromnim ostacima keramičkih posuda može datirati u početak 7.st.
(Kerman 2008)

Krug - Pod Kotom cesta
Na ovom nalazištu pronađeno je i istraženo više objekata koji pripadaju
ranosrednjovjekovnom razdoblju. Autor na osnovu analogija datira ranoslavenske
nalaze u 7. i 8.st.
(Tušek 2002)

Kotare - baza
Na trasi autoceste Vučja vas - Beltinci u Prekmurju je prilikom arheoloških
istraživanja pronađeno 38 različitih slavenskih objekata. To su različite zemunice,
otpadne jame i bunar. Autor nalaze datira u kraj 6. i 7.st.
(Kerman 2002; 2003a)

Murska Sobota - Grofovsko I
Na ovom nalazištu, koje je istraživano prilikom gradnje autocestovnog križanja,
istražen je veći broj objekata od kojih 25 pripadaju ranom srednjem vijeku. Nalazi s
ovog nalazišta se datiraju između 7. i 9.st. Autor upozorava kako su

43
ranosrednjovjekovni objekti počesto grupirani u manje skupine među kojima je
prazan prostor, te kako zemunice nemaju tragova nosivih stupova.
(Novšak 2002)

Murska Sobota - Grofovsko II
Tijekom arheoloških istraživanja na ovom nalazištu pronađena je jedna jama,
vjerojatno zemunica, u kojoj su pronađeni brojni nalazi koji ju datiraju u 7.st.
(Kerman 2003b)

Murska Sobota - Nova tabla
Prilikom radova na izgradnji autoceste i proširivanju šljunčare na Soboškem jezeru,
provedena su vrlo opširna arheološka iskopavanja. Osim brojnih tragova iz
prapovijesnih i antičkih razdoblja, pronađeni su i brojni objekti iz ranog srednjeg
vijeka. Ovo je zasad najveće istraženo staroslavensko naselje na prostoru istočnih
Alpa, a ujedno i najstarije. Ranosrednjovjekovni nalazi, prema tipološkim osobinama
te c-14 analizama datiraju od druge polovine 6. do 9.st. kada se naselje napušta.
(Guštin, Tiefengraber 2002; Pavlovič 2008)

Slika 9. Istraživanje slavenske zemunice na Novoj tabli 2002.g.

44

Lipovci - Popava II
Na zemljištu Popava kod sela Lipovci pronađeno je arheološko nalazište s
prapovijesnim i ranosrednjovjekovnim objektima. Prema c-14 analizama objekti se
mogu pripisati razdoblju od 7. do 9.st. Autorica navodi kako na nalazištu ima i nalaza
keramike koja se može datirati u 6./7.st.
(Cipot 2008)

Turnišče - Nedelica
Južno od sela Nedelica su pred gradnju autoceste istraženi arheološki ostaci iz
različitih doba te dvije ranosrednjovjekovne jame. C-14 analiza ugljena iz ovih
objekata datira ih otprilike u 8.st. i 9.st. što bi odgovaralo i tipološkoj slici
keramičkih nalaza.
(Lazar 2008)

Maribor - Slivnica
1996. godine se u Slivnici kod Maribora istraživalo arheološko nalazište na trasi
buduće autoceste. Između nalaza iz ostalih razdoblja, u sektoru VII otkrivena je i
grupa ukopanih objekata iz ranog srednjeg vijeka. Radi se o nekoliko staroslavenskih
zemunica te par manjih jama.
(Ciglenečki, Strmčnik-Gulič 2002)

Maribor - Spodnje Hoče
Nekoliko kilometara sjeverno od Slivnice otkrivene su slavenske zemunice.
Iskopavanje je provedeno na manjoj površini, a istražene su tri zemunice, trap i
ognjište.
(Ciglenečki, Strmčnik-Gulič 2002)

Maribor - Pobrežje
Prilikom iskopavanja prapovijesnog naselja pronađena je jedna jama koja je
sadržavala ranoslavensku keramiku, ugljen i prepečenu zemlju.
(Ciglenečki, Strmčnik-Gulič 2002)

45

Maribor - Malečnik
Prilikom gradnje potpornog zida za lokalnu cestu otkriveno je višeslojno arheološko
nalazište. Među ostalim nalazima istraženo je i 14 ranosrednjovjekovnih objekata.
(Strmčnik-Gulič 2003)

Lenart - Močna
Uz selo Močna koje se nalazi kod rijeke Pesnice, na blagom obrežju je otkriveno
ranosrednjovjekovno naselje koje se datira, prema c14 analizama, od 6. do 7. te od 8.
do 9. st. Prema tipološkim osobinama keramičkih nalaza, najvjerojatnije se naselje
može datirati u 8. i 9.st.
(Tica 2008)

Domžale - Dragomelj
Na trasi autoceste kod Dragomlja se 1997.g. se istraživalo prapovijesno naselje. Na
sjevernom dijelu nalazišta pronađeni su nalazi iz ranog srednjeg vijeka, nekoliko
jama zapunjenih keramikom i ugljenom. Za ovo nalazište treba upozoriti na jak
utjecaj romaniziranog stanovništva.
(Turk 2002)

Ljubljana - Podgorica
Prilikom istraživanja prapovijesnog naselja otkrivena je jedna ranosrednjovjekovna
zemunica. U jami su prikupljeni ulomci keramike, jedan komad stakla, te ugljen koji
je pomogao u datiranju zemunice u prvu polovinu 7.st. I za ovo nalazište treba
upozoriti na jak utjecaj romaniziranog stanovništva.
(Novšak 2002)

Ljubljana - Pržanj
Pod uzbrdicom Gradišče, uz potok Pržanec 2004.g. istraženo je ranosrednjovjekovno
naselje. Jedan dio objekata je nadzeman što se zaključuje prema ostacima redova
stupova, a oni se datiraju u kasnoantičko razdoblje, dok su ovalne produžene jame
datirane u 8. do 10.st. Dio nalaza svakako ukazuje na romanske lončarske tradicije.

46
(Hrovatin, Turk 2008)

Bled - Pristava
Na dugom valovitom hrbatu Pristava nalazi se položaj s prapovijesnim,
kasnoantičkim i ranosrednjovjekovnim grobljem te s ranosrednjovjekovnim
naseobinskim ostacima, kakvih ima i na stotinjak metara sjeverozapadnije, povišem
sedlu. Prvi nalazi zabilježeni su 1932.g., a istraživanja su se provodila dugi niz
godina u više različitih kampanja.
(Pleterski 2008, 2010)

Weiz - Ruprecht an der Raab
Tijekom rada na plinovodu otkrivene su dvije zemunice s nalazima koji odgovaraju
slavenskoj materijalnoj kulturi 7./8.st.
(Schipper, 1996, Gutjahr 2002)

Leibnitz - Komberg
Prilikom istraživanja pred gradnju plinovoda istražena je jedna zemunica s nalazima
koji se mogu pripisati ranim Slavenima. Keramika je u potpunosti nalik nalazima iz
Prekmurja i Podravine.
(Herbert 1996; Gutjahr 2002)

Kleinklein - Kröll-Schmiedkogel
Između ovog stariježeljeznodobnog nalazišta i obližnje rimske vile pronađeno je više
jama s nalazima koji se mogu pripisati ranom srednjem vijeku i Slavenima.
(Gutjahr 2002)

Graz - Fernitz
Na ovom mjestu je lokalni kolekcionar prikupio brojne ulomke keramike koje se
mogu datirati u ranosrednjovjekovno razdoblje, a najstariji ulomci mogli bi se
datirati u 8.st.
(Gutjahr 2002)

47
Stainz - Pölliberg
Na strateški značajnoj uzvisini Pölliberg pronađena je zemunica koja sadrži
keramičke ulomke koji se mogu prema mišljenju autora, datirati u razdoblje kraja 7. i
8.st.
(Bernhard 2002)

Wildon - Im Rasental
Na nalazištu iz starijeg željeznog doba otkrivena su dva ranosrednjovjekovna objekta
i ognjišta. Nalazi keramike izrađene na kolu se mogu uglavnom datirati u kasno 8. do
početka 11.st.
(Gutjahr, 2007)

U kasnijem razdoblju, posebice od druge polovine 8.st. pa nadalje, počinju se
skromno pojavljivati naselja, ili bar tragovi naseljavanja na lako utvrdivim
položajima poput prapovijesnih gradina ili kasnoantičkih pribježišta. Naseljavanje na
uzvišenim ili čak brdskim položajima je promjena u odnosu na dotadašnja nizinska
neutvrđena naselja. Mada ovi položaji nisu dovoljno istraženi, možemo ih nekoliko
navesti zbog vrlo specifičnih nalaza koji su na njima pronađeni.

Zagreb - Kaptol
Prilikom istraživanja kasnosrednjovjekovnog groblja ispred crkve sv. Franje u ulici
Opatovina pronađeni su ostaci naseobine koja se prema Željku Demu može datirati
već u 8.st. No sa samog uzvišenja Kaptol poznati su ostaci ranosrednjovjekovnog
groblja ispred katedrale iz kojeg potječe i jedna zvjezdolika naušnica koja bi se
također mogla datirati u 8.st. Nažalost nije bilo prilike provesti opsežnija istraživanja
na Kaptolu pa su ovo zasad jedine potvrde kako na ovom mjestu postoji naselje i
groblje koje datira iz 8.st.
(Demo 2007, Sl. 23, 31, 32, 33)

48

Slika 10. Najranija keramika iz iskopavanja na Opatovini (Demo 2007, Sl.31-33).

Jurišna vas  - Ančnikovo gradišče
U urušenju kasnoantičkih zidanih objekata nekadašnjeg refugija na lako branjivom
položaju otkriven je ranosrednjovjekovni sloj iz 8. i 9. st. Prema značajkama
keramičkih nalaza ovaj sloj ukazuje na slavensko stanovništvo.
(Ciglenečki, Strmčnik-Gulič 2002)

Kranj - sv. Kancijan
Uz današnju župnu crkvu sv. Kancijana otkrivena je starokršćanska crkva koja je bila
spaljena i nakon toga upotrebljavana u profane svrhe, što se vidi primjerice iz
ognjišta koje je ukopano u podu u sredini prostorije. Sa zapadne strane ove crkve -
zgrade, pronađeni su i grobovi koji se mogu datirati u 8.st. a zanimljivo je kako su
vrlo slični nekim istarskim primjerima. Nad otvorenim rakama paljena je vatra, a
pronađene su i naušnice buzetskog tipa. Da je naselje pod imenom Carnium postajalo
i u 7.st. potvrđuje nam anonimni kozmograf iz Ravene oko 670.g.
(Valič 1990)

Gradišče nad Bašljem
Ovo značajno gradište bilo je naseljeno u kasnoj antici i ranom srednjem vijeku. U
početku 20.st. su nalaženi slučajni nalazi koji su kasnije potaknuli stručna
istraživanja. Pronađeno je mnoštvo vrlo vrijednih karolinških metalnih ukrasnih

49
predmeta od kojih su neki i pozlaćeni, zatim oružja i opreme za uzjahivanje, te brojni
drugi svakodnevni uporabni predmeti.
(Ciglenečki 1990, 157; Knific 2007; Veršnik 2009)

Tinje nad Loko pri Žusmu
Tinje je značajno kasnoantičko pribježište (refugij), s mnoštvom nalaza koji ga
datiraju u 5. i 6.st. No, na njemu su istražena i tri objekta (5, 6 i 7) u kojima je
pronađena keramika karakteristična za ranoslavenska naselja 7. - 9.st. pa se može
pretpostaviti kako je ovo mjesto naseljeno novim slavenskim stanovništvom, ili je
starosjedilačko stanovništvo od njih dobavljalo te lonce.
(Ciglenečki 1990, 157; 2000, 159)

Ozalj - Stari grad
Prilikom arheoloških istraživanja ozaljskog Starog grada, smještenog na istaknutoj
litici iznad rijeke Kupe, pronađeni su nalazi iz različitih razdoblja. Zanimljivo je da
je pronađena kasnoantička i ranosrednjovjekovna keramika. Po svemu sudeći ovu
keramiku ne bi trebalo datirati prije 8.st. S obzirom na strateški položaj, za očekivati
je kako se na ovoj uzvisini razvilo gradište.
(Stregar, Čučković, Težak-Gregl 1994)

Slika 11. Keramika 8.st s utvrde u Ozlju (Stregar, Čučković, Težak-Gregl 1994)
.
Groblja

50

Sva dosada pronađena i istražena groblja u ovoj grupi sadrže samo kosturne
grobove, dok je samo jedno groblje sadržavalo paljevinske ukope. Ovo je vrlo
neobično s obzirom kako su na području ove grupe pronađeni najraniji dokazani
ranoslavenski nalazi.

Lipovci- Popava I
Na drugom dijelu nalazišta Popava, pronađeno je paljevinsko slavensko groblje koje
se prema c-14 analizama može datirati u 7.st. ali i u 8. i 9.st. Istraženo je jedanaest
grobova, koji su ukopani u zemlju, te su u njih položene spaljene kosti. Dio grobova
nema priloga dok se u ostalima mogu naći prilozi kao što su željezni noževi, trn
pojasne kopče, zlatna naušnica. Ovo je prvo slavensko paljevinsko groblje koje je
sustavno istraženo u Sloveniji.
(Šavel 2008)

Murska Sobota - Nova tabla
Prilikom istraživanja velikog višeslojnog arheološkog nalazišta Nova tabla otkrivena
su i groblja iz raznih razdoblja. Osim prapovijesnog i antičkog, na nalazištu postoji i
ranosrednjovjekovno kosturno groblje s 13 ukopa. U grobovima je pronađeno malo
priloga, samo tri keramičke posude i par sitnih metalnih predmeta. Ovo groblje
potječe iz mlađe faze naselja na Novoj tabli, tj. iz kraja 8. i početka 9.st.
(Guštin 2008)

Bled - Pristava
Na uzvisini Pristava nalazilo se kosturno groblje iz prapovijesti, kasne antike i ranog
srednjeg vijeka sa sveukupno 380 kosturnih grobova. Ranosrednjovjekovno groblje
se dijeli na dio koji su koristili romanski starosjedioci (147 ukopa) te dio koji su
koristili slavenski doseljenici (233 ukopa). Ovo je uz Ptujski grad najveće istraženo
ranosrednjovjekovno groblje ovog područja.
(Pleterski 2008)

Bled  - Mlino

51
Nekoliko kosturnih grobova pronađeno je 1929.g. kod dvorca Suvobor u Mlinima.
Jedan lonac koji se nalazio kao prilog grobu sačuvan je u Narodnom muzeju
Slovenije.
(Knific 2002: Pleterski 2008)

Bled - Brda
Istočno od Grada (danas Bled) je prilikom zemljoradnje prekopano 100 do 150
kosturnih grobova usmjerenih zapad (glava) - istok (noge). Nalazi su prikupljeni bez
podrobne dokumentacije.
(Knific 2002; Pleterski 2008)

Zasip - Na Žalah
Na zemljištu Na Žalah je u godinama 1985-1987 istraženo 55 kosturnih grobova, od
kojih je 20 imalo grobne priloge. Dio grobova može se odrediti u karantansku a dio u
ketlašku skupinu.
(Knific 2002; Pleterski 2008)

Bodešče - Dlesc
Na djelomično otprije uništenom kosturnom groblju na zemljištu Dlesc kod
Bodeščah istraženo je 47 grobova. Dio pripada karantanskoj skupini a većina
ketlaškoj skupini. U starije nalaze mogu se uvrstiti keramički lonac, šilo, noževi i
pojasne kopče
(Knific 2002; Pleterski 2008)

Smokuč
U sredini sela pronađeno je 6 kosturnih grobova prilikom kopanja vodovoda, a u
blizini ih je prije nalaženo još, što ukazuje kako se ovdje nalazilo groblje. Kosturi su
bili položeni u smjeru zapad (glava) - istok (noge), pokatkad i ograđeni kamenjem. U
dva groba pronađena su i dva keramička lonca.
(Knific 2002)

Radovljica  - Predtrg

52
U Predtrgu je 1906.g. iskopano osam kosturnih grobova, od kojih su neki imali
priloge. To su željezni noževi, mozaička staklena jagoda i keramički lonac.
(Knific 2002)

Begunje na Gorenjskem
Uz glavnu cestu su 1970.g. iskopana tri kosturna groba, a jedan od njih imao je kao
prilog keramički lonac. Lonac bi se mogao datirati u 8. ili 9.st.
(Knific 1978, 2002)

Kranj - Gorenja Sava
Pri zemljoradnji je sjeverno od Gorenje Save 1930.g. pronađeno nekoliko kosturnih
grobova, u kojima su se kao prilozi nalazili željezni nož, strijela, brončana pojasna
kopča i keramički lonci.
(Knific 2002)

Kranj - Srednje Bitnje
Tijekom iskopavanja pijeska 1961/1962.g. na rubu bitenjskeg polja su pronađena
četiri kosturna groba, koji su bili položeni u smjeru zapad - istok. U jednom grobu se
nalazio željezni nož i keramički lonac, a pronađeni su i dijelovi još dva lonca iz
drugih grobova.
(Knific 2002)

Dol pri Ljubljani - Dolsko
Prilikom izgradnje industrijske zone Dolsko u blizini Ljubljane otkriven je među
ostalim nalazima jedan dvojni kosturni grob. Pokojnici su ukopani orijentacijom
sjever - jug. Moguće se radi o pokopu majke i malog djeteta. Kao prilog u grobu se
nalazila ogrlica sa staklenim perlicama i dva keramička lonca. C-14 analiza datira
grob u kraj 8. i 9.st.
(Klasnic 2008)

Roje pri Moravčah

53
Na Roje je od kraja 19.st. do kraja 20.st. u nekoliko navrata pronađeno više kosturnih
grobova. U nekima su se nalazili prilozi kao koštani češalj, keramičke posude,
željezni nož te u nekima nakit ketlaške skupine.
(Knific 2002)

Stari trg - Puščava
U Puščavi je pronađeno 136 grobova iz doba kasne antike i ranog srednjeg vijeka, s
time da je potonjih više. Neki grobovi imali su grobne priloge, i to keramičke lonce.
Dio grobova spada u ketlašku skupinu a u jednom su pronađene željezne ostruge i
pripadajuće kopče.
(Knific 2002)

Zreče - Brezje
Pedesetih godina prošlog stoljeća u Brezju su arheolozi istražili 43 antička i
ranosrednjovjekovna groba. Od toga bi ih osam pripadalo ranom srednjem vijeku, a
pet ih kao prilog sadržavalo keramičke lonce. U ovim grobovima kao prilog je
pronađen i po jedan željezni nož a u ovima i ostalima zabilježeni su i prilozi kokošje
kosti, željezno kresivo, ostruga, strelica, pojasne kopče, koštani češalj, srebrni prsten,
staklene jagode, okov remena, kermički pršljenci itd.
(Knific 2002)

Dobova - Na Gomilicah
U kosturnim grobovima koji su otkriveni na zemljištu Na Gomilicah kod Dobove
otkrivena su tri keramička lonca te dijelovi žičanih naušnica.
(Knific 2002)

Dobova - Humek
Zapadno od župne crkve u Dobovi je 1981.g. pronađeno više prapovijesnih i antičkih
te uz njih i dvanaest ranosrednjovjekovnih kosturnih grobova. U grobovima su
otkriveni keramički lonci, brončane naušnice, željezni noževi i dio kresiva.
(Knific 2002)

54
Zgornji Duplek - Purgaj
Iza posjeda Purgaj u Zgornjem Dupleku se prilikom kopanja pijeska u nekoliko
navrata nalazilo na kosturne grobove. Nekoliko ih je i stručno istraženo. U
grobovima su pronađeni prilozi, i to keramičke posude, srebrne naušnice, željezni
bojni nož. Jedan dio lonaca izrađen je na sporovrtećem kolu dok je drugi dio izrađen
na brzovrtećem kolu.
(Knific 2002)

Ptuj - Turnišče
Jugozapadno od Turnišča kod Ptuja je između dva svjetska rata pronađeno nekoliko
kosturnih grobova s prilozima keramičkih posuda i nož, ali su ti nalazi izgubljeni.
Nakon Drugog svjetskog rata su arheolozi u nekoliko kampanja istražili još 27
ranosrednjovjekovnih grobova. U njima su se kao prilozi nalazili keramički lonci,
naušnice, staklene jagode, noževi, kresiva, koštani češalj, glineni pršljen i ptičje
kosti.
(Knific 2002)

Ptuj - Ptujski Grad
Na Ptujskem gradu je istraženo veliko kosturno groblje s 427 grobova koje datira u
kasnu antiku i rani srednji vijek. Dobar dio grobova ima grobne priloge, a oni
predstavljaju cjelokupni repertoar poznat s ostalih groblja ranog srednjeg vijeka.
Tako u grobovima nalazimo oružje, nakit i predmete svakidašnje upotrebe,
uključujući i keramiku.
(Korošec, J. 1950; Korošec, P. 1999; Knific 2002)

Ptuj - Brstje
Prilikom istraživanja latenskog groblja je 1970.g. istražen i paljevinski grob koji je
kao prilog imao jedan cijeli keramički lonac te brončanu narukvicu. Tek kasnije,
prilikom stručne obrade nalaza zaključilo se kako je ovaj grob ranoslavenski a ne
keltski.
(Tomanič-Jevremov 2002)

55
Prelog - Šljunčara
Prilikom vađenja šljunka šezdesetih godina prošlog stoljeća kod Preloga uništen je
veći broj kosturnih ukopa s bogatim prilozima. To su bojna sjekira, saks, noževi,
strelice, oprema za uzjahivanje te keramičke posude. U literaturi se spominje i Diven
- Cirkovljan, međutim ispostavilo se da su mač i stremen pronađeni u šljunari kod
Preloga. Ova šljunčara nalazila se na izlazu iz sela Prelog prema selu Cirkovljan a
sada je većim dijelom zatrpana. Tomičić je pokušao i provesti naknadna istraživanja
kako bi provjerio ima li još očuvanih dijelova nekropole, ali nažalost nije ništa nova
pronašao. Grobovi se datiraju u kraj 8. i početak 9. st.
(Vinski 1981; Tomičić 1978, 1984, 2002)

Koprivnica - Jegeniš
Na šljunčari Jegeniš pronađena su u kraćem vremenskom razmaku dva
ranokarolinška koplja s krilcima. Uz ova koplja pronađene su također i bojne sjekire
te nožići. Svi nalazi su slučajni i potječu iz radova na vađenju šljunka, međutim
pronalazak lubanja muškarca, žene i djeteta te mandibule konja daju za naslutiti kako
je zapravo riječ o uništenom groblju koje se prema spomenutim nalazima zasad može
datirati u kraj 8. i početak 9.st.
(Sekelj-Ivančan 2004, 2007)

Zagreb - Kruge
Na sada izgubljenom položaju Prudište Štrpca u zagrebačkim Krugama otkrivena su
1911.g. četiri kosturna groba. Grobovi su sadržavali bogate priloge poput bojnog
noža (sax), željezne sjekire, koplja, žvala i drugih dijelova konjske opreme, dio
refleksnog luka, keramički lonac itd. Grobovi se datiraju u drugu polovinu 8.st.
Danas je ovaj dio grada u potpunosti izgrađen, a nepoznato je da li su nađeni i neki
drugi nalazi prilikom izgradnje stambenih višekatnica. Na raskrižju Vukovarske i
Držićeve ulice, na strani Kruga, 2010.g. sam u korijenu srušenog stabla pronašao
ulomak keramičkog lonca koji se prema svemu sudeći može datirati u 8. ili 9.st.
(ovdje T.62-4, Fototabla 2) Ovo ukazuje da postoji mogućnost da je u blizini ovog
groblja, oko dvjestotinjak metara dalje, postojalo i naselje.
(Simoni 1981; Tomičić 2002)

56

Velika Gorica - Novo Čiče
Južno od velike Gorice kod Novog Čiča pronađena su dva kosturna groba. U
grobovima su se kao prilog nalazile keramičke posude te jedna željezna sjekira.
(Simoni 1981; Tomičić 2002)

Velika Gorica - Visoki Brijeg
U prvoj polovici 20.st. je na položaju Visoki brijeg unutar današnje Velike Gorice
pronađeno groblje s grobovima koji pripadaju prapovijesti i antici. Uz njih je
istraženo i pet ranosrednjovjekovnih kosturnih grobova. Oni su kao prilog imali
keramičke lonce, drvenu vjedricu sa željeznim okovima, pojasni jezičac, strelice,
nož, sjekire i staklene perle ogrlice. Grobovi se datiraju u sam kraj 8. i početak 9.st.
(Simoni 1981; Tomičić 2002)

Novo Virje - Medvedička
U Medvedički je pronađen usamljeni grob u kojem se kao prilog nalazio mač -
spatha, sjekira, pojasni jezičac i nož. Vinski datira mač iz groba u Medvedički u
kasno 8.st. i smatra kako potječe iz doba franačkih ratova s Avarima oko 800.g.
Prema njemu, u grob je ukopan nesumnjivo slavenski istaknutiji ratnik koji je u
službi Franaka sudjelovao u tim sukobima.
(Vinski 1981, T.II, S.32)

Zalaegerszeg - Pókaszepetk
Kod sela Pókaszepetk u pokrajini Zala istraženo je veliko biritualno groblje, na
kojem su se pokapali Avari i Slaveni. Sveukupno je istraženo 422 groba od kojih je
171 paljevinski.
(Sos, Salamon 1995)

Keszthely - Fenékpuszta
Nekoliko grobova na nalazištu Keszthely - Fenékpuszta može se pripisati
ranoslavenskom stanovništvu. Treba napomenuti kako Müller navodi da ovi grobovi
datiraju tek u drugu polovinu 9. st.

57
(Müller 1994, 67, T.2-6-11, T.8-1)

Keszthely - Balatonszentgyörgy
Zaštitnim istraživanjima otkriveno je slavensko groblje s kraja 8. do sredine 9.st.
(Müller 1994, 66, T.1-20, )

Spittal/Drau - Rosenheim
Groblje iz druge polovine 8.st. s bogatim prilozima oružja i ratničke opreme, nakita i
keramičkih posuda.
(Karpf 2002)

Ostala nalazišta

Na ostalim nalazištima pronađeni su usamljeni nalazi pa se još sa sigurnošću
ne može govoriti o karakteru nalazišta.

Hom nad Soro
Na ovom brdu su slučajno pronađena dva kasnoavarska pojasna jezičca iz duge
polovine 8.st. Moguće je da se na ovom nekadašnjem kasnoantičkom pribježištu
nalazilo i slavensko gradišće.
(Ciglenečki 1990, 155, 157)

Škocjan ob Baškem jezeru
Na nalazištu Škocjan (Kanzianiberg) pronađen je pozlaćen brončani pojasni okov
koji se može datirati u drugu polovinu 8.st.
(Ciglenečki 1990, 160; Karpf 2002)

Celje - Stari grad
(Ciglenečki 1990, 157)

Dunaj pri Jereki

58
Na ovom utvrđenom vrhu pronađen je brončani pojasni jezičac koji se može datirati
u kasnoavarsko doba.
(Ciglenečki 1990, 158, 159; Bitenc, Knific 2001, sl.300)

Gradišče nad Sotesko
(Knific 2007)

Ljubična nad Zbelovsko Goro
(Knific 2007)

Zagreb - Donji Stenjevec
U jednom od kosturnih grobova na djelomično istraženom groblju u Donjem
Stenjevcu, pronađena je i malena fibula koja pripada skupini "Rybakov-Werner".
Prema uvriježenim tipologijama ovo je slavenski ženski nakit ranog 7.st.
(Vinski 1954, Simoni 1981)

Slika 12. Slavenska fibula iz Donjeg Stenjevca (Demo 1993, kat.272.)

Lasinjska kiselica - Kupa
Iz rijeke Kupe je tijekom vađenja šljunka, izvučeno željezno koplje s krilcima (ovdje
T.28-1). Pretpostavlja se da je izgubljeno na nekadašnjem gazu kod Lasinjske

59
kiselice. Prema nekim svojim osobinama moglo bi se pripisati merovinškom
razdoblju 7. i 8.st.
(Bekić 2003)

Feldkirchen - Gramilach
Nalaz ranokarolinškog damasciranog mača.
(Karpf 2002)

Villach - Urlaken
Nalaz stremena tauširanog srebrom i mesingom.
(Karpf 2002)

Villach - Altind
Nalaz franačkih mamuza.
(Karpf 2002)

Eberndorf  - Hemmaberg
Nalaz franačkih mamuza.
(Karpf 2002)

Klagenfurt - Ulrichsberg
Nalaz franačkih mamuza.
(Karpf 2002)

Jadersdorf - Kappele
Na kasnoantičkom nalazištu pronalazi se i brojna keramika koja po svemu liči
ranosrednjovjekovnoj slavenskoj keramici. Također se bilježi nalaz franačkih
mamuza.
(Felgenhauer-Schmiedt 1993; Karpf 2002)

3.1.2. Struktura naselja

60

Ranoslavenska naselja ove grupe redovno su postavljena na ravničarskom
prostoru uz vodotoke, veće ili manje rijeke ili potoke. Poneka su postavljena i na
blago uzvišene položaje, kako ne bi bila poplavljena. Naselja su razvedenog tipa,
odnosno sastoje se od ponekog objekta - zemunice postavljenog nešto podalje od
drugog. Sveukupno broj objekata u naselju rijetko je veći od nekoliko desetaka. Ovaj
obrazac je već prepoznat u slavenskom svijetu uopće, a potvrđuje se i na Prekmurju i
drugdje u Sloveniji.

Ilustracija 3. Šest dosad pronađenih ranoslavenskih naselja kod rijeke Plitvice (L.Bekić).

Također su za ovo razdoblje karakteristična naselja koja se nalaze u nizu
jedna do drugog uz neki vodotok. Sličnu situaciju imamo na potoku Dobel kod
Murske Sobote, potoku Principalis kod Nagykanisze (Szöke 1992, 145) a prva takva
istraživana grupa naselja u Hrvatskoj nalazi se na rijeci Plitvici kod grada Varaždina.
To je nekoliko nalazišta koja se nalaze u nizu, udaljena međusobno najviše pet
kilometara uzvodno ili nizvodno. Ovu udaljenost je vrlo lako preći pješice u kraćem
vremenu tako da se može zaključiti kako je postojala stalna komunikacija između
ovih naselja. Moguće je da će se detaljnijim istraživanjima otkriti kako ova naselja

61
predstavljaju neku vrstu međusobne zajednice ali zasad, prije opsežnih istraživanja to
možemo samo naslućivati.

Rijeka je također vrlo važan element kojeg rani Slaveni biraju za svoje
okružje. Zasad je teško reći zbog čega konkretno su naseljavali isključivo okolice
vodotoka, ali zasigurno je razloga bilo više. O tome da su rijeku koristili za plovidbu
možemo biti sigurni, jer se na više mjesta u pisanim izvorima spominje kako su
Slaveni vješti u izradi monoksila, odnosno čamaca izdubljenih u jednom deblu.
Valjalo bi istražiti u kojoj mjeri su se bavili ribolovom ili na drugi način iskorištavali
rijeke za hranu.

Prema svemu dosad uočenom, možemo reći kako su naselja Dravsko-
Murskih ranih Slavena strukturirana kao razmjerno mala i uglavnom se sastoje od
nekoliko stambenih cjelina koje su međusobno udaljene oko 50 do 100 metara.
Takve cjeline uglavnom sadrže tragove nekoliko izduljenih ovalnih zemunica te uz
njih nekoliko manjih otpadnih jama i trapova. Ovaj obrazac je prepoznat već na
istraživanjima na Novoj tabli (Guštin 2010, 51, 52). Skupine takvih domaćinstava
možemo prepoznati i na drugim nalazištima kao na primjer Lehen kod
Mitterkirchena iz 8.st. (Tovornik 1991).

Te cjeline ili "gnijezda" jama imaju neke osobine koje se ponavljaju, pa se
čini kako možemo zaključiti nešto više o njihovom razvoju. Čini se kako je svako
takvo domaćinstvo sadržavalo jednu oblu zemunicu, dok su ostale koje se uz nju
pronađu vjerojatno starije i napuštene. Isto možemo zaključiti i na osnovu otpadnih
jama. Tako je vrlo vjerojatno kako se zemunica koristila 10-30 godina a zatim se
izgradila nova uz nju, a stara se iskoristila kao otpadna jama. Ovo se ponovilo po tri
do četiri puta pa je tako svako domaćinstvo na istom položaju živjelo oko 50 godina.
Ovo se najbolje razlučuje na primjeru Stare vesi i Brezja IV-V.

Ovdje na Brezju V imamo jedno takvo "gnijezdo" koje se sastoji od zemunica
SJ 4, 5 i 7. Usporedbom nalaza iz ovih zemunica, a koji su predočeni u ovome radu,
čini se kako su nalazi iz zemunice SJ 7 najstariji, dok su nalazi iz zemunice SJ 5
najmlađi. Vremenski raspon ove datacijske razlike ne mora biti prevelik, možda
dvadesetak godina, ali ipak primjetljiv. Također to možemo primijetiti i na Staroj
vesi, gdje je zemunica SJ 6 datirana u prvu četvrtinu 7.st. a zemunica SJ 1 u drugu

62
četvrtinu 7.st. Međusobno je unutar "gnijezda" između ovih zemunica razdaljina oko
pet a najviše desetak metara. Do drugog "gnijezda" razmak je dvadesetak metara.12

Tipovi objekata

Zemunice

U ranoslavenskim naseljima širom Europe najčešći oblik kuće su ukopane
četvrtaste zemunice s kamenim ognjištem u kutu (Fusek 1994, 309). Na našem
području takvih sigurno dokazanih objekta u ovom razdoblju zasad nema.13 Na
području grupe Drava-Mura-Sava pronalazimo samo jednu osnovnu vrstu slavenskih
objekata u razdoblju od 6-8.st., koju možemo odrediti kao kuće u kojima se živjelo.
Objekti koje pripisujemo kućama su izdužene jame s ovalnim rubovima (kutovima) a
ti su objekti ujedno su i najveći na ovim nalazištima (Guštin, Tiefengraber 2002, 47,
Szöke 1992, 145). Najčešće dužine su od 3 do 6 a širine od 1,5 do 3 metra. Dubina
tih jama iznosi od 10-100 cm, ovisno o stanju očuvanosti, a najčešće su sačuvane u
dubinama od 30 do 50 cm.

Prema mišljenjima više autora, izdužene jame oblih rubova dubine do 80 cm
ne mogu biti stambene jedinice (Parczewski 1993, 100, 101), već je vjerojatnije riječ
o zgradama gospodarske namjene. Tako i Szöke nakon istraživanja tri nalazišta u
kojima je našao samo ovakve objekte kaže kako nije pronađena niti jedna kuća a da
su svi ovalno izduljeni objekti svinjci (Szöke 1992, 145). Sumnju da je riječ o
stambenim objektima uglavnom pobuđuje činjenica kako u i oko tih ukopa izduženih
ovalnih jama nema tragova ukopa za nosive stupove, kao i to da u mnogima nema
tragova peći ili ognjišta.

No činjenica da se na području slavenske grupe Drava-Mura-Sava pronalaze
samo takvi objekti, ukazuje kako je ipak među njima valja tražiti ostatke nekadašnjih
kuća.

Ove zemunice nemaju tragova ukopavanja stupova koji bi držali krovnu
konstrukciju, bilo na sredini ili rubovima. Ponekad se u njima može pronaći ognjište

12 Zabilježeno na zasad neobjavljenom istraživanju Brezje IV 2010.g.
13 Prema usmenom priopćenju Tatjane Sekelj-Ivančan jedan takav objekt je istražen na srednjem toku
Drave.

63
napravljeno od kamenih oblutaka, ili (i) zapečene gline. To je primijećeno i drugdje u
slavenskom svijetu kod ovakvih objekata (Dulinicz 2006, 185). Pretpostavlja se kako
su imale lagani šatorasti krov na dvije vode pokriven trskom.

U ovom radu predstavljeno je sedam zemunica iz sjeverozapadne Hrvatske.
Sve odgovaraju osnovnim već opisanim karakteristikama zemunica koje su dosad
pronađene u Sloveniji (Guštin 2010, 50), Mađarskoj (Szöke 1992, 2.kep, 8.kep);
istočnoj Njemačkoj i Poljskoj (Dulinicz 2006, Abb.75, 76, 77, 82, 83 itd.) i drugdje u
slavenskom svijetu. Prema nalazima se mogu datirati od početka 7. do kraja 8.st.

Stara ves J 1 (K 4)
Izduljena zemunica ovalnih rubova veličine oko 5 x 2,5 metra, dubine oko 33
centimetara.

Stara ves J 6 (SJ 4)
Veća izduljena zemunica veličine oko 5 x 1,5 metara i dubine 22 centimetara.

Brezje IV SJ 11
Izdužena zemunica oblih kutova veličine oko 3,5 x 2 metra i najveće dubine 23
centimetara. Prepoznati su ostaci ognjišta (SJ 13) podloženog kamenim oblucima na
jugoistočnom rubu.

Brezje V SJ 7
Izduljena, veća zemunica oblih kutova, veličine 4,5 x 2,5 metra i najveće dubine 38
centimetara. Dio zemunice je dublji nego druga polovina.

Brezje V SJ 4
Izduljena, manja zemunica oblih kutova veličine oko 2,8 x 1,2 dubine do 30
centimetara.

Brezje V SJ 5
Izdužena zemunica oblih kutova veličine oko 4,2 x 1,8 metara i dubine 26
centimetara.

64

Ilustracija 4. Tlorisni prikaz zemunica predstavljenih u ovom radu (L.Bekić, D.Jakopović).

65

Šarnjak jug SJ 9
Oveća zemunica veličine 4,8 x 2,1 metara i dubine do 34 centimetara.

Zanimljiva je i činjenica kako su ovdje predstavljene zemunice redom
orijentirane istok - zapad, poneke s blagim otklonom. To se pokazuje pravilom i za
druge, zasad neobjavljene s Brezja i Šarnjaka. Tek poneke jame koje bi mogle biti
zemunice nisu ovako orijentirane. Slična orijentacija je i kod zemunica u okolici
Nagykanisze (Szöke 1992, 2.kep, 8.kep) te istočne Njemačke i Poljske (Dulinicz
2006, Abb.75, 76, 77, 80, 82, 83, 84 itd.)

Može se ovdje i dodati kako postoji mogućnost da su starije zemunice i nešto
veće. Na primjer, najstarije zemunice u Hrvatskoj, na Staroj vesi, dimenzija su oko 5
x 2,5 i 5 x 1,5 metra dok su ostale s drugih nalazišta uglavnom oko 3,5 do 4,5 x 1 do
2 metra. Zemunice s Nove table su dimenzija oko 5 do 6 metara dužine a 2,5 do 3
metra širine (Guštin, Tiefengraber 2002, 47) što bi odgovaralo ranijim zemunicama
sa Stare vesi. Međutim, jedna zemunica sa Šarnjaka, SJ 9, koja se treba datirati u 8.st.
također je tih dimenzija, pa bi trebalo pričekati daljnja istraživanja i veći broj
usporednih primjera.

Dosada na ovom području nisu pronađeni ostaci četvrtastih zemunica ili
nadzemnih objekata iz ovog razdoblja, mada su nam oni poznati i najčešći tip
stanovanja u drugim predjelima naseljenim Slavenima u to doba. Posebice kvadratne
kuće s kamenim ognjištima u kutu određuje prašku i korčak kulturu na širokom
prostoru. No to ne znači kako ovalnih izduljenih zemunica nema na drugim
slavenskim područjima tog doba. Takve zemunice možemo pronaći i u Sukow-
Dziedzice kulturi na području Pomeranije i Šlezije naprimjer, mada ih poneki autori
ne smatraju zemunicama (Barford 2001, 65). Prema Šalkovskom zemunice ovakvog
tipa predstavljaju samo 5 % svih zemunica u slavenskom svijetu (Šalkovsky 2007,
302) i tipične su za područje današnje Poljske i istočne Njemačke gdje se javljaju u
7.st. i ostaju u uporabi nekoliko stoljeća.

Usprkos tome što postoji određena skepsa kako su te izdužene jame mogle
služiti kao nastambe, postoje i vrlo jasne predodžbe kako su one zapravo mogle
izgledati. Ove jame su naime činile samo središnji dio zemunice, a pokriveni prostor

66
bio je širi za još oko metar s obje strane (Šalkovsky 2007, 307). Pokrivene su bile
laganom konstrukcijom krova na dvije vode ili nešto težom koja je zahtijevala
postavljanje dužih oblica na pod (Šalkovsky 2007, Sl.2, S.306). Zanimljiv
etnografski primjer pastirske nastambe sa Skadarskog jezera donosi i Guštin (Guštin
2010, Sl.2, S.51).

Također je bilo i pokušaja da se takve zemunice rekonstruiraju pa je za
potrebe filma "Z vzhoda" režisera Mihe Knifica napravljeno nekoliko takvih
zemunica kod Selišča ob Muri (Guštin 2005, Sl.1-25). Tada je sagrađena
konstrukcija od grana na dvije vode na koju je složena trska, a na nju su stavljene pri
vrhu krova s vanjske strane uzdužne grane, o koje je ovješeno kamenje. Ovo je
trebalo služiti kao otežanje krovne konstrukcije, kako ju vjetar ne bi otpuhao. Cijela
unutrašnjost zemunice bila je ukopana.

Slika 13. Rekonstrukcija ranoslavenskog naselja u filmu "Z vzhoda" (Guštin 2008b, 9)

Pokušaj rekonstrukcije zemunice ali na malo drugačiji način napravljen je i
2010.g. tijekom istraživanja na Brezju IV. Tada je napravljena jedna zemunica na
osnovu tipičnog tlocrta jama kakve su tamo pronalažene, koristeći samo materijal iz
okolice. Tijek i rezultate ovog zanimljivoga pokusa predstaviti ću drugom prilikom,
međutim, treba reći kako je ovaj pokus pokazao kako se vrlo jednostavno može
sagraditi kuća koja predstavlja zadovoljavajući zaklon za skroman život, čak i za
zimske uvjete.

67

Na kraju svojeg životnog vijeka, gotovo sve zemunice su bile iskorištene kao
otpadne jame. Razlog njihova propadanja vjerojatno je dotrajalost osnovne drvene
konstrukcije krova, jer se trstika ionako redovno izmjenjivala, požar, ili poplava, koje
može zatrpati zemljom i otpadom zemunicu. Nakon napuštanja zemunica, bilo je vrlo
praktično iskoristiti ju kao otpadnu jamu tijekom života u novoj zemunici koja je
napravljena nekoliko metara pored.

Ognjišta

U istraženim zemunicama ponekad su pronađeni i tragovi ognjišta. Najčešće
su to ostaci podloge od većih i manjih kamenih riječnih oblutaka s mnogo gara i
ugljena, ponekad s tragovima zapečene zemlje. Na samom ognjištu i uz njih ponekad
se pronalaze i spaljene kosti i ulomci keramike. Prilikom nastavka istraživanja slična
situacija se ponovila u još nekoliko slučajeva.

Među ovdje predstavljenim zemunicama, u jednoj je pronađeno i sačuvano
ognjište. U zemunici SJ 11 na Brezju IV prepoznati su ostaci ognjišta (SJ 13)
podloženog kamenim oblucima na jugoistočnom rubu. U ognjištu je pronađeno
mnoštvo ulomaka životinjskih kostiju i mrvice ugljena. Slična ognjišta pronađena su
i u objektima nalazišta Miklosfa - Morichely (Szöke 1992, 8.kep).

U ovalnim zemunicama počesto se nalaze kameni oblutci, (poneki slomljeni,
a poneki prepaljeni) koji su razbacani po većem dijelu ukopa, pa i na različitim
visinama. Takvi nalazi zabilježeni su u svim ovdje opisanim zemunicama, ali i na
drugim područjima. Zasada nije objašnjeno čemu su ti obluci koristili, a bilo je ideja
kako su služili kao opterećenje protiv vjetra na krovu zemunice (Guštin) ili kao
užareno kamenje koje se ubacuje u zemunicu na ad hoc mjesto, samo u svrhu
grijanja (Dulinicz 2006, 186). Također se i preko pisanih izvora saznaje kako su
Slaveni grijali kamenje na otvorenoj vatri do usijanja kako bi ga polijevali vodom i
parom zagrijavali kuće (Tica 2008, 163).

Osim ognjišta koje je izrađeno slaganjem većih ovalnih oblutaka u ravnu
podlogu, moguće je da su u sjeverozapadnoj Hrvatskoj korištena i ognjišta izrađena
od pečene gline.14 Zasad niti jedno takvo ognjište nije pronađeno, ali se u nekoliko

14 Pronađeno je jedno razmjerno dobro sačuvano ognjište toga tipa kod Brezovljana međutim, nejasna
je datacija ove cjeline, a čini se kako potječe iz 9.st. (Sekelj-Ivančan 2000).

68
navrata prikupilo veće količine spaljenih komada gline koji možda ukazuju na takve
strukture. Ipak treba zasada ostaviti ovo pitanje otvorenim jer je moguće riječ o
ulomcima veće posude za prženje tzv. pražnice.

Slika 14. Ostaci polomljenog glinenog ognjišta ili pražnice iz zemunice SJ 7 na Brezju V (L.Bekić).

Uz takve ulomke koji očito ukazuju na neku namjerno izrađenu formu (vidi
sliku) u zemunicama se vrlo često nalaze i dijelovi antičkih tegula. Moguće je kako
su ti dijelovi tegula namjerno prikupljani i korišteni kao provodnici topline oko
ognjišta, međutim zasad ih nisu nađeni u toj funkciji "in situ" pa se to ne može
definitivno potvrditi.

Nedostatak ognjišta u nekim zemunicama bi se moglo pripisati razaranju tih
krhkih struktura prilikom rušenja zemunice ili odnošenju kamenja prilikom
napuštanja zemunice. Također se može uzeti u obzir stoljeća i stoljeća probijanja
korijenja drveća kroz ostatke zakopanih zemunica. Takvo djelovanje korijenja može
prouzročiti rastakanje ostataka ognjišta koja se pretvaraju u neprimjetljive nakupine
kamena, koje iskopavači naprosto ponekad previde.

Otpadne jame

69

Otpadne jame su tipičan način zbrinjavanja otpada kroz povijest. Jame koje
su služile u ove svrhe ukopane su u blizini zemunica i vrlo su različitih veličina.
Najčešće su širine 1 do 2 metra u promjeru te sačuvane dubine od 10-30 cm. Također
su različitih oblika, ali su najčešće okrugle.

Za potrebe ovog rada predstavljeno je šest takvih jama.

Stara ves J2
Okrugla i plitka otpadna jama veličine je oko 1,5 x 2,5 metara a dubine do 15
centimetara.

Stara ves J2b
Okrugla i plitka otpadna jama veličine oko 1,2 x 1,3 metra i dubine do 18
centimetara.

Blizna SJ31
Izdužena otpadna jama, veličine oko 2,3 x 1 metar i dubine do 31 centimetar.

Brezje V SJ 8
Okrugla i plitka otpadna jama veličine oko 1,4 x 0,7 metra i dubine 12 centimetara.

Brezje V SJ 17
Okrugla i plitka otpadna jama iskopana 1,2 x 1 metar, i dubine do 7 centimetara.

Brezje V SJ 3
Okrugla i plitka otpadna jama veličine 1,5 x 1 metar i dubine do 16 centimetara.

Vidljivo je kako su jame redovno značajno manje nego zemunice i redovno
dvostruko i trostruko pliće nego zemunice. Prema situaciji na nalazištima Brezje IV i
V te Staroj vesi, čini se kako je oko svake zemunice bilo najčešće dvije do pet
otpadnih jama. Također postoje i neke otpadne jame koje se nalaze izdvojene podalje

70
od zemunica, pa se može pretpostavljati da su korištene za namjene koje nisu bile
poželjne u blizini kuća.

Sadržaj otpadnih jama ne razlikuje se mnogo od sadržaja koje nalazimo u
zemunicama, jer kao što je već rečeno, i zemunice u jednom trenutku postaju obične
otpadne jame.

Čini se također kako su neke jame služile za odlaganje pepela s ognjišta.
Nekoliko takvih jama, koje su se svojim sivim pepeljastom punjenjem izdvajale od
ostalih nalazile su se s vanjske strane zemunica, a ponekad i djelomično s njima
povezane. Ovo je primijećeno prilikom iskopavanja naselja 8.st. na Brezju IV kod
Varaždina (neobjavljeno). Slične jame za pepeo, ali čini se unutar same zemunice,
pronađene su na Novoj tabli (Guštin, Knific 2003, 86).

Trapovi

Trapovi su ostaci nekadašnjih spremišta za lako kvarljivu robu, koju se
željelo zaštiti od atmosferilija i životinja. Za njih je karakteristično da im je
površinski otvor ili gornji dio jame malo uži nego ukopani skladišni prostor. Također
su redovno dublje ukopane nego obične otpadne jame. Ranosrednjovjekovne jame
nemaju tako izražen oblik, ali se prema njemu ipak mogu razlikovati od običnih
otpadnih jama (Kuna 2005, 117, 118). Naravno, i trapovi su na kraju svoje uporabe
bili iskorišteni kao otpadne jame.

Jedini pretpostavljeni trap u sjeverozapadnoj Hrvatskoj je jama SJ 33 s
Blizne. Veličine je oko 70 x 70 centimetara i dubine do 39 centimetara. U njoj nije
pronađeno mnogo nalaza i vjerojatno je nakon prestanka korištenja brzo zatrpan.
Dimenzijama i oblikom sličan trap istražen je i na ranosrednjovjekovnom
ranoslavenskom nalazištu Lehen kod Mitterkirchena (Tovornik 1991, Obj.XXIV).

3.1.3. Zatvorene cjeline

Tijekom istraživanja u zadnjih desetak godina istraženo je mnogo zatvorenih
cjelina sa slavenskim nalazima, koje su djelomično objavljene ali dobrim dijelom još
neobjavljene. Ovdje ću prikazati 15 zatvorenih cjelina iz vlastitih istraživanja te

71
nekoliko ostalih istraživača. Neke od ovih cjelina dosad su objavljene u potpunosti,
neke su objavljene djelomično, a poneke su u potpunosti neobjavljene.15

Većina ovih zatvorenih cjelina datirana je i analizom radioaktivnog izotopa
ugljika c-14, a rezultati mjerenja opisani su uz svaku cjelinu zasebno. Zatvorene
cjeline okosnica su ovog rada, a ostale, uglavnom slučajne nalaze usporediti će se s
ovima. Unutar cjelina navedeni su svi prikupljeni nalazi. Arheozoološke analize
životinjskih kostiju pronađenih u ovim objektima opisati će se podrobnije u drugom
poglavlju.

Nedelišće - Stara ves
Stara ves je ime polja koje se nalazi sjeveroistočno od Nedelišća u Međimurju,
između rijeka Mure i Drave. S jugoistočne strane se nalazi kružni tok obilaznice
grada Čakovca a na sjeveru, iza šume i željeznička pruga. Cijelo šire područje oko
Stare vesi je potpuno ravničarsko, i samo ga presijeca rijeka Trnava. Mještani ovaj
položaj uglavnom ne oru, jer se razmjerno plitko na oko 50 centimetara nalazi
geološki sloj šljunka, pa ga uglavnom koriste kao livadu za ispašu. Prilikom
izgradnje obilaznice grada Čakovca, 2004.g. na ovom položaju se započeo iskopavati
veći iskop za odteretni kanal rijeke Trnave. Tom prilikom su strojevi zadrli u dotada
nepoznato arheološko nalazište (Bekić 2005, 2006). Na nekoliko mjesta su oštetili
jame novim kanalom u dužini od oko 600 metara. Jedna od oštećenih jama u kanalu
bila je i ranosrednjovjekovna jama K 4, kasnije preimenovana u J 1. Bager ju je
djelomično oštetio u njenom jugozapadnom dijelu, ali se ipak mogla prepoznati u
svojim cjelokupnim dimenzijama. Jama je bila ukopana u zemlju sve do tvrdog
geološkog sloja šljunka. Odmah do nje nalazila se ranosrednjovjekovna jama J 2, a
do ove, djelomično je dodirujući i jama J 2b. Ostale jame na ovom nalazištu
pripadale su prapovijesti ili kasnoj antici.

Nekoliko godina kasnije, 2007.g. upravo na ovom položaju sondirala je
Branka Kovačić iz Gradskog muzeja u Čakovcu (rezultati neobjavljeni). Prema

15 Pokatkad se u tekstu spominju nalazi iz istraživanja Brezja IV i Šarnjaka iz godine 2010. Ovi nalazi
su u potpunosti neobjavljeni. Na žalost nije bilo vremena da se nalazi iz ovih opsežnih istraživanja
prikažu detaljnije u ovom radu, međutim, poneki se nalazi iz ovih istraživanja ovdje spominju kako bi
se proširila znanja o slavenskim naseljima sjeverne Hrvatske.

72
njezinim riječima, pronađen je samo jedan objekt koji bi pripadao prapovijesti, a od
ranosrednjovjekovnih nalaza tijekom njenih istraživanja pronađeno samo nekoliko
ulomaka keramike koje je ustupila za objavu. Dvije godine kasnije, bio sam u prilici
ponovno napraviti jednu manju sondu na ovom mjestu. Tako sam 2009.g. postavio
sondu sjeverno od prve sonde iz 2004.g. U novoj sondi je pronađen samo jedan
objekt, veća ranosrednjovjekovna zemunica, kasnije nazvana SJ 6. Sva četiri
spomenuta ranosrednjovjekovna objekta, ovdje su prikazana kao cjelokupne
zatvorene cjeline.

Stara ves J 1 (K 4)
Izduljena zemunica ovalnih rubova veličine oko 5 x 2,5 metra, dubine oko 33
centimetara, istražena 2004.g. Zemlja ispune bila je crne boje. U ispuni se nalazilo
više većih polomljenih oblutaka, nabacanih u jamu bez nekog reda. Pronađen je i
jedan grumen bijelog vapna?. U ispuni su pronađeni ulomci tegula, njih 8 od kojih su
dva ulomka bila prepaljena a jedan možda nosi tragove kazete s pečatom. Osim
dijelova tegula, pronađena su i dva ulomka oblih tubula. Također su prikupljena dva
kamena brusa od kojih jedan ulomak vrlo uglačanog brusa i jedan manji cjelovit
brus. U jami je prikupljeno mnoštvo ulomaka keramike, od kojih je bilo moguće
nekoliko posuda i u potpunosti rekonstruirati. Također je pronađeno i nekoliko
posebnih nalaza. To su dio praporca (?) od željeznog lima spajan bakrom, dio zvona
izrađenog od željeznog lima, također spojenog raskivanjem bakra na spojevima, dio
željeznog predmeta, možda klina te jedan gorski kristal (?). Pronađeno je i stotinjak
sitnih ulomaka životinjskih kostiju, od kojih se mogla prepoznati samo jedna kost
goveda. No na kostima su se nalazili i tragovi ugriza mesoždera. U ovoj jami su se
osim ranoslavenskih nalaza pronašli i ostaci nekoliko romanskih posuda kao i nešto
kasnoantičke keramike. U jami je prikupljeno i komadića ugljena od kojih je jedan
datiran AMS C-14 analizom a kalibrirani srednji rezultat je calAD 649±7.16

16 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für
Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.
Uzorak KIA 25320 rezultirao je starošću BP 1375+22 što iznosi calAD 649+7.

73

Ilustracija 5. Tloris dijela nalazišta Stara ves gdje su pronađeni ranoslavenski objekti. Crni okviri su
istraživanja Bekić a zeleni okvir istraživanja Kovačić (D.Jakopović, L.Bekić).

74

Stara ves J 2
Okrugla i plitka otpadna jama veličine je oko 1,5 x 2,5 metara a dubine do 15
centimetara, istražena 2004.g. U ispuni crne boje nalazili su se brojni ulomci
keramike i petnaestak ulomaka životinjskih kostiju. Također je pronađen i jedan
komad uglačane kosti koji je uzdužno probušen i vjerojatno nošen kao privjesak. U
ovoj jami pronađeno je šest ulomaka antičkih tubula, dva ulomka tegula te sedam
komada pečene zemlje, možda dijelova neke peći ili poda.

Stara ves J 2b
Okrugla i plitka otpadna jama veličine oko 1,2 x 1,3 metra i dubine do 18
centimetara, istražena 2004.g. U tamno smeđoj ispuni su se nalazili ulomci keramike
i jedan životinjski zub.

Stara ves J 6 (SJ 4)
Veća izduljena zemunica veličine oko 5 x 1,5 metara i dubine 22 centimetara,
istražena 2009.g. Ispuna je bila crne boje s vrlo malo mrvica ugljena, ulomcima
keramike i jednom željeznom strijelom. U jami je pronađeno i 45 ulomaka tegula, od
kojih je devet bilo prepaljeno. Jedan veći ulomak tegule ima originalni ukras zavojite
crte. Također su pronađena tri ulomka tvrdo zapečene zemlje od kojih je jedan rub,
možda pekača ili pražnice. Prikupljen je i grumen bijelog vapna, te četiri riječna
kamena i jedan kamen u obliku jajeta. Iz jednog uzorka ugljena izrađena je AMS c14
analiza a rezultat je calAD 616±21.17

Jakopovec - Blizna
Položaj Blizna nalazi se na istoimenom potoku zapadno od sela Jakopovec,
jugoistočno od Varaždina. Ovdje započinju prvi obronci Varaždinbrega, a prema
sjeveru se nalazi rijeka Plitvica, u koju potok Blizna i utječe. Blizna je višeslojno
nalazište koje datira od neolitika do razvijenog srednjeg vijeka. Otkriveno je

17 Iz jednog uzorka ugljena izrađena je AMS c14 analiza na Poznańskie Laboratorium Radiowęglowe
u sklopu Uniwersytetu im. Adama Mickiewicza u Poznanu, Poljska. Uzorak POZ 31035 rezultirao je
datumom BP 1430+30 što iznosi calAD 616+21.

75
prilikom gradnje autoceste, koja na ovom mjestu presijeca staru cestu Kneginec -
Ludbreg (Bekić 2006). Naselje je bilo smješteno na izduženom pješčanom brežuljku
oko kojeg zavija potok, ali i oko samog brežuljka, na obalama potoka. Prilikom
istraživanja 2003.g. vezano uz gradnju autoceste, nisu pronađene zatvorene cjeline iz
doba ranog srednjeg vijeka, ali su pronađeni neki nalazi u hodnim slojevima i
slučajni nalazi na oranicama i u iskopu za autocestu. Naknadno su 2005. i 2006.g.
obavljena sondiranja i istraživanje vrha brežuljka te su među ostalim pronađene i tri
manje ranosrednjovjekovne jame (Bekić 2006b; Bekić, Percan 2006b).

Blizna SJ 31
Izdužena otpadna jama, veličine oko 2,3 x 1 metar i dubine do 31 centimetar,
istražena 2006.g. Nalazila se na vrhu pješčanog brežuljka. Dodirivala se s
neolitičkom jamom SJ 32. U ispuni se nalazilo dosta ugljena i ulomaka keramike.
Iskopana je 2005.g. prilikom naknadnih arheoloških istraživanja nalazišta. Uzorci
ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom i kalibrirani na srednju
vrijednost calAD 824±37.18

Blizna SJ33
Manja jama, vjerojatno trap za pohranu namirnica. Veličine oko 70 x 70 centimetara
i dubine do 39 centimetara, istražena 2006.g. U njoj je pronađeno malo mrvica
ugljena i nekoliko ulomaka keramike. Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani
su AMS c14 u kalibriranu srednju vrijednost calAD 726±31.19

18 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für
Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.
Uzorak KIA 27079 rezultirao je starošću BP 1200+21 što iznosi calAD 824+37.
19 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für
Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.
Uzorak KIA 27080 rezultirao je starošću BP 1266+20 što iznosi calAD 726+31.

76

Ilustracija 6. Stariji kalibrirani AMS c14 datumi po zatvorenim cjelinama (OxCal v3).

Varaždin - Brezje
Brezje je veći prostor koji se nalazi na južnoj periferiji grada Varaždina, a sjeverno
od rijeke Plitvice. Za ovo nalazište zna se još od šezdesetih godina prošlog stoljeća
(Tomičić 1968, 1969; Težak, Šimek, Lipljin 1999), ali su veća istraživanja započela

77
tek nedavno (Bekić, 2006; 2009; Bekić, Čimin 2006a; 2006b). To su prostrana polja
na mjestu gdje su nekada bili stari rukavci rijeke Plitvice i brojne močvare.
Arheološki nalazi su smješteni na vrhovima blago, do par metara uzvišenih položaja.
Ovih međusobno udaljenih uzvisina ima više, pa tako razlikujemo položaje Brezje I -
VII. Na ovim uglavnom pješčanim naplavnim gredama najčešći su nalazi iz
prapovijesti ali i ranog srednjeg vijeka. Na položaju Brezje I nalazilo se naselje koje
možemo datirati od 9. do 11.st. a na Brezju IV i V naselje iz otprilike 8.st. Na Brezju
se na oranicama mogu naći i neki nalazi koji su tipični i za 7.st. ali takvih zatvorenih
cjelina još nije pronađeno. Sveukupno je do sada na različitim položajima na Brezju
istraženo osamdesetak ranosrednjovjekovnih objekata - zemunica, otpadnih jama i
jama od stupova. Ovdje se prikazuje izbor od nekoliko jama istraženih na Brezju IV i
V.

Brezje IV SJ 11
Izdužena zemunica oblih kutova veličine oko 3,5 x 2 metra i najveće dubine 23
centimetara, istražena 2009.g. Prepoznati su ostaci ognjišta (SJ 13) podloženog
kamenim oblucima na jugoistočnom rubu. Na sjeverozapadnom dijelu je nešto blaži
pokos ruba jame pa bi to mogao biti ulaz u zemunicu. U ispuni zemunice pronađeno
je mnogo ulomaka keramike, sedam ulomaka tegula, jedan ulomak vrlo propaljenog
imbreksa, veći broj riječnih oblutaka (dio paljen i lomljen), bijelih grumena vapna, te
24 komada pečene zemlje (od kojih neki obli i s tragovima grana). Jedni posebni
nalaz je cjelovito sačuvana četvrtasta pojasna pređica zajedno s trnom. Osim toga
prikupljeno je i tridesetak ulomaka životinjskih kostiju od koji su prepoznate kosti
svinje i goveda. Od uzorka ugljena prikupljenog iz jame izrađena je AMS c14 a
rezultat je srednje kalibrirane vrijednosti calAD 726±36.g.20

Brezje V SJ 3

20 Od uzorka ugljena prikupljenog iz jame izrađena je AMS c14 analiza uzorka ugljena na Poznańskie
Laboratorium Radiowęglowe u sklopu Uniwersytetu im. Adama Mickiewicza u Poznanu, Poljska.
Uzorak POZ 31034 rezultirao je datumom BP 1270+30 što iznosi calAD 726+36.

78
Okrugla i plitka otpadna jama veličine 1,5 x 1 metar i dubine do 16 centimetara,
istražena 2009.g. Na svojem južnom dijelu oštećena je ukopom za sadnju stabla
breze. Osim ulomaka keramike u jami je prikupljen i zub goveda.

Brezje V SJ 4
Izduljena, manja zemunica oblih kutova veličine oko 2,8 x 1,2 dubine do 30
centimetara, istražena 2009.g. Osim brojnih ulomaka keramike u zemunici su
prikupljena tri ulomka zapečene zemlje, možda dijelova ognjišta, te 3 riječna
oblutka. Iz uzoraka ugljena prikupljenog u jami izrađena je AMS c14 analiza koja je
rezultirala srednjim datumom calAD 781±62.g.21

Brezje V SJ 5
Izdužena zemunica oblih kutova veličine oko 4,2 x 1,8 metara i dubine 26
centimetara, istražena 2009.g. Pronađeno je mnogo ulomaka keramike, pet ulomaka
tegula, sedam komada paljene zemlje, tri kamena brusa i tri komada metalne zgure.
Pronađen je i jedan vrlo tanak i dugačak željezni čavlić te jedan kozji rog koji je bio
prerezan na debljem dijelu. Prikupljeni uzorci ugljena analizirani su AMS c14
metodom a dobivena srednja vrijednost je calAD 700±43.g.22

Brezje V SJ 7
Izduljena, veća zemunica oblih kutova, veličine 4,5 x 2,5 metra i najveće dubine 38
centimetara, istražena 2009.g. U njoj je pronađeno mnoštvo keramičkih nalaza, obod
staklene posude, koštani dvoredni češalj te nekoliko željeznih predmeta nepoznate
namjene. Također je pronađeno 19 komada tegula od kojih jedan prepaljen, pet
riječnih oblutaka među kojima jedan pješčenjak. Prikupljen je i jedan kameni brus.
Dvadesetak komada pečene zemlje su dijelovi peći ili ognjišta. Pronađeno je i
četrdesetak ulomaka kostiju od kojih se mogu prepoznati svinje, goveda, ovca/koza i

21 Iz uzoraka ugljena prikupljenog u jami izrađena je AMS c14 analiza uzorka ugljena na Poznańskie
Laboratorium Radiowęglowe u sklopu Uniwersytetu im. Adama Mickiewicza u Poznanu, Poljska.
Uzorak POZ 31856 rezultirao je datumom BP 1230+30 što iznosi calAD 781+62.
22 Prikupljeni uzorci ugljena analizirani su AMS c14 metodom u Beta Analytic laboratory, Miami u
Sjedinjenim američkim državama. Uzorak BETA 260451 rezultirao je izmjerenom starošću BP
1330+40 što iznosi calAD 700+43.

79
jedna gavranova kost. Prikupljeni uzorci ugljena analizirani su AMS c14 metodom u
srednju vrijednost calAD 726±61.g.23

Ilustracija 7. Tloris dijela nalazišta Brezje V sa istraženim ranoslavenskim objektima (D.Jakopović,
L.Bekić).

23 Prikupljeni uzorci ugljena analizirani su AMS c14 metodom u Beta Analytic laboratory, Miami u
Sjedinjenim američkim državama. Uzorak BETA 260452 rezultirao je izmjerenom starošću BP
1250+40 što iznosi calAD 726+61.

80

Brezje V SJ 8
Okrugla i plitka otpadna jama veličine oko 1,4 x 0,7 metra i dubine dvanaest
centimetara, istražena 2009.g. U njoj je pronađeno nešto ulomaka keramike i par
zuba goveda u ulomcima. Moguće je da je ova jama zapravo bila spojena sa
susjednom otpadnom jamom SJ 19 u kojoj je također nađeno više ulomaka zuba
goveda.

Brezje V SJ 17
Okrugla i plitka otpadna jama iskopana 1,2 x 1 metar, i dubine do 7 centimetara,
istražena 2009.g. Sa zapadne strane ju presijeca magistralni plinovod. U jami su
pronađeni ulomci keramike te jedna željezna pojasna pređica (?) bez trna.

Šemovec - Šarnjak
Šarnjak je povišeno područje južno od sela Šemovca, a sjeverno od Jalžabeta i
Kelemena. Sada ga presijeca rijeka Plitvica na dva dijela, a moguće je kako je u
drevno doba bio jedinstveno uzvišenje oko kojeg je tekla Plitvica. U novijoj literaturi
se koriste izrazi Šarnjak sjever i Šarnjak jug, kako bi se razlikovala ta dva položaja
razdvojena rijekom. Nalazište je otkriveno 60-tih godina prošlog stoljeća (Fulir 1969,
409 - 411; Težak, Šimek, Lipljin 1999; Sekelj-Ivančan 2001). Nekada je ovo bilo
šumsko područje, a kada je šuma uklonjena i započelo je oranje na vidjelo su izašle
brojne jame iz različitih razdoblja. Osim prapovijesnih nalaza, tu prolazi i trasa
rimske ceste koja je iz pravca Petrijanca (Aqua Viva) išla prema Ludbregu
(Iovia/Botivo). Uz ove nalaze na oranicama se može pronaći mnoštvo nalaza iz
srednjeg vijeka. Ranosrednjovjekovnih nalaza ima i na položaju Šarnjak sjever i
Šarnjak jug. Tijekom 2006. i ponovno 2010.g. provodio sam ograničena sondiranja
na južnoj strani Šarnjaka na desnoj obali rijeke Plitvice (Bekić 2006; Bekić, Percan
2006a). Uz brojne prapovijesne nalaze istražene su i tri ranosrednjovjekovne jame od
kojih jednu ovdje predstavljam.

81

Ilustracija 8. Mlađi kalibrirani AMS c14 datumi po zatvorenim cjelinama (OxCal v3).

Šarnjak jug SJ 9
Oveća zemunica veličine 4,8 x 2,1 metara i dubine do 34 centimetara. Osim brojnih
ulomaka ranosrednjovjekovne keramike, pronađen je i ulomak stakla i jedan manji
željezni klin? Također je pronađeno tri ulomka rimske keramike, deset ulomka

82
latenske keramike te šest pobliže neodredivih ulomaka keramike. Uz to prikupljeno
je 27 manjih ulomaka tegula od kojih je veći dio prepaljen, četiri komada zapečene
zemlje (dijelovi peći?) te dva riječna oblutka. U zemunici se nalazilo i gotovo dvije
stotine ulomaka i cijelih životinjskih kostiju. Među kostima su prepoznate kosti
svinje, goveda i ovce ili koze. Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS
c14 metodom a rezultat je srednje vrijednosti calAD 710±39.g.24

U nastavku su prikazane i neke zatvorene cjeline iz istraživanja drugih
kolega. Istraživanja nalazišta Zbelava - Pod lipom u blizini Varaždina je vodio
Amelio Vekić a istraživanja na Murskoj Soboti - Novoj tabli u Prekmurju su bila pod
vodstvom Mitje Guština. Podaci o potpunom sadržaju ovih objekata, broj ulomaka,
ostali potencijalni nalazi i slično nisu mi poznati za ove cjeline. Ipak, iz njih je
napravljen izbor zanimljivijih ulomaka te su predočeni rezultati c-14 analiza, kako bi
pomogli u stvaranju što šire slike sa što više različitih nalazišta.

Zbelava - Pod lipom
Nalazište Pod lipom je povišeni položaj na sjevernoj obali rijeke Plitvice, istočno od
sela Zbelava u okolici Varaždina. Još od 60-tih godina prošlog stoljeća bilo je
poznato da se na ovom mjestu nalaze arheološki nalazi. Prva sondiranja obavljena su
1986.g. kada su pronađeni i neki ranosrednjovjekovni nalazi, ali rezultati tih
istraživanja nisu nikad objavljeni. Prilikom izgradnje autoceste, 1997.g., provedena
su opsežnija zaštitna arheološka istraživanja pod vodstvom Amelia Vekića (Bekić
2006, 282, 283). Pokretne nalaze iz ovih istraživanja je preuzeo Saša Kovačević te
obradio one koji pripadaju starijem željeznom dobu za potrebe doktorata. Prilikom
sortiranja izdvojio je i tri jame koje su sadržavale ranosrednjovjekovne nalaze, a njih
se ovom prilikom po prvi puta predočuje javnosti.

Pod lipom SJ 20

24 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für
Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.
Uzorak KIA 31823 rezultirao je starošću BP 1302+26 što iznosi calAD 710+39.

83
Veća otpadna jama veličine oko 3 x 2 metra, istražena 1997.g. Prikupljeni su samo
ulomci keramike.

Pod lipom SJ 96
Istražena 1997.g. Nije ucrtana u tlocrt nalazišta. Prikupljeni su samo ulomci
keramike.

Pod lipom SJ 129/130
Manja otpadna jama veličine oko 1 x 1 metar, istražena 1997.g. Prikupljeni su samo
ulomci keramike.

Murska Sobota - Nova tabla
Nova tabla je prostran položaj koji se nalazi južno od Murske Sobote, na obalama
Soboškeg jezera i presušenog potoka Dobel, u sasvim ravničarskom kraju. Tijekom
izgradnje autoceste, Nova tabla iskorištavana je kao šljunčara, te su bila potrebna
velika zaštitna arheološka istraživanja. Tijekom dugog niza godina istraživao ga je
Mitja Guštin sa svojim suradnicima. Od 1999. do 2001.g. istraženo je preko 135 000
m2 nalazišta, a pronađeni su brojni tragovi života od prapovijesti do srednjeg vijeka.
Istraživanja su nastavljena u različitom obujmu i narednih godina (Guštin,
Tiefengraber,
2002;
Guštin
2008;
Pavlovič
2008).
Od
velikog
broja
ranosrednjovjekovih objekata, ovdje se prikazuju samo nalazi iz tri objekta, koji su
izabrani iz različitih faza naselja.

Nova Tabla SO 92
U jami su prikupljeni samo ulomci keramike. Uzorak ugljena iz jame analiziran je
AMS c14 metodom i ukazuje na srednju vrijednost od calAD 580±22g.25

Nova Tabla SZ 04

25 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für
Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.
Uzorak KIA 19414 rezultirao je starošću BP 1484±24 što iznosi calAD 580±22.g.

84
Izdužena dublja zemunica veličine oko 3 x 1,5 metara, istražena 2002.g. U jami su
prikupljeni brojni ulomci keramike, velik dio rimske tegule, željezna strelica i jedan
brončani okov pojasa. Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14
metodom u srednju godinu calAD 627±17.26

Nova Tabla SO 33
U jami su prikupljeni samo ulomci keramike. Uzorci ugljena prikupljeni u jami
analizirani AMS c14 metodom ukazuju na srednju vrijednost od calAD 759±50.27

3.1.4. Pokretni nalazi

Slavenski nalazi poznati su na zadanom području već stotinjak godina,
međutim uvijek ih je bilo premalo za neke detaljnije analize. Najčešće je bilo riječ o
slučajnim pojedinačnim nalazima, a ponekad i o nalazima iz groblja koja uglavnom
nisu stručno dokumentirana.

Keramički nalazi

U ovome radu najveći prostor posvećen je keramičkim nalazima. Ti nalazi
čine se najpodesnijima za razvijanje tipologija koje nam mogu pomoći u
razjašnjavanju mnogih pitanja u arheologiji. Naime, metalni predmeti bili su
imaocima mnogo vrjedniji, te su ih po mogućnosti čuvali od gubitka te popravljali
što je duže bilo moguće. Tako nije neobično da se neki metalni predmeti čuvaju i
više generacija, što ih pokatkad čini datacijski nesigurnim sredstvom. Također, njih
je zbog svoje vrijednosti teško pronaći, pa je tako moguće istražiti i veće dijelove
nalazišta bez ijednog tipološki značajnijeg metalnog predmeta.

26 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für
Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.
Uzorak KIA 19416 rezultirao je starošću BP 1410±28 što iznosi calAD 627±17.g.
27 Uzorci ugljena prikupljeni u jami analizirani su AMS c14 metodom u Leibniz Labor für
Altersbestimmung und Isotopenforschung na Christian-Albrechts-Universität zu Kiel u Njemačkoj.
Uzorak KIA 15553 rezultirao je starošću BP 1242±26 što iznosi calAD 759±50.g.

85

Za razliku od njih, ulomci keramičkih posuda najčešći su nalaz u gotovo
svakom ranoslavenskom objektu. Njih je u to doba izrađivao svatko kome je posuda
zatrebala, pa tako predstavljaju vrlo dobar pokazatelj samih stanovnika objekta u
kojem su nađeni.28 Posude su se također češće lomile nego drugi predmeti pa ih se u
ulomcima može pronaći vrlo mnogo te su tako dostupni nalaz na svim nalazištima.
Kratkoća korištenja tih predmeta može nam pokazati i istančane promjene u
stilovima i tehnikama izrade.

Dakle, s obzirom kako su se očuvali u tolikom mnoštvu, te pošto su korišteni
u prosjeku kraće nego metalni predmeti, pružaju nam vrlo mnogo zanimljivih
podataka. Time je opravdano njima posvetiti punu pažnju u istraživanju ovog
razdoblja.

Dosadašnje tipologije u Europi

U Europi se desetljećima pokušavala izraditi tipologija ranoslavenske
keramike koja bi uvažavajući pojedine elemente pomogla u lakšoj klasifikaciji i
dataciji posuda. Usprkos tome što su već i najranije tipologije u osnovi razlučile
starije od novih posuda, čini se kako niti jedna nije uspjela uvažiti sve nijanse i
postaviti detaljan sustav. Tih pokušaja je previše da bi svaki zasebno bio spomenut,
ali valja navesti nekoliko novijih koji su relevantni za ovaj rad.

Dosadašnje tipologije ranoslavenske keramike bile su bazirane na različitim
osnovama. To su na primjer oblici oboda, tehnika izrade, oblik posude itd.
Parczewski je ciljao na veličinu i oblik cjelovitih posuda (Parczewski 1993, 29-31) te
je na osnovu toga odredio tipove i podtipove posuda. Tako je došao do 12 tipova i 33
podtipova cjelovitih posuda s poljskog područja. Nažalost zbog malog broja
cjelovitih posuda neke grupe su definirane samo na osnovu dva primjerka što
svakako nije dovoljno. Međutim kada bi takvom pristupu bilo na raspolaganju veći
broj cjelovitih posuda, moguće bi se povećao i broj tipova i podtipova, pa bi opet bilo

28 I to je jedna od vrlo bitnih prednosti ove keramike, za razliku od nekih razdoblja kada su se posude
izrađivale gotovo tvornički iste i distribuirale u vrlo udaljena područja (npr. sjevernoafrička sigilata,
"firma" uljanice itd.).

86
premalo primjeraka koji bi trebali ilustrirati neki tip ili podtip. Osim cjelovitih
posuda Parczewski je podijelio i obode posude prema tipovima.

Zanimljiv pristup statistici pronalazimo kod Hajnalke Herold koja prilikom
obrade nalaza s Ormenykuta (Herold 2004, 20-37) keramičke grupe opredjeljuje
prema tehnici izrade, te objekte postavlja u međuodnos prema statističkom razmjeru
zastupljenih grupa.

Gabriel Fusek je autor jedne od vrlo istaknutih tipologija keramičkih nalaza
koje se baziraju na oblicima posuda (Fusek 1994). Svoje istraživanje bazirao je na
oko 3400 ulomaka keramike i 110 cijelih ili rekonstruiranih posuda. Okosnica
tipologije su oblici gornjeg dijela posude, na kojima je promatrano i uspoređivano
sedam točaka. Keramiku je tako podijelio u četiri osnovne grupe. Prva faza A tako je
datirana u prvu polovinu 6.st., prva faza B u drugu polovinu 6.st.; druga faza u prvu
polovinu 7.st. a treća faza u drugu polovinu 7.st. (Fusek 1994, 109). Za prvu A fazu
su karakteristični arhaične posude praškog tipa, a za prvu B fazu je karakteristično
prihvaćanje nekih uzora i utjecaja iz langobardskog okružja. Tako je zapravo moguće
da se ove dvije faze djelomično i preklapaju tijekom 6.st. U drugoj fazi se još javljaju
miješani oblici starije arhaične prostoručno izrađene keramike s novijim oblicima
keramike dorađene na kolu. Sredinom 7.st. i dolaskom Avara u okružje
srednjoeuropskih Slavena, uz ostale velike promjene javlja se i promjena u keramici,
pa su tako u drugoj polovini 7.st., odnosno trećoj fazi, posude dorađene na kolu u
većini. Četvrta faza već pripada u Velikomoravsko vrijeme odnosno kasni Avarski
kaganat i posude su gotovo isključivo izrađene na sporovrtećem kolu (Fusek 1994,
306, 307).

Jiří Macháček napisao je više radova u kojima se bavio razvojem tipologija
ranosrednjovjekovne slavenske keramike (Macháček 1997, 2000, 2001). Macháček
je ranoslavensku keramiku od 7. do 8.st. podijelio u tri tipološke grupe (I, II i III
Horizont). Njegova prva grupa obuhvaća nalaze keramike praškog tipa, neukrašene i
izrađene prostoručno. Već tada se javljaju i prvi ulomci keramike izrađene na
sporovrtećem kolu "s primitivnim ukrasima". Tada se javljaju ukrasi cik cak linija,
lukova, okomite i kratke višestruke crte i "kazetni ukras" (Metopenornament).
Također navodi kako je za ovu grupu karakteristična pojava zaglađene površine ili
finog površinskog preljeva. U njegovoj drugoj grupi pojavljuju se nalazi miješanog

87
karaktera, ukrašeni i neukrašeni ulomci. Uglavnom su ulomci tada već napravljeni na
sporovrtećem kolu ili dorađeni na njemu. Ukrasi koji dominiraju su višestruke
valovnice i vodoravne višestruke crte. Treća grupa već je modelirana drugačije zbog
upotrebe očigledno brže vrtnje kola, koje utječe na valovnicu koja postaje nagnutija
isto se odražava i na profilaciju - obode posuda. Profil posude je zavijeniji, stijenke
posude mogu biti puno tanje, posude su redovno ukrašene itd. Prva faza datira se od
druge polovine 6. do druge polovine 7.st., a tada nastupa druga faza koja traje do
prve polovine 8.st. Treća faza traje do kraja 8.st. (Macháček, 2000).

Mitja Guštin i Georg Tiefengraber obradili su ranoslavensku keramiku
pronađenu prilikom istraživanja nalazišta Nova tabla kod Murske Sobote (Guštin,
Tiefengraber 2002). Obrađeni nalazi potječu iz razdoblja istraživanja od 1999. do
2001.g. kada je istraženo oko 135 000 m2 prostranog višeslojnog nalazišta. S
obzirom kako su prilikom ovih istraživanjima otkriveni brojni ranoslavenski nalazi,
autori su bili u prilici izraditi jednu od prvih valjanih tipologija keramičkih nalaza od
6. do 8.st. za ovo područje. Guštin i Tiefengraber su keramiku ovog razdoblja
podijelili u dvije osnovne skupine, I i II, te nekoliko podskupina. Za prvu skupinu
navode kako je karakteristična njihova prostoručna izrada u neuglednim oblicima, s
neizraženim obodom i specifičnom poroznom površinom grube i nepravilne izrade.
Oblici lonaca javljaju se u nekoliko inačica. Najstariji su jednostavni i vitki lonci,
izrađeni su u stilu keramike praškog tipa. U istoj grupi se ipak javljaju i jednostavni
lonci iste fakture s lagano razvraćenim obodom te široki lonci s razvraćenim
obodom. Osim njih javljaju se i lonci s naglašenim ramenom, ali s uspravnim ili
samo blago povijenim obodom. Osim lonaca u ovoj grupi se javljaju i pekači. U
drugoj grupi, javljaju se isključivo lonci. Za njih je karakteristično da su prostoručno
izrađeni a potom dorađeni na sporovrtećem kolu, a poneki su i u potpunosti izrađeni
na kolu. Obodi su različito oblikovani, a većina posuda ukrašena je jednim ili više
snopova valovnica te ponekad urezima ili usporednim ubodima pod vratom ili na
ramenu posude.

Na osnovu ove tipološke analize kao i većeg broja c14 datacija zatvorenih
cjelina, određena su dva horizonta, Horizont Murska Sobota 1 i Murska Sobota 2.
Prvi horizont je datiran u kraj 6. i 7. st. dok je drugi horizont datiran u 8. i 9.st.

88

Ilustracija 9. Horizont Murska Sobota 1 i Murska Sobota 2 kako su ih podijelili Guštin i Tiefengraber
2001.g. (L.Bekić)

89

Osnovna tipologija koja je izvedena iz istraživanja ovog nalazišta je aktualna
još i danas te se može primijeniti i na ostale nalaze koji potječu iz ovdje prikazane
grupe Drava-Mura-Sava.

Vrlo elaborirani pristup statistici u datiranju keramičkih nalaza nedavno je
izložio Pleterski (Pleterski 2010). U svojoj knjizi o nalazima s Pristave, on je izradio
statistički sustav koji se bazira na zastupljenosti određenih tipova oboda lonaca
unutar arheoloških cjelina. Svoje tipove podijelio je na osam grupa te je uz pomoć
većeg broja nalazišta iz šire regije (isti prostor kao i u ovom radu), došao do
određenih zaključaka koji pomažu u datiranju tih grupa. Skupina S1 uključuje
jednostavne obode koji su pripadali prostoručno izrađenim posudama, S2 su
jednostavno obodi posuda koja su izrađena na sporovrtećem kolu. Skupina S3 su
također obodi koji pripadaju posudama izrađenim na sporovrtećem kolu, ali imaju
tragove prsta lončara koji se mogu iskazivati kao neizraziti plitki žljebovi i slično a
time ukazuju na nešto veću brzinu kola nego kod prethodne grupe. Ostale skupine od
S4 do S7 (V1, V2) pripadaju posudama izrađenim na kolu a imaju različite krajeve
oboda koji se mogu iskazivati kao trnasti, žljebljeni, zadebljani, prošireni itd.

Pojava ovih tipova oboda zatim je promatrana kroz raspone c14 datacija
zatvorenih cjelina iz kojih dopiru, kako bi se njihova pojava kroz vrijeme ispravno
dokumentirala. Ovakav pristup je zasigurno na pravom tragu, jer su dosadašnji
sustavi bili manjkavi. U vrijeme kad je Pleterski pripremao ovu knjigu, i sam sam
pokušavao sagraditi sustav koji bi pomogao kod datiranja keramičkih tipova. Mada
je riječ o metodološki vrlo sličnom pristupu problemu, moj sustav je različit kod
uzimanja referentnih točaka, koje nisu oslonjene samo na tipologiju oboda. Ipak,
očito je kako su obodi datacijski vrlo osjetljiv element te kako je kronologija razvoja
oboda dobar put u razrješavanju ovih problema, posebice promatrajući ovakve
pojave kroz statističku zastupljenost.

Određivanje karakterističnih osobina

90

Sve ove tipologije utjecale su na predstavljene analize u nastavku rada. Dobar
dio tipoloških i datacijskih zaključaka koje su postigli spomenuti kolege pokazali su
se ispravnim, te se mogu primijeniti i na nalaze iz sjeverozapadne Hrvatske.

Ipak, u praksi se pokazalo kako je potrebno biti u ovim sustavima
jednostavniji i praktičniji kako bi naposljetku rezultat bio točniji. U prvom redu,
tipologija koja se oslanja na mjere i oblike cjelovitih posuda ne može se primijeniti
na keramiku u ovom području jer cjelovitih posuda ima svega nekoliko desetaka.29
Također, čini mi se kako je zapremina posuda precijenjena kategorija za analizu, jer
bi prilikom izrade bilo tehnički preteško, a i nepotrebno, ciljati na točnu zapreminu,
posebice kod prostoručne izrade posuda. Također treba biti oprezan kod
klasificiranja putem dokumentiranja previše preciznih kutova i nagiba u oblicima
lonaca, jer je kod prostoručno izrađenih posuda gotovo nemoguće izvesti svaki puta
istu krivulju. Ovo se može uočiti i na samim pojedinim posudama koje imaju
različite omjere između oboda, vrata i ramena ovisno o koji dio lonca promatramo.30

Čini se kako se kod keramičkih nalaza tipološkom pitanju mora pristupiti na
ponešto drugačiji način nego dosad. Svaka posuda nosi brojne osobne značajke
(karakteristike) po kojima se može razlikovati od ostalih. Recimo da je to dvadesetak
glavnih značajki koje bi mogli zabilježiti promatrajući jednu cjelovitu posudu. Čak i
na ulomcima posuda moguće je zabilježiti veći broj tih prepoznatljivih značajki. One
mogu biti prisutne na posudama kao posljedice potrebe zbog tehnološkog procesa
izrade, kao vizualni identitet posude odnosno njezina tvorca i(ili) korisnika ili kao
potreba prilikom praktične upotrebe posude, ili na kraju krajeva i kao nenamjerna
nuspojava.

Ovdje treba reći da ponekad nije ili ne može biti sa sigurnošću određeno koje
značajke pripadaju kojem uzroku. Na primjer, boja posude može biti posljedica
tehnološkog procesa izrade kao rezultat načina pečenja posude, zatim kao svjesna
želja za određenom bojom posude u estetskom smislu ili kao nenamjerna pojava

29 I Parczewski navodi brojne poteškoće prilikom proučavanja cjelovitih posuda a najveći je pritom
problem činjenica da ih je za svoj rad imao na raspolaganju samo pedesetak (Parczewski 1993, 29).
30  Često sam bio pred konkretnim problemima kada je trebalo nacrtati pojedini profil prostoručno
izrađenog lonca, jer je njegov nagib ili omjer ovisio o kutu gledanja. Poneki ulomci izgledali bi
prilično drugačiji da sam izabrao drugi kut promatranja.

91
zbog slučajno izabrane gline ili kasnijeg korištenja posude (kuhanje, pečenje,
spremanje).

No vratimo se na značajke koje nam mogu pomoći u sastavljanju tipologije.
Ponajviše bi trebalo pripaziti na tehnologiju izrade, odnosno na one elemente posuda
koji su posljedice tehnološke promjene izrade posuda. Nakon uvažavanja ovih
elementa trebalo bi prići estetskim elementima posuda kao što su ukrasi na vanjskoj
površini posude. Na kraju treba voditi računa o značajkama posude koje su prisutne
zbog praktične upotrebe posude.

Važno je da sustav bude jednostavan i lako primjenjiv. Često se tipologije
oslanjaju na teško mjerljive ili primjetljive značajke, pa ih drugi stručnjaci ne mogu
primijeniti ili ih primjenjuju drugačije. Također, tih značajki ponekad ima toliko
raznih da su u cjelinama zastupljene u premalom broju da bi bile statistički značajne.
Zato je bilo potrebno sustav što više pojednostaviti i odrediti manji broj, ali
međusobno jasno različitih značajki koje će se prebrojavati po ulomcima i cjelinama.

Najvažnije značajke ovdje se navode i obrazlažu, a one koje su praktično
upotrebljive kasnije i koriste u statističkom sustavu. Za potrebe ove statistike
iskoristio sam 13 zatvorenih cjelina s uglavnom mojih istraživanja u sjeverozapadnoj
Hrvatskoj, (od kojih potječe deset c14 analiza) te pregledao 3552 ulomka keramike
koji su u njima pronađeni.

Glavne značajke (karakteristike) ulomaka posuda kod slavenske keramike 6. -
8.st.

Za potrebe analize određeno je nekoliko karakteristika koje su bile pogodne
za usporedbu i korištenje u statističkim analizama. Druge karakteristike nisu
korištene iz različitih razloga.

Način izrade:
- izrada prostoručno / izrada prostoručno s doradom na kolu / izrada na kolu

Pitanja koja proizlaze iz ovih pojmova često ostaju neodgovorena i unose
pomutnju i nesporazume među arheologe koji određuju posude po ovim osnovnim

92
podjelama. Kako bih izbjegao nesporazume, objasniti ću kako se ove podjele koriste
o ovom radu.

Prostoručna izrada posude podrazumijeva izradu koja ne koristi nikakvo kolo,
već je posuda izrađena na bilo kakvoj ravnoj podlozi i od dna do oboda ručno
oblikovana. Treba upozoriti da se i ove posude mogu okretati kako bi se oblikovale,
međutim, njihova vrtnja se obavlja izravno, bez pomoći pokretljive podloge koja se
okreće na nekoj osovini.

Posude s doradom sastavljene su uglavnom prostoručno ali su djelomično
dorađene na kolu, uglavnom zato da se izgladi vanjska površina posude ili da se
pravilnije izvede gornji dio posude od vrata do oboda. To su uglavnom posude koje
su izrađene na sporovrtećem kolu. Naime, sporovrteće kolo podrazumijeva drvenu
podlogu koja se okreće na osovini uz pomoć vrtnje rukom. Iz tog razloga tehnički
nije moguće donji dio posude oblikovati jednom rukom, pa se to obavlja s dvije ruke
dok je podloga u mirovanju. Stoga se na unutrašnjosti posude često zamjećuju
tragovi stanjivanja stijenke, "dizanja" gline ili ispravljanja nepravilnosti. Kada je
prostoručno oblikovan veći dio posude, obod se može jednom rukom držati a drugom
vrtiti podlogu, što daje dojam dorade gornjeg dijela na kolu. Također se vanjska
površina može ravnati, ispravljati i ukrašavati jednom rukom, dok se drugom vrti
kolo, pa su posude izrađene na sprovrtećem kolu često izvana nalik onima s mnogo
naprednijeg brzovrtećeg kola.

Često se ove posude opisuje kao "dorađene na kolu". Tako se u literaturi
najčešće koristi izraz naknadno zavrćene - nachgedreht (Fusek 2008a, 649 i drugdje).
Paul Barford opisuje ove posude kao izravnate površine i simetričnije na gornjem
dijelu iz čega izvodi ime "top-turned" (Barford 2001, 67).

Posude izrađene na brzovrtećem kolu u potpunosti se oblikuju za vrijeme
vrtnje kola, i to pri vrtnji koja je značajno brža od one na sporovrtećem kolu. Ovo
kolo ima dvije kružne podloge, jednu za postavljanje gline koja se oblikuje i druge
koja se koristi pokretanje nogom (nogama). Ovaj način vrtnje kola dozvoljava
upotrebu obje ruke prilikom izrade pa se tako stijenke "izvlače" od dna u
ravnomjernoj debljini te se tragovi doljepljivanja nove gline ne primjećuju. Upravo
ta podloga za posudu imenovala je i ovu grupu keramičkih proizvoda kao
scheibengedreht (Fusek 2008a, 649).

93

Oko ovih objašnjenja mislim da bi se složili i ostali stručnjaci (Pleterski 2010,
58, 59; i drugi), međutim problemi se javljaju oko imenovanja (izrađena prostoručno,
izrađena na kolu) što je subjektivni problem ili oko prepoznavanja tehnike izrade
pojedinog ulomka što je objektivni problem. Naime, ponekad ulomci pripadaju
dijelovima posude koji mogu imati karakteristike prostoručne izrade, mada je lonac
zapravo izrađen na sporovtećem kolu. Moguće je na primjer naći dio dna lonca koji u
potpunosti odgovara prostoručnoj izradi, međutim kada se pronađe drugi dio istog
dna otkrijemo kako se u sredini nalazi trag osovine od kola što znači da je posuda
bila dorađena na kolu. Problem oko imenovanja ili određivanja ulomaka tipu izrade
ponekad dovodi do rasprava u arheološkoj problematici (Teodor 2003).

Pripisivanje svih ulomaka pronađenih u cjelinama jednoj od ove tri osnove
grupe zato i nije dovoljno istinit podatak, pa sam od tih podataka odustao, mada bi
njihovo sigurno određivanje moglo biti od ključne pomoći u datiranju cjelina.

Primjese:
- rupice / rupice-vapnenac / sitni riječni kamenčići i pijesak / drobljeni kalcitni
kamenčići u strukturi

Primjese glini prilično su jasan i vidljiv podatak o ulomku.31 Svakako da bi ih
se moglo geološkim analizama točnije odrediti, međutim za potrebe ove analize uveo
sam ove četiri jednostavne kategorije, koje su primjetljive golim okom.

Rupice se odnose na ulomke koje u svojoj strukturi imaju samo rupice, bez
vidljivih tragova što se u tim rupicama nalazilo. O porijeklu tih rupa će biti riječi u
drugom dijelu teksta. Rupice-vapnenac se odnosi na ulomke koji su uglavnom
rupičasti u strukturi, međutim u nekim rupicama vide se tragovi bijele tvari,
vjerojatno ostaci vapnenca. Treća grupa sadrži u svojoj strukturi pijesak koji može
biti sitno i krupnozrnat do toga da se neka zrna već mogu zvati i kamenčićima.
Neovisno od veličine ovih zrnaca za njih je karakteristično da su porijeklom iz
potoka/rijeke jer su zaobljeni radom vode. Četvrta grupa je različita od posljednje po

31 Ovdje se govori o makroskopskom pregledu primjesa, dok je za potrebe detaljnije analize svako
potrebno ulomke podvrgnuti detaljnoj mikroskopskoj analizi koju bi trebali izvršiti geološki
stručnjaci. No te detaljnije analize zapravo su ograničene pojedinim nalazištem (Parczewski 1993, 26,
27). Također je moguće da je sastav gline i primjesa neravnomjerno raspoređen na različitim
dijelovima iste posude.

94
tome što su kamenčići, opet neovisno od svoje veličine, oštrih rubova, odnosno
drobljeni su iz nekih većih komada te potom pridodani u glinu. Količina
zastupljenosti (više ili manje kamenčića) kod pripisivanja nije imala ulogu. Naime,
vidljivo je kod većih dijelova posuda kako gustoća primjesa nije ravnomjerna po
cijeloj posudi, pa tako ova karakteristika nije lako mjerljiva i stoga je neupotrebljiva.

Debljina stijenke:
- tanja / srednja / deblja stijenka

Za potrebe ovog rada tanja stijenka ima 5 mm i manje, srednja 5 do 10 mm a
deblja 10 mm i više. Ovo se činilo najjednostavnije za odrediti, jer su ulomci debljine
5 mm i manje kao i oni od 10 mm na više rijeđi u ukupnom broju. Pomičnim
mjerilom (šubler) se mjerilo na svakom ulomku njegov najtanji odnosno najdeblji
dio, koji se zatim toj grupi i pripisao.

Tip oboda:
- obli / rezani / složeni obod

Obli obodi su oni koji imaju jako ili blago zaobljene rubove oboda. Nasuprot
njima su rezani obodi, koji imaju tendenciju ravne plohe, odnosno koji imaju oštrije
kutove ruba oboda. Razlikovanje ova dva tipa pokušao sam napraviti što
objektivnije, usprkos tome što su neki ulomci bili izrađeni nasuprotnim tehnikama
(na primjer rezani obodi kod prostoručno izrađenih posuda ali i kod posuda izrađenih
na kolu). Složeni obodi su bilo koji obodi s dodatnim značajkama kao što je
značajnije proširenje na vrhu oboda, utor po sredini vrha oboda, trn na donjem ili
gornjem rubu oboda ili slično. Sve značajke složenih oboda su plod tehnoloških
osobina a ne slučajnih pojava prilikom nemarne izrade. Ova podjela je vrlo
jednostavna jer određuje obode u samo tri tipa, dok su ostale tipologije u literaturi
često mnogo podrobnije i broje velik broj tipova oboda. U tome ponekad može biti i
problem, jer se ponekad s prevelikim brojem kategorija ne dobiva osnovni traženi
podatak.

Ukras:
- ukrašena / neukrašena

95

Pod ukrasom se podrazumijeva svako namjerno zadiranje u površinu posude,
koja služi isključivo u svrhe ukrasa ili označavanja. Isključene su slučajne oznake
kao otisci jagodice prsta ili ostaci tehnoloških procesa. Tako se pod ukras nisu
brojale crte - utori na obodu, tragovi lončarskog kola i slično.

Vrsta ukrasa:
- ukras višestrukih vodoravnih crta / višestruke valovnice / jednostruke vodoravne
crte / jednostruke valovnice / red uboda / kratke višestruke crte / urezi na vrhu oboda
/ valovnica na unutrašnjoj strani oboda / valovnica na vrhu oboda /

Kao što se vidi izabrani su samo dijelovi ukrasa posuda. To je iz razloga što
se na većini ulomaka ne može rekonstruirati cjelokupni ukras na posudi, koji je često
kombinacija više ovih elemenata. O cjelokupnim "slikama" biti će riječi u zasebnom
dijelu analize, dok je za potrebe statistike ona raščlanjena na svoje osnovne elemente.

Težina:
- lagana / teška

Ovo se odnosi na relativnu težinu ulomka. Težina može ovisiti o vrsti i
količini primjesa u strukturi, kao i o gustoći stijenke. Teško ju je procijeniti "odoka" i
sklona je subjektivnoj procjeni motritelja. Ova osobina nije korištena u analizi.

Tvrdoća:
- tvrđa / mekša struktura stijenke

Tvrdoće stijenke je također uglavnom posljedica tehnologije izrade. Mekše
stijenke daju naizgled tupi zvuk prilikom udarca, dok one tvrđe izrade daju zvonkiji
zvuk. Također se mekše stijenke prepoznaju po tome da njihovi ulomci ostavljaju
trag boje. Ova osobina također se nije analizirala u ovom radu.

Boja:
- boja površine / presjeka /unutrašnjosti

Kod posuda koje se u ovom radu proučavaju nije moguće stručnije obrađivati
boje. Naime vrlo često se i na jednoj posudi nalazi nekoliko različitih osnovnih boja,

96
te mnoštvo međuboja i tonova.32 Osim zbog sirovine - gline i primjesa, boje posude
uglavnom su plod različitih vrsta pečenja. Tako pečenje može biti obavljeno na
otvorenoj vatri ili u žaru i pepelu. Također je vrlo bitno u kolikoj mjeri je moguć
pristup svježeg zraka. Tako je boja posude posljedica tehnološkog procesa izrade kao
rezultat načina pečenja posude.

Još češće je to nenamjerna pojava zbog kasnijeg korištenja posude (kuhanje,
pečenje, spremanje). Boja se tada mijenja zbog dodira s vatrom, žarom, pepelom,
različitom hranom, te vremenskim izlaganjem tim utjecajima. Ovo se dobro vidi iz
primjera na posudama izrađenim i korištenim u pokusima eksperimentalne
arheologije (Pleterski 2008b).

Još jednu zanimljivu pojavu mogli bi uvjetno svrstati u karakteristike posuda.
To je sjajna površina nekih posuda koja se vrlo često imenuje i opisuje kao "masna
površina". Ova karakteristika se teško definira, pa ju iz tog razloga nisam uzeo u
obzir u statističkom modelu.

Ova pojava se obrazlaže glačanjem površine posude mokrim prstom, mekom
tkaninom, komadom kože i tomu sličnim načinima. Također ova pojava može biti
rezultat prekrivanja površine tankim slojem rastopljene fine gline (Parczewski 1993,
27; Szöke 1992, 146; Macháček 2000, 39).33 Pojava "masne" površine također se
javlja i na nekim ulomcima keramike u ovoj grupi.34

32 Određivanje boje ranosrednjovjekovnih posuda je prilično teška zadaća pa čak i koristeći samo neku
osnovnu paletu boja koji puta je potrebno navoditi i do pet, šest i više boja. To čini precijenjenu
Munsellovu tablicu boja neupotrebljivom, jer kad bi se zabilježila svaka prisutna varijacija u tonu, u
opisu boja neke posude mogli bismo ispisati mnogo teksta samo navodeći njegove šifre.
33 Pojava masne površine koja se uglavnom objašnjava prelijevanjem površine razmočenom glinom
(slip) Pleterski u svojem radu tumači drugačije. Prema njemu "mastno" svetleča površina posode
nastaje od ostataka prekuhane hrane koja se cjedila niz posudu a bogata je škrobom (Pleterski 2008b,
78). S obzirom da je dobio slične rezultate u empiriji, praktičnom pokusu, nema razloga da to ne
prihvatimo. Međutim na primjeru nalaza iz mojih istraživanja pokazuje se kako se masna površina
javlja samo na posudama rupičaste strukture, kod kojih su neke više ili manje "masne" dok su ostale
"suhe" površine. Međutim, kada se prijeđe na tehniku izrade posuda na kolu, to jest kada se javljaju
posude s primjesama pijeska i kamenčića, više nema posuda s masnom površinom. Kako objasniti taj
fenomen, ako prihvatimo postavku o zakuhavanju zimnice u loncima? Malo je vjerojatno da su ljudi
zbog napretka u lončariji odustali od kuhanja zimnice na "stari" način.
34 Upisano u kataloški opis ulomka.

97

I tako se u ovom pristupu tipologiji, umjesto da se definiraju grupe keramike
ili tipovi posuda, daje naglasak na zastupljenosti pojedinih karakteristika unutar
zatvorenih cjelina. Na taj način se može dobiti više podataka s obzirom na mali
sveukupni broj nalaza i njihovu fragmentiranost. Također se pojava nekih
karakteristika može lakše pratiti datacijski.

Datacija keramičkih nalaza

Prije nego se započne sa sustavnijom tipološkom analizom prema navedenim
parametrima, valjalo bi predstaviti neke cjeline i pogledati što se može na prvi
pogled uočiti, ako se nasumce pogledaju dvije osnovne značajke na keramici: tipovi
oboda i ukrasi na keramici u odnosu prema c14 datacijama koje su za te cjeline
dobivene. To je prvo na što bi se inače pogledalo, ako se želi čim prije datirati neka
cjelina. Ova usporedba prikazana je grafički na dvije table na lenti vremena, u
formatu A4 na nasuprotnoj strani te u A3 formatu na kraju rada, zbog boljeg
uočavanja karakteristika na crtežima (vidi ilustracije 10. i 11.).

Na tablama je lenta vremena posložena uvažavajući samo raspone c14
kalibriranih datuma, bez uvažavanja drugih datacijskih mogućnosti. To je stoga jer
neke cjeline koje imaju c14 dataciju nisu bile prebrojavane, a za statističke tablice je
bilo potrebno koristiti cjeline koje su prebrojane, makar neke nisu imale c14 analize.
Čini se očito kako je prilikom ovakvog slaganja došlo do pogreške u kronološkom
redoslijedu nekih cjelina, ako se uzme u obzir ono što se dosad zna o tipološkom
razvoju ranoslavenske keramike. Tako da se kroz komentar zapravo koriste i
saznanja iz literature ali i statističkih analiza koje slijede u ovom radu.

Tabela oboda prema c14 datacijama

Na jednoj tabeli su prikazani svi tipovi i varijante oboda koji su se u
određenoj cjelini prikupili. Izbačeni su samo gotovo identični obodi, a kao
nedostatak treba primijetiti kako u nekim cjelinama nije bilo dovoljno nalaza koji bi
pomogli u razjašnjavanju. Pregledom ovih rezultata vidi se kako su uspravni obodi
najstariji, što odgovara našem poznavanju "praške kulture". Oni se javljaju samo u

98
dvije cjeline koje mogu biti datirane u 6.st. ili sam početak 7.st., a nakon toga se više
ne javljaju.

Ilustracija 10. Tablica vrsta oboda prema c14 datacijskim rasponima.

99

Početkom 7.st. javljaju se i uspravni obodi koji više ne odgovaraju sasvim
"praškom tipu", pa i neki koji već pokazuju svijenost na van. Obodi su oblog ili
zaravnatog završetka. Sredinom 7.st. javljaju se gotovo samo zavijeni, uglavnom obli
obodi. Krajem 7.st. dolazi do promjene, jer vrhovi oboda sve češće postaju "ravno
odrezani" i jače profiliraniji nego ranije. Ovdje se također uočava i određeni
nesrazmjer, jer se prema ovakvim c14 datacijama čini kako se već u 7.st. javljaju
složeni obodi, odnosno oni koji su rezultat složenije keramičarske tehnologije, ako ne
i brzovrtećeg kola. To dakako nije točno pa se tako cjeline SJ 5 i SJ 9 prema ovoj
osobini očito iskazuju kao prerano datirane.

Početkom 8.st. obodi bi trebali biti slični onima koji su se pojavili u drugoj
polovici 7.st. Zavijeni, češće ravno odrezanog vrha i s prvim naznakama složenih
oboda koji se tada prepoznaju kroz vrlo blago udubljenje (žlijeb) na sredini vrha
oboda. Ovdje je za primijetiti kako je cjelina SJ 7 vrlo široko datirana, a njeni obodi
ukazuju na sam kraj 7. ili prvu polovinu 8.st. U drugoj polovini 8.st. obodi su
zavijeni, više nema oblih završetaka, u pravilu su ravno odrezani, a pojavljuje se i
više ranih varijanti složenih oboda, onih sa zadebljanjem na vrhu, s izbačenim
donjim rubom poput jezika, i nadalje onih s plitkim žlijebom na vrhu.

Tabela ukrasa prema c14 datacijama

Kao što je bilo i očekivano, najstarija cjelina, koja najvjerojatnije potječe iz
6.st. (većina njenog c14 raspona je u tom stoljeću) nema nikakvih ukrasa na
posudama. Prvi ukrasi javljaju se već u slijedećoj cjelini koja se može datirati u sam
kraj 6. ili što je vjerojatnije u početak 7.st. Nekoliko ulomaka ima ukrase, a kao prvi
se javljaju točkasti ukras, izveden ubodima u nizu, višestruka valovnica, kratke
višestruke crte i tzv. kazetni ukras. On se sastoji od vodoravno i okomito postavljenih
višestrukih crta koje formiraju prazne "kazete". Ovdje treba upozoriti kako treba
voditi računa da su cjeline iz 7.st zapravo siromašne ukrasima u statističkom omjeru,
ali o tome će biti više riječi u idućem poglavlju. Sredinom 7.st. i dalje je omiljen
kazetni ukras (metope), višestruka valovnica a primjećuje se i ukras cik-cak trokuta
pa čak i jedinstven prikaz kruga - sunca. U drugoj polovini 7.st. i dalje je najčešći
ukras višestruka valovnica i kombinacija cik-cak trokuta s višestrukim vodoravnim

100
crtama. Također je čest i ukras višestruke valovnice unutar višestrukih ravnih crta
postavljenih iznad i ispod nje.

Ilustracija 11. Tablica vrsta ukrasa prema c14 datacijskim rasponima.

101

Ovdje je, kao i kod oboda, razvidno kako su neke cjeline prerano datirane, pa
su tako ukrasi pojedinačnih ravnih vodoravnih crta i jednostrukih valovnica datirani
prerano. Za njih je bolje reći kako se javljaju kao novi element ukrasa u drugoj
četvrtini 8.st. Oko sredine 8.st., čini se, javlja se i ukras nekoliko uzastopnih nizova
uboda, koji su izvedeni vrhom "češlja" kao i zanimljive vrlo guste višestruke
valovnice. Sredinom 8.st i u drugoj polovini 8.st. posude su sve češće ukrašene
većim brojem pojedinačnih vodoravnih crta, jednostrukim ili dvostrukim
valovnicama a po prvi puta se javljaju jednostruke i dvostruke valovnice koje se
međusobno sijeku.

Kao što je već naglašeno, vrlo vjerojatno je došlo do pogreške u c14 dataciji
za nekoliko cjelina koje su ovdje prikazane. Greške čini se nisu velike, i moguće je
riječ o dataciji od oko 30 - 60 godina preranoj za nekoliko prethodno navedenih
cjelina. Ova greška može se pripisati zapravo mjerenju uzoraka ugljena koji je
prikupljen od starog drveta, što se u stručnoj terminologiji naziva "old wood effect".
Kao što znamo c14 analize baziraju se na mjerenju količine radioaktivnog izotopa
ugljika c14 koji se taloži u tijelu živih bića sve do njihove smrti. Nakon smrti tog
živog bića nataloženi c14 se počinje pomalo razgrađivati i upravo mjerenja tih
sadržanih količina daju fizičarima podatke o vremenu smrti nekad živog bića. Dakle,
ako su naši stanovnici zapalili na primjer panj stabla koje je ležalo mrtvo već 50
godina, bilo u šumi ili upotrijebljeno za neku namjenu, mi nećemo mjerenjem c14
dobiti datum zapaljenja tog komada stabla, nego samo datum smrti tog stabla. I
upravo se to treba imati u vidu kada se koriste c14 analize. One su točne, ali mi
moramo biti sigurni da smo izabrali pravi uzorak, a to prilikom arheoloških
iskopavanja nije lako.

Ipak, efektan način za zaobilaženje ovog problema jest jednostavan, ali skup.
Naprosto treba izraditi dovoljno velik broj c14 analiza kako bi se ovakvim
usporedbama vidjelo koji su uzorci zastranili i dali nešto prerani datum, koji čini se
može biti uglavnom od 20 do 60 godina koliko je za očekivati da se drvo koristilo u
druge svrhe prije spaljivanja. Najsigurniji datum bi svakako bio kada bi uzorak
ugljena koji se šalje na mjerenje c14 potjecao od drveta srušenog za ogrjev.

102
Statistički podaci

Nakon usporedbe oboda i ukrasa u datacijskoj korelaciji samo putem c14
analiza, pristupimo statističkoj analizi ulomaka po zatvorenim cjelinama. U svakoj
jami pregledani su svi ulomci, s time da su izbačeni oni koji ne pripadaju ovom
razdoblju, na primjer na nalazištima na Brezju ponekad se u ranosrednjovjekovnim
jamama pronađe pokoji ulomak keramike iz bakrenog doba, a u jamama na Staroj
vesi nisu ubrojeni ulomci koji pripadaju kasnoantičkoj ili romanskoj proizvodnji itd.
Također, svi zalijepljeni ulomci brojali su se kao jedan ulomak, neovisno da li su
takve cjeline bile sastavljene od dva slijepljena ulomka ili od njih nekoliko desetaka.
Uz svaku cjelinu naveden je i ukupan broj prikupljenih ulomaka u jami. Za zbroj
pojedinačnih značajki po cjelinama vidi tablicu "Ukupna količina ulomaka po
zatvorenim cjelinama i analiziranim karakteristikama".

Ilustracija 12. Ukupna količina ulomaka po zatvorenim cjelinama i analiziranim karakteristikama.

Za svaku cjelinu određena su četiri parametra unutar kojih su brojene
značajke. Prvi je primjesa, gdje je svaki ulomak mogao pripasti samo u jednu od
slijedećih kategorija: rupice u strukturi, rupice i vapnenac u strukturi, sitni riječni

103
kamenčići i pijesak u strukturi, drobljeni kamenčići u strukturi. Druga kategorija je
debljina stijenke. Svaki ulomak koji je imao negdje na svojem dijelu debljinu od 5 ili
manje milimetara, bio je ubrojen u grupu tanjih stijenki, isto kao i svaki ulomak koji
je imao 10 ili više milimetara negdje na svome dijelu bio ubačen u kategoriju debljih
stijenki. Svi ostali ulomci ubrojeni su u grupu srednja stijenka.

Ilustracija 13. Količina ulomaka po zatvorenim cjelinama u postocima

Zatim parametar izgleda oboda, gdje se razlikovao obli obod, ravno rezani
obod te "složeni" obod odnosno onaj koji ima neke kompliciranije tehničke
karakteristike. Vrlo bitan parametar je i ukrašenost posude, gdje su se brojali svi
ulomci koji imaju trag nekog namjerno urezanog ukrasa u jednu grupu, dok su svi
preostali ulomci pripali grupi neukrašenih. Zadnja skupina odnosi se na ukrase.
Pritom je neki ulomak mogao biti ubrojen u više kategorija, na primjer ako je na sebi
imao tri usporedne crte a iznad toga višestruku valovnicu, bio je brojan u obje
kategorije. Na taj način niti jedan pojedini ukras nije bio zapostavljen u
prebrojavanju. Kategorije po kojima se brojalo su slijedeće: višestruke vodoravne

104
crte, višestruke valovnice, jednostruke vodoravne crte, jednostruke valovnice, red
uboda, kratke višestruke crte, urezi na vrhu oboda, valovnica na unutrašnjoj strani
oboda, valovnica na vrhu oboda.

Nakon brojanja podaci su upisivani u tablice te se izračunala statistička
zastupljenost pojedine značajke po parametru. Ovo je bio velik posao, ali je to
napravljeno stoga što postoji velika razlika među ukupnim brojem ulomaka
prikupljenim u svakoj jami. Tako je zastupljenost na primjer ukrasa višestruke
valovnice unutar jedne cjeline jednako vrednovana kod jame koja ima 100 kao i kod
one koja ima 400 ulomaka. Za dobivene rezultate statističkog pregleda vidi tablicu u
prilogu "Količina ulomaka po zatvorenim cjelinama u postocima".

Statistička analiza

Nakon statističke obrade, dobiveni su podaci u krivuljama koje bi trebale
grafički razjasniti neke tendencije u pojavama osobina koje su promatrane u
uzorcima. Nažalost, statistički rezultati nisu u potpunosti opravdali očekivanja.
Zašto?

Kao prvo, nije bilo C-14 datacija za sve zatvorene cjeline, nego samo za
neke. Ovdje treba naglasiti kako je korištena samo godina u sredini raspona, što ne
mora sasvim biti točno, a posebice je ovo osjetljivo ako je mjerenjem dobiven raspon
veći (± godina). Također, kao što je već u prethodnom poglavlju obrazloženo,
pojedine c14 analize pokazale su se "preranima" pa su mogle biti samo uvjetno
prihvaćene. Tako da ovaj podatak nije mogao biti korišten za slaganje cjelina na os.

Kao drugo, statistički uzorak u vidu broja ulomaka u jamama nije bio uvijek
odgovarajuće velik. Posebice se rezultati kose kada se gledaju rezultati obrade
podataka za jame s manje od stotinjak ulomaka. Sveukupno je pregledano 3552
ulomaka keramike, međutim, većina njih nije bila tipološki iskoristiva, kao na
primjer mali ulomci neukrašenih trbuha lonaca. I rekonstruiranih posuda iz ovih
zatvorenih cjelina je manje od deset.35

35 Za usporedbu, Fusek je na primjer imao na raspolaganju oko 3400 tipološki odredivih ulomaka i
oko 110 rekonstruiranih posuda što je svakako bolji statistički uzorak.

105

Stoga kako bih dobio relevantni raspored po osi pokušao sam krenuti od
rezultata, kako bih se vratio na početak i dobio valjani početni raspored. Tako sam
pokušao napraviti preslagivanje svih podataka prema, na primjer, zastupljenosti
rupičaste keramike u cjelini. Tako sam uzevši u obzir pretpostavku da bi više njih
moralo značiti veću starost cjeline, potom dobio niz koji pokazuje koja je cjelina
najstarija a koja najmlađa prema ovom parametru. To sam napravio za gotovo sve
osobine koje su ovdje proučavane i tako uskladivši rezultate dobio logičan slijed. Na
kraju je napravljena i posljednja korekcija prema C-14 dataciji i tipološkim
osobinama cjelina u cijelosti.

Rezultat je relativno zadovoljavajući u nekoliko kategorija koje ću ovdje
prikazati, ali treba reći kako bi ova statistička analiza, kako i svaka druga, bila
mnogo jasnija i točnija kada bi bilo dovoljno podataka koji se mogu obrađivati. Na
ovaj način mogu se prikazati samo vrlo vidljive pojave na keramici.

Tako su za prikaz izabrane samo neke tablice koje su zanimljive jer pokazuju
kako su određene osobine datacijski osjetljive. Na tablicama s krivuljama valja uočiti
osnovnu tendenciju rasta ili pada, a kod nekih nepravilnosti treba imati u vidu slab
statistički uzorak (mali broj uzoraka).

Ilustracija 14. Krivulja s fakturama posuda

Krivulja faktura posuda

Za ovu tablicu korišteni su podaci o primjesama glini. Prema ovoj tablici
očito je kako se krajem 7. st. i početkom 8.st. na ovom području izmjenjuju
tehnologije izrade posuda na način da rupičastu keramiku zamjenjuje ona koja u

106
primjesama ima pijeska i kamenčiće. Posredno je ovo pokazatelj tehničkog napretka,
jer se u većini slučajeva radi i o promjeni s prostoručne izrade keramike prema onoj
na sporovrtećem kolu. Naime prostoručno izrađene posude su uglavnom rupičaste
dok one s tragovima dorade ili izrade na kolu imaju za primjesu glini pijesak i
kamenčiće.

Ilustracija 15. Krivulja s debljinama stijenki

Krivulja debljina stijenki

Debljina stijenke ulomka pokazala se datacijski beznačajna. Raspored omjera
debljih i tanjih stijenki u cjelinama ne odstupa mnogo jedan od drugog. Pregledom
ulomaka iz ovih cjelina u principu se može reći kako su stijenke lonaca tanje u
mlađem cjelinama gdje se upotrebljavalo kolo. No kako se s vremenom počinju
izrađivati sve veći lonci, čije su stijenke deblje, statistički uzorak poremećuju njihovi
ulomci, pa se iz statistike ova tendencija ne primjećuje.

107

Ilustracija 16. Krivulja oboda lonaca

Krivulja oboda lonaca

Obodi lonaca, također su datacijski značajna osobina. I na ovako malo broju
ulomaka, očito je kako obli obodi s vremenom nestaju, kako bi prostor prepustili
zarezanim rubovima oboda. Kao i kod prethodne analize, možemo reći kako je to
posljedica nove tehnologije koja se javlja krajem 7. i početkom 8.st. tj. upotrebe
sporovrtećeg kola. Rezani obod je moguće a i lakše napraviti kada se posuda vrti na
sporovrtećem kolu. I pojava složenih oboda je također vezana uz tehničke promjene.
Takvi obodi česti su upravo na posudama izrađenim na bržem kolu, pa je logično
kako će tih posuda biti zastupljeno sve više na prelazu u 9.st.

Ilustracija 17. Krivulja ukrašenosti posuda

Krivulja ukrašenosti posuda

108

Kod krivulje koja prikazuje ukrašenost posuda također imamo vrlo jasnu
tendenciju sve češćeg ukrašavanja posude, koja se javlja od početka 7.st. ali je
najzastupljenija u cjelinama u 8.st.

Ilustracija 18. Krivulja vrsta ukrasa

Krivulja vrsta ukrasa

Kod vrsti ukrasa grafički prikaz s krivuljama nije najjasniji. To je svakako
razlog što u cjelinama nije bilo dovoljno ulomaka koji bi pokazali valjanu statističku
sliku. No i iz ovih podataka s kojim raspolažemo možemo vidjeti osnovne smjernice
u ukrašavanju posuda.

Kao prvo, jedan od najstarijih ukrasa, višestruke valovnice, koji se pojavljuje
u prvoj polovini 7.st. sve je češći ukras vremenom i traje do kraja ispitivanog
razdoblja, odnosno 8.st. Jednostruke valovnice su razvidno ukras koji se kod
slavenske keramike javlja od početka 8.st. i nastavlja nadalje.

Višestruke vodoravne crte s vremenom opadaju u pojavi, međutim njih treba
lučiti od jednostrukih vodoravnih crta, koje se ne izvode češljem već zasebnim

109
vrškom a posložene su jedna iznad druge, što jest odlika koja se javlja tek kasnije u
8.st.

Za ranije razdoblje, do 8.st., tipičan je ukras kratkih višestrukih crta izvedenih
češljem, tijekom prve polovine 8.st. on nestaje u potpunosti iz slavenske keramike na
ovom području. Kratke višestruke crte tipične su za stariju keramiku, međutim u
neko doba ponovno se koriste, samo u drugačijim kombinacijama ("slikama") tako
da je ovakvo kategoriziranje pre kruto za ove nijanse.

Također nestaje pojava ukrašavanja urezima na vrhovima oboda, a umjesto
njih, od druge polovine 7.st. pojavljuju se valovnice u unutrašnjosti oboda i ponekad
na vrhovima oboda. Takvo ukrašavanje se nastavlja koristiti i postaje češće kroz prvu
polovinu 8.st.

Rezultati

Osnovne tendencije razvoja keramike kroz 7. i 8.st. su kroz statističku analizu
razmjerno dobro prikazane. Ostaje samo s vremenom kroz više podataka kontrolirati
postignuto i istraživati nijanse koje se očituju kroz brojeve. Ipak, mislim kako nam
statistika ne može u potpunosti dočarati pravo stanje, jer se svi parametri ne mogu
potpuno matematički izraziti, kako bi ih statistički analizirali. Čini se kako većina
statističkih i tipoloških analiza zapravo samo pokazuju na drukčiji način ono što smo
kroz iskustvo naslućivali i prije upotrebe matematičkih modela. No ipak, to je uvijek
korisna potvrda naših "osjećaja" kroz egzaktne brojeve.

Također je vrlo važan zaključak iz dosadašnjeg iskustva kako se na osnovu
male količine nalaza ne može uvijek valjano ocijeniti dataciju cjeline. Iz ovdje
predočenih zatvorenih cjelina vidljivo je kako se nove osobine javljaju u njima kroz
statistički blago povećanje. Stare osobine se također protekom vremena javljaju
statistički u blagom opadanju tijekom duljeg razdoblja. To znači kako je za dataciju
vrlo bitna cjelina, a ne tek jedan ulomak. Za usamljeni ulomak se može reći samo
kako bi on mogao biti datiran u neku fazu na osnovu svojih osobina, međutim, tek se
iz cjeline konteksta vidi prava datacija. Proučivši tako ovdje analizirane cjeline, na
koncu se može zaključiti nešto više o njihovoj dataciji.

110
Nova Tabla SO 92, c14 datirana u calAD 580±22g.
Ova jama je prema dataciji najstarija i prema svemu sudeći može se datirati u drugu
polovinu 6.st. U njoj se prepoznaju svi elementi najstarije faze Murska Sobota 1a te
je time i predstavnik najstarije faze Drava-Mura-Sava. Ovdje se pojavljuju ulomci
keramike praškog tipa te nema ukrašenih posuda.

Stara ves J 6 (SJ 4), c14 datirana u calAD 616±21.
S obzirom na nekoliko ulomaka lonaca praškog tipa, te druge vrlo arhaične elemente,
ovo je zasigurno najstarija cjelina u Hrvatskoj. Datirati se može na sam početak 7.st.
i time ulazi u fazu 1A grupe Drava-Mura-Sava.

Nova Tabla SZ 04, c14 datirana u calAD 627±17.
Zemunica SZ 4 može se datirati u početak 7.st. i to u gotovo isto vrijeme kao i
zemunica SJ 6 sa Stare vesi.

Stara ves J 1 (K4), c14 datirana u calAD 649±7.
Zemunica s mnoštvom nalaza keramike se bez sumnje može datirati u prvu polovinu
7.st. i prema c14 dataciji i prema tipološkim osobinama nalaza.

Stara ves J 2
Čini se kako je jama J 2 ipak nešto mlađa od J 1 prema tipološkim pokazateljima na
keramici. Udio ukrašene keramike je dvostruko veći u postotcima od J 1. Također su
tipovi ukrasa tipičniji za nešto mlađe vrijeme. Ovu jamu bi stoga valjalo datirati u
razdoblje druge polovine 7.st., možda u treću četvrtinu.

Stara ves J 2b
Ova jama vjerojatno je zapunjavana odmah po zatrpavanju jame J 2 jer su nalazi
tipološki vrlo slični, pa se tako i nju može datirati u drugu polovinu 7.st i pripisati
fazi Drava-Mura-Sava 1B.

Pod lipom SJ 129/130

111
Usprkos malom broju ulomaka, jama se može pripisati drugoj polovini 7.st. i to
vjerojatno zadnjoj četvrtini. Keramika je izrađena prostoručno ili uz pomoć
sporovrtećeg kola. Da naginje prema 8.st. vidljivo je i po početku korištenja gline
koja u sebi ima primjese kamenčića i pijeska, što u svim starijim cjelinama nije bio
slučaj.

Pod lipom SJ 20
Mada nema dovoljno tipoloških pokazatelja za precizniju dataciju, vjerojatno također
pripada fazi Drava-Mura-Sava 2A.

Blizna SJ 33, c14 datirana u calAD 726±31.
Prema Macháčekovoj tipologiji ova jama bi spadala u njegov II. horizont odnosno u
drugu polovinu 7.st do prve polovine 8.st. Objekt bi zbog nekoliko manjih ulomaka
koji svjedoče o kasnijem vremenu valjalo ipak pripisati početku 8.st. i tako početku
faze 2 A.

Brezje V SJ 7, c14 datirana u calAD 726±61.g.
Velik broj ulomka rupičaste keramike, kao i ukrasi starije datacije ukazuju kako se
jama može datirati u prvu polovinu 8.st. Lonci su velikom većinom već izrađeni uz
pomoć sporovrtećeg kola, mada postoji i nekoliko složenih oboda.

Brezje V SJ 5, c14 datirana u calAD 700±43.g.
Prema c14 dataciji, ova jama je svakako prerano datirana. Realno bi ju bilo datirati u
drugu polovinu 8.st. i možda u treću četvrtinu. U njoj se uistinu pronalaze neke
prostoručno izrađene posude, međutim na ostalim ulomcima vidi se već tehnički
prilično napredno korištenje lončarskog kola.

Nova Tabla SO 33, c14 datirana u calAD 759±50.
Jamu SO 33 valjalo bi datirati u drugu polovinu 8.st. i time u fazu Drava-Mura-Sava
2B. Vidi se da se u njoj još uvijek pojavljuju lonci rupičaste strukture, mada
mjestimično, te neki stariji elementi poput nizova uboda. Ipak ovdje se već većina
posuda dorađena na kolu, te se pojavljuju neki složeni obodi.

112

Ilustracija 19. Četiri razvojne faze grupe Drava-Mura-Sava  (L.Bekić)

113
Blizna SJ 31, c14 datirana u calAD 824±37.
Prema Macháčekovoj tipologiji ova jama bi spadala u njegov III. horizont odnosno
prvu polovinu 8.st do kraja 8.st. Očito su posude izrađene tehnički mnogo pravilnije i
urednije. Prema svemu objekt bi pripadao samom kraju 8.st., pa je tako i njegova c14
datacija ispravna u okviru raspona c14 datacije.

Pod lipom SJ 96
Usprkos nekoliko ulomaka koji su izrađeni prostoručno i rupičaste strukture, većina
keramike izrađena je na kolu i tipološki odgovara drugoj polovini 8.st.

Brezje IV SJ 11, c14 datirana u calAD 726±36.g.
Zemunica je c14 datacijom datirana prerano, a trebala bi se datirati u drugu polovinu
8.st.. Mada postoje neki arhaični elementi na keramici, ipak se sudeći po tehničkim
karakteristikama ostale keramike ova jama mora datirati kasnije.

Brezje V SJ 3
Sudeći prema boljoj izradi posuda, i to na keramičkom kolu, vjerojatno pripada fazi
Drava-Mura-Sava 2B.

Brezje V SJ 8
Vjerojatno pripada fazi Drava-Mura-Sava 2B.

Brezje V SJ 17
Vjerojatno pripada fazi Drava-Mura-Sava 2B.

Brezje V SJ 4, c14 datirana u calAD 781±62.g.
U jami SJ 4 nema više arhaičnih elemenata, a ima složenih oboda, pa je njena c14
datacija uvjerljiva. Tako bi jamu mogli datirati pred kraj 8.st.

Šarnjak jug SJ 9, c14 datirana u calAD 710±39.g.
Svakako je prerano datirana zemunica. Keramika je tehnički vrlo dorađena, većina
ulomaka je ukrašena i gotovo da nema više rupičaste, prostoručno izrađene keramike

114
ili nekih arhaičnih ukrasa. Prema svemu sudeći ipak bi je trebalo datirati na sam
početak 9.st. i time u početak faze 3 grupe Drava-Mura-Sava.

Uz pomoć prebrojavanja pojedinačnih elemenata na svakom ulomku
keramike, i njihovog međusobnog uspoređivanja po zatvorenim cjelinama, moguće
je otkriti nekoliko ključnih točaka koje mogu pomoći prilikom datiranja zatvorene
cjeline. Jedan dio ovih cjelina nije sadržavao dovoljan broj ulomaka koji bi bio
statistički značajan pa se tako mogućnost greške povećava. C14 datacije također su
vrlo korisne, ali u nekoliko slučajeva se pokazalo kako one ne mogu biti jedini
datacijski oslonac. Zasada se usprkos zapravo malom broju analiziranih cjelina,
može postaviti razmjerno dobra tipološka tabela koja može vrijediti za područje
grupe Drava-Mura-Sava. Ova tipološka tabela može se dobro sinhronizirati s
prethodno spomenutim tipologijama Jiří Macháčeka i Gabriela Fuseka za područje
Moravske i Slovačke, ali također i sa tipološkim analizama Mitje Guština i Georga
Tiefengrabera za Mursku Sobotu. Također se ova nova tipologija grupe Drava-Mura-
Sava može uskladiti i sa složenim sustavom kojeg je nedavno razvio Andrej
Pleterski.

Tipološke usporedbe

Čini kako nije potrebno tražiti usporedbu za svaki pojedini element na ovdje
predočenim keramičkim nalazima u ranoslavenskom svijetu Europe jer je takvih
primjera naprosto previše za neke vrlo česte i jasne pojave poput oblika posuda,
oboda ili na primjer ukrasa višestruke valovnice. Usprkos tome, korisno je navesti
usporedbe za neke rjeđe pojave na keramici koja se prikazuje u ovom radu.

Kao prvo, treba upozoriti na nekoliko ulomaka uspravnih oboda koji su ili
zaravnati na vrhu, ili obli, ili blago zašiljeni. Svi ovi oblici ravnih oboda poznati su iz
ranoslavenske keramike koja se uglavnom pripisuje "praškom tipu" koji je
karakterističan za mnoge rane Slavene, ali ovaj tip dosada nije bio zabilježen na
području južnih Slavena.36 Nekolicina takvih ulomaka nedavno je dokazana u

36 O loncima praškog tipa postoje mnogobrojne rasprave o tome kako je ovaj tip nastao, tko su njegovi

nositelji, može li se ovaj tip keramike uopće odrediti etničkim karakterom. Međutim čini mi se kako je

115
Sloveniji, uglavnom u Prekmurju a nekolicina i u jugozapadnoj Mađarskoj, pokrajini
Zala. Važnost tog nalaza je tolika da to predstavlja prekretnicu u istraživanju ranih
Slavena u Sloveniji. Nekoliko ovakvih oboda pronađeno je nakon toga i u Hrvatskoj.
U ovom radu predstavljeni su prvi takvi nalazi u Hrvatskoj. To su ulomak T.4-1 s
Blizne, ulomak T.9-2 s Brezja IV, ulomak T.42-1 sa Šarnjaka te kao vrlo jasan
primjer, ulomci T.51-1,3 sa Stare vesi. Ovo su zasad jedini sigurni ulomci keramike
praškog tipa zabilježeni u Hrvatskoj.37 Svi su pronađeni u sjeverozapadnoj
Hrvatskoj, pa se zasada čini da južnije nisu prispjeli.

Ulomak s Blizne (T.4-1, fototabla 5) mogao bi pripadati u grupu B.e prema
Parczewskom. Ova grupa pripisuje se među arhaične forme (Parczewski 1993, 51,
Abb.13, 56.). Ulomak s Brezja IV (T.9-2) mogao bi pripadati u grupu F.d, dok bi
veći ulomci sa Stare vesi, (T.51-1,3 fototabla 4) pripadali bi grupi B.c. I ove dvije
grupe također se nalaze među ranijim tipovima. Ulomak T.42-1 sa Šarnjaka možda
bi pripadao u grupu F.j. koja je jedna od mlađih grupa keramike praškog tipa
(Parczewski 1993, 53, Abb.15, 56.).

Vrlo zanimljivu pojavu bilježimo na 4 ulomka jednog ili više većih lonaca
pronađenih u zemunici SJ 6 na Staroj vesi. To je gornji dio posude povijenog oboda s
jednim oštrim rebrom koje je prilijepljeno vodoravno preko ramena lonca (T.58-
1,2,4,5). Ovakvih primjera zasad nema zabilježenih na području grupe Drava-Mura-
Sava38, ali ih se često može pronaći na udaljenim nalazištima Penkovske grupe na
Dnjepru u Ukrajini (Prihodnjuk 1998, ris.32-10, ris.36-7, ris.48-16, itd.). Dva slična
ulomka pronađeni su na nalazištu  Petrikov 2 pripisanom praškoj kulturi, u
Bjelorusiji (Vergei 2005, Ris.6-3; Ris.7-2). Jedan takav ulomak pronađen je i u
Poljskoj u Bachorzu, ali ga Parczewski određuje kao izrađenog na kolu pa time ne bi

Parcewski vrlo dobro sumirao sve ove rasprave - praški tip posuda kasnoantičkog doba prihvaćen je
od Slavena kao glavni oblik posude na području Dnjepra i potom proširen njihovim kasnijim
raseljavanjima. Na sličan način je u upotrebi kod Germana ostao je i tijekom 6 i 7.st. ali samo kao
rjeđi, popratni oblik keramičkog repertoara (Parczewski 1993, 62-65).
37 Treba doduše napomenuti kako obodi keramike praškog tipa mogu biti i blago povijeni prema van
pa tako možda u Hrvatskoj i Sloveniji postoji ipak više takvih nalaza. Također postoje određeni
ulomci iz Podravine u zasad neobjavljenom djelu Tajane Sekelj-Ivančan koji bi mogli pripadati ovom
tipu keramike.
38 Ovaj tip rebra nije srodan niti uvjetovan rebrima na romanskoj keramici.

116
bio srodan ovome sa Stare vesi ili primjerima iz penkovske kulture (Parczewski
1993, 67, Taf.V-12).

Rijetko se na prostoru naše grupe nalazi ukras urezivanjem crta na samom
vrhu oboda posude. Takav ukras bilježimo na Novoj tabli u SZ 4 (T.31-4) i Staroj
vesi u J 2b i SJ 6 (T.56-5, T.57-2). Sve tri cjeline pripadaju razdoblju od kraja 6. do
sredine 7.st. Ovakav ukras je inače čest među ranoslavenskim nalazima zapadnih i
istočnih Slavena a usporedbi je previše za navođenje.

Za ranoslavenske cjeline rijedak je ukras izveden ubadanjem točkica u nizu.
Ovakav primjer ukrašavanja nalazimo na ramenu lonca (T.57-4) iz zemunice SJ 6 na
Staroj vesi, koju valja datirati u sam početak 7.st. Niz ubodenih točaka uspinje se i
pada i tvori naizgled valovnicu. Ovaj ukras nije karakterističan za starosjedilačku
keramiku ovog prostora, pa je očigledno došao sa Slavenima. Nije mi poznato da je
ovakav ukras zabilježen u srodnim cjelinama u Prekmurju ili drugdje u Sloveniji.
Jedan vrlo sličan primjer poznat mi je iz južnoruskog Borševa (Sedov 1982, T.XL.-
20) gdje je ubodima izvedena valovnica na ramenu lonca. Također u Rusiji je u
mogili Zarečie 101, koja se datira u zadnju četvrtinu 6.st, pronađena posuda s
ubodima, točkanim ukrasom u stilu metopa s prikazom križeva i možda konja
(Belocerkovskaja, Ahmedov 2009, 282, 295, Ris.7). U istočnoj Njemačkoj i Poljskoj
je poznato više primjera ukrašavanja ubodima niza točaka, među kojima čak i
primjer s valovnicom izvedenom točkanjem (Dulinicz 2006, 120, 122, Abb.39-4).
Točkanjem u vidu pravokutnika je ukrašen i ulomak posude iz Šurany, čast'
Nitriansky Hradok, poloha Vysoky Breh u Slovačkoj (Fusek 1994, T.LXI-4).

Na jednom ulomku sa Stare vesi (T.60-5) vidi se utisnut pravilan krug.
Ovakvi jednostavni kružni otisci mogu se pronaći i na keramici nalazišta Roztoky
kod Praga u Češkoj, a pripisuju se germanskom utjecaju na ukrašavanje, jer je
pečatno ukrašavanje vrlo rijetko na slavenskoj keramici (Kuna, Profantova 2005,
341, Obr.218-5, Obr.255-7). Posebice mnogo primjera za ukrašavanje utisnutim
krugovima (Kreisstempelverzierung) nekom cjevčicom nalazimo na više nalazišta u
istočnoj Njemačkoj i Poljskoj (Dulinicz 2006, 118, 119, Abb.36, 37).

Komentari o keramici

117

Nakon ovih analiza koje uvažavaju zbirne kategorije, potrebno je detaljno
dotaknuti se još nekoliko važnih pitanja iz područja ranosrednjovjekovne
keramografije.

Ukrasi

Mada su se ukrasi već višekratno spominjali, smatram za shodnim zasebno
predstaviti sve osnovne tipove ukrasa koji se javljaju na ranoslavenskoj keramici ove
grupe. Kao prvo, kao što smo dosada već vidjeli, najranija keramika nije ukrašena
hotimičnim urezivanjem ili utiskivanjem. Velika većina ili svi ulomci posuda koji
potječu iz najranije datiranih jama kasnog 6.st. nemaju ukrasa. S obzirom da se
ukrasi vrlo brzo i rado počinju upotrebljavati, čini se kako se od druge polovine 7.st
više i ne mogu pronaći posude koje su potpuno neukrašene. Tako možemo zaključiti
kako ukrašavanje posuda započinje i razvija se tijekom prve polovine 7.st.

Ukrašavanje se izvodilo uz pomoć prstiju ili drvenih štapića te se ukrasi
urezuju ili utiskuju u još vlažnu glinu. Nisu zabilježeni slučajevi urezivanja znakova
ili ukrasa u već ispečenu površinu posuda. Uglavnom su utiskivane točke i crte,
ponekad ravne a ponekad valovite, koje u kombinaciji tvore različite "slike" ukrasa.

Najstariji ukras je ukrašavanje urezivanjem kratkih crta na vrhu oboda lonca
(T.31-4; T.56-5; T.57-2), no taj običaj zadržava se samo do kraja 7.st. Od prvih
ukrasa valja spomenuti neke koji se nisu dugo zadržali, a to su ukrasi izvedeni
točkastim ubadanjem (T.57-4) i utiskivanjem krugova poput pečata (T.60-5),
urezivanjem krugova poput sunca (T.50-1). U prvoj polovini 7.st pojavljuju se i dva
tipa ukrasa koji se tada i nadalje često upotrebljavaju. To su višestruke kratke crte
(T.57-7; T.59-14; T.61-2), uglavnom u grupama i postavljene okomito. Drugo su
pojasi višestrukih vodoravnih crta te višestruke valovnice. Ovi ukrasi pokatkad se
tijekom 7.st. kombiniraju, najčešće pojasevi vodoravnih crta s višestrukom
valovnicom (T.48-6; T.55-4; T.56-10; T.57-6). Također se javlja tzv. kazetni ukras
koji podrazumijeva dva pojasa višestrukih vodoravnih crta oko cijelog ramena lonca
a njih povezuju kratke višestruke okomite crte, čineći tako svojevrsne kazete (T.49-1;
T.51-1; T.58-6).  Kazetne kombinacije ukrasa katkada su upotpunjene i zanimljivim
visećim trokutima, koji možda imitiraju valovnice ili su tako izvedeni namjerno

118
(T.48-5; T.49-1). Kazetni ukras nestaje nakon 7.st., a kratke višestruke crte
pojavljuju se još tijekom 8.st. (T.3-8; T.22-3; T.62-3).

Krajem 7.st. započinju se pojavljivati novi ukrasi, nizovi uboda (T.35-11).
Ovaj ukras najčešći je tijekom 8.st. (T.17-5; T.23-4; T.25-11; T.32-5) a čini se kako
se ne prenosi u 9.st. Od kraja 7.st. urezi na vrhovima oboda zamjenjuju se
višestrukim valovnicama (T.42-7; T.59-6) koje se počinju pojavljivati i na
unutrašnjosti oboda (T.42-2; T.44-4; T.45-1; T.59-6). Rjeđe se javljaju na ovim
mjestima višestruke ravne crte (T.35-6) ili jednostruka valovnica (T.3-1).
Ukrašavanje vrha oboda i unutrašnjeg dijela oboda traje kroz cijelo 8.st. te prelazi u
9.st. U 8.st. nastavlja se korištenje vrlo česte slike: dva vodoravna pojasa crta i
između njih višestruka valovnica (T.3-1; T.19-1) a takvi ukrasi javljati će se i u 9.st.
S obzirom na čestu primjenu, kod ovog ukrasa poznaju se mnoge varijante, a njihova
raznolikost najbrojnija je tijekom 8.st. Zabilježen je i primjer s visećim trokutima
(T.20-1), koji se sami po sebi više ne pojavljuju. Pojavljuju se i višestruke valovnice
koje imaju naglašeno mnogo crta pa tako umjesto klasičnih tri do pet crta imaju više
od pet pa i preko deset crta (T.3-6; T.4-9, 11; T.17-2; T.19-2; T.37-2; T.51-6).
Također se tijekom 8.st., posebice tijekom druge polovine stoljeća, javljaju
jednostruke valovnice (T.2-1; T.7-1; T.7-9; T.11-10; T.36-1; T.44-8). Uglavnom
krajem 8.st. ove pojedinačne ili dvostruke i trostruke valovnice se počinju presijecati
i "upletati" (T.2-6; T.4-12,13; T.6-1; T.7-5; T.22-7; T.23-2: T.45-5). U drugoj
polovini 8.st. sve češće je i ukrašavanje posuda samo s vodoravnim crtama (T.13-4;
T17-3; T.36-3; T.44-6; T.46-4).

Ovo je pregled ukrašavanja posuda od kraja 6.st. do početka 9.st. na području
grupe Drava - Mura - Sava, i to na nalazima koji su bili dostupni za analizu.39
Naravno kako će se ovo mijenjati kada se objave novi nalazi s ovog područja.
Usporedbe ovih ukrasa s onima na drugim slavenskim područjima već je u nekoliko
navrata spominjano. Uglavnom se mogu pronaći brojne usporedbe za gotovo sve
ukrase koji se ovdje pojavljuju i na svim slavenskim područjima koja okružuju ovu
grupu.

39 Pleterski navodi nekoliko ukrasa kod ranosrednjovjekovne keramike s Pristave, koji se na ovdje
predstavljenim ulomcima ne pronalaze, poput žlijebljenja, vodoravnog češljastog ukrašavanja itd.
(Pleterski 2010, 42,43).

119

Ilustracija 20. Datacijska tablica ukrasa slavenske keramike na području grupe Drava - Mura - Sava

120
Tehnika izrade posuda

Kao što je već prije navedeno, najranija slavenska keramika koja je ovdje
prikazana, izrađena je prostoručno bez upotrebe lončarskog kola. Vjerojatno je
rađena tehnikom valjanja štapića ili rolica gline koji su potom priljepljivani jedni na
druge.

Na jednom ulomku dna iz jame J 2b na Staroj vesi, u prijelomu je jasno
vidljiv ostatak valjka gline koja je postavljena rubno i kasnije djelomično odrezana.
To pokazuje kako je tehnika duguljastih štapića ili valjanja bila primjenjivana
prilikom izrade tih posuda. Možda je riječ o pekaču, ali rub nije sačuvan.

Jedna od karakteristika izrade može se primijetiti kod odvajanja posuda s
podloge (ne nužno s kola). Kod rupičastih posuda sa Stare vesi vidi se da su na
podlogu posipavane gusto posipavane mrvice organskog punila, koje su priječile da
se mokra glina zalijepi na podlogu. Nakon toga mrvice su propale u pečenju, pa je
tako i dno površinski vrlo rupičasto. Kod posuda rađenih na sporovrtećem kolu
(posebice nekih s Brezja) često se vidi isti pristup, s tim što je ovdje posipavan
krupniji pijesak, što se vidi u otisku na dnu. Ova pojava primijećena je i na drugim
srodnim ranoslavenskim nalazištima (Parczewski 1993, 28) kao i na nalazištima
kasnoavarskog doba (Müller 1994, 81,82).

Odvajanje posuda vršeno je i pokatkad nekim oštrim predmetom koji je
ostavljao utor na samom rubu dna posude. Nije zabilježen niti jedan primjer
odvajanja od podloge putem konopca.

Kod velikog broja posuda sa Šarnjaka i Brezja vidi se očito doljepljivanje
gline s unutrašnje strane, negdje pod vratom. Prostoručno su izrađivana dna s
trbuhom do ramena, a vjerojatno je lijepljenjem pridodavan cjelokupni gornji dio
posude, vrat i obod. S vanjske strane potom je uz pomoć dorade na kolu izravnat
vanjski dio spoja ramena i vrata te dorađen obod, ali su tragovi doljepljivanja ostali u
unutrašnjosti.

Nakon početnog sušenja pristupilo se pečenju posuda. S obzirom na
nedostatak lončarskih peći u ovom razdoblju i eksperimenata može se zaključiti kako
je ranoslavenska keramika bila pečena na otvorenim vatrištima (Parczewski 1993,
28; Bahor 2010, 184).

121

Pojava porozne / rupičaste keramike

Jedno od vrlo zanimljivih pitanja jest i vrlo proširena rupičasta ili porozna
keramika40 koja se javlja u najranijoj grupi slavenske keramike na ovom području.
Keramika s rupicama nije jedinstvena pojava u povijesti. Za takvu strukturu stijenki
keramike znamo još od neolitika (npr. impresso kultura) pa sve do česte rupičaste
grube keltske keramike. No za naš problem bitne su samo dvije takve pojave. Kao
prvo to je rupičasta keramika u kasnoantičkoj proizvodnji. U doba 5. i 6.st., u Noriku
i dijelovima Panonije, zabilježeni su nalazi rupičastih keramičkih posuda, uglavnom
crno pečenih lonaca rađenih na brzovrtećem kolu. I na području iz kojeg dopiru
nalazi predstavljeni u ovom radu ovakve keramike ima mnogo. Ovakvi nalazi u
Sloveniji su višekratno objavljivani, dok su oni iz sjeverozapadne Hrvatske zasad
objavljeni samo sa nalazišta Blizna (Bekić 2006). Ulomke porozne kasnoantičke
keramike nije teško razlikovati od slavenske prema raznim drugim osobinama.

Slika 15. Tipičan ulomak kasnoantičke rupičaste keramike s nalazišta Jakopovec - Blizna (L.Bekić)

No u slojevima koji ponekad i dodiruju one iz doba kasne antike i seobe
naroda, moguće je pronaći i rupičastu ranoslavensku keramiku. Takva ranoslavenska
keramika vrlo je karakteristična za najranije razdoblje doseljenja Slavena, odnosno 6.

40 Porenton kod Gutjahra (Gutjahr 2007); neki smatraju kako se rupice ne bi trebalo povezivati s
poroznošću stijenki, pa ih je možda bolje nazvati rupičastima (luknjičavim).

122
i 7.st. Najmlađi ulomci takve keramike mogu se pronaći pojedinačno u jamama 8.st.,
a nakon toga u potpunosti nestaju.41

Pitanju izrade ove keramike najbliže je prišao Igor Bahor, lončar iz Topolšice
u Sloveniji (Bahor 2010). On je za potrebe filma "Z vzhoda" (vidi Guštin 2005)
trebao pokušati u praksi izraditi iste ranoslavenske rupičaste posude kakve su
pronađene na Novoj tabli. Nakon nekoliko pokusa s raznim organskim primjesama
(slama, borove iglice, zrnje žitarica itd.) otkrio je kako se najbolji rezultati postižu s
korištenjem primjesa sitno mljevenog drvenog ugljena promjera oko 2 mm. Uz
pravilno miješanje, oblikovanje, sušenje i pečenje, uspio je izraditi vrlo vjerne kopije
koje prema svemu liče originalnim rupičastim posudama. Tako možemo sa znatnom
sigurnošću reći kako je ovaj tip keramike plod korištenja mrvica ugljena kao
namjerne primjesu u glini te određene tehnologije izrade.

Slika 16. Tipičan ulomak ranoslavenske rupičaste keramike s nalazišta Varaždin - Brezje (L.Bekić).

Očigledno je i kako se ti nalazi rupičaste ranosrednjovjekovne keramike
grupirani na širem prostoru rijeka Drave i Mure pa do Save. Za uočavanje njihovog

41 Uvijek postoje izuzetci, tako na nalazištu Kompolje - Pod malno, koje autor i c-14 analiza datiraju u
9./10.st. nalazimo primjerke rupičaste keramike kao i mnoge druge ranije osobine keramike (Tica
2008).

123
rasporeda potrebno je pobrojati njihova nalazišta. Nalazišta rupičaste ranoslavenske
keramike na području obrađene grupe:

Nedelišće - Stara ves (Bekić 2006, 238, 239, 242, 243)

Jakopovec - Blizna (Bekić 2006, 174; 2008, kat.1,2,3,4)

Varaždin - Brezje (Bekić 2009, T.6, T.9)

Šemovec - Šarnjak (Bekić 2008, kat.22)

Jalkovec  - Police (ovdje, T.39-2,8)

Torčec - Blaževo Pole (Sekelj-Ivančan, Tkalčec, Šiljeg 2003, 122, T.4-14)

Zagreb - Opatovina (Demo 2007, Sl. 32, 33)

Maribor - Malečnik (Strmčnik-Gulič 2003, s.182)

Tinje nad Loko pri Žusmu (Ciglenečki 2000, T.43-7,8, T.44-4)

Ptuj - Brstje (Tomanič-Jevremov 2002, Sl.2)

Bled - Pristava (Pleterski 2008, Sl.10-5, 2010)

Krug - Pod Kotom jug (Šavel 2002; kat. 3, 4, 7, 9)

Krug - Pod Kotom sever (Kerman 2008, Sl.3)

Krug - Pod Kotom cesta (Tušek 2002, kat.3, 6, 8, 12, 16, 19, 31)

Kotare - baza (Kerman 2003a, s.161)

124

Ilustracija 21. Karta sa zeleno označenim nalazištima na kojima je zastupljena rupičasta keramika
(L.Bekić).

Murska Sobota - Nova tabla (Guštin, Tiefengraber 2002, Sl.3, 5, FT.1, 2,3,)

125
Murska Sobota - Grofovsko II (Kerman 2003b, s.147)

Weiz - Ruprecht an der Raab (Herbert 1996, Abb.3; Schipper, 1996, Abb.4)

Leibnitz - Komberg (Herbert 1996, Abb.1, 2, 4)

Keszthely - Fenékpuszta (Müller 1979, T.VI-7, 8, 9, 10; Müller 1994, T.2-8,10,11 )

Zalaegerszeg - Pókaszepetk (Sos, Salamon 1995, Pl.CXXIII-1, Pl.CXXXVII-4 itd.)

Nagykanisza - Inkey sirkapolna (Szöke B. M. 1992, 14.kep 2,3,7 itd.)

Miklosfa - Morichely (Szöke B. M. 1992, 10.kep 2).

Vrlo je vjerojatno kako ove keramike ima i na više nalazišta, međutim ovaj
popis napravljen je na osnovu objava koje donose fotografije ulomaka ili posuda s
ovim karakteristikama. Također je za očekivati kako će se u daljnjim istraživanjima
na ovom području pronaći brojna druga ranoslavenska nalazišta a među njima i ona
na kojima se upotrebljavala rupičasta keramika.

Na kraju treba upozoriti kako se i na udaljenijim područjima koja nisu
obuhvaćena ovom kartom može se pronaći rupičasta ranoslavenska keramika. Tako
je rupičaste ranoslavenske keramike nađeno i na nalazištu Zillingtal u Gradišću
(Burgenland)42, Lakšárska Nova Ves u zapadnoj Slovačkoj43 te na Devinskoj Novoj
Vesi (Eisner 1952, Obr.56-5 itd.). Tako se zasad čini kako se ova pojava može pratiti
od zapadne Slovačke kroz istočnu Austriju i zapadnu Mađarsku do Slovenije i
sjeverne Hrvatske. Ako bi se daljnjim istraživanjem nekako suvislije povezali nalazi
iz ovih zemalja, možda bi se moglo pratiti doseljavanje grupe stanovništva koja nosi
svoju vlastitu tehnologiju izrade keramike?

Ovdje je potrebno navesti i kako je rupičasta slavenska keramika, koja sudeći
po ilustracijama djeluje vrlo slično našoj iz grupe Drava-Mura-Sava pronađena i u

42 http://winserion.org/NHM/Prehist/Stadler/Halbturn96/Index.html
43 Zahvaljujem na ovom podatku Gabrielu Fuseku.

126
Bosni u Mušićima kod Višegrada i Hodobinama kod Mostara (Čremošnik 1970,
T.XIII-1,2; 1970b, T.II-1,2) te Grčkoj u Argosu (Aupert 1980).44 Ovo je svakako
neobično udaljeno od naših nalaza, ali osim po fakturi keramika je donekle slična po
oblicima i ukrasima, pa bi ovo trebalo imati na umu pri razmišljanjima o rupičastoj
slavenskoj keramici.

Slika 17. Dva primjerka rupičaste keramike iz Zillingtala (prema Stadler)

Posebna vrsta grube keramike

Osim ranoslavenske keramike koja je tema ovog rada i tipične starosjedilačke
romanske keramike o kojoj će biti riječi u idućem podpoglavlju, postoji i još jedna
vrsta keramike koja se počesto nalazi u slojevima kasne antike i ranog srednjeg
vijeka. Ove ulomke odlikuje gruba faktura s mnogo primjesa, prostoručna izrada i
neukrašenost. Ovo su velike promjene u tehnologiji korištenoj u kasnoj antici i vrlo
se jasno razdvajaju od klasične rimske proizvodnje.

44 Treba napomenuti kako nisam bio u prilici ovu keramiku osobno vidjeti pa tako ne mogu biti
siguran da je riječ o rupičastoj keramici poput one iz grupe Drava-Mura-Sava.

127

Izbor ovih ulomaka s različitih nalazišta prikazan je na tabli T.1-13, na foto
tabli 13 a donekle i na nekim drugim. Međusobno su ovi ulomci podosta različiti, ali
uglavnom se ne mogu svrstati u romansku niti slavensku keramiku koja se nalazi na
ovom području. Nalazi keramike ove vrste već su predstavljali problem prilikom
istraživanja ranoslavenskih. Tako je na primjer otkriveno mnoštvo slične grube
keramike uz ranoslavensku na nalazištu Kršće - Mušići u Bosni (Čremošnik 1970).

Ovi ulomci nalaze se u različitim kontekstima. Veći broj grube, prostoručne
keramike, koju se za potrebe ovog rada naziva posebnom grupom, pronašlo se
prilikom iskopavanja na nalazištu Jakopovec - Blizna (Bekić 2006, 123). Ulomci s
ovdje prikazane table T.1 potječu uglavnom iz slojeva koji se stratigrafski mogu
tumačiti kao hodni sloj koji se datira u doba kasne antike, a možda do ranog srednjeg
vijeka. Očigledno je kako je taj sloj, u svojoj debljini od oko 20 cm, bio nekadašnja
razina zemlje u kojoj su se taložili ulomci keramike u razdoblju od 4.st. pa možda i
do 7.st. Nažalost, ovi nalazi nisu pronađeni niti u jednoj zatvorenoj cjelini koja bi
nam pomogla zaključiti o čemu je točno riječ. Također, ulomci su zbog svoje
nepravilnosti vrlo teški za spajanje i neku suvislu rekonstrukciju oblika jer su toliko
izvitopereni prilikom izrade da se primjerice od desetak pripadajućih ulomaka nije
mogla odrediti niti visina niti oblik bilo kojeg elementa posude. Poneki na sebi imaju
urezane višestruke crte, i to uglavnom primjerci s tanjim stijenkama.

Oblici ulomaka ove grupe s Blizne ne daju nam zasigurno zaključiti o
kakvom je keramičkom skupu riječ. Jedna mogućnost je kako je riječ o gruboj
keramici seobe naroda, i to nekoga germanskog plemena koje je ovuda prošlo prema
zapadu, a druga mogućnost da su ove posude izradili pripadnici nekoga naroda ranog
avaroslavenskog razdoblja. Slično je stanje i s nekim ulomcima keramike sa Stare
vesi (T.61-6-10), koji se na tom nalazištu pronalaze u kontekstima u kojima ima i
kasnoantičke ali i ranoslavenske keramike. Usporedbe za ovakve posude mogu se
često pronaći u objavljenim nalazima iz razdoblja 5. do 7.st., i to u germanskom
kontekstu (Terjal 1987, abb.VIII,1.h; Rybova 1987, abb.XIV,21.i, XIV,23.f; Vinski
1954, D itd.), slavenskom kontekstu (Nevizansky 1991, t.VII-6, t.XVI-16, t.XII-3,5
itd.) i avarskom kontekstu (Vida 1999, t.142, 155, 156, 161 itd.).

Donekle srodni su i neki lonci pronađeni kao slučajni nalazi. Ta dva lonca
već duže vrijeme pobuđuju pažnju arheologa. To su lonci iz Petrovine kod Velike

128
Gorice (T.34-4) i lončić iz Sotina kod Vukovara (Fototabla 13-H). O njima je bez
konačne odluke pisao Vinski (Vinski 1954) ali i drugi (npr. Simoni 1981). S obzirom
kako nisu nađeni tijekom arheoloških istraživanja, i u točnom kontekstu -
međuodnosu s drugim nalazima, bilo ih je teško okarakterizirati. Iz današnje
perspektive, čini se kako bi lonac iz Petrovine mogao biti prema obliku ranoslavenski
proizvod s dosad nezabilježenim sličnim nalazima na ovom području. No lončić iz
Sotina se treba bez sumnje pripisati u avarsku keramiku, koja je osim oblika
karakteristična i po ispucanoj površini posude kakva se dobro uočava i na ovoj
fotografiji. Brojne vrlo dobre paralele za ovaj lonac nalazimo i u ključnom djelu
Tivadara Vide (Vida 1999).

Ulomak plavkastosive posude T.1-1, se izdvaja iz ove cjeline, barem prema
svom ukrasu i nešto boljoj kvaliteti izrade. No prema svemu, niti njega se ne može
ubrojiti u ostale standardne kasnoantičke ulomke na ovom nalazištu. Najsličniji
ovome pronađen je u Mikovom dvoru u Nitri (Fusek 1991, t.I-7), gdje prema autoru
pripada langobardskoj keramičkoj proizvodnji i datira oko sredine 6.stoljeća. I u
Vidinoj opširnoj objavi keramike iz doba ranoavarske dominacije, mogu se zamijetiti
takve posude (Vida 1999, t.99-6 i druge). Autor navodi kako su takve posude
izrađivali mjesni panonski lončari oko 600.g. prema germanskim tradicijama 6.st.
(Vida 1999, abb.12, s.56-59).

No kod langobardskih usporedbi treba reći kako su i oni poput drugih
germanskih naroda uz kvalitetniju keramiku, upotrebljavali i grubu. Na primjer grubi
lonac iz langobardskog groba broj 56 sa nalazišta Szentendre mogao bi prema fakturi
i obliku sličiti nekim od ovdje prikazanih (Bona 1971, abb.8-22). Bona i u drugim
svojim radovima upozorava na postojanje svebsko-langobardske grube prostoručno
izrađene keramike, koja se, kako kaže, počesto zamjenjuje za slavensku ili avarsku
keramiku (Bona 1968, 40). Također bi sačuvan lonac iz bunara SO 105 (fototabla 13,
I) na nalazištu Murska Sobota - Nova tabla mogao prema fakturi i obliku sličiti
langobardskim grubim posudama. Uzorci ugljena prikupljeni u tom bunaru
analizirani su AMS c14 i izmjereni kao calAD 507±53 što je očito vrlo indikativno
razdoblje. Ovaj lonac je prema svojoj fakturi i obliku donekle usporediv i s nekim
prethodno prikazanim ulomcima s Blizne i Stare vesi.

129

Ovakvu grubu atipičnu keramiku, koja se pronalazi u slojevima među
kasnoantičkom i ranoslavenskom, bi u najvećem broju slučajeva mogli pripisati
germanskoj proizvodnji, i to najvjerojatnije langobardskoj. Slično su protumačeni i
nalazi prostoručno izrađene keramike na nalazištu Kršće - Mušići gdje se oni
pripisuju keramici germanskog uzora iz doba seobe naroda (Čremošnik 1970, 80,
81). Naravno za donošenje čvršćih zaključaka ili konačnu potvrdu ove pretpostavke
trebati će istražiti veći broj zatvorenih cjelina, te uz malo sreće istražiti i neke koje
imaju u sebi i finiju klasično ukrašenu keramiku te napraviti i poneku c14 analizu.

Starosjedilačka, romanska keramička tradicija

Starosjedilačka keramika u ovom kontekstu se odnosi na proizvodnju
stanovništva koje nije napustilo ove krajeve propadom rimskog carstva i ostalim
događanjima koja su uslijedila sve do pravog slavenskog naseljavanja. Ti stanovnici
su u prvom redu potomci rimskih građana, djelomično možda domaćih prapovijesnih
korijena a djelomično Latina i ostalih koji su tu živjeli za vrijeme rimske države. U
svakom
slučaju
možemo
ih
smatrati
"Romanima"
ili
"romaniziranim
starosjediocima",
usprkos
njihovoj
mogućoj
iskonskoj
pripadnosti
nekom
predrimskom etniku (Iliri, Kelti i sl.).45 Također je vjerojatno kako su svi bili kršćani,
barem nominalno. Moguće jest doduše da su na ovom području radije ostajali
siromašniji ljudi, uglavnom sa sela, dok su bogatiji ljudi bježali u urbane romanske
centre poput Ravene, Akvileje itd. Ipak, na nekim pribježištima (refugij) u Sloveniji
se uočava tendencija za kopiranjem izgubljene gradske organizacije života, koja
primjerice uključuje glavni trg, baziliku itd.

Njihova keramička proizvodnja ne prestaje niti u jednom trenutku od kada se
carstvo počinje urušavati, pa moramo govoriti o kontinuitetu. To znači da osnovne
crte kod njihove keramike moramo biti u mogućnosti naći u klasičnoj keramičkoj
proizvodnji 1. do 4.st. Svakako da su i ti ljudi prihvaćali nove utjecaje, tako da

45 Ako su i bili pripadnici nekog od porobljenih naroda, treba uzeti u obzir kako je njihove početne
romanizacije prošlo preko 400 godina i teško je vjerovati kako su ti ljudi sve ta stoljeća živjeli u nadi
kako će ponovno biti sve isto, kada Rimljani odu. Zato ih je bolje zamišljati ljudima koji prihvaćaju
tekovine života rimskog carstva.

130
moramo računati kako su u 5. i 6. st. to bili uzori za neke oblike, ukrase i tehnologiju,
itd. koji su dopirali iz keramičke proizvodnje sjeverne Afrike, istočnog rimskog
carstva i germanskih naroda. Time je njihova keramika bila složeni sklop različitih
oblika i ukrasa za koje su imali ideje koje su crpli iz kolektivne svijesti. Vrlo je
važno uvažiti tu činjenicu kako bi ove elemente mogli izdvojiti i time lakše razlučili
njihovu keramičku proizvodnju.

Kako razlikovati romansku i slavensku keramiku

Probati ću ovdje ukratko prezentirati kako bi se moglo razlikovati keramiku
izrađenu u romanskoj lončarskoj starosjedilačkoj tradiciji od one izrađene u
slavenskoj doseljeničkoj tradiciji. Kako bi opisali romansku keramiku, potrebno je
dobro poznavati običnu domaću kasnoantičku keramiku, koja se u literaturi obično
naziva kuhinjskom, domaćom, grubom itd. keramikom kako bi ju se lučilo od
kvalitetnijih uvoznih ili posebnih komada poput sigilate ili njenih imitacija te ostale
kvalitetnije keramike. U doba kada se Slaveni naseljavaju, uvoz i velikoserijska
proizvodnja keramike odumiru, barem u većem dijelu prostora koji se ovdje
obrađuje, pa je gruba, kućna izrada osnovni izvor keramičkog posuđa za
starosjedioce. Ta činjenica uvjetuje i oživljavanje korištenja jednostavnijih
tehnologija izrade posuđa i pristupačnijih izvora sirovina i opreme kod starosjedioca.
Ipak, njihovi uzori i dalje su u vlastitoj domaćoj keramici ali i onome što im je
poznato iz uvoza koji je stizao iz udaljenijih prostora nekadašnjeg carstva.46

Uspoređujući njihovu proizvodnju sa doseljeničkom, ranoslavenskom,
primjećuju se mnogobrojne razlike. I upravo u najranije doba, krajem 6. i početkom
7.st. razlike možemo najbolje primijetiti, jer se poslije razmjerno brzo gube.

Što se tiče oblika, Slaveni sobom donose samo dva oblika, koji ih
zadovoljavaju u njihovom tipu prehrane.47 Prvi i najčešći oblik je lonac, koji je u to
doba često izduženiji i otvoreniji i služi za kuhanje tečne hrane. Drugi oblik je pekač,

46 Poneki primjeri koje navodim mogu se primijeniti samo u nekom određenom području od brojnih
koje ovdje navodim. Trebalo bi biti jasno kako je slijed naseljavanja i razvoja u nekim aspektima
različit u npr. Notranjskoj, Istri, sjevernoj Dalmaciji, Podravini, Prekmurju itd.
47 S obzirom kako se kod ranih Slavena pronalaze samo ova dva oblika keramičkih posuda, postoje
razmišljanja kako je ostalo posuđe bilo izrađivano od drveta (Parczewski 1993, 63).

131
okrugli pladanj s niskim zaobljenim rubovima (Backteller, Tonscheibe) koji služi za
pečenje kruha - pogače. Potonji oblik posude tipičan je za istočne ali i zapadne
Slavene u ranom srednjem vijeku a održao se u nekim krajevima do nedavna,
uglavnom na istočnom dijelu Balkana (Babić 1972). Još rjeđe pojavljuje se i veliki
četvrtasti pladanj s okomitim rubovima, tzv. pražnica (Tonwanne).48 Ona je služila za
sušenje - prženje i spremanje žitarica. Na osnovnim (najstarijim) doseljeničkim
ranoslavenskim nalazištima u Prekmurju i Podravini prisutni su samo ovi oblici
posuđa.49

Starosjedioci imaju u to doba više oblika i drugačije oblike posuđa. I kod njih
su najbrojniji lonci, ali ti su zatvoreniji, vrat je V i kasnije S profiliran. Također su
lonci često niži, trbušastiji. Postoje i širi a niži, otvoreniji lonci. Česte su i različite
zdjele, koje se ponekad u ulomcima greškom zamjenjuju s pekom ili obratno. Pekače
također koriste, ali su oni izgledom sličniji tanjurima. Uglavnom su manji i profil je
jače naglašen, poput slova L. To nam govori kako je riječ posuđu koje je imalo
drugačiju namjenu.

Uz to, imaju još i dva značajna oblika koje Slaveni do doseljenja ne koriste.
To su peka i kotao. Peka je velika posuda koja može biti izrađena na kolu ili
prostoručno a služi za pečenje hrane zasipavanjem žara preko nje. Kotao pak ima
ušice na dvije strane oboda i tako može visjeti duže vrijeme iznad vatre. Uz to nije
neobično pronaći i zdjele ili vrčeve pa čak i boce. Ovakvi oblici mogu se pronaći na
brojnim kasnoantičkim pribježištima u Istočnim Alpama i na preživjelim naseljima
uz obalu Jadrana.50

48 Parcewski opisuje pražnice kao velike posude debelih stijenki koje služe za čišćenje žitarica i
prženje zrna žitarica. Uglavnom su izrađene od gline koja je slabo pečena i pomiješana s organskim
primjesama. Navodi kako se pražnice pojavljuju u poljskim ranoslavenskim kontekstima tek u 8.st.
(Parczewski 1993, 69).
49 Na slavenskim nalazištima izvan ove grupe, u Češkoj i Slovačkoj, ponekad se pronalaze i različiti
oblici zdjela (Profantova, 2005, 159, 160, Obr.61). U nas se ovi oblici javljaju tek kasnije, mada je to
možda samo stanje istraživanja.
50 Posebice bih izdvojio izvanredan prilog Slavka Ciglenečkog (2000 i dr.) s pregledom grube
kasnoantičke keramike na brojnim refugijima na obroncima Istočnih Alpa, te neizbježne rasprave
Bierbrauera (1987, 1988 i dr.) o istoj problematici.

132
- lonci s naglašenim S ili V profilom vrata
Primjer za lonac s vrlo naglašenim V profilom postoji na nalazištu Brijuni - Kastrum
(Marušić 1987b, Sl.6.-1). Također i na nekim nalazištima u unutrašnjosti poput
Blizne (Bekić 2006, T.22-1,2,3).

- niski trbušasti lonci
Neki lonci s nalazišta Barbariga-Betiga (Juroš-Mofardin 1987, T.IV-1 itd.), groblja
Stranče-Gorica (Matejčić, R. 1987. Prilog V, VII-32, )

- niski otvoreni lonci
Neki primjerci s nalazišta Barbariga-Betiga (Juroš-Mofardin 1987, T.VII-4 itd.),

- zdjele
Oveća zdjela poznata je s istarskih nalazišta Barbariga-Betiga (Juroš-Mofardin 1987,
T.I-II) Brijuni - Kastrum (Marušić 1987b, Sl.7-3) a velik broj zdjela zastupljen je i na
nalazištu Uvala Marić- Barbariga (Višnjić, Bekić, Pleština 2010, T.7). U Sloveniji se
također nalaze brojne zdjele na primjer na Tonocovom gradu kod Kobarida
(Modrijan 2010, T.4-10,11; T.5-1-6).

- mali pekači / tanjuri L profila
Postoje kasnoantički pladnji/tanjuri pronađeni u kasnoantičkim kontekstima 5.-7.st.
na primjer u Nezakciju (Marušić 1986, Sl.11-1), u uvali Marić kod Barbarige
(Višnjić, Bekić, Pleština 2010, T.6-9). Jedan je pronađen i prilikom istraživanja trga
Pul Vele crikve u Rijeci (Bekić u tisku B, T.7-36; ovdje T.41-4). Nalaze se i u
Sloveniji u kontekstima 5. do 7.st. (Tonocov grad, Modrijan 2010, T.5-7,8) te
Pristavi na Bledu koji sa svojim urezima na vrhu oboda podsjeća na primjerak iz
uvale Marić (Pleterski 2008, T.19-2).

- peka (čripnja)
Velika peka pronađena je na nalazištu Barbariga-Betiga (Juroš-Mofardin 1987, T.I-
I), Brijuni - Kastrum (Marušić 1987b, Sl.7-1). Ulomak čripnje s ručkom pronađen je
na nalazištu Uvala Marić- Barbariga (Višnjić, Bekić, Pleština 2010, T.6-8)

133

- kotao s ušicama
Javlja se u kasnoj antici a od ranog srednjeg vijeka sve češće je u upotrebi koja traje
do 19.st. Primjerci iz razdoblja od 7. do 9.st. poznati su na primjer sa nalazišta Na
križu kod Gurana (Bekić 2007b, sl.35, T.7-6; sl. 36, T.9-1) Tonocovog grada kod
Kobarida (Modrijan 2010, T.6-7) te Pristave na Bledu (Pleterski 2008, T.19-4).

Također kod starosjedilačke i doseljeničke keramike postoje i brojne razlike u
tehnologiji i ukrašavanju. O ovom je nužno govoriti odjednom, jer su neki ukrasi
zapravo tehnički uvjetovani, ili su postali ukrasi iz nekad tehnički uvjetovanih
elemenata. Kod starosjedilačke romanske keramike vrlo često nalazimo ukrase:

- višestruke i jednostruke valovnice
Nesumnjivo su valovnice vrlo čest ukras u kasnoantičkoj keramici 5. i 6.st. i ovo nije
potrebno dodatno elaborirati.

 - okomitog češljastog urezivanja.
Ovo je tradicija koja je posebice prisutna u Noriku i Panoniji ali se javlja i šire.
Poznata je iz razdoblja pred rimska osvajanja, ali se koristi i tijekom rimske
vladavine, doduše u manjem opsegu. Svoj revival doživljava od 5.st. a nadalje se
javlja dok ima njenih iskonskih nosilaca. Ovaj ukras tako zamjećujemo kod ulomka
13 s grada na Gorenjem Mokronugu (Pleterski, Belak 2001, 100). Posebice je
dominantan ovaj ukras na romanskoj keramici na Staroj vesi (Bekić 2006 T.8-1, T.9-
1,2,3,5, i ovdje T.52, 53)

- vodoravne plitke guste crte
Počesto su na podlogu od ovakvih crta utisnute višestruke ili jednostruke valovnice.
Najviše ovakvih ukrasa potječe iz sjevernojadranskog priobalnog područja pa je
jasno kako je ovakav ukras omiljen kod kasnoantičkih i ranobizantskih lončara.
Javlja se i u unutrašnjosti, na primjer oko gornjeg toka Save. Velik broj ulomaka s
Grada na Gorenjem Mokronogu ima upravo ovaj ukras (Pleterski, Belak 2002, kat.1-
14). Ovo je gotovo dominantan ukras na posudama na nalazištima Barbariga-Betiga

134
(Juroš-Mofardin 1987, T.I, III, IV, V, VI, VII). Velik udio ovog ukrasa zabilježen je
među grubom keramikom s nalazišta Uvala Marić- Barbariga (Višnjić, Bekić,
Pleština 2010, T.5-1,2,6; T.6-2,3,6,7; T.7). Kasni primjer za ovo nalazimo još u
groblju Stranče-Gorica i to na većem broju posuda (Matejčić R. 1987, Prilog V, VI,
VII-32, IX-30).

U ove dvije karakteristike trebalo bi ubrojiti i druge srodne pojave kao što je
gust splet vodoravnih crta u unutrašnjosti posude, vrlo čest na unutrašnjem cijelu
vrata, a ponekad prekriva i svu unutrašnju površinu, pa tako nalazimo i ulomke koji
su istim ukrasom prekriveni s obje strane. Na unutrašnjoj strani se ponekad može
nalaziti i nepravilniji metličasti ukras. Lonac 14 s Grada na Gorenjem Mokronogu
ima guste vodoravne crte na unutrašnjem dijelu oboda (Pleterski, Belak 2002, 101)

- plastična rebra
Rebra na posudama su također romanska tradicija. Najčešća su na većim posudama, i
kao u prapovijesti, vjerojatno su služila kao "armiranje" stijenki predimenzioniranih
posuda. Tako ih nalazimo na pekama ili velikim loncima. Kasnije se javljaju i na
manjim loncima, pa možemo zaključiti kako su prešle u funkciju ukrasa. Vrlo često
se ova rebra ukrašavaju kosim rezovima, a ponekad i utiskivanjem rupica ili kratkih
crtica.

Lijepi primjer za veliki lonac koji po sredini ima vodoravno rebro ukrašeno
utiskivanjem nalazimo na nalazištima Barbariga-Betiga (Juroš-Mofardin 1987, T.III-
1), Brijuni - Kastrum (Marušić 1987b, Sl.6.-1), te nekoliko primjera na nalazištu
Uvala Marić- Barbariga (Višnjić, Bekić, Pleština 2010, T.6-5,6,7). Također se
ovakvo rebro javlja i na većem loncu s groblja Stranče-Gorica (Matejčić, R. 1987,
P.V). I u Sloveniji se u ranosrednjovjekovnim kontekstima pronalaze lonci s
vodoravno postavljenim rebrima, uglavnom s kosim urezima (Bled-Pristava,
Pleterski 2008, Sl.10.9; T.26:29; Krvavec-Na Bleku, Pleterski 2010, Sl.2.46-4).
Svakako ova tradicija vuče porijeklo iz kasnoantičke keramike, ili je čak njen izravni
nastavak.

- otisci na dnu posuda

135
Kod starosjedilačke proizvodnje ponekad možemo pronaći otiske s lončarskog kola,
koji su na dnu ostavili otisak u obliku križa ili nekog drugačijeg oblika. To je
poznato i s brdskih romanskih utvrđenja (na primjer Tonocov grad, Modrijan 2010,
T.5-9,10,11) kao i s preživjelih kastruma na obalama Jadrana. Lepezasti uzorak koji
potječe od skidanja posude s kola pomoću konopca također je posvjedočen u
velikom broju romanskih nalazišta bez usporedbi u ranoslavenskom svijetu. Irma
Čremošnik to opisuje kao otisak koncentričnih kružnih plitkih linija tipičan za
kasnoantičku keramiku u Bosni i Rumunjskoj (Čremošnik 1970, 111).

- prelijepljeni obodi
U keramici koja potječe iz romanskih naselja izviru lonci (ali i peke i druge posude)
koji imaju karakterističan obli obod. Taj obod izrađen je tako da se vrh prelijepio pod
donji dio oboda i tako napravio svojevrsno jastučasto zadebljanje. Brojni su primjeri
za ovakvu keramiku u doba ranog srednjeg vijeka a ovaj tip izrade oboda ne
odumire, već se koristi i dalje do kasnog srednjeg vijeka.

Jedan od najranijih primjera iz ovih barbariziranih cjelina je ulomak iz groba
2 kod crkve sv. Mihovila  kod Vižinade koji se može datirati u drugu polovinu 6.st.
(Marušić 1957b, Ris.5d).

Dosta lonaca s groblja Stranče-Gorica iz 8/9.st. ima upravo ovu značajku
oboda (Matejčić, R. 1987, P.VI, VII-32, IX-33). U novoj tipologiji Pleterskog ovaj
tip oboda pripada u njegovu skupinu V2 (Pleterski 2010, 82, 160).

Osim prelijepljenih oboda koji se čine kao zgodan primjer, potrebno je
upozoriti kako se iz kasnoantičke tradicije u kasnoromansku keramiku prenose i
drugi različiti sofisticirani obodi u brojnim inačicama. To su obodi koji su ravno
rezani, s utorom na obodu, čekičasto prošireni, trakasti, zadebljani i tako dalje u
brojnim varijantama. Korištenje ovakvih oboda povezano je izravno uz korištenje
brzovrtećeg kola, i nema ga u najranijoj slavenskoj keramici.

Slavenska keramička proizvodnja koja spada u najraniju doseljeničku fazu, a
postoji jasno definirana na Novoj tabli kraja 6. i prve polovine 7.st i na srodnim
nalazištima u Prekmurju,  hrvatskom Međimurju i Podravini pokazuje dosta
drugačiju sliku nego starosjedilačko-romanska.

136

Kao prvo treba primijetiti kako je sva keramika prva faze izrađena
prostoručno, a sasvim su rijetki primjerci koji bi možda mogli biti izrađeni na
sporovrtećem kolu. Uz to je vrlo karakteristična pojava rupičaste keramike, odnosno
korištenje mrvljenog ugljena kao primjese prilikom izrade keramike. Izuzetci imaju u
sebi za primjesu nešto veće drobljene različite kamenčiće. Posuda od pročišćene
gline nema uopće.

U toj prvoj fazi nakon doseljavanja, kod nas se koriste samo dva osnovna
oblika posuđa, lonac i pekač. Lonac može biti različitih oblika, ali uglavnom je vrlo
jednostavan i njegov trbuh i vrat je prilično neizražen u cjelokupnoj silueti posude.
Obodi su jednostavni i obli, ponekad šiljatiji ili blago rezani, ali često potpuno
uspravni, kao što je to tipično i za neke druge lonce koji pripadaju praškoj kulturi.
Već tada se javljaju i blago razvraćeni obodi, ali još uvijek s oblim i nepravilnim
obodima. Lonci mogu biti veći ili manji. Pekači su uglavnom veći, ali ima ih i
manjih, veličine tanjura. Pekači sa zaobljenim rubovima se prvi puta pojavljuju u
Kijevskoj kulturi na srednjem Dnjepru i Desni od 3. do 5.st., a kasnije se rasprostiru
široko po slavenskim područjima Europe kroz duže vremensko razdoblje
(Parczewski 1993, 46). I za slavenske pekače
grupe Drava-Mura-Sava
karakteristično je da imaju blage obode, odnosno da se od sredine pekača blago
uspinju prema obodu, koji je također obli. Uz pekače ponekad se pojavljuju i
pražnice, veće četvrtaste otvorene posude s rubom koje su služile za pečenje i
sušenje zrnja žitarica.

Slika 18. Pražnica s nalazišta Slivnica kod Maribora (www.zvkds.si/sl/kulturna-dediscina-
slovenije/foto/7747-/)

137

U ovoj prvoj fazi ukrasi na posudama u potpunosti izostaju (npr. Nova tabla
SO 92) ili su rijetki (npr. Nova tabla SZ4, Stara ves SJ6). Prvi ukrasi se javljaju tek
od druge faze. Ukrasi koji se tada javljaju su ubadanje, što je možda preuzeto od
ostataka germanskog stanovništva, te valovnice koje su očit utjecaj romaniziranog
stanovništva. Također je karakteristično da Slaveni u početcima ne križaju valovnice
jedne preko drugih ili preko ravnih crta, a što je prilično uvriježeno kod Romana.
Kratko povlačenje češlja po površini posude je, čini se, originalno slavensko
domišljanje ukrasa iz toga vremena, kao i tzv. kazetni ukras (Kassetenornament,
Metope) višestrukim crtama te cik-cak trokutasti uzorak.

No već od sredine 7.st. vidljivo je brzo prihvaćanje sve više uzora iz
romanske keramičke tradicije. Od tada se u slavensku keramičku proizvodnju uvode
mnoge tekovine koje su opisane u početku ovog podpoglavlja, dok se neke odbacuju
i pomalo izumiru. Tijekom 8.st. je već vrlo teško razlikovati jednu ili drugu
proizvodnju, jer se polagano formira jedinstvena, ranosrednjovjekovna keramička
proizvodnja, paralelno s suživotom i međusobnom asimilacijom starosjedilaca i
doseljenika. U ponekim radovima za ovi keramiku upotrebljava se i izraz Keramika
podunavskog tipa.51 Ipak, u 8.st. a i mnogo kasnije, čak do 10.st., još postoje neka
izolirana naselja u kojoj duboko ukorijenjene tradicije starosjedilaca ili doseljenika
odolijevaju
sintezi
međusobnih
utjecaja.
Tradicije
su
izrazitije
u
ranosrednjovjekovnoj keramici koja se pojavljuje u zapadnim slovenskim
pokrajinama te i u Istri.

Kao prihvaćanje starijih romanskih tradicija u novu ranosrednjovjekovnu
keramiku možemo uvrstiti više elemenata.

Kao prvi element, Slaveni su prihvatili ukrašavanje posuda višestrukim
valovnicama. To je prihvaćeno vrlo brzo po ostvarivanju suživota s romanskim
stanovništvom (Macháček 1997, 355). Na području naše grupe to je već od prve
polovine 7.st. od kada se ukrašavanje lonaca višestrukim valovnicama počinje isprva

51 Jiri Machaček odbacuje naziv Keramika podunavskog tipa i predlaže korištenje izraza Keramika
srednjedunavske kulturne tradicije objašnjavajući pojavu ove keramike jakim utjecajem romanske
keramičarske tradicije na slavensku (Machaček 1997).

138
polagano a potom sve češće rabiti na posuđu. Svoju kulminaciju ovo ukrašavanje
dostiže u 8.st.

Jedan od njih je prihvaćanje izrade posuđa na sporovrtećem pa i na
brzovrtećem kolu. Jedan od pratećih elemenata ovoj tehnici je i pojava otisaka na
dnu lonaca. Obična okrugla rupica ili izbočenje na dnu lonca ukazuje na sporovrteće
kolo. Kod takvih kola često je osovina virila iz podloge, pa je tako nastajalo
udubljenje u dnu lonca.

No kod romanske keramike postoje plastični/izbočeni znakovi na dnu posuda
u vidu križeva, kruga, križa u krugu, kruga s raznim znakovima itd. Ovi znakovi
pripisuju se posebnoj tehnici. Oni bi se urezivali na drvenu pločicu - podlogu
(Zwischenscheibe) koja bi se postavljala na kolo i nju bi nalijegala nepečena posuda.
Nakon vrtnje i izrade posude, s kola bi se premjestila na mjesto za sušenje zajedno s
tom ukrašenom drvenom podlogom. Na taj način su ove posude na svom dnu dobile
elaborirani blago izbočeni znak (Fiedler 1992, 164 - 166). Kroz neko vrijeme,
zavisno o kojem području se radi, Slaveni prihvaćaju i ovu značajku (Macháček
1997, 355). Veći broj lonaca s različitim otiscima u vidu izbočenog križa ili kruga u
kojem je križ ili više crta i točaka postoji na Ptujskom gradu (Korošec, J. 1950,
Sl.187 - 207 itd.). Zatim su poznati križevi, mnogokraka zvijezda i drugi znakovi na
dnima posuda s groblja 9.st. u Auhofu kod Perga i Gusenu kod Berglitzla (Tovornik
1985).

Izrada lonaca na kolu dovelo je i do izmjene oblika, pa se tako umjesto
visokih i uskih, vitkih lonca praškog tipa javljaju jajoliki i trbušastiji oblici (Pleterski,
Belak 2002, 102).

Moguće je i da se iz romanske keramike preuzelo korištenje plastičnih traka s
ukrasom utiskivanjem. I u Sloveniji ima primjera lonaca s ovakvim ukrasom.
Najistočniji je lonac s Ptujskog grada (Korošec, J. 1950, Sl.33) koji uz to ima i ubode
u nizu na plastičnoj traci.

Uz sve ovo postoje i pretpostavke kako je i ranoslavenska keramika utjecala
na staroromansku keramiku. To bi se vidjelo iz primjera da raniji lonci koji su imali
oštar prijelaz iz ramena u obod, na način da vrata gotovo niti nema (V profil), kasnije
dobivaju blagi lučno oblikovan vrat (Pleterski, Belak 2002, 102). Također nestaje
metličasto ukrašavanje, a raspon oblika se sužava.

139

Pršljenovi

Keramički predmeti koji se ne mogu ubrajati među posude su pršljenovi. Oni
su razmjerno čest nalaz u ranoslavenskim naseljima, a ima ih i u nekim grobovima.
Upravo grobni nalazi povezuju nam ove nalaze s ženama što nam pokazuje kako je
predenje bio ženski posao kod Slavena. U starohrvatskim grobovima Dalmacije i
zaleđa pronađeno je desetak komada, i to većinom u ženskim grobovima te katkad u
dječjim. Većina njih je plosnatog oblika i često su izrađeni od rimskih opeka i
stijenki posuda (Petrinec 2009, 186, sl.87).52

Pršljenovi su uglavnom izrađeni od pročišćene keramike, fakture kakva nije
uobičajena za prateće keramičko posuđe. Takav je slučaj s pršljenovima konusnih i
drugih oblika (T.14-5, T.18-9, T.24-6, T.55-5, Fototabla 15). Dio pršljena izrađen je i
od ulomaka antičkih tegula ili amfora (npr. T.51-9 i T.60-11, Fototabla 15) a oni su
uglavnom jednostavni i plosnati.

Pršljenove je čini se, nemoguće precizno datirati, a oblici koji se pronalaze u
ranoslavenskim kontekstima imaju svoje usporedbe ne samo u kasnoantičkom svijetu
već i u prapovijesti.

Što se tiče ranosrednjovjekovnih pršljenova, njih u par osnovnih oblika
nalazimo i kod Slavena Germana, Avara i Balta te ih je nemoguće razlikovati, osim
prema zastupljenosti pojedinog tipa (Parczewski 1993, 78-80). To su konusni oblik s
tri podtipa, obli i nepravilni (Parczewski 1993, Abb.22).

Ipak postoje neke posebnosti prema kojima bi se ubuduće možda i moglo
razviti neku tipologiju. Naime, na pršljenovima iz ranoslavenskih objekata i grobova
katkad nalazimo urezane ukrase. Oni se pronalaze na jednoj ili na obje šire strane.
Uglavnom su to urezi cik-cak crta koje čine trokute kao što je to uočeno na nekoliko
primjeraka na iskopavanju Brezja IV godine 2010. Na groblju na Ždrijacu pronađeno
je nekoliko pršljenova, ali posebice je zanimljiv jedan koji na sebi ima urezan niz

52 Treba napomenuti kako Petrinecova govori o ovim predmetima kao o utezima za vreteno u
poglavlju groblja s poganskim načinom pokapanja (str. 186) dok u poglavlju groblja s kršćanskim
načinom pokapanja (str.261) navodi kako je nalaz jednog pršljena u muškom grobu dokaz da nije riječ
o utezima za vreteno.

140
oznaka koje sliče pismu (Belošević 1980, T.XLII-4). Također i pršljen koji je
pronađen u masovnoj grobnici na Monkodonji ima ukras izveden crtama (Hänsel,
Mihovilić, Teržan, Tessman 2002). Na nalazištu Lug I u Kijevskoj Rusiji prikupljeni
su pršljenovi s različitim znakovima, trokutima od točkica, usporednim crticama,
svastikama, mrežama i pseudo natpisima (Berezovec 1963, ris.12,13). U Poljskoj su
se na ranoslavenskim nalazištima Igolomia i Szeligi pronašla dva pršljena s ukrasom
više uboda (Parczewski 1993, T.XX-8, T.XXXVII-28).

Metalni nalazi

Sveukupno je u ovim istraživanjima pronađeno vrlo malo metalnih nalaza. To
su uglavnom željezne kopče i strelice, a pronađu se i manji ulomci klinova i žica.

Veći metalni nalaz koji se može pripisati razdoblju 7./8.st. jest željezno
koplje s krilcima pronađeno prilikom vađenja šljunka iz rijeke Kupe kod Lasinjske
kiselice, na mjestu gdje je nekada bio gaz (Bekić 2003). Koplje se prema svojim
osobinama može pripisati kasnom merovinškom razdoblju (T.28-1). Ostala koplja s
krilcima koja su pronađena na ovom području uglavnom potječu iz kasnijeg
karolinškog razdoblja, kao i poznati mačevi - spathe.

Ponekad se pronađu i male željezne sjekire, koje su inače poznate kao
slavensko oružje / oruđe, kao na primjer na Brezju kod Varaždina (Težak, Šimek,
Lipljin 1999, 44) ili Slivnici kod Maribora (Bitenc, Knific 2001, sl.274, str.85).

Najčešći nalaz oružja su željezni vrhovi strelica. Najstarija je plosnata strelica
na trn (T.58-13) pronađena na Staroj vesi u zemunici J 6 i vrlo korodirana strelica iz
zemunice SZ 4 s Nove table koja je možda bila četverobridna vrha (T.31-11). Mlađi
oblici su strelica na tuljac s krilcima takozvanog. "lastavičjeg repa" kakva je
pronađena u pećini Vindija kod Varaždina (Tomičić 1975). Jedan tuljac, vjerojatno
od slične strelice, pronađen je i na Blizni kod Jakopovca (T.4-15). Strelica
neuobičajenog oblika (T.25-18), slučajni nalaz s Brezja V, ima usporedbu s
ranomađarskom strelicom iz groba 15 s groblja Szolnok-Szanda beke pal Halma koje
se datira u 10.st. (Madaras, 2006, 11.-2.).

Neobična željezna "kopča" T.11-13 s "kuglicama" s Brezja V nema pravih
usporedbi. Posebice stoga što je između željeznih zadebljanja u obliku kuglica, na

141
užim dijelovima, zamatana bakrena žica kao ukras. Prema kugličastom ukrasu slična
je pređici iz konjaničkog groba broj 597 s Devinske Nove vesi (Eisner 1952, Ob.72-
9). Postoje i drugi slični uzori za ovakav rad, ali čini se kako nije riječ o posebno
vještom majstoru iz zapadnih radionica već o trudu mjesnog majstora u oponašanju
nekih karolinških uzora.

Jednostavna četvrtasta kopča T.8-10 koja je pronađena na Brezju IV u
zemunici SJ 11 je vrlo čest nalaz već od ranoavarskog doba i čest prilog u raznim
grobnim cjelinama. Ipak za naš primjerak je neobična kuglica nepoznatog materijala
(možda staklene paste) koja je aplicirana na pređicu kopče.

Rjeđe se nalaze koče izrađene od bronce ili plemenitih metala. Jedan
primjerak dijela manje kopče bizantskog porijekla pronađen je u zemunici SZ 4 na
Novoj tabli (fototabla 16-K). Češće se pronađu kopče i ostali metalni dijelovi
pojasnih garnitura avarskog i karolinškog porijekla (Bitenc, Knific 2001, Sl.295-
302). Tako je i na Šarnjaku u zemunici SJ 10 (iskopavanje 2010) pronađen srebrni
okov remena srodan primjerku s Devinske Nove Vesi, iz konjaničkog groba broj 530
(Eisner 1952, Obr.69-3). Ukras je sličan onome s Vac-Kavicsbanya t.10-7, t.37-8
(Tettamanti 2000).

U zemunici SJ 1 na Staroj vesi pronađen je dio četvrtastog željeznog zvonca
(T.51-15, Fototabla 16) kakva su služila za vješanje o stoku. Zvono je izrađeno od
presavijenih željeznih pločica koje su na spojevima učvršćene bakrenim varom.53
Ovakva zvona česta su u kasnoantičko doba 3. i 4.st. (Baška-Sv.Marko, Bekić,
Višnjić 2008, T.18-132; Rijeka-Principij, Višnjić 2009 s.162, T.2-3) a koriste se
kasnije u doba seobe naroda od 4. do 6.st. (Budapest - Zuglo, Kazanski 2005, 36).
Upotreba tih zvonaca trajala je vjerojatno i do ranog srednjeg vijeka (npr. Mikulčice,
Galuška 2004, 34). Više primjeraka na području naše grupe pronađeno je na
visinskim pribježištima romanskog pučanstva u Sloveniji od kojih su poneka
nastanjena i u ranom srednjem vijeku (Knific, Murgelj 1996; Knific 2006). Moguće

53 Knific i Murgelj opisuju različite tehnike izrade ovih zvonaca u kombinaciji željeza i bakra.
osnovno je da su željezna zvona zagrijavanjem i taljenjem bakra preko spojeva postajala čvršća
(Knific, Murgelj 1996). Postoje i inačice sa zakovicama, međutim naši primjerci se ne ubrajaju u tu
grupu.

142
bi se ovaj nalaz sa Stare vesi mogao dovesti u vezu upravo s nositeljima
starosjedilačke metličaste romanske keramike u zemunici SJ 1.

Pronađen je i jedan praporac (T.51-10, Fototabla 16) u zemunici SJ 1 na
Staroj vesi. Napravljen je naizgled istom tehnikom kao i četvrtasto zvono s time da
su ovdje korištene puno tanje željezne pločice koje su spajane bakrom. Praporci
pronađeni u starohrvatskim grobovima s poganskim značajkama pokapanja su osim
materijala korištenog za izradu i ponešto drugačije oblikovani (Petrinec 2009 144,
145, sl. 56). Upotrebu praporaca ona datira u kraj 8. i 9.st. I drugi praporci se datiraju
u to razdoblje, od druge polovine 7. do 9.st. (Satu Nou, Constanta-Istria, Varna-
Razdelna, Fiedler 1992, Abb.44-1, T.17-6m T.81-9). Neovisno od datacijskih
problema, možemo reći kako su praporci služili u kultne svrhe. Čini se kako često
bili ovješeni o dječju odjeću, kako bi ih zaštitili od zlih duhova (Fiedler 1992, 195), a
potvrdu o tome imamo i kod nekih starohrvatskih grobova (Petrinec 2009, 145).

Prilikom iskopavanja Brezja IV '10 pronađen je veći broj vrlo tankih
željeznih žica i nekoliko tankih željeznih igala s rupicom za navođenje konca.54 Nije
mi poznato čemu su točno služile te brojne tanke žičice.

Koštani nalazi

Koštanih izrađevina u predstavljenim cjelinama pronađeno je također vrlo
malo. U prvom redu se izdvaja jedan urezivanjem ukrašeni dvostrani češalj (T.24-9).
Pronađen je u zemunici SJ 7 na Brezju V, a prema ostalim nalazima iz zemunice
mogao bi se datirati u 8.st.

U starohrvatskim grobovima pronađeno je nekoliko primjeraka koštanih
češljeva. Tri su češlja pronađena na Ždrijacu, u grobovima 15, 54, 128 (ovaj prilično
sliči primjerku s Brezja IV) kao grobni prilog (Belošević 2007, T.L-4, T.LIV-16,
T.LXIV-9) te po jedan na položajima Stankovci - Klarića kuće, Biskupija - Bračića
podvornica te Kašić - Maklinovo brdu (Petrinec 2009, 185). Petrinecova navodi kako
koštani češljevi s dva reda zubaca vuku podrijetlo od češljeva proizvedenim u rimsko

54 Ovih predmeta do sada nije bilo jer su izuzetno mali i teško primjetljivi. Prilikom ovih istraživanja
pronađeni zato što je prilikom pregledavanja već iskopane zemlje iz jama upotrebljavan metal
detektor.

143
- provincijalnim radionicama crnomorskog područja 3. - 4.st. a kasnije su predlošci
potjecali od zapadnoeuropskih i italskih proizvoda prema bizantskom uzoru (Petrinec
2009, 186). Prema njoj korišteni su kao toaletni pribor te ukras u ženskoj kosi. Nalazi
ove vrste ograničeni su na groblja s poganskim načinom pokapanja u Hrvatskoj
(Petrinec 2009, 186).

Bíró navodi kako su trodijelni dvostrani češljevi s motivom borovih iglica
(pine-needle motif) poput našeg primjerka česti u kasnoantičkim grobovima od 4.st.
nadalje. Posebice su zastupljeni u gepidskim grobovima a javljaju se do 7.st. na
nekim avarskim grobljima u Mađarskoj (Bíró 2002, 39,40, kat.47-54).

Usporedba za češalj s Brezja V je u objektu 1 koji se datira u drugu polovinu
8.st. na nalazištu Hanisovo-Čel'adice (Ruttkayova, Ruttkay, 2004, 328, Obr.7-1).
Vrlo je sličan i prema ukrasu češalj iz groba s nalazišta Stražnice-Golgate (Dostal
1966, T.LI-17) koji se datira u 9.st. Češljevi s dva reda zubaca česti su u  slavenskom
svijetu i u upotrebi su od doba doseljavanja sve do kraja ranog srednjeg vijeka.

Uz češalj na Brezju IV pronađen je i vrh jednog šila, ili tzv. propletača
(Fototabla 15, Z). Ove čvrste koštane alatke služile su za probijanje kože (Leder-
Vorbohrer) i čest su nalaz u slavenskim naseljima ranog srednjeg vijeka (Becker
2003, Abb.3-7,8, 213). Više ovih alatki pronađeno je i na ranosrednjovjekovnim
nalazištima srednjeg toka Drave.55

Zanimljiv je i nalaz male uglačane koštane pločice s rupicom za ovjesivanje
(T.55-6, Fototabla 15). Ovaj predmet pronađen je u otpadnoj jami SJ 2 na Staroj vesi.
Rupica za ovjesivanje probušena je po dužini koštane pločice a ne kroz nju. Ovakvo
bušenje zahtijevalo je poseban trud pa je za vjerovati kako ovaj predmet ima neki
veći značaj. Nažalost ova mala pločica slomljena je sa gotovo svih strana tako da
zasad nije moguće reći kojoj namjeni je služila. Prema svemu sudeći moguće je riječ
o nekom koštanom privjesku - amuletu (Bekić 2006, 217).

U objektu SJ 5 na Brezju V pronađen je i jedan vrh kozjeg roga koji je
prepiljen oštrim predmetom (T.18-12). Vjerojatno je ovo trag početne obrade, a od
ovog roga mogao se izraditi držak noža ili neki sličan predmet.

Ostali nalazi

55 Usmeno priopćenje Tajane Sekelj-Ivančan.

144

Kamen

Jedan od čestih nalaza u slavenskim naseljima su kameni brusevi. Poznati su
vrlo brojni nalazi sličnih oblika bruseva u Poljskoj (Parczewski 1993, 81), Mađarskoj
(Szöke 1992, 3.kep-5) i drugdje u slavenskom svijetu.

U gotovo svakoj jami na ovom području pronađe se pokoji brus. Oni su
uglavnom svi izrađeni od tvrdog pješčenjaka. Ima i primjeraka upotrebe rožnjačke
okorine a možda i metamorfnih stijena. Najomiljeniji pješčenjaci bili su strpljivo
korišteni, poneki imaju tragove uporabe na sve četiri strane podjednako. Osim
tragova željeznih oštrica, na nekim brusovima postoje utori, koji su vjerojatno služili
za oštrenje vršaka, možda koštanih igala ili slično.

Vjerojatno u ovu grupu treba svrstati i izvanredan nalaz kristala, vjerojatno
gorskog kristala56 (T.51-11, Fototabla 15). On je pronađen u zemunici SJ 1 na Staroj
vesi. Korištenje gorskog kristala kao privjeska ili drugog ukrasa poznato je kod
Germana (Quast 1997, 438, Abb.504), dok mi uvjerljive usporedbe iz slavenskog
svijeta zasad nisu znane. Gorski kristal pronađen na Staroj vesi nije probušen pa tako
nije mogao biti nošen ovješen kao privjesak ili perla na ogrlici. Moguće je nošen u
nekoj vrećici kao amulet protiv uroka (Bekić 2006, 217).

Staklo

Staklene perle su čest prilog u ranosrednjovjekovnim grobovima. Poneke su
poznate i iz nekih naselja. Pronađene su oble perle koje česte dolaze u četiri ili više
povezanih glavica te dugoljaste perle.

Na Šarnjaku je u jami SJ 9 pronađena jedna vrlo tanka i malena staklena
cjevčica zelene boje. Ona je vrlo vjerojatno služila kao privjesak na ogrlici.57 Vrlo
slične zelene staklene cjevaste perle pronalaze se i u karolinškim grobljima 8. i 9.st.
kao na primjer u Eggolsheimu (Regele 2006, T.2, prvi, drug i treći red). Slični

56 Po svemu sudeći riječ je o gorskom kristalu, međutim za krajnje određenje potrebno je obaviti
geološku analizu koja zasad nije napravljena.
57 Nažalost nije ju bilo moguće pronaći u prikupljenim nalazima s iskopavanja iz 2006.g. pa ovdje nije
ilustrirana.

145
ulomak perle ali plave boje pronađen je kao slučajan nalaz na Brezju IV '10
(Fototabla 15, M).

Drugačije su perle u neprekinutom nizu "članaka", izrađene od gotovo
neprozirne žućkaste staklene paste. Nekoliko takvih višestrukih (Merfachperlen,
Segmentenperlen) perli je pronađeno prilikom istraživanja Brezja IV '10 a kao
primjer je ovdje prikazan jedan ulomak iz SJ 45 (Fototabla 15, N). Ove perle su
najčešće sačuvane odrezane u četiri neprekinuta članka, ali to nije pravilo, a inače
mogu biti manje i veće. I ovakve perle su poznate iz već spomenutog groblja u
Eggolsheimu (Regele 2006, T.2, peti i šesti red). Primjerci iz iz groba H11/A12 na
groblju Nienburg-Libenau datiraju se u drugu polovinu 8.st. (Siegmann 137, Abb.5-
12). Česte su i u ogrlicama moravskih (Dostal 1966, T.LXXXV) i slovenskih
(Klasinc 2008, Sl.3) grobova od 9. do 10.st. Neki primjerci višestrukih perli s Brezja
IV možda su pripadali i perlama koje su bile prevučene srebrnom folijom kao što je
to opisano za nalaz iz Rostock-Dierkowa (Steppuhn 1997, T.20). Steppuhn
višestruke perle precizno datira od početka 8.st. do prve trećine 9.st. (Steppuhn 1997,
205).

Na Brezju IV '10 pronađena je i vrlo malena jednostavna okrugla perla
izrađena od crne staklene paste. I takvih opet imamo u sklopu ženskih grobova u
Eggolsheimu (Regele 2006, T.2, donji red) te u grobu u Dolskom kod Ljubljane
(Klasinc 2008, Sl.3) koji se datiraju u 8./9.st.

Vrlo zanimljiva staklena perla pronađena je na Brezju V kao slučajni nalaz
(T.25-15, Fototabla 15) u blizini zemunice SJ 19. Izrađena je od prozirnog plavog
stakla s premreženim bijelim crtama u svojoj strukturi. Ovoj perli nije mi poznata
odgovarajuća usporedba, međutim ne bi bilo čudno da potječe iz nekog konteksta
kasne antike ili seobe naroda. Poznato je kako su Slaveni rado skupljali razne
predmete koji su ih zainteresirali i ponovno ih upotrebljavali po svojem nahođenju.

Kasnoantičko staklo također se pronalazi u ranoslavenskim kontekstima. U
predstavljenim objektima pronađeno je više ulomaka. Na Šarnjaku je pronađen
ulomak nekad veće staklene posude žućkastozelenkaste boje s crvenom crtom u
strukturi stakla (T.47-7, Fototabla 15). Na Brezju V u zemunici SJ 7 pronađen je dio
oboda staklene posude zelenkaste boje (T.24-7, Fototabla 15). Različite ulomke
stakla Slaveni su prikupljali u kasnoantičkim ruševinama. Vjerojatno su služili za

146
ukras, kao privjesci na ogrlici, a možda su korišteni kao amuleti. Inače su česti nalazi
ulomaka staklenih oboda ili dna sa zadebljanjima. To mogu biti presavijeni šuplji
obodi ili šuplje oble kružne nožice. Ovakvi ulomci posebno su pogodni za
ovjesivanje o uzicu pa je logično da su češće prikupljani. U nekoliko grobova na
Ptujskom gradu pronađeni su upravo ovakvi komadi u niskama ogrlica (Korošec, P.
1999, grob 339, 367 itd?).

Osim prikupljanja staklenih perlica i ulomaka stakla za ogrlice, zabilježeni su
i primjeri prikupljanja drugih različitih predmeta koji su služili kao amuleti -
talismani poput novca, ulomaka keramike, životinjskih kostiju i zuba itd. (Petrinec
2009, 141). Jedan od takvih primjera je i vjerojatni koštani amulet sa Stare vesi
(T.55-6, Fototabla 15).

Tragovi prehrane

Iz drugih ranoslavenskih područja poznato je kako se prehrana Slavena
oslanjala na poljoprivredu, posebice na uzgoj žitarica. Također su se uzgajale
mahunarke te povrće i voće. Što se tiče domaćih životinja, uglavnom se pronalaze
kosti goveda i svinja, a u manjem omjeru i ovca/koza te konja (Fusek 1994, 311).

Dosad u Hrvatskoj nažalost nisu objavljivane arheozoološke analize kostiju
niti arheobotaničke analize sjemenki i plodova za rani srednji vijek.58 Pitanje
prehrane stanovništva ovih naselja je vrlo bitno za rekonstrukciju ondašnje privrede,
a ovo su jedni od ključnih podataka koje bi morali prikupiti.

Za neke od zatvorenih cjelina koje su ovdje podrobnije prikazane imamo
nalaze životinjskih kostiju, koje su i arheozoološki određene te se rezultati tih analiza
ovdje obrađuju. Arheozoološke analize životinjskih kostiju s ovdje prikazanih
nalazišta provodile su Ana Štilinović i prof.dr.sc.Tajana Trbojević-Vukičević sa
Zavoda za anatomiju, histologiju i embriologiju Veterinarskog fakulteta Sveučilišta u
Zagrebu.

58 Izuzetak je arheoozološka analiza kostiju sa Stare vesi (Bekić 2006). Arheobotaničke analize
uzoraka s novijih iskopavanja nalazišta Brezje i Šarnjak su u tijeku. Također sam upoznat kako se
provode i arheobotaničke analize nekih ranosrednjovjekovnih uzoraka s nalazišta oko Torčeca.

147
Stara ves J 1 (K 4)
U izduljenoj zemunici J 1 pronađeno je stotinjak ulomaka životinjskih kostiju. Kosti
su vrlo usitnjene i nisu pogodne za određivanje vrsta. Izuzetak je jedna palčana kost,
najvjerojatnije goveda (Bos sp.). Također se na nekim kostima mogu uočiti tragovi
glodanja mesoždera, vjerojatno pasa.

Stara ves J 2
U okrugloj i plitkoj otpadnoj jami J 2 prikupljeno je petnaestak ulomaka životinjskih
kostiju koje se ne mogu odrediti. Na jednom ulomku vidljivi su tragovi zuba
mesoždera.

Stara ves J 2b
U okrugloj i plitkoj otpadnoj jami J 2b pronađen je samo ulomak zuba (dens),
najvjerojatnije malog preživača odnosno ovce ili koze (Ovis aries/Capra hircus).

Brezje IV SJ 11
U izduljenoj zemunici SJ 11 na Brezju IV pronađeno je mnoštvo ulomaka kostiju od
kojih se većina nalazila u ili okolo ostataka ognjišta podloženog kamenim oblucima.
Nađeno je oko osam kostiju koje bi pripadale svinji, uglavnom su to dijelovi čeljusti,
zubi, lopatice, lisnjače i goljenične kosti. Jedna kost ukazuje nam kako je svinja u
trenutku smrti bila starija od godinu i pola. Također je pronađeno i oko pet kostiju
koje bi pripadale govedu i to zubi, dijelovi jagodične kosti, stopala, rebra. Jedan dio
kostiju ne može se odrediti zbog svoje usitnjenosti.

Brezje V SJ 8
U okrugloj i plitkoj otpadnoj jami SJ 8 na Brezju V prikupljeno je desetak ulomaka
zuba velikog preživača, najvjerojatnije goveda.

Brezje V SJ 19
U plitkoj otpadnoj jami SJ 19 na Brezju V prikupljeno je dvanaestak ulomaka zuba
velikog preživača, najvjerojatnije goveda.

148
Brezje V SJ 7
U izduljenoj, većoj zemunici prikupljeno je četiri zuba u dvadesetak ulomaka s
dijelovima čeljusti svinje, vjerojatno oko jedne i pola godine stare. Također je
nađena čeljust goveda u tridesetak ulomaka s djelićima zuba. Nađen je i dio lakatne
kosti malog preživača - ovce ili koze. Najzanimljivi je nalaz kosti gavrana veličine
domaće kokoši.

Brezje V SJ 3
U okrugloj i plitkoj otpadnoj jami SJ 3 na Brezju V pronađeno je nekoliko djelića
zuba koji najvjerojatnije pripadaju govedu.

Šarnjak jug SJ 9
U izduljenoj zemunici SJ 9 na Šarnjaku pronađen je rekordan broj životinjskih
kostiju, njih skoro dvije stotine.

Od goveda (Bos sp.) su prikupljene tri lijeve donje čeljusti, jedan zub
sjekutić, jedan zub pretkutnjak, osam zuba kutnjaka, jedan dio jagodične kosti, jedan
dio nepčane kosti, jedan dio prvog vratnog kralješka, jedan dio desne lopatice, jedan
lijeva kost stopala, jedna desna petna kost i dva prva članka prstiju. Na osnovu zuba
procijenjeno je kako je jedna životinja bila mlađa od šest mjeseci a druga starija od
dvije godine.

Od kostiju svinja (Sus sp.) prepoznat je jedan dio donje čeljusti sa zubom
kutnjakom, tri zuba sjekutića, dva dijela zuba očnjaka, dvije gležnjače i jedan dio
desne bedrene kosti. Na temelju nesraslosti glave bedrene kosti procijenjeno je da je
životinja u trenutku uginuća bila mlađa od tri i pola godine.

Pronađeno je i devet kostiju koje se mogu pripisati malim preživačima, kozi
ili ovci. To su dio roga, te zubi gornje i donje čeljusti; tri zuba pretkutnjaka, četiri
zuba kutnjaka i jedan dio donje čeljusti.

Čak 154 kostiju i njihovih dijelova iz jame SJ 9 nije moglo biti određeno ili
prepoznato zbog svoje usitnjenosti. Na jednom dijelu kosti goveda prepoznati su
tragovi zuba mesoždera. Ostaci glodanja kostiju ukazuju kako su Slaveni kao
domaće životinje držali i psa. Gavranova kost pokazuje kako se svaka prilika
iskoristila za prehranu, pa makar to bio i gavran.

149

Ova omeđena analiza pronađenih životinjskih kostiju ne može nam u
potpunosti dočarati  prehrambene navike starih Slavena jer je riječ o vrlo malom
uzorku iz samo tri nalazišta. Ipak osnovna tendencija kod uzgoja životinja se može
zamijetiti. Slaveni su na ovom području, čini se, imali mala gospodarstva koja su
trebala biti samodostatna na način da je svako domaćinstvo držalo i koristilo različite
životinje. Tako je domaćinstvo moglo držati nekoliko goveda, vjerojatno krave, te uz
to nekoliko svinja te nekoliko ovaca ili koza. Zanimljiv je i nedostatak lovnih, divljih
životinja, koje su u proučenom uzorku životinjskih kostiju nisu pojavile. To je
vjerojatno zbog malog uzorka i za očekivati je kako će se u budućim istraživanjima i
takve kosti pojaviti.

U ranoslavenskom naselju na položaju Kršće - Mušići (BiH) pronađeno je
više životinjskih kostiju, domaćih ali i kostiju divljih životinja poput srndaća,
divokoze, zeca i divlje svinje (Čremošnik 63, 64). To pokazuje da su Slaveni svoju
prehranu dopunjavali u redovnom lovu.

U Poljskoj je razvidno kako je stočarstvo bilo vrlo važan dio ranoslavenskog
gospodarstva mada nema mnogo obavljenih analiza pronađenih kostiju (Parczewski
1993, 109,110). Na to ukazuju i antički pisci pa tako Maurikios navodi velike
količine stoke kod Slavena dok Prokopije spominje ritualna žrtvovanja goveda i
drugih životinja božanstvima. Na to upozoravaju i mjesta na kojima naseljavanja u
Poljskoj, na rubovima poplavnih dolina s bogatim biljnim pokrovom (Parczewski
1993, 109).

3.1.5 Komentar

U današnjoj Sloveniji postoji u unutrašnjosti veći broj ranosrednjovjekovnih
nalazišta na kojima prevladava materijalna kultura starosjedioca, odnosno
romaniziranog stanovništva koje nije napustilo svoje prostor do kraja 6.st. Kraj 6.st.
je vjerojatno neki prijelomni trenutak, do kojega propadaju svi veći gradovi i njihove
biskupije. Tako je vjerojatno i dotadašnje stanovništvo u velikom broju napustilo
svoja ognjišta i zaputilo se u relativnu sigurnost prema utvrđenim gradovima Veneta,
Furlanije i Istre.

150

No jedan dio ovog starosjedilačkog stanovništva neupitno ostaje na ovom
području i za vrijeme barbarskih najezda. Na visokim brdima, nepristupačnim
hridima i zabitim visoravnima šireg istočnoalpskog prostora pronađen je veći broj
starosjedilačkih, staroromanskih naselja koja se mogu datirati od 5. do 7.st. Na
području Slovenije za to imamo brojne primjere. To su Zagorica - Veliki Gaber
(Vičič, Slapšak, Grosman, Gaspari, Novakovič 2002); Grad na Gorenjem
Mokronogu (Pleterski, Belak 2002) itd. Ova visinska naselja žive usporedo s
naseljavanjem i razvojem novog slavenskog življa u okolicu barem još neko vrijeme.

U ponekim primjerima život na tradicionalan način romanskog stanovništva
produžuje se čak i do 10.st. kao što je vidljivo iz primjera nalazišta Krvavec - Na
Bleku (Pleterski, Peršič 2008).

Iz ovog je razvidno kako su riječne nizine od 6.st. napuštene od
starosjedilačkog stanovništva. Ranoslavenska naselja 6. i 7. st. zasad su otkrivena
samo u riječnim nizinama. Postavilo se i pitanje u kolikoj mjeri je bilo međusobnog
dodira između ove dvije skupine i da li je bilo i nekog suživota. Po nekim nalazima
može se zaključiti kako je međusobna trgovina, odnosno razmjena postojala. Tako je
na romanskoj visinskoj utvrdi Tinje nad Loko pri Žusmu (Ciglenečki 2000),
pronađena keramika koja pripada ranoslavenskim doseljenicima, a na uzvisinu je
vjerojatno dospjela kao ambalaža neke robe koju su starosjedioci nabavili od
pridošlica. Ovakvih nalaza, doduše rijetko, ima i na drugim visinskim pribježištima.

S obzirom na velike promjene koje doživljava ranoslavenska keramika u 7.st.,
sigurno je osim ovakvih povremenih kontakata bilo i pravog suživota između ovih
naroda. Kao što je već spomenuto, Slaveni započinju ukrašavati keramiku,
upotrebljavajući neke elemente ukrašavanja s kasnoantičke keramike, koje izvode u
svojem stilu. Posebice je prepoznatljiv i raširen ukras valovnice. Izvanredan primjer
ovom prvom kontaktu je i nalazište Stara ves gdje je u zemunici SJ 1 uz
staroslavenski keramiku pronađena i starosjedilačka romanska keramika. Romanske
keramike bilo je u zemunici oko 10 %, i sastojala se od velikih dijelova lonaca i
zdjelice.59 Na nalazištu je tako zastupljen i vjerojatno istovremeni ulomak romanske

59 Treba naglasiti kako je u zemunici SJ 1 pronađeno i ulomaka ranije kasnoantičke keramike,
međutim u manjim ulomcima koji su u nju mogli uistinu doći i miješanjem s kasnoantičkim slojem.

151
valovnice i primjeri prvih slavenskih valovnica utisnutih u lonce. Ovo je jedan od
izvanrednih primjera najranijih kontakata ove dvije civilizacije, a poseban je i po
tome što ukazuje na opstanak romanskog stanovništva i u nizinama tijekom 7.st.
(Bekić 2006, 213 - 216, 223).

Ipak, ostaje pitanje je u kolikoj mjeri se nalazi koji nose odlike obje kulture
mogu pripisati jednima ili drugima. Valja zaključiti kako se većina nalaza u
nizinskim dijelovima a koji se datiraju u 8.st. i kasnije moraju pripisati slavenskom
stanovništvu, koje je dotad prihvatilo neke tekovine starosjedilačke civilizacije.

Osim pitanju keramičke produkcije pozornost treba posvetiti i pitanju
pogrebnih običaja. Na prostoru grupe Drava-Mura-Sava Slaveni su se naselili barem
od kraja 6.st. za što imamo vrlo jasne dokaze barem na području Prekmurja. Tako da
je prihvatljivo pretpostaviti kako su svoje pokojnike barem u najranijoj fazi pokapali
paljevinski. Nažalost, na prostoru ove grupe za to sa sigurnošću možemo reći samo
za paljevinsko groblje Lipovci Popava I (Šavel 2008). Postoji i grob na Brstju kod
Ptuja (Tomanič-Jevremov 2002), međutim, ovo je usamljen nalaz pa ga se zasad ne
može okarakterizirati kao groblje.

Ipak, treba reći kako u obližnjem prostoru sjeverno od Mure, u mađarskoj
pokrajini Zala, postoje paljevinska groblja (biritualna) koja se mogu pripisati
ranoslavenskom stanovništvu kao što su Zalakomár, Pókaszepetk itd. (Szöke 1991;
Sos, Salamon 1995). Smatra se kako su paljevinski grobovi u ovim grobljima
pripadali slavenskom stanovništvu, dok su kosturni grobovi pripadali avarskom
stanovništvu. Obje grupe su, čini se, ostale vjerne svojem pogrebnom ritualu od 7. do
9. st., kako se datiraju ova groblja (Szöke 1991, 15). Ta groblja bi mogla biti vrlo
bliska nalazima ove grupe, pa postoji nada kako će se u budućnosti više paljevinskih
groblja pronaći i u Sloveniji i sjevernoj Hrvatskoj.

Kosturna groblja su očigledno mnogo brojnija, pa se postavlja pitanja zašto
su Slaveni koji su odselili na jug brzo odustali od paljevinskog grobnog običaja.
Često se to dosad u literaturi pravdalo slavenskim brzim prihvaćanjem običaja
starosjedilačkog stanovništva, ili kako ti kosturni grobovi zapravo pripadaju
starosjedilačkom ili avarskom stanovništvu. No treba imati na umu kako su većina

Međutim, prostoručno izrađeni metličasto ukrašeni lonci prikupljeni su gotovo cijeli, pa je tako
sigurno kako su u jamu dospjeli zatrpavanjem kada i ranoslavenski primjerci (Bekić 2006, 223).

152
ovih kosturnih groblja pronađena još prije 1. ili 2. Svjetskog rata i to uglavnom
slučajno od nestručnjaka. U to doba uvriježeno je bilo ručno kopanje, bez današnje
teške mehanizacije, pa je tako mnogo toga bilo primijećeno od radnika na iskopu.

Uvjeren sam kako je nalaznike tih grobova prvenstveno uzbudio nalaz
ljudskih kostura pa i mogućih priloga te se o takvim nalazima brzo pročulo. No
pitanje je kako bi reagirali da su u zemlji pronašli mrvice spaljenih kostiju bez
keramičke posude ili čak s njom. Vjerojatno takav nalaz ne bi uopće zamijetili niti
nekom saopćili. Nakon uvođenja teške mehanizacije u zemljane radove, vrlo je
realno kako strojar iz svog sjedala neće primijetiti maleno zatamnjenje u zemlji koje
sadrži mrvice spaljenih ljudskih kostiju i možda i ulomke keramičke posude. Većina
strojara ne primijeti niti vidljivije arheološke ostatke, kako nas uči iskustvo iz
arheoloških nadzora na građevinskih projekata.

153
3.2. Grupa Kras - Istra - Rijeka

Nalazi ovog razdoblja, a posebice oni koji bi se mogli pripisati ranim
slavenskim doseljenicima vrlo su skromni na širem području Istre. Nepotrebno je na
ovom mjestu dublje analizirati ovu pojavu, dovoljno je reći kako je vjerojatno riječ o
sadašnjem stanju istraživanja i moguće je kako  će se nalazi odjednom početi
pojavljivati, kao što je to bilo i s nalazima grupe Mura - Drava - Sava.

Velik posao na istraživanju i onda objedinjavanju nalaza s ovog područja
obavio je Branko Marušić sa svojim suradnicima u djelu "Istra i sjevernojadranski
prostor u ranom srednjem vijeku", koje je objavljeno tek 1995.g., mnogo vremena
nakon njegova prestanka rada. Nažalost, od Marušićevih istraživačkih dana do danas
nije mnogo napravljeno po ovom pitanju, pa se tako ne može dodati mnogo novih
nalaza. Ipak, većina ovih nalaza može se barem pregledati iz druge, današnje
perspektive i tako ponovo razmotriti ove nalaze u usporedbi s brojnim novim
nalazima drugih područja.

3.2.1. Nalazišta

Naselja

Na prostoru ove grupe nije istraženo gotovo niti jedno naselje za koje bi
izrijekom mogli tvrditi da pripada isključivo ranim slavenskim doseljenicima. Većina
dosad istraženih naselja i tragova obitavanja se prema arheološkim izvorima može
pripisati romanskom stanovništvu, a njih je najviše na zapadnoj obali i jugu Istre. U
unutrašnjosti se pak bilježe mnogi nalazi barbariziranih groblja, od kojih se neka ne
mogu etnički odrediti, ali čiji bi dio mogao pripadati i slavenskom stanovništvu.
Sigurno je kako su ta groblja pripadala nekim naseljima, ali njima još nitko nije ušao
u trag. Ipak, postoje određeni nalazi koji nas upućuju na mogućnost doseljavanja
slavenskog stanovništva u nekim kontekstima.

Tonocov grad pri Kobaridu
Na ovoj uzvisini poznati su ostaci utvrđenog kasnoantičkog pribježišta koje je
uništeno krajem 6. ili početkom 7.st. Pronađen je karolinški jezičac remena i avarska

154
kopča, koji se uz neke keramičke nalaze prema usporedbama iz Furlanije mogu
datirati u 8. i 9.st.
(Bitenc, Knific 2001, sl.301, 305; Knific 2007; Modrijan 2010, 688)

Koper - Kapucinski vrt
Pronalazak okova kasnog 8.st. prilikom istraživanja u Kapucinskom vrtu.
(Bitenc, Knific 2001, Sl.302, 306)

Ferenci - Polačine
Kod sela Ferenci nedaleko Vižinade, prilikom istraživanja manjeg kosturnog groblja
iz 7. i 8.st. pronađen je i kameni suhozidni objekt. U njegovom zasipu prikupljeni su
ulomci keramike koji bi se mogli pripisati staroromanskoj i ranoslavenskoj
proizvodnji.
(Marušić 1956, 1995, 60).

Žužići - Muntajana
Na brežuljku Muntajana kod sela Žužići nalazi se bizantska bazilika sv. Agneze
(Nježa). Ovu trobrodnu baziliku ukrašenu višebojnim mozaicima djelomično je
istražio Šonje 1973.g. Na podu su pronađena ognjišta u dvije prostorije, te nalazi
životinjskih kostiju, željeznog oruđa te finije i grublje keramike. Dio ove grube
keramike je izrađen prostoručno i ima dobre usporedbe u sličnom gradivu u
ranoslavenskom svijetu. Prema mišljenju Šonje, ova bazilika uništena je krajem 6.st.
i po prilici od tada naseljena novopridošlim slavenskim stanovništvom koje je
ruševine koristilo kao svoj zaklon. Tako ovo mjesto možemo imenovati kao jedno
mjesto na kojem je obitavalo ranoslavensko stanovništvo.
(Šonje 1978, Marušić 1995, 27).

155

Slika 19. Bazilika na Muntajani danas (L.Bekić)

Vrsar - sv. Marija
U Vrsaru su prilikom iskopavanja starokršćanske crkve kod romaničke crkve sv.
Marije 1935.g. pronađeni tragovi vatre, pepela, nasilnog oštećenja mozaičkog poda
itd. čime je ustanovljeno kako je ona bila temeljito srušena. Nakon ovog rušenja nije
bila obnavljana za crkvene potrebe ali je južni građevinski sklop između 602. i 611.g.
korišten za preradu ulja. Marušić analizira rezultate istraživanja Robertija te njegovo
mišljenje kako su baziliku srušili Langobardi ispravlja svojim mišljenjem kako su je
srušili Slaveni početkom 7.st. Među sitnim nalazima zabilježeni su ulomci keramike
romanskog karaktera te jedna naušnica "buzetskog" tipa.
(Marušić 1957, 1995, 28).

Rim - sv. Mauro
Prilikom istraživanja crkve sv. Maura u Rimu kod Roča su oko sjeveroistočnog ugla
crkve pronađeni ulomci razbijenog i spaljenog kamenog pokućstva i stakle te sloj
paljevine.
(Marušić 1987c; 1995, 25).

156

Žminj - sv. Foška
Prilikom istraživanja bizantske crkve sv. Foške kod Žminja pronađeni su brojni
ulomci keramike koja se može datirati u 8.st.
(Marušić 1995, 61)

Stari Gočan - Rogatica
Na Rogatici su istraženi ostaci starokršćanske grobljanske bazilike akvilejskog tipa.
Nalaz spaljenog kamena i arhitektonske dekoracije dokazuje nasilno rušenje bazilike.
Ovdje je pronađena i jedna željezna strijela rombičnog lista s trnom za nasad koja bi
također mogla svjedočiti o tom događaju.
(Marušić 1984; 1995, 29)

Vizače - Nezakcij
Marušić opisuje Nezakcij kao bizantski kaštel, koji je štitio Pulu od napada s istočne
strane. Prema njemu, on je porušen najvjerojatnije 611.g.. Dokaz tomu bile bi dvije
trobride avarske strelice te tragovi vatre na zidovima sjeverne starokršćanske
bazilike.60 Također su obje bazilike nakon toga korištene u profane svrhe što je
razvidno iz naknadno zazidanih vrata i običnih kućnih ognjišta na podu. On smatra
kako bi stanovništvo koje naseljava Nezakcij i živi u bazilici bili novopridošli Hrvati.
(Marušić 1957, 63-65; 1986; 1995, 30)

Pula - Uspon Franje Glavinića 6
Na ovom mjestu je 1975.g. izvršeno zaštitno arheološko istraživanje koje je
iznjedrilo brojne nalaze od rane antike do modernog doba. Ono što je za ovaj rad
bitno je da je unutar kasnoantičkih bedema grada Pule, otkriven miješani sloj koji je
sadržavao keramiku izrađenu na kolu i grubu prostoručno izrađenu keramiku koja se
datira od 4. do 8.st., koja bi se uvjetno mogla pripisati i pridošlom stanovništvu.
(Jurkić-Girardi 1977)

60 Trebalo bi upozoriti kako su trobride strelice također korištene i u rimskoj vojsci (npr. Bishop,
Coulston 2006, fig.27, 46), pa bi ovaj nalaz mogao potjecati iz doba rimskog opsjedanja i osvajanja
histarske gradine.

157

Krvavići - Boškina
Prilikom istraživanja ranoantičke vile rustike na polju Boškina kod Krvavića,
pronađena su dva keramička lonca izrađena prostoručno. Stratigrafski gledano,
ulomci ovih lonaca nalazili su se u sloju 1 koji se nalazi na vrhu urušenja zgrade.
Moguće su ovi lonci tragovi kratkotrajnijeg obitavanja nekog slavenskog plemena na
ruševinama rimske vile.
(Bekić 2007, 139-141)

Rijeka - Pul Vele crikve
Tijekom 2009 i 2010.g. provedena su opsežna arheološka istraživanja na trgu Pul
Vele crikve u Rijeci. Tom prilikom je istražen i velik dio starokršćanske bazilike
koja se nalazi djelomično pod današnjom crkvom a djelomičnom pod gradskim
trgom. Na podu bazilike, koji je bio ukrašen višebojnim mozaikom, pronađeno je
nekoliko vatrišta ili nakupina ugljena. Iz jedne od njih, SJ 1002 izrađena je AMS c14
analiza uzorka ugljena na Poznańskie Laboratorium Radiowęglowe u sklopu
Uniwersytetu im. Adama Mickiewicza u Poznanu, Poljska. Uzorak POZ 31857
rezultirao je datumom BP 1435+35 što iznosi calAD 611+25. Uz ovaj znakovit
datum, u slojevima povezanim s urušenjem bazilike, ali i drugdje na prostoru oko
nje, pronađeni su i ulomci keramike ranosrednjovjekovnog doba.
(Bekić u tisku B)

Groblja

Za razliku od naselja, pronađeno je i istraženo više groblja, za koja se smatra
kako u većoj ili manjoj mjeri pripadaju novodoseljenom slavenskom stanovništvu.
Većina tih groblja nalazi se u sjevernom dijelu istarskog poluotoka, u blizini rijeke
Mirne. Sva groblja su kosturna, mada postoje određene naznake da su mogla
postojati i paljevinska groblja.

Gojače - Boršt
Istražen je veći broj kosturnih grobova a pronađene su i brončana ostruga, pojasna
kopča i jezičac koji se mogu datirati u drugu polovinu 8.st.

158
(Bitenc, Knific 2001, Sl.304)

Most na Soči - Repelc
Kod Mosta na Soči, koji je strateško mjesto za prijelaz rijeke Soče, istraživana su
groblja sa sveukupno preko 7000 grobova iz prapovijesnih i antičkih razdoblja.
Prilikom kampanje 2000.g. pronađena je i jedna jama koja je bočno i djelomično na
dnu bila ograđena lapornim pločama. U njoj su se nalazile dvije cjelovite posude te
tri komada spaljenih kostiju. Ovi nalazi se datiraju u rani srednji vijek, drugi nalazi
tog doba u tom kraju još nisu poznati.
(Mlinar 2002)

Vrtovin - sv. Pavel
Na izduženom platou sv.Pavel iznad sela Vrtovina nad Vipavskom dolinom
pronađen je među ostalim nalazima koji datiraju u kontinuitetu od prapovijesti i
jedan grob koji pripada 7/8.st. U njemu je pronađena željezna strelica i šilo te olovna
cjevčica.
(Svoljšak 1971, 158, 159; Žbona-Trkman 1995, 51)

Slika 20. Nož iz groba na Vrhu kod Brkača (Jurić 1995, Sl.15)

Brkač - Vrh
Na brdu vrh kod Brkača, nedaleko Motovuna, pronađeno je kosturno groblje,
uglavnom devastirano oranjem. Naknadno je 1962.g. istraženo 24 groba. U
grobovima su od priloga pronađene strelice, noževi, pojasne kopče, nakit itd. Kao i
na grobljima kod Buzeta i ovdje su prepoznati poganski običaji paljenja vatre nad
rakama.

159
(Marušić 1979; 1995, 53)

Veli Mlun - Zajčji brijeg
Na Zajčjem brijegu je 1962. i 1963.g. istraženo kosturno groblje s 91 grobom, koje
se datira u 7. i 8.st. U grobovima su pronađeni brojni prilozi poput pršljenova,
noževa, kresiva s kremenjem, pojasne kopče, keramičkih lonaca, amuleta, nakita itd.
Također su zabilježeni i neki poganski običaji poput paljenja vatre nad otvorenim
grobovima i stavljanje kamenih ploča na trup pokojnika. U groblju su se pokopavali
slavenski i romanski stanovnici.
(Marušić 1995, 45)

Buzet - Mejica
Na brežuljku Mejica kod Buzeta otkriveno je barbarizirano groblje iz 7. i 8.st. Prvi
nalazi su zabilježeni krajem 19.st. a posljednja istraživanja vršena su 1970.g.
Sveukupno su istražena 232 kosturna groba. U grobovima su otkriveni brojni prilozi,
uglavnom kresiva i kremenje za paljenje vatre, strijele i noževi, bojni noževi,
pršljenovi, pojasne kopče, stakleno i zemljano posuđe itd. Elementi nošnje i nakita
ukazuju na bizantski stil. Postojanje tragova gara na nekim grobovima i brojni prilozi
indicije su za djelomično poganske običaje. Marušić ovo groblje pripisuje slavensko-
romanskim graničarima bizantskog kaštela Piquentum (Buzet). Tu on prepoznaje i
slavensku keramičku produkciju. Torcellan navodi barem 260 grobova ustanovljenih
na Mejici i pripisuje ih etnički neodredivim "kolonima" koji su imali i vojne
dužnosti.
(Marušić 1985; 1995, 41; Torcellan 1986).

Drobežija - Mejica
Na zemljištu zvanom Mejica zapadno od Drobežije kod Sovinjaka pronađeno je 12
uništenih kosturnih grobova. Jedan dječji grob je istražen i on je u sebi sadržavao
bizantsku pojasnu kopču koja se može datirati od zadnje četvrtine 6. do sredine 7.st.
Tako je ovo groblje vjerojatno još jedno koje spada u slična istarska barbarizirana
groblja.
(Marušić 1983).

160

Sovinjska brda - Mali vrh
Pronađen grob s ranobizantskom kopčom.
(Marušić, B. 1983).

Ferenci - Polačine
Kod sela Ferenci nedaleko Vižinade, pronađeno je manje kosturno groblje s 14
grobova. U njima su pronađeni prilozi; kopče, nakit, koštani češalj, pršljen. Određuje
se kao barbarizirano groblje 7. i 8.st., Marušić ovo navodi kao ranoslavensko
nalazište.
(Marušić 1985; 1995, 60)

Novigrad istarski - Čelega
Sjeverno od Novigrada, u Čelegi, istraženo je 1955/1956.g. manje kosturno groblje s
12 grobova. Na osnovu nalaza srebrnih naušnica, groblje se datira u prvu polovinu
7.st. Na ovom groblju su također pronađeni tragovi poganskih običaja kao što je
ritualno odrubljivanje glave, paljenje vatre u loncima, itd. S obzirom na činjenicu da
u grobovima nije pronađeno oružje, Marušić smatra kako nije riječ vojnicima, ali
pronađeni noževi svjedoče kako je vjerojatno je riječ o groblju slobodnih Slavena i
Romana koji su bili poljoprivrednici - koloni.
(Marušić 1959; 1995, 57)

Žminj - Babina brajda
Na polju Babina brajda ispod Sv. Foške u okolici Žminja djelomično je istraženo
kosturno groblje. U nekim grobovima pronađeno je keramičko posuđe. Postoje
određene indicije da ovdje mogu postojati i paljevinski grobovi. Marušić je bio sklon
ovo groblje pripisati slavenskim naseljenicima.
(Marušić 1985; 1995, 61).

161

Slika 21. Ranosrednjovjekovni lonac s Babine brajde (Marušić 1995, Sl.55)

Dvigrad - Sv. Sofija
U Dvigradu je u bazilici Sv. Sofije u zidanom grobu pronađen prostoručno izrađen
lončić "praškog" tipa. Grob je kosturni i datira se u 8.st.
(Marušić 1971; 1987, 94; 1995, 63)

Grobnik - Grobišće
Na prapovijesnom groblju na Grobniku pronađen je i kosturni grob koji je kao prilog
imao manji ručno izrađeni lonac ravnog oboda.
(Marušić 1995, 63)

Monkodonja - Rovinj
Na ovom mjestu, među groblja, trebalo bi uvrstiti i vrlo značajan nalaz masovne
grobnice koja je otkrivena na gradini Monkodonja (Makadanj) kod Rovinja. Tamo se
naime prilikom istraživanja prapovijesne gradine pronašlo mnoštvo površno
ukopanih kostiju, koje su na osnovu nekoliko popratnih nalaza, ukrašenog pršljena i
dvije naušnice buzetskog tipa datirane u vrijeme od kasnog 6. do kasnog 7.st.
Antropološko forenzička analiza pokazala je kako je većina ljudi, a radilo se o
najmanje 36 ljudskih jedinki ovdje pokopanih, bila mučena i nasilno ubijena. I
okolnosti pokapanja, zasipavanjem u zajedničku "raku" i površno zatrpavanje
kamenjem pokazuje nam kako prema ovdje ubijenima nije bilo pijeteta.
(Hänsel, Mihovilić, Teržan, Tessman 2002)

162

Križišće - Veliki Dol
Nakon slučajnog otkrića grobova provedeno je arheološko istraživanje čime je
dokumentirano 14 kosturnih grobova. Početak ukapanja je u 8.st a ukapanje je trajalo
do 10.st.
(Marušić 1974; Cetinić 1999, 23)

Semičevići - Stranče - Gorica
Na ovom groblju je istraženo 186 grobova koji pripadaju dvjema horizontima
pokapanja. Prvi,  stariji, ima očigledne značajke poganskih tradicija i okvirno se
datira u drugu polovinu 8.st. i prvu polovinu 9.st. U te tradicije ubraja se polaganje
keramičkih posuda i životinjskih a posebice ptičjih kostiju u grob. Također su
prepoznati tragovi pogrebnih obreda nad grobom, kao što je razbijanje keramičkih
posuda nad grobom i paljenje vatre nad njim. Drugi horizont datira se od 9. do 11.st.
(Matejčić 1987; Cetinić 1998, 101)

Ostala nalazišta
Jedan dio nalaza potječe s nepoznatih ili nedovoljno dobro određenih nalazišta. Tako
su nam poznati nalazi bizantskih pojasnih kopči iz nepoznatog nalazišta u okolici
Novigrada (Marušić 1995, 59, 60). U Rupama kod Grožnjana i Srbanima kod
Novigrada pronađene su strelice s tuljcima za nasad koje se mogu datirati u 7. ili 8.st.
(Marušić 1995, 63). Također su u Roču pronađene tri željezne strelice s tuljcem za
nasad koje se mogu datirati u 7.st. (Marušić 1995, 63). U Pomorskom i povijesnom
muzeju Rijeke nalazi se i jedna željezna strelica na tuljac, za koju se samo zna kako
je pronađena na području Bakra (Cetinić 1998, 19). Ovakva strelica mogla bi se
datirati u 8. ili 9.st.

3.2.2. Pokretni nalazi

Keramički nalazi

163

Sve u svemu, na području Krasa i Istre, Rijeke i Kvarnera nije pronađeno
mnogo keramičkih nalaza o kojima bi se moglo raspravljati kao o ranoslavenskim. U
literaturi se posljednjih pola stoljeća uglavnom spominje nekoliko desetaka uvijek
istih ulomaka, a u ovom radu uvodi se samo još koja desetina ulomaka koje bi
trebalo razmotriti.

Svakako najzanimljiviji skup ranosrednjovjekovne keramike ikada objavljene
s područja Istre za ovu temu jest onaj iz Muntajane. Od 11 ulomaka prostoručno
izrađenih posuda iz Muntajane koje donosi Marušić (1985, T.II, IV, V) imao sam
prilike vidjeti i nacrtati samo četiri (ovdje T.30-1,2,3,4, Fototabla 18), što nije
dovoljno da se dobije pravi uvid u građu.61 Crteži koje je svojedobno napravio
Marušićev crtač i moji crteži su za tri primjerka usporedivi, što se tiče osnovne linije
profilacije, dok se u pojedinostima razlikuju.62 To bi moglo značiti kako su ostali
ulomci, koji posebno podsjećaju na praški tip (a nisam ih imao prilike vidjeti)
razmjerno korektno nacrtani, barem što se tiče njihova nagiba, jer se uostalom
Marušićevi crteži ne iskazuju u pojedinostima kao što su debljine stijenki i površina.

Ulomci prostoručno izrađenih posuda (T.30-1,2,3,4, Fototabla 18) su vrlo
tamne boje, gotovo crno pečeni a u primjesi gline imaju izrazito mnogo drobljenih
kamenčića. Prema svojim oblikovnim karakteristikama ulomci prostoručno izrađenih
posuda iz Muntajane također su nalik vrlo ranim slavenskim posudama. Postoje
brojne usporedbe za njihove oblike, a posebice za rekonstruirani lonac s razvraćenim
obodom T.30-1. To su npr. lonci iz Slovačke (Fusek 1994, T.XLV-10; T.LIX-20).
Ovi ulomci prostoručno izrađeni ulomci sigurno su djelo ranoslavenskih lončara.

Keramika iz Muntajane izrađena na sporovrtećem kolu (Marušić 1985, T.V-
5-7) 63, vrlo vjerojatno pripada ranoslavenskoj produkciji, ali to se ne može izričiti
potvrditi (Fototabla 18, ulomci O i P) dok se pregledaju svi ulomci iz tih istraživanja
te dok se ne pronađu usporedljivi nalazi u Istri ili barem na području ove grupe.

61 Treba reći kako je u AMI Pula ulomak označen inventarnim brojem 7686 ovdje nacrtan na T.30-4.
Marušić pak ovaj inventarni broj u svom radu (1985) navodi za rekonstruirani lonac, ovdje
predstavljen na T.30-1.
62 Marušić 1985, T.IV-1 = Bekić T.30-1; Marušić 1985 T.V-4= Bekić T.30-2; Marušić 1985 V-2 =
Bekić T.30-3. Ulomak ovdje prikazan na T.30-4 ne može se prepoznati među Marušićevim crtežima.
63 Ova dva ulomka nisam imao prilike nacrtati, ali sam ih uspio fotografirati pa su tu prikazani.

164

Što se tiče ostale ranosrednjovjekovne keramike iz Istre, koju nam uglavnom
donosi Marušić (1985 i drugdje), mislim da se većina ulomaka ne može odrediti kao
nešto što bi bilo tipično za slavensku keramičku proizvodnju.64

No krenimo redom. Keramika rađena na kolu iz bazilike u Muntajani
(Marušić 1985, T.I) svakako je kasnoantička i tu se nema išta dodati. Šonjine ideje
(Šonje 1978) o tome kako je riječ o mlađoj slavenskoj keramici odbacio je već i
Marušić (Marušić 1985, 56-60), a to treba tako i potvrditi danas.

Maleni ulomci keramike iz Goleševa kod Barbana (Marušić 1985, Sl.4)
naprosto nisu dovoljni za donošenje nekih sigurnijih zaključaka. Slavensko porijeklo
im ipak ne smijemo apriori oduzeti, moguće je da neki komad i pripada slavenskoj
izradi.

Zdjela/lonac iz Čelege kod Novigrada (Marušić 1985, Sl.5) nema prema
ovakvom crtežu neke tipične ranije slavenske karakteristike. Čini se kako je ova
posuda izrađena na kolu, pravilnih proporcija i uredno izvedenog oboda, što nije
karakteristično za slavensku keramiku 7.st., kako ju on datira.

Keramički lonci s Mejice kod Buzeta (Marušić 1985, T.IX) također se ne
odlikuju slavenskim karakteristikama. Doduše ulomci su maleni a crteži slabi, tako
da je teško o tome suditi, međutim ulomak T.IX-2 nema usporedbe u slavenskim
nalazištima. Zdjele (T.IX-1) također nisu tipične za Slavene a nisu niti posude s
ručkama, ili predstavljaju veliku rijetkost (T.IX-4,5). Dakle, na Mejici nije nađena
keramika za koju bi se s razlogom moglo reći da pripada slavenskoj.

Ulomci keramičkih posuda s Babine brajde kod Žminja (Marušić, T.X.; ovdje
slika 21) nisu posebno indikativni za slavenske nalaze, mada se to ne može u
potpunosti isključiti. Jednostruke valovnice svakako nisu rani element kod slavenske
keramike, a još kada su na podlozi ravnih usporednih crta, nikako (T.X-2,3).

Keramika s groblja u Žminju je neodrediva zbog svoje usitnjenosti (Marušić
1985, T.XI) a cjelovito sačuvan lonac trebao bi se datirati u 9.st., što izlazi iz okvira

64 Treba reći kako sam u Arheološkom muzeju Istre bio u prilici vidjeti samo desetak ulomaka koji su
me zanimali, dok ostali nisu bili dostupni za pregled. To je svakako ograničilo moje mogućnosti
prosudbe Marušićevih zaključaka. U njegovim objavama se pak ne nalaze zadovoljavajuće precizni
crteži niti fotografije ovih nalaza, tako da je moje poznavanje njegove građe iz prve ruke vrlo
ograničeno.

165
ovoga rada. Veći lonac T.XII nažalost nema sačuvan gornji dio, a crtež mu je
prilično loš, tako da se o njemu bez podrobnog pregleda ne može reći ništa.

Lončić iz groba u Dvigradu (T.34-3, Fototabla 18) već uistinu liči
prostoručno izrađenom ranoslavenskom loncu (Marušić 1971; 1987, 94; 1995, 63).
Ipak, čini se kako ovo je usamljen nalaz na Dvigradu, a ujedno potječe iz konteksta
(zidani grob u kršćanskoj crkvi) koji nije tipičan za nalaze slavenske keramike 7.st.
Ipak, običaj polaganja lonaca (hrane) u grob također nije kršćanski običaj u to doba,
tako da je ovaj slučaj uistinu neobičan.

To su uglavnom svi nalazi koji su se dosada često spominjali u literaturi sa
istarskog područja. Uz ove, tu su predstavljena dva lonca, veći i manji, pronađeni na
nalazištu Boškina kod sela Krvavići (u zaleđu Pule) 2006.g. Lonci su pronađeni u
ulomcima u sloju SJ 1 koji je zapravo površinski  humusni sloj na vrhu urušenja
ranorimske antičke vile (Bekić 2007). Već je prilikom iskopavanja ovaj nalaz
pobudio pažnju u stratigrafskom kontekstu, jer je riječ o ulomcima koji su bili
razbacani na malom prostoru u sloju u kojem se nije nalazilo mnogo nalaza. Tako je
bilo vrlo jasno kako su ova dva lonca tu zajedno razbijena mnogo vremena nakon
konačnog urušavanja vile. Kada su polijepljeni, jedan je čak uspješno i rekonstruiran,
bilo je jasno kako ne pripadaju klasičnim nalazima rane pa niti kasne antike, kakvih
smo nalaza imali više na ovom nalazištu.

Lonac T5-1 s Boškine je izrađen prostoručno s mnogo primjesa kalcita u
strukturi. Nepravilno je izrađen, a obod mu je na različit ovisno o mjestu koje se
promatra. Nema nikakvih valjanih usporedbi u dosad objavljenim kasnoantičkim ili
ranosrednjovjekovnim nalazima Istre i Primorja. Najsličniji mu je lonac iz Osora,
T.34-1 ili onaj iz sv.Sofije u Dvigradu T.34-3, mada to možda i nije valjana
usporedba. I drugi lonac, T5-2, je naočigled izrađen primitivnom tehnikom, prema
tragovima modeliranja i doljepljivanja vidljivim iznutra. Možda je naknadno dorađen
na sporovrtećem kolu. Vrlo je nepravilan, i očigledno njegov tvorac nije bio u stanju
besprijekorno izraditi tako velik lonac. On pak liči na kasnoantičke velike lonce s V
profilacijom vrata / oboda i može se reći da su mu oni bili uzor. To ga čini i vrlo
srodnim loncem s Repelca kod Mosta na Soči (Mlinar 2002). Taj veći lonac s
Repelca također je izrađen po uzoru na kasnoantičke velike lonce s V profilacijom,
ali nemarno, sa slabim tehničkim znanjem. Također je zanimljivo kako se i uz ovaj

166
na Repelcu u prilogu nalazio i jedan još jednostavniji ali dvostruko manji, kao na
Boškini. Moguće je kako su u oba ova slučaja lonci proizvod Slavena koji žive u
bliskom suživotu s Romanima.

Niti na području Rijeke ne nalazimo mnoštvo keramičkih ulomaka koji bi se
mogli
pripisati
ranoslavenskom
stanovništvu.
Najčešće
se
spominje
ranosrednjovjekovni lončić (T.34-2, Fototabla 20) iz groba na Grobišću kod
Grobnika (Marušić 1995, Sl.57). Prema svemu sudeći ovaj važan nalaz dobro je
određen, a čini se kako je najsličniji loncima starohrvatskih groblja u zadarskom
zaleđu, posebice onima iz okolice Nina.

Još jedna grupa keramičkih ulomaka pobuđuje pažnju. Prilikom istraživanja
kasnoantičkih termi i starokršćanske trobrodne bazilike na trgu Pul Vele crikve u
središtu Rijeke, osim manje-više tipičnog skupa kasnoantičke keramike 4., 5. i 6.st.,
pronađeni su i ulomci koji svojim odlikama ukazuju na kasnija razdoblja i vrlo
vjerojatno na naseljavanje novog stanovništva u nekadašnji kastrum. Ove ulomke
odlikuje gruba faktura s mnogo primjesa, prostoručna izrada i nešto drugačiji ukrasi
nego u kasnoantičkom razdoblju. Ovo su velike promjene u tehnologiji i vrlo se
jasno razdvajaju od kasnoantičke keramike 4. do 6.st.

Ulomci ovih lonaca prikazani su na tabli 40 i 41 te fototabli 20. Ulomci T.40-
1,2,3,5 izrađeni su prostoručno, dok su T40-4 i 6 izrađeni na kolu. Prostoručno je
izrađena i većina ulomaka na tabli 41. Od ukrasa u ovoj grupi keramike pojavljuju se
jednostruka (T.41-6), dvostruka (T.41-2) i višestruka (T.41-3) valovnica. Valovnice
su izrađene nepravilnije nego kod kasnoantičkih uzora, jer su izvedene prilikom
prostoručne izrade, pa su teško mogle ispasti pravilnije.

Gotovo uspravan vrat lonca T.40-5 podsjeća na neke primjere pronađene u
Grčkoj, a koji su u literaturi tumačeni kao ranoslavenski. Tako lonac iz Pallantiona i
Sparte (Vida, Völling 2000, Abb.7-2, Abb.8-13) također imaju uži, duži vrat
zadebljane stijenke poput našeg primjerka.

Posebice je znakovit i važan ukras križeva na loncu T.40-1. Ukrašavanje
posuda križevima i njemu sličnih znakova tijekom izrade, u vlažnu glinu, razmjerno
je rijedak čin. Usporedbe imamo sa nekih nalazišta u istočnoj Njemačkoj (Schuldt
1956, Abb.1a, Abb.9a, Abb.14), Poljskoj, Češkoj, Slovačkoj (Podborsky 2006,
Tab.168-11, itd.), Ukrajini i Sloveniji, gdje se ovakvo ukrašavanje povezuje s ranim

167
Slavenima. U Hrvatskoj je ukrašavanje sličnih posuda križevima i drugim simbolima
na ramenu posude poznato s više ranosrednjovjekovnih starohrvatskih groblja.
Najviše ih je na groblju Nin-Ždrijac a ima ih i na grobljima Nin-Materiza, Kašić-
Razbojine, Kašić-Maklinovo brdo, Skardin-Dubravice i Korlat-Sv.Marija (Belošević
2007, 305). Primjeri iz Rumunjske i okolnih zemalja se prema tamošnjim autorima
određuju radije germanskog ili starosjedilačko-romanskog porijekla te se povezuju s
kršćanstvom (Dolinescu-Ferche 1984, Fig.7-13,14,17,21; Teodor, Stanciu 2009).

Što se samog oblika ovog lonca (T.40-1) tiče, i njemu se mogu naći
usporedbe u ranoslavenskim nalazima. Tako naprimjer lonac iz Sparte (Vida, Völling
2000, Abb.8-1) ima šire niže postavljeno tijelo i uži vrat s razvraćenim i oblim
obodom, a donekle je sličan i lonac iz groba u Messeni (Vida, Völling 2000, Abb.12-
1).

Bilo kako bilo, razvidno je da su križevi urezivani redovno na prostoručno
izrađenim posudama barbarskog podrijetla (neovisno da li germanskog, slavenskog
ili stepskog) te da potječu izvan granica nekadašnjeg rimskog carstva. Najčešći su u
6 i 7.st., ali poznati su i nešto stariji kao i mlađi primjeri. Na prijadranskom području
gdje se romanska civilizacija najduže očuvala, takvih ručno izrađenih posuda s
križevima nema, niti ih je bilo u tamošnjoj lokalnoj keramičkoj proizvodnji. To nam
dokazuje kako je ovaj lonac, pa i njemu srodne, na podu spaljene bazilike razbilo
novopridošlo stanovništvo, a ne romansko-kršćanski starosjedioci.

U ovoj grupi nalaza s trga Pul vele crikve nalazi se i jedan ulomak
prostoručno izrađenog tanjura (T.41-4). Ovakvi tanjuri pojavljuju se u kasnoantičkim
slojevima (npr.Kučar, Dular, J, Ciglenečki, Dular, A. 1995, t.83-1; Teurnia-
Bischofskirche, Rodriguez 1997, t.1-9), međutim ima ih i u germanskim i
ranoslavenskim kontekstima. Ipak, s obzirom kako je obod ovog tanjura profiliran u
obliku slova L, možda ga ne bi trebalo povezivati s tipičnim slavenskim pekačima,
koji gotovo redovito imaju oblije izvedene rubove, koji se postepeno "uzdižu" iz
sredine prema rubovima.

168

Stratigrafski gledano, jedan dio ovih ulomaka može se povezati sa slojevima
koji su definirani na podu starokršćanske crkve gdje su pronađeni tragovi paleža koji
je datiran u početak 7.st.65

Keramika ovakvih obilježja već je pronalažena u Rijeci. Na nalazištu Rijeka-
Principija definiran je SJ 68 kao ispuna unutar suhozidne konstrukcije sagrađene na
dvorišnom dijelu kasnoantičkog principija. Već prilikom tadašnjih iskopavanja ovaj
suhozidni objekt sagrađen na dvorištu srušenog zapovjedništva prepoznat je kao prvi
trag obnove života na tom mjestu (Bekić 2009b, 105). U ispuni objekta nije
pronađeno mnogo nalaza, većina keramike je pripadala kasnoj antici dok su neki
ulomci bili evidentno drugačiji, odnosno izrađeni prostoručno (Bekić 2009b, t.6-3,4,
t.8-2,3).

I prilikom različitih građevinskih zahvata u srcu grada Rijeke u Ciottinoj te
Užarskoj ulici (koja povezuje ova dva nalazišta) i kod Filozofskog fakulteta, Ranko
Starac svojedobno je na hrpama strojno iskopane zemlje pronašao ulomke keramike
za koje smatra kako ne pripadaju standardnoj kasnoantičkoj proizvodnji već
novopridošlom barbarskom stanovništvu, možda i Slavenima (Starac 2004, 32-35,
t.1,4,5).

Starac je također prilikom svojih zaštitnih istraživanja u gradu Osoru
pronašao keramičke ulomke koji su stratigrafski odgovarali ranom srednjem vijeku, a
prema fakturi i oblicima te prostoručnom načinu izrade bili očito različiti od
romanske keramike. Jedan od tih lonaca sačuvan je gotovo u cijelosti i ovdje
prikazan (T.34-1, Fototabla 20).

Čini se kako se u novije vrijeme pojavljuje jedan cijeli horizont keramičkih
nalaza grube izrade na srušenim antičkim nalazištima koji možemo stratigrafski
povezati s 7. i 8. stoljećem. Ovo je vrlo zanimljivi moment koji bi valjalo posebno
razmotriti. Valja upozoriti i na slične nalaze koji su zabilježeni na više mjesta u
Grčkoj (Vida, Völling 2000, s daljnjom literaturom). I grčki nalazi prostoručno
izrađene keramike, koja se razlikuje od domaće keramičke proizvodnje, nađeni su u
srušenim i pregrađenim crkvama i kupalištima. Tako treba spomenuti keramičke

65 Uzorak ugljena iz PU 67 (paljevina na podu starokršćanske crkve) je datiran metodom c14 AMS u
laboratoriju u Poznanu. POZ 31857; BP 1435+35; calAD 611+25.

169
nalaze iz crkve u Demetriasu koje prati slavenska fibula te keramiku iz rimskih termi
u Isthmiji i Argosu (Vida, Völling 2000, Abb.3, 4, 6).

Posebice je značajno groblje Stranče-Gorica gdje je u ranijem horizontu
pokapanja pronađeno više od sedam cijelih lonaca. Oni su pronalaženi kao prilog
grobu ili kao ostatak ritualnog razbijanja posuda nad samim grobom, pa su se tako
mogli rekonstruirati iz ulomaka u cijelosti. Radmila Matejčić u svojoj analizi groblja
navodi kako keramika s ovog nalazišta ima kasnoantičke tradicije, a poneki lonci i
"proizvod radionice s dugom, gotovo profesionalnom tradicijom" (Matejčić 1987,
294, 298), a slično zaključuju i Hrovatin i Turk (Hrovatin, Turk 2008, 147). Željka
Cetinić također priznaje kako su ovi lonci teško usporedivi s drugima koji se nalaze
na staroslavenskim i starohrvatskim grobljima te ih stoga određuje kao "regionalnu
varijantu koju nalazimo samo na ovom području" (Cetinić 1998, 84-87).

Svakako da ova keramika u velikoj mjeri pokazuje romanske lončarske
tradicije o kojima se ovdje već dosta reklo. Uistinu je pitanje kako je to moguće s
obzirom kako ovi grobovi po svemu drugome imaju jasne karakteristike ostalih
slavenskih i hrvatskih groblja. Jedini logični zaključak bi bio kako su one nabavljene
od nekog ili nekih spretnih lončara koji su ih tu proizvodili na tradicionalan način i u
tradicionalnom romanskom stilu. Da ova tradicija nije izumrla, pokazuje nam
mnoštvo primjera na drugim nalazištima, a takvi lonci proizvodili su se sve do novog
vijeka. Tako na primjer treba navesti ulomke s nalazišta Guran kod Vodnjana
(Ruffieux 2008) gdje se slična romanska keramika rabi od 9. do 14.st.

Upravo ovaj uzorno objavljen skup grube keramike od 9. do 14.st. sa
nalazišta "trobrodne crkve" kod Gurana blizu Vodnjana (Ruffieux 2008) odlično
ilustrira kako se oblici i ukrasi ne razlikuju mnogo od onoga što nam je poznato iz
kasnoantičke / bizantske keramičke produkcije. Što se oblika tiče, to su različiti lonci
više ili manje zatvorena ušća, javlja se i prelijepljen obod. Često na unutrašnjoj ili
vanjskoj strani imaju gusto postavljene vodoravne crte, česta je plastična traka (i
ukrasno narezana) bilo pod obodom ili drugdje na tijelu posude, kotlovi za
ovjesivanje, velik broj peka, sa ili bez ručaka.

3.2.3. Komentar

170

Većina poznatih nalazišta u široj Istri 6. i 7.st. svakako pripada romanskom
starosjedilačkom stanovništvu. Njihova materijalna kultura očito se razlikuje od
slavenske i nije je teško prepoznati. Obično su to tragovi obitavanja u preuređenim
nekadašnjim rimskim vilama rusticama, naprimjer Betiga kod Barbarige (Marušić
1995, 64), Dragonera (Starac, A. 2010, 1888, 200), uvala Marić (Višnjić, Bekić,
Pleština, 2010) i mnoga druga.

Također su to manja i veća kasnoantička naselja koja stanovito vrijeme
opstaju kroz 7.st. a poneka i dalje kroz povijest kao na primjer Guran (Ruffieux
2008). Posebice preživljavaju naselja koja su utvrđena i preuređena u kastrume, kao
što su npr. Rovinj, Poreč itd. Većina tih naselja nalazi se uz zapadnu obalu Istre,
često na otocima i poluotocima, koji su pružali sigurnost od slavenske najezde. Za
razliku od nekih drugih, bizantski kastrum na otoku Veli Brijun i kaštel na poluotoku
Sipar nisu preživjeli dulje od 9.st. (Marušić 1995, 64).

U ovom razdoblju tipični su i tragovi zbjegova starosjedilačkog romanskog
stanovništva u pećine. Pojava ovakvih zbjegova mogu se prema metalnim i
keramičkim nalazima datirati od 4.st. te nadalje do 7.st. Čini se kako je romansko
stanovništvo stoljećima, prilikom provala raznih barbarskih naroda koristilo ove
tajne zaklone. Tako imamo brojne nalaze ognjišta, kasnoantičke keramike i ostalih
kasnoantičkih nalaza u pećinama Istre. To su: Trogrla pećina kod Majkusa (Bačić
1977), Ciganska spilja kod Momjana (Marušić 1995, 33), Vela peć kod Vranje
(Forenbaher, Rajić - Šikanjić, Miracle 2008),  Laganiši kod Oprtlja (Bekić 2008b)
Oporovina kod Medveje (Starac, R. 1994) itd.

Tragovi velikih promjena u 7.st. mogu se primijetiti na brojnim arheološkim
nalazištima. Na ovom području postoji čitav niz crkava koje nose tragove uništavanja
i spaljivanja, a ti tragovi se mogu datirati široko u 7.st. Na primjer to su crkva sv.
Maura u Rimu kod Roča gdje su oko sjeveroistočnog ugla crkve pronađeni ulomci
razbijenog i spaljenog kamenog pokućstva i stakla te sloj paljevine (Marušić 1995,
25). Zatim je to već spomenuta bizantska bazilika sv. Agneze na brežuljku
Muntajana kod Žužići (Marušić 1995, 27), Rogatica, Nezakcij (Marušić 1957, 65)
itd. Najnovija istraživanja to nam svjedoče i za starokršćansku baziliku u Tarsatici,
na današnjem riječkom trgu Pul Vele crikve, gdje je uz tragove paljevine na podu

171
crkve otkrivena i ranosrednjovjekovna keramika (Bekić u tisku B). Osim crkava i
bazilika, to se može zaključiti i za naselja, pa se tako smatra kako je naselje na
nekadašnjoj vili na Dragoneri također uništeno požarom u 7.st. (Starac, A. 2010,
200), a isto tako i oveće naselje Vistrum (danas Veštar) kod Rovinja (Bekić, Višnjić,
Pešić, Bloier 2011, 36) itd. Očito je to trag slavenskih pljačkaških osvajanja koja se
datiraju od kraja 6.st.

Prava naselja, koja sa sigurnoću možemo pripisati slavenskom doseljenom
stanovništvu 7. ili 8.st. zasada nisu pronađena i istražena. No, u Istri je pronađen veći
broj ranosrednjovjekovnih groblja, posebice u sjevernom središnjem dijelu ovog
poluotoka, dio koji se može pripisati Slavenima. Neka od tih groblja sustavno su
istražena a dio čak i objavljen u stručnoj literaturi. U istraživanju ovih groblja
prednjačio je Branko Marušić (Marušić 1995). Prema mišljenju Juroš-Mofardin, kod
sv.Pankracija na Brkaču se nalazilo groblje graničara (tzv. limitanei), novopridošlog
stanovništva koje je bizantska uprava naselila zbog kontrole granice prema sjeveru.
To se dogodilo nakon događaja iz kraja 7.st. i posebice onoga iz 705.g., kada su
Slaveni zauzevši krajeve oko današnje Gorice, napadom pokušali preuzeti
langobardsku Furlaniju. U ovom groblju na redove nalaze se tipični ratnički grobovi
s mnoštvom oružja i prateće opreme poput pojasa. Očigledno je i kako ovi
"graničari" u kontaktu s domaćim kršćanskim stanovništvom počinju prihvaćati
njihovu kulturu što se očituje domaćim naušnicama tipa Buzet te prstenju i kopči s
znakom križa (Juroš-Mofardin 2005, 106).

Tragovi langobardskog zauzeća Istre od 770. do 774.g. očituju se u
konjaničkom grobu sa srebrnom konjskom opremom pronađenom na brdu Brežac
kod Buzeta (Juroš-Mofardin 2005, 107). Tako nam je poznato i groblje
kasnoantičkog i langobardskog stanovništva na Solkanu nad Sočom (Žbona-Trkman
1995, 33). Groblja na Mejici i Velom Mlunu kod Buzeta, bila bi tragovi ponovne
strateške važnosti granice na Mirni, kada se slavensko pučanstvo angažira u
franačkoj vojsci u ratovima s Avarima 791. do 803.g. (Juroš-Mofardin 1990, 107 -
109).

Treba zaključiti kako su tragovi najranijih slavenskih naseljenika na ovom
području najmanje vidljivi. To je ipak dobrim dijelom stoga što je Istra bila
razmjerno gusto naseljena romanskim stanovništvom u vrijeme doseljavanja Slavena.

172
Njihovi prvi pljačkaški upadi i palež crkava i naselja nisu u potpunosti "raščistile"
zemlju od nekadašnjih stanovnika, kao što je to slučaj bio s nizinskim dijelovima
današnje Slovenije i Slavonije. Ovdje su preostali sačuvani mnogi gradovi -
kastrumi, utvrđeni na otocima i drugim teško dostupnim mjestima, koji su se i dalje
razvijali te relativno stabilno širili svoju kulturu i običaje na naseljenike. O tome je
već mnogo pisano dosad, a arheološki tragovi nam i dalje potvrđuju ovakav razvoj
događaja. Tako Grafenauer pravilno kaže "...da je prav Istra tisto področje, kjer je
sožitje med Slovani in staroselci gotovo najintenzivnejše, saj traja v bistvu od
zgodnjega srednjeg veka prav do našega časa" (Grafenauer 1971, 27).

U početku su se Slaveni u Istri pojavljivali kao napadači, koji su s Avarima ili
sami u više navrata pljačkali po Istri. O tome nam svjedoče pisani izvori, a
arheološki tragovi njihovih upada mogu se prepoznati u sloju spaljenih i porušenih
crkava, nestalih naselja te tragovima zbjegova romanskog stanovništva u pećinama.
Ovi tragovi su zasad skromni, ali to je stoga što se ovim arheološkim tragovima nije
pridavala zaslužena pažnja.

Ostali Slaveni su u Istru dolazili na drugačiji način, tj. kao bizantski
najamnici. Njihovi tragove postoje u ranosrednjovjekovnim grobljima uglavnom na
pretpostavljenoj crti obrane Istre, rijeci Mirni, ali i drugdje. Ovi Slaveni očigledno su
za službu u bizantskoj vojsci morali prihvatiti kršćanstvo, pa su stoga pokapani
kosturno, međutim, određene elemente svog poganstva su zadržali još neko vrijeme,
pa se tako javlja običaj prilaganja oružja, posuđa i hrane u grob, kao i neki drugi
poganski običaji. Ipak, ti Slaveni su očito bili ponosni što su plaćenici bizantske
vojske, te su se i u grob ukapali s bizantskim pojasnim kopčama, noževima i sl.
Također su njihove žene prihvatile bizantski nakit, npr. bizantske naušnice koje su se
među njima toliko proširile da su čak prozvane naušnice "buzetskog tipa".
Grobljanskih nalaza ovog karaktera na ovom području ima više, međutim, dosad nije
pronađeno niti istraženo niti jedno naselje koje je pripadalo tim ljudima. To nam
značajno otežava donošenje nekih definitivnih zaključaka o ovim ratnicima.

Moguće je i kako su ovi Slaveni toliko željni romanizacije zapravo Anti.
Naime, poznato je kako su Anti sklopili savez s bizantskim carem Justinijanom I
godine 545/546. Od tada oni više nisu vezani uz Slavene uz koje su se dosad
opisivali, već postaju saveznici, foederati, istočnog rimskog carstva. Za svoje nove

173
saveznike oni otada ratuju protiv Slavena i Avara posebice na donjem Dunavu, a
prema potrebi i protiv drugih neprijatelja istočnog carstva. Tako na primjer Prokopije
svjedoči o tri stotine Anta koji se kao vojnici bizanta bore protiv Ostrogota u
Lucaniji (Barford 2001, 52).

Nakon smrti bizantskog cara Mauricija Tiberija 602.g., Anti uslijed avarske
vojne osvete "nestaju" s povijesne pozornice. Ne zna se kuda su se preživjeli Anti
razišli. Moguće su ostali živjeti pod avarskim vrhovništvom kako neki misle, ali
meni je vjerojatnije kako su se povukli u sastav "svoje" bizantske države tražeći neki
primjeren status. Kao federati i slobodni ljudi mogli su ga ponovno zadobiti na
obrani nekog novog limesa. Tako je moguće je kako su upravo oni bili ti bizantski
graničari na "istarskom limesu" o kojima nam svjedoče grobni nalazi kod Buzeta. No
svakako je zasad prerano donijeti neke konačne zaključke o ovoj pretpostavci.

Ovaj se proces permanentne romanizacije u Istri, kao što se naslućuje iz
Grafenauerove rečenice, nastavio kroz cijeli srednji vijek, pa su tako Slaveni u
zaleđu romanskih gradova rado trgovali s njima i prihvaćali sve tekovine gradskog
obrtništva i materijalne kulture. To je dovelo i do toga da su odlazili u grad i tamo se
asimilirali prihvativši jezik i kulturu romana u potpunosti. Ovaj proces događa se
uistinu sve do današnjih dana.

Na Krasu, Istri i riječkom području pronađeno je zasad razmjerno malo
ranoslavenskih arheoloških nalaza. Uz ostale razloge, vjerojatno su ti tragovi zasad
neprepoznati ili neobjavljeni. Ipak za očekivati je kako će se u budućnosti pronaći
tragovi pljačkaških upada Slavena u Istru koji se datiraju u 7.st. ali će prvi nalazi
naseljavanja u pravom smislu potjecati tek iz 8.st.

174
3.3. Grupa Zadar-Sjeverna Dalmacija

Ovo područje nadovezuje se na jug od područja Kras-Istra- Rijeka, kao drugi
dio sjevernog Jadrana koje su naselili Slaveni. Na području Velebita i Like
ranoslavenski nalazi 6. do 8.st gotovo da i nisu pronađeni. Međutim, na području
Ravnih kotara, u širem zaleđu Zadra, postoje brojni ranosrednjovjekovni nalazi, koji
se uglavnom mogu pripisati slavenskim Hrvatima. Ovaj horizont s mnoštvom
tipološki srodnih značajkama prostire se dalje na jug i istok u pravcu Splita i Livna,
međutim, za potrebe ovog rada promatra se samo šira zadarska okolica.

Bogatstvo nalaza ovog područja je u većem broju kosturnih groblja s
poganskim značajkama pokapanja, u kojima su dakle pokopani Slaveni prije ili tek
netom nakon pokrštavanja. Tako se u ovim grobovima zatiče mnoštvo grobnih
priloga, uglavnom nakita, oružja i keramičkih posuda. Na osnovu ovih nalaza, mogu
se donijeti neki zaključci o datacijama i kontekstu ovih grobnih cjelina. Većinu
objava vezanih uz najranije razdoblje naseljavanja slavenskih Hrvata na ovom
području donose Janko Belošević, posebice u svojem velikom djelu "Materijalna
kultura Hrvata od 7. do 9.st." i Radomir Jurić, uz dakako, priloge brojnih drugih
zaslužnih kolega poput Ante Uglešića, Tomislava Fabijanića, Karle Gusar, Mate
Radovića itd.

3.3.1. Nalazišta

Naselja

Neobično
je
uistinu
kako
na
području
koje
je
vrlo
bogato
ranosrednjovjekovnim grobljima, gotovo da ne postoji ni jedno naselje. Pronađeno je
samo nekoliko pojedinačnih objekata ili tragova obitavanja. Za nadati se da će se s
vremenom konačno pronaći i dostojno istražiti neko naselje razdoblja 7. do 9.st.

Nin - sv.Križ
Prilikom istraživanja okolice crkve sv.Križa u središtu grada Nina, pronađeni su
brojni ostaci zidova koji potječu iz antičkog doba. Jedan dio ovih zidova pregrađen je
u ranom srednjem vijeku i korišten od starohrvatskog pučanstva za nastambe. U tim

175
prostorijama pronađeni su i određeni keramički i metalni nalazi koji ovo naselje
mogu datirati u kraj 8. i 9.st.
(Belošević 1980; 2000)

Nin - Banovac
Na položaju Banovac, unutar starog Nina istražen je rimski domus sa pregradnjama
koje datiraju do 5.st. Unutar rimske zgrade pronađen je stambeni objekt izgrađen u
suhozidu koji se može na osnovu nalaza može datirati u 8.st.
(Radović 2010)

Slika 22. Keramički lonci s Banovca u Ninu (Radović 2010)

Podvršje - Glavčine
Prilikom istraživanja dvostruke starokršćanske bazilike na položaju Podvršje -
Glavčine pod vodstvom Ante Uglešića, pronađeno je i nekoliko ulomaka keramike
za koje se opravdano  pretpostavlja kako pripadaju ranoslavenskoj keramici. Od
postojećih ulomaka uspješno su rekonstruirane dvije posude. Prema rezultatima
istraživanja, u bazilici je pronađen debeo sloj gareži koji se prema običnoj c14

176
analizi može datirati od 530-660.g. Ulomci ranoslavenske keramike nalaze se u sloju
koji dolazi nakon tog sloja paljenja, pa se može zaključiti kako su to tragovi
obitavanja starohrvatskog stanovništva.
(Fabijanić 2008; Uglešić 2009, Gusar, u tisku)

Groblja

Na području sjeverne Dalmacije otkrivena su brojna ranosrednjovjekovna
groblja, od kojih je velik dio istražen. Uglavnom su groblja kosturna, ali postoje i
neki tragovi paljevinskih ukopa. Ovdje se navode samo ona koja su barem
djelomično istraživana, a zapravo se zna za postojanje i više drugih uništenih ili
neistraživanih kosturnih groblja koja mogu potencijalno datirati u razdoblje 7. i 8.st.

Nin - sv.Križ
U okolišu ranosrednjovjekovne crkve sv.Križa u središtu grada Nina istraženo je
preko stotinu grobova, a jedan dio tih grobova, koji se nalazi u trećem i najstarijem
sloju, pripadao bi 8.st. Mada je malo sigurnih pokazatelja, prema mišljenju
Beloševića, taj grobljanski sloj pripada autohtonom romanskom stanovništvu.
(Belošević 1980)

Nin - Banovac
Unutar povijesne jezgre Nina, na položaju Banovac, istraženo je osam
ranosrednjovjekovnih grobova iz 8.st. a koji su prema nalazima (lonci, nakit, nož,
srp, kresivo itd.) i karakteru slični starohrvatskom groblju na Ždrijacu kod Nina.
(Radović 2010)

Nin - Ždrijac
Na položaju Ždrijac, pješčanoj prevlaci nedaleko na sjever od Nina, pod vodstvom je
Janka Beloševića istraženo ukupno 334 ranosrednjovjekovna groba. Smatra se kako
je grobova bilo čak i više, ali su nažalost uništeni prije početka istraživanja
poljoprivrednim radovima. Grobovi imaju priloge koji čine oružje, nakit ili
svakodnevne uporabne predmete. Raznolikost ovih nalaza uvelike obogaćuje naše
poznavanje materijalne kulture Hrvata. Kod brojnih grobova prepoznato je i

177
obavljanje pogrebnih rituala kao što je paljenje vatre iznad groba, razbijanje posuda
iznad groba, polaganje pužića i stakla u grob i stavljanje kovanice u usta pokojnika.
Belošević datira ovo groblje u 8. s korištenjem do prve polovine 9.st.
(Belošević 1980; 2007)

Slika 23. Izbor posuda sa Ždrijaca (Belošević 1980)

Nin - Materiza
Uz sam humak Materiza istraženo je sveukupno 25 ranosrednjovjekovnih kosturnih
grobova s poganskim tradicijama pokopa. U grobovima su se kao prilozi nalazili
željezni noževi, bojni noževi, kresiva, strelice, kameni brus, prsten i staklena zrna za
ogrlicu te veći broj keramičkih lonaca. Ovo se groblje pripisuje slavenskom,
starohrvatskom stanovništvu i datira u 8.st.
(Belošević 1980)

Krneza - Matakova glavica
Humak Matakova glavica nalazi se stotinjak metara od humka Jokina glavica.
Ranosrednjovjekovni grobovi s ovog humka su već u davnini devastirani, ali su se
neki njihovi tragovi prepoznali. Pronađene su dvije keramičke posude, brončana
pojasna pređica i kameni brus u sloju koji se povezuje uz devastirane

178
ranosrednjovjekovne grobove. Tako se pretpostavlja kako je riječ o prilozima
uništenih grobova.
(Gusar, Vujević, 2009)

Krneza - Jokina glavica
Nedaleko Ljubačke vale, u zaleđu Zadra, vršeno je istraživanje prapovijesnog
grobnog humka sačuvanog u visini od oko 3 metra i promjera oko 18 metara. Na
njemu je izdvojeno oko 18 kosturnih grobova koji pripadaju ranosrednjovjekovnom
razdoblju. Kao prilog u grob su stavljane naušnice, prstenje, ogrlica od staklenih
perli, noževi, kresivo i keramičke posude. Grobovi se datiraju u drugu polovinu 8. i
prvu polovinu 9.st.
(Gusar 2008, 2009, U tisku)

Donji Kašić - Maklinovo brdo
Prilikom više kampanja arheoloških istraživanja na Maklinovom brdu istraženo je 55
kosturnih grobova. Na ovom groblju uočene su brojne poganske tradicije pokapanja,
kao što su odrubljene glave, polaganje kamena na tijelo pokojnika. Većina grobova
imala je orijentaciju zapad (glava) - istok (noge), mada je bilo i onih koji nisu pratili
tu orijentaciju. Većina grobova je imala grobni prilog i to mogu biti: željezni noževi,
strijele, sjekire, ostruge, britva, srp, kresiva, kameni brus, pređice, naušnice, prstenje,
torkves, privjesak, brončani jezičci, ogrlice s perlicama od staklene paste itd. Groblje
se datira u 8.st a traje do u prvu polovinu 9.st.
(Belošević 1980)

Donji Kašić - Maklinovo brdo - Vinograd Drče
Prilikom istraživanja kosturnog groblja prepoznato je i paljevinsko groblje na
položaju vinograda vlasnika Stojana Drče. Na tom mjestu je uočeno prilikom oranja
mnoštvo uništenih paljevinskih grobova, a pravo istraživanje grobova Drče nikad
nije dozvolio. No ipak može se reći kako je na tom mjestu bilo paljevinsko groblje
gdje se za paljenje pokojnika koristilo zasebno palište (ustrinum) dok su se ostaci
spaljenih kosti polagali u keramičke lonce i zakapali u zemlju. Ovaj nalaz Belošević
datira u 7.st.

179
(Belošević 1972, 1980)

Donji Kašić - Razbojine
Na položaju Razbojine istraženo je ukupno 37 kosturnih grobova. Groblje je većim
dijelom uništeno sadnjom i obrađivanjem vinograda. U grobovima su nađeni prilozi,
uglavnom željezni noževi a ima i britvi, kresiva, šila, kopča, karičice, kameni brus i
pršljen itd.
(Belošević 1980; Jelovina, D. 1981)

Donji Kašić - Glavčurak
Na i oko humka Glavčurak, na putu iz Kašića u Smilčić, prilikom poljoprivrednih
radova otkriveni su brojni kosturni grobovi. Uništeno ih je oko dvije stotine, a nakon
te devastacije istraženo ih je samo 40 od kojih 25 pripadaju autohtonom
romaniziranom stanovništvu i Istočnim Gotima a 15 slavensko - hrvatskom
stanovništvu. Starohrvatski pokopi datiraju od 8.st do 11.st.
(Belošević 1968; 1980)

Smilčić - Kulica
Na gotovo sasvim uništenom kosturnom groblju je istraženo 5 grobova koji potječu
iz poganskog razdoblja, odnosno 8.st., a groblje je trajalo je do u prvu polovinu 9.st.
(Belošević 1980)

Biljane Donje - Trljuge-Pržine
Na ovom nalazištu istraženo je 28 slavenskih - hrvatskih grobova iz razdoblja od 8.
do 11.st. Nažalost i ovo je samo dio od nekada puno većeg groblja koje je
devastirano kopanjem pijeska na tom mjestu. U grobovima su se kao prilog nalazili
željezni noževi, keramičke posude itd.
(Belošević 1976; 1980)

Stankovci - Klarića kuće
Sjeverno od Klarića kuća pronađeni su prilikom kopanja pijeska kosturni grobovi.
Tijekom arheološkog istraživanja koje je uslijedilo dokumentirano je 13 slavensko -

180
hrvatskih grobova iz doba 8.st. između grobova je pronađeno i vatrište koje je služilo
poganskim ritualima pri obredu sahranjivanja. Od priloga su pronađene željezne
strelice, noževi, šilo, kresivo s kremenima, brončani lim, prsten i karičice, koštani
češalj i keramički lonci.
(Belošević 1980)

Rodaljice - Ogradice
Na položaju Ogradice u blizini sela Rodaljice u Bukovici, djelomično je istraženo
kosturno groblje. Istraženo je šest grobova u kojima su se nalazili prilozi - keramički
lonci, nož, kresivo, staklena perla, novac itd. Prema autoru grobovi bi se trebali
datirati u 8. ako ne i kasno 7.st. a u njemu su pokopani novopridošli Slaveni -
starohrvatsko pučanstvo, mada ostavlja mogućnost da se među njima nalazio i neki
starosjedioc.
(Jurić 1995)

Slika 24. Posude s Ogradica (Jurić 1995)

3.3.2. Pokretni nalazi

Keramički nalazi

Nalazi
ranoslavenske
keramike
iz
sjeverne
Dalmacije
mogu
se
zadovoljavajuće usporediti s ostalim slavenskim keramičkim nalazima iz srednje
Europe. Posebice su očite sličnosti u tehničkoj izradi posuda kao i u ukrašavanju.
Donekle razlika postoji u oblicima, ali i za to se uglavnom mogu naći odgovarajuće

181
usporedbe. Ipak, upravo oblici i poneke druge karakteristike čine ovaj skup nalaza
donekle jedinstvenim.

Jedna od uočljivih karakteristika slavensko-hrvatskih keramičkih lonaca iz
zadarske grupe je njihov karakterističan oblik. One su naime gotovo redovito najšire
u donjoj polovini posude, ili je najširi dio oko sredine lonca. Često imaju razmjerno
ravno tijelo bez naglašenog proširenja. To je uočljivo i na nekim od ovdje ilustriranih
primjera (dolje, T.26-3, 4; T.-27-3; T.29-3 ili sredina T.26-1,2; T.27-4; T.29-1,2). Za
većinu slavenskih lonaca srednje Europe 7. i 8.st. tipično je pak da imaju najširi
promjer u gornjoj polovini tijela, pa tako i lonci iz sjeverne Hrvatske i Slovenije.
Ovo uglavnom vrijedi i za rane tipove 6.st. ali i nadalje prema 9.st. Među rijetkim
usporedbama za slavenske nalaze s niže postavljenim najširim promjerom možemo
navesti par ranoslavenskih lonaca iz Grčke (Argos, Aupert 1980, n.1, 23, 31, 32;
Olympia, Vida, Völling 2000, T.7-3, 5; T.17-3) zatim u Slovačke (Fusek 1994,
T.XXXIII-10; T.XXXIV-9) itd.

Također su lonci vidljivo manji od onih koje pronalazimo na nalazištima
grupe Drava, Mura-Sava ali i sjevernije što valja tumačiti činjenicom kako su ove
posude grobni nalazi, koji su načelno manji. Stoga se može reći kako zapravo niti ne
znamo kakva je doista keramička proizvodnja od 7. do 9.st. na zadarskom području,
jer još nema objavljenih posuda iz naselja.

Već je uočeno kako su posude iz starohrvatskih groblja često neukrašene, pa
tako na Ždrijacu ima samo 20% ukrašenih posuda što je uglavnom slično i za druga
nalazišta (Belošević 2007, 305). Time je očigledno kako se neukrašene posude ovdje
mogu javljati redovno tijekom 8.st. a možda i kasnije. Udio ukrašenih posuda je na
sjeveru, od druge polovine 7. i tijekom 8.st., mnogo veći i gotovo da nema
neukrašenih posuda već od početka 8.st. nadalje. Ova značajka pokazuje kako bi se
tipološka tabela slavenske keramike na području Dalmacije razlikovala od one na
području grupe Drava-Mura-Sava.

Što se tiče ukrasa, razvidno je kako se na području grupe Zadar od 7.st. na
keramici javljaju ukrasi koji dotad nisu bili poznati u romanskoj Dalmaciji, a koji
imaju izravne usporedbe u ranoslavenskoj keramičkoj proizvodnji srednje Europe.
Tako na grobljima 7. do 9.st. nalazimo ukrase nepravilno izvedene jednostruke ili
višestruke valovnice, urezanih simbola u obliku monograma, usporednih višestrukih

182
vodoravnih pojasa, visećih trokuta, višestrukih valovnica među višestrukim
vodoravnim pojasevima itd. Ti ukrasi, i njihove kombinacije, kao i način izvedbe,
sasvim odgovaraju slavenskom ukrašavanju posuda kakav je uvriježen u srednjoj
Europi i šire tijekom druge polovine 7. i 8.st.

Posebice valja navesti jedan rijedak i važan primjer ukrašavanja posude
"udicama", kakav se u Hrvatskoj zasad javlja samo na Ždrijacu na dvije posude
(Belošević 2007, T.LXXXVII-6 iz groba 214 i  T.LXXXIV-20, T.CXXXIX iz groba
197) a svojim ukrasom može naći dobru usporedbu u slavenskom svijetu. Tako se na
ranoslavenskom naselju Roztoky kod Praga nalazi veći broj posuda koje imaju sličan
udičasti ukras, koji je i postavljen kao "viseći" na vodoravnu crtu (Profantova 2005,
Obr.246-4; Obr.268-7).

Što se tiče neobičnih posuda s ručkama koje su pronađene u groblju na
Ždrijacu, a koje su rijetke u slavenskoj keramičkoj proizvodnji, njih Belošević smatra
starohrvatskim proizvodom koji je izrađen prema utjecaju razvijenije proizvodnje
provincijalno rimske kermike starosjedilačkog stanovništva (Belošević 1980, 112,
113; 2009, 304) dok ih Milošević uspoređuje s nekim primjerima iz drugih dijelova
Dalmacije i Albanije, smatra proizvodom starosjedilačkog stanovništva i datira u
7.st. (Milošević 1989, 355, 356). Također, pogledamo li primjere posuda s ručkama
koje donosi Milošević iz Drvenika, Dokleje i Ždrijaca (Milošević 1989, T.1,3)
izravne usporedbe svakoj od njih možemo pronaći među avarskim posudama s
jednom i dvije ručke u Vidinoj grupi III c 1-2 (Vida 1999, T.64-69). Naravno, te
posude se u avarskoj keramici također pripisuju utjecajima starosjedilačkog
romanskog stanovništva i Bizanta, ali zanimljivo je da ih je kod Avara mnogo, a kod
dalmatinskih Hrvata malo, kada oni žive praktički uz bizantske gradove. I u
zapadnoslavenskoj keramičkoj proizvodnji poznati su primjeri inače netipičnih
proizvoda; boca, zdjela i posuda s ručkama. Ove "uljeze" u slavenskoj proizvodnji
Profantova vidi u karolinškim, ali još više u avarskim - podunavskim utjecajima i
uzorima (Profantova 1996).

Stoga, ovakvi oblici posuda nisu iznenađujući među inače tipičnom
slavenskom keramikom. Razvidno je kako su te posude sa Ždrijaca izrađene istom
tehnikom i materijalom kao i ostale, nesumnjivo starohrvatske, pa neovisno o tome

183
što je riječ o uzoru iz bizantsko-romanske proizvodnje, možemo zaključiti kako je
riječ o hrvatskim proizvodima.

I osim tih posuda, zapravo možemo vidjeti i neke druge osobine keramike s
groblja u Ždrijacu, a i neke koje su zajedničke za cjelokupnu starohrvatsku
keramičku proizvodnju Dalmacije u avarskoj keramici. Naravno, ne bi bilo ispravno
na osnovu ovih sličnosti insinuirati kako su Hrvati zapravo narod nomadskog
karaktera ili srodan Avarima, međutim ovom pitanju bi trebalo pristupiti isto
sustavno i ozbiljno kao i pitanju utjecaja kasnoantičkog i starosjedilačkog
stanovništva na starohrvatske doseljenike.

Pitanje kontinuiteta keramičke proizvodnje starosjedilačkog stanovništva u
Dalmaciji razlaže Milošević (1990). On ukazuje na nekoliko grobova u Dalmaciji
koji imaju evidentne kasnoantičke grobne priloge, a sadrže i lonce izrađene na
sporovrtećem kolu, a koji imaju "ranosrednjovjekovne odlike" (Milošević 1990,
K.2.). Ovo pitanje je na mjestu, posebice ako imamo u vidu i prežitke kasnoantičkog
lončarstva na tlu Slovenije. No treba reći kako bi bilo potrebno ustanoviti neprekinuti
slijed ove proizvodnje od prapovijesti do doseljavanja Slavena/Hrvata kako bi bili
sigurni da romanizirano domorodačko stanovništvo posude ovih odlika nije od njih
preuzelo. Jer ako se ovakve posude javljaju tek dolaskom novog stanovništva, onda
je logično da se posude moraju povezati s dolaskom tog stanovništva.

Nadalje, u tim razmišljanjima valja uzeti u obzir i druge narode koji su pred
Slavenima mogli doći u Dalmaciju, bilo kao vojnici - plaćenici ili osvajači. Oni su se
mogli pokapati prema romanskim običajima, koristeći romanske grobne priloge.
Naime, posude izrađene prostoručno ili na sporovrtećem kolu javljaju se i u
kasnoantičkim predslavenskim barbariziranim grobljima u Panoniji i drugdje. One se
uglavnom prepoznaju kao germanskog porijekla (gruba sarmatska, gotska,
langobardska i druga keramika) pa bi tako valjalo provjeriti nemaju li ove posude iz
Dalmacije i takove uzore.

Što se tiče ostalog dijela Dalmacije i njene unutrašnjosti, keramika je više
manje slična primjercima iz zadarske okolice, mada je zapravo malo nje objavljeno.
Očigledno je kako su nalazi na području na koje su se naselili Hrvati i okupili ostale
Slavene razmjerno jedinstveni u ovom razdoblju.

184

Što se tiče područja južnije od Splita, nalaza je malo ili ih uopće nema.
Poneki nalazi se mogu ipak prepoznati, pa tako postoje i neki novi nalazi s trase
autoceste u makarskom zaleđu i iz okolice Dubrovnika. Naime, kod crkve sv. Đurđa
u Župi dubrovačkoj, istraživano je groblje koje se datira od 10. do 12.st. Prilikom tih
istraživanja, pronađeni su zidovi i prateći pokretni nalazi koji pripadaju
kasnoantičkom dobu, a pretpostavlja se i postojanje starokršćanske crkve. No vrlo su
zanimljivi ulomci grube keramike koje je predstavljena u crtežu na tablama 24 i 25.
Perkićeva smatra kako se ne mogu povezivati s grobljem, nego s antičkom
arhitekturom. Ne datira ih pobliže, osim što navodi kako su karakteristični za
kasnoantičko razdoblje ali i za kasniju slavensku keramiku (Perkić, M. 2008, S.86,
T.24,25). Svako da je dio ovih nalaza evidentno kasnoantički, međutim tu postoje i
neki drugi, grubi ulomci koji ne pristaju u tu grupu. Uz neke neukrašene, zanimljivi
su i ulomci T.24-2 i T.25-5 koji imaju ukrase pseudovalovnice unutar redova
usporednih vodoravnih crta te ulomci T.25-7,8 kod kojih se javlja okomiti kratki
češljasti ukras, što je također tipično za ranoslavensku keramiku. Postoje i drugi
ulomci koji bi mogli biti karakteristični za ovaj tip keramike koji bi se prema tim
pokazateljima mogao datirati u 7. ili 8.st. Naravno, ulomke nisam bio u prilici vidjeti,
a nije mi poznata keramika koja se inače javlja na tom području pa ne mogu donositi
neke sigurne zaključke o ovim nalazima, osim da upozorim na sličnost ovih ulomaka
s ranoslavenskom keramikom predstavljenom u ovom radu.

Jedno od osnovnih pitanja je datacija koja bi se mogla iščitati iz keramičkih
nalaza. Kao što su neki istraživači već naglašavali, postoje posude koje bi se načelno
mogle datirati u 7.st., međutim općenito gledano, veliku većinu ranijih nalaza, čini
se, ipak je uputnije datirati u 8.st. Treba upozoriti i da se posude koje bi se mogle
datirati u 7.st. pokatkad nalaze u kontekstima 8.st. Također se postavlja pitanja
posuda koje su pronađene u paljevinskim grobovima i gotovo redovno se iz tog
razloga datiraju u 7.st. Počesto su ove urne ukrašene na način koji ih može svrstati u
8.st., gledano na njima slične primjerke iz Dalmacije ali i drugih područja u to doba
naseljenih Slavenima. Svakako nije nužno da se paljevinska groblja datiraju u 7.st.
jer se također mogu datirati i u 8.st. i na prostoru Hrvatske, ali i drugdje. Tako su na
posudama iz paljevinskog groblja kod Kašića, vinograd Drče (Belošević 1972),
razvidni elementi ukrasa koji se mogu pripisati drugoj polovici 7.st. i cijelog 8.st., ali

185
se prema nekim složenim obodima može reći kako su ti lonci vjerojatno izrađeni u
8.st. Tako i Belošević u svojoj objavi nalaza kaže da se keramika prema tipološkim
značajkama može datirati u 7. i 8.st., ali da ju valja na osnovu općenitog povijesnog
konteksta datirati u 7.st. (Belošević 1972, 82, 83). Svakako, ovo vrlo značajno
paljevinsko groblje zapravo uopće nije istraženo, već s iz njega spašeni samo neki
nalazi, te bi bilo korektno da konačni sud o njemu donesemo tek nakon sustavnih
istraživanja. Zasada treba ostaviti otvorenu mogućnost da se ti najraniji keramički
ulomci pripišu drugoj polovini 7. ili 8.st.

Ostali nalazi

Na ovom području pronađeno je mnoštvo nekeramičkih nalaza, što je
razumljivo s obzirom kako se gotovo sva nalazišta groblja s prilozima bogatim
grobovima. Velik broj grobova sadržavao je grobne priloge. To su uglavnom nakit u
ženskim grobovima i oruđe i oružje u muškim grobovima. Od nakita brojne su
naušnice različitih tipova, izrađene uglavnom od srebrne ili brončane žice. Pronađeni
su i prsteni brončanog ili srebrnog lima s ukrašavanjem punciranjem. Ogrlice su vrlo
raznolike, a osim raznobojnih većih i manjih staklenih perli pronađeni su i privjesci
poput medaljona, križeva i praporaca. Također je pronađeno i nekoliko torkvesa.
Većina nakita izrađena je u bizantskim radionicama, ili je riječ o manje vještim
kopijama i nakitu izrađenom prema tim uzorima (Belošević, 2007, 255, 266).

Od oružja prilažu se mačevi, koplja, strelice i bojni i noževi. Tu se mogu
ubrojiti i dijelovi konjaničke opreme kao ostruge i pojasne kopče. Čest prilog su
jednorezni noževi te sklopivi noževi te pribor za paljenje vatre koji se sastoji od
željezno kresiva i kremena. Od predmeta svakodnevne uporabe pronađen je srp,
željezna šila, kameni brusovi, keramički pršljenovi, koštani češljevi i koštani iglenici
s pripadajućim željeznim iglama.

Većina ovih nalaza zapravo se može datirati u kasno 8. i posebice 9.st. i
kasnije pa tako izlazi iz teme ovog rada. Nekeramički prilozi iz groblja koja bi se
mogla datirati u 7.st., poput Vinograda Drče kod Kašića, nisu pronađeni.

3.3.3. Komentar

186

Pregledom nalazišta 7. i 8.st. na ovom području uočava se jedan zapravo
nevjerojatan fenomen. Na više od 13 kosturnih groblja nalazimo samo jedno
paljevinsko i tri naselja, bolje reći traga obitavanja u antičkim ruševinama. Posve je
neprihvatljivo za arheologiju da donosi dalekosežne sudove o nekom području i
kulturi ako su poznati samo grobni nalazi i to samo iz jedne (kasnije?) faze. Stoga je
svakako prioritet istraživanja ranoslavenskog i starohrvatskog naseljavanja
Dalmacije pronalazak i istraživanje pravih naselja, koja će se kasnije i povezati s vrlo
vrijednim grobnim nalazima. Tek tada moći će se usporediti na pravi način ove
nalaze iz Ravnih kotara s onim iz drugih slavenskih središta.

Slika 25. Grobni humak Jokina glavica kod Krneze (K.Gusar)

Osim paljevinskih groblja i kosturnih groblja na redove, zanimljiva je
činjenica kako su neki ranosrednjovjekovni kosturni grobovi 8. i 9.st pronađeni
ukopani na prapovijesnim humcima u zaleđu Zadra. Za grobove u Krnezi
pretpostavlja se kako je to svijest Slavena o prapovijesnom kultu i tako njihov

187
nastavak (Gusar 2008, 197), što je svakako moguće i ta pojava je zabilježena na
mnogim mjestima u ranom srednjem vijeku. No valjalo bi uzeti i u obzir mogućnost
kako su Slaveni poželjeli ukopati svoje pokojnike u humak, jer je to njihov običaj,
bez svijesti o tome kako je tu netko u doba prapovijesti bio ikad pokopan. Jer kako je
već opisano u uvodnom dijelu, tijekom 8 i 9.st. kod Slavena se na širem prostoru
počinje sve češće pokapati u grobne humke (mogile) pa je ovaj običaj u Dalmaciji
mogao biti odraz tog procesa u širem slavenskom svijetu.66

Krajnje pitanje, a na koje se još uvijek teško može dati konačni odgovor, jest
kada su se Slaveni / Hrvati naselili u Dalmaciju. Pregledom ovih nalaza teško je
pronaći neke brojne i čvrste dokaze o doseljenju u 7.st. Tomislav Fabijanić u svojoj
disertaciji smatra kako je to neupitno i kako su za to dokaz paljevinska groblja u
Dalmaciji i zaleđu (Fabijanić 2008) što je na tragu prethodnih istraživanja i mišljenja
Janka Beloševića (Belošević 2002 i drugdje). Usprkos tome što je Fabijanić uspješno
i vješto razjasnio dokaze o postojanju ranoslavenskih paljevinskih groblja u
Dalmaciji i zaleđu, čini se kako i dalje ostaje pitanje njihove datacije, jer se
incineracija može koristiti i u 8.st., a dosada poznata paljevinska groblja nažalost
nisu arheološki istražena ili nisu valjano objavljena. Ipak, prema tipološkim
osobinama dosada pronađene keramike zasada bi se moglo zaključiti kako se prvi
Slaveni naseljavaju u sjevernoj Dalmaciji u drugoj polovini 7.st. a posebice od
početka 8.st.

Svakako ostaje i nadalje otvoreno pitanje koje odavna zapleće hrvatsku
arheologiju - da li su Dalmaciju prvo naselili bezimeni Slaveni pa tek potom
slavenski Hrvati ili su baš Hrvati ti prvi došljaci koji su u 7.st.(?) postali novi susjedi
domaćem romaniziranom pučanstvu. O tome se raspravljalo desetljećima, a čini se
kako se ova pitanja ponavljaju sve do danas (Bilogrivić 2010). Nažalost, s obzirom
na stanje istraživanja, ova teška tema još uvijek se ne može razjasniti na osnovu vrlo
skromnih arheoloških izvora kojim raspolažemo.

66 Slično pretpostavlja i Tomislav Fabijanić (Fabijanić 2008, 166).

188
4. ZAKLJUČAK

4.1. Arheologija Slavena, kako dalje

Prvi ranoslavenski nalazi u Poljskoj su kao takvi prezentirani javnosti
sredinom pedesetih godina prošlog stoljeća (Parczewski 1993, 13). Do danas poljski
arheolozi raspolažu desetinama nalazišta koje se mogu smjestiti u ranoslavensko
kulturu. Čak i prije su prepoznati i argumentirani nalazi iz Češke i Slovačke kao i
drugih zemalja na istoku slavenske pradomovine.

Postavlja se pitanje zbog čega arheologija dosad nije mogla donijeti tražene
podatke za teška pitanja ranog srednjeg vijeka, kao što je naseljavanje Slavena u ove
krajeve. Sigurno je razlog broj jedan posvemašnja devastacija svih tragova koji
dopiru iz toga vremena.

Vrlo često se događalo da su ključna arheološka nalazišta iskopavana za
današnje pojmove nedovoljno precizno. Tako nije vođena zadovoljavajuća
dokumentacija ili se nije pratila stratigrafska situacija prilikom iskopavanja.
Nevjerojatno je raširena i pogubna činjenica kako velika većina takvih ključnih
nalazišta nije uopće ili na primjeren način objavljena. Posebice je ovo nesretna
okolnost kod istraživanja brojnih starokršćanskih crkava u Istri i Primorju. U
velikom broju slučajeva, istraživače je interesirala prvenstveno bazilikalna
arhitektura i ostaci crkvenog kamenog namještaja ili pak višebojni mozaici iz doba
korištenja crkve, dok tragovima rušenja i naknadnog korištenja nisu davali previše
pažnje. Tako nemamo dobre niti pouzdane podatke za istraživanje bazilika u
Nezakciju, Vrsaru, Muntajani, Rogatici itd. Nalazi namjerno porušenih i spaljenih te
kasnije u gospodarske i stambene namjene korištenih crkvi su vrlo važni dokazi za
ovu temu, ali su nedovoljno prezentirani i elaborirani. Nažalost, pitanje je koliko nas
još ranobizantskih bazilika s takvim nalazima čeka neoštećenih da obavimo
suvremeno arheološko istraživanje.

Vida i Völling posebice navode kako su ranoslavenski nalazi u Isthmiji,
Demetriasu, Argosu i drugdje u Grčkoj pronađeni u zidanim antičkim zgradama, a ne
u zemunicama koje su tipične za ranoslavenska naselja i pitaju se kako bi se ovo
moglo razjasniti (Vida, Völling 2000, 19, 23). Upravo situacija s nizom naših

189
priobalnih nalazišta poput Žužići - Muntajane, Rijeke - Pul Vele crikve, Nin -
Sv.Križa, Nin - Banovca, Podvršje - Glavčina itd. gdje se Slaveni useljavaju u
antičke zidane ruševine, pokazuje kako je to ipak jedan obrazac, koji treba ubuduće
podrobno pratiti kako bi se taj tanki sloj čim bolje zapazilo već tijekom a ne tek
nakon iskopavanja ili nikada. Tek pažljivim pristupom istraživanju na mjestima koja
potencijalno mogu dati takve nalaze dovesti će do razrješenja ovih pitanja.

Najviše je dosad postignuto u pronalaženju i istraživanju kosturnih groblja,
koja se pronalaze u sve tri ovdje predstavljene grupe. No nedostaju nam nalazi
paljevinskih groblja koja bi ipak, mada možda i u manjoj mjeri, trebalo biti. Nakon
čitanja disertacije kolege Tomislava Fabijanića dobije se dojam kako su svi dosad
pronađeni tragovi najranijih paljevinskih i poganskih groblja naprosto potučeni
devastacijom u posljednjih dvjestotinjak godina bez ikakve mogućnosti da se kotač
događaja okrene unazad. Svakako, treba se upitati nije li običan "slučaj" krivac za
sadašnje stanje arheološkog znanja o ovoj temi? Što bi se dogodilo da se na primjer
slavensko paljevinsko groblje na Maklinovom brdu moglo istražiti i objaviti nas
najsuvremeniji način bez da ga je neki stanoviti Stjepan Drča uništio u prkos znanosti
ne dopustivši istraživanje? Možda bi u tom slučaju imali barem jedno takvo groblje
dostojno istraženo u Dalmaciji i to bi nam moglo dati okvirnu sliku kako se proces
pokapanja modificirao od samog doseljavanja do nekoliko generacija nakon toga.
Nedavno istraživanje Irene Šavel na Popavi, gdje je otkrivena i arheološki istražena
jedna paljevinska nekropola i to još one vrste u kojoj su ostaci spaljenih pokojnika
ubačeni u zemlju bez urne, daju nadu kako će se pažljivim pristupom u budućnosti
postići mnogo više.

Postoje i u zadnjih dvadesetak godina otkrivena paljevinska groblja u
Dalmaciji, poput groblja Skradin - Dubravice, Donje polje - Sv.Lovre, Velim -
Velištak i druga, koja bi mogla u velikoj mjeri pridonijeti istraživanju kada bi ih
istraživači konačno valjano objavili, s grafičkom i fotodokumentacijom te
kvalitetnim crtežima nalaza (Fabijanić 2008, 58). Nevjerojatno je da se ključni
podaci o novim nalazima, kao što su pronalasci slavenskih paljevinskih grobova sa i
bez urni u Dalmaciji mogu dobiti samo u neformalnim razgovorima.

Velik problem je i nedostatak naseobinskih nalazišta. Do prije desetak godina
nije ih bilo pronađeno gotovo nigdje. Na sjeveru se u zadnje vrijeme značajno

190
popravilo stanje pa su istraženi, makar djelomice, desetci naselja. Također se
pokazalo kako se ostaci razvedenih naselja počinju pokazivati tek kada se vrlo velike
plohe zemljišta istraže arheološkom metodom, prije nego se pojave građevinski
strojevi, kako što je to postignuto na dotada neusporedivom pristupu Mitje Guština
Novoj tabli. Nalazišta koja tražimo teško su uočljiva i klasične arheološke metode
ubiciranja nalazišta poput rekognosciranja i arheološkog nadzora prilikom gradnje,
lako mogu previdjeti neku malu skupinu od nekoliko slavenskih zemunica ili
grobova i tako ih zauvijek prepustiti uništenju. Za nadati se je kako će i u Istri i
Dalmaciji biti pronađena i istražena neka slavenska naselja 7. i 8. st. u skoroj
budućnosti, jer upravo ovdje nam naselja gotovo u potpunosti nedostaju, što je u
potpunom nerazmjeru s brojem istraženih groblja ovog razdoblja.

Djelomice je dosadašnjoj neistraženosti kriva i činjenica kako su tragovi
najranijih Slavena zapravo za većinu laika ali i arheologa nedovoljno atraktivni. Vrlo
dobro primjećuje Marija Gimbutas kada kaže: "The drab archaeological remains of
migrating farmers and stock breeders who did not build houses or temples of stone or
clay and did not create any outstanding and individualistic art style have not attracted
the interest of archaeologist and have not stimulated national pride. The scientific
reconstruction of prehistoric Slavic culture still awaits a meticulous modern
archeologist."(Gimbutas 1971, 26).

Pouka je jasna, i ako uistinu želimo razjasniti najranija razdoblja moramo
prihvatiti da će najranija slavenska nalazišta, zbog svoje skromnosti i siromaštva
počesto u očima investitora ili nekih kolega izgledati kao slab arheološki nalaz, mada
je riječ o podacima koji su za proučavanje ovog razdoblja od neprocjenjive važnosti.
Stoga je važno strpljivo prikupljati ove skromne nalaze, jamu po jamu, kako bi se
konačno moglo sastaviti neku širu i dublju sliku ovog vrlo zanimljivog povijesnog
razdoblja.

Ponekad je problem što povjesničari nekritično prenose i koriste određene
zastarjele arheološke izvore (Levak 2007, Gračanin 2008 itd.), što naravno nije
njihova krivnja. Posebice u razdoblju nakon 2. Svjetskog rata pojavila se "potreba"
da se pronađu ranoslavenski nalazi pa je u stručnu literaturu ušlo mnoštvo ishitrenih
podataka (npr.određenje Mrsunjskog luga ranoslavenskim gradištem). Arheologija
treba u potpunosti nanovo vrednovati sve dosad otkrivene nalaze u posve novom

191
svjetlu, te će tek tada tragovi naseljavanja doći do izražaja te omogućiti sustavnije
uspoređivanje s povijesnim saznanjima.

Na kraju bi odgovor na postavljeno pitanje trebao glasiti: treba istraživati
ciljano i sustavno i objavljivati rezultate promptno i cjelovito.

Zvuči jednostavno, ali donedavno toga uglavnom nije bilo. Potrebno je
istraživati velike prostore na sjeveru i biti spreman kako će se naselja pa i groblja
javljati na mnoštvo različitih mjesta, ali samo pojedinačno, u skupinama od po
nekoliko zemunica ili grobova, bez lažne nade kako će se još naići na veća naselja ili
groblja sa stotinama objekata i grobova. Treba biti volje da se obrade i objave svi
nalazi na velikim istraživanja višeslojnih nalazišta, koji će nam često ukazati na
barem nekoliko ranoslavenskih objekata. U prijadranskim područjima gdje je gradnja
uglavnom u kamenu, potrebno je podrobno objaviti sve zatečene nalaze. I to u
slojevima urušenja kasnoantičkih vila i naselja i drugih arhitektonskih ostataka.
Posebice treba obratiti pažnju na starokršćanske crkve, koje se počesto istražuju
samo kako bi se prikupili ostaci kamenog namještaja i objavio tlocrt zidova, dok su
popratni usitnjeni keramički nalazi stavljeni u stranu kao irelevantni.

Kada bi se svi arheolozi držali ovih nekoliko jednostavnih ciljeva, već kroz
jedno desetljeće pojavilo bi se pregršt novoiskopanih i objavljenih vrlo zanimljivih
ranoslavenskih nalaza, koji bi nam na različitim mjestima svjedočili o naseljavanju
ovog prostora između 6. i 9.st.

4.2. Zaključak

Kroz mnoštvo povijesnih i lingvističkih istraživanja jasno je kako se na ovo
područje u ranom srednjem vijeku doselilo slavensko pučanstvo. Odnedavno za to su
se počele pojavljivati i sve brojnije potvrde u arheološkom materijalu. Upravo za te
najranije nalaze postavljaju se mnoga pitanja vezana uz razdoblje kasne antike i
seobe naroda.

Pitanje supstrata slavenskom naseljavanju je vrlo važno, a čini se kako ovdje
nema zadovoljavajućeg odgovora. Postoje razmišljanja kako Slavena nije bilo mnogo
i kako je većina ranosrednjovjekovnog stanovništva potjecala od Romana ili
romaniziranih starosjedioca. Tako na primjer smatra Karpf za područje Karantanije

192
(Karpf 2002, 209). No imamo i mišljenja kako se lingvistički to ne može primijetiti
jer je u govoru vrlo malen udio supstratnog govora što bi značilo "da Slovani niso
prišli v množičnejši stik s staroselci" (Šivic-Dular 1996,153). No ipak, opće poznati,
i neki ovdje predstavljeni arheološki nalazi, potvrđuju prežitak starosjedilačkog
romanskog stanovništva na ovom području od 6. do 8.st. te stanovit utjecaj na
Slavene tijekom doseljavanja, što se ovdje očituje u prihvaćanju mnogih tradicija iz
područja domaće keramičke proizvodnje. Ovo je svakako vrlo važno pitanje kojem
će se i ubuduće trebati posvetiti veća pažnja.

Uzevši u obzir sadašnje stanje istraživanja može se reći kako su pisani izvori i
povijesne teorije o dolasku Slavena na ova područja zasada tek djelomično potvrđene
kroz kroz arheološke nalaze. Prema arheološkoj građi koja je opisana u ovom radu,
možemo vidjeti kako su Slaveni uistinu doseljavali na ovo područje već krajem 6. st.
To ne znači da njihovi ratnički prodori nisu započeli i ranije, kako nam svjedoče neki
povijesni izvori, ali za to za sada nema dovoljno sigurnih materijalnih dokaza.

No, za kraj 6.st. imamo vrlo jasne i očite dokaze slavenskog naseljavanja na
području Prekmurja (npr. Murska Sobota - Nova tabla). Ovi nalazi su tipološki i
svojom zadovoljavajućom količinom nalazišta i nalaza vrlo "čitljivi" te pokrepljeni i
zadovoljavajućim nizom C14 analiza. Tipološki su srodni praškoj kulturi Slavena.
Tako je vrlo je vjerojatno kako se nalazi koji se šire iz Prekmurja doprli sa sjevera, a
šire se u pravcu zapada prema Koruškoj, juga prema Štajerskoj i jugozapada prema
Međimurju i sjeverozapadnoj Hrvatskoj. Izvan Prekmurja, gdje se javlja već krajem
6.st., ovaj sloj naseljavanja možemo dokazati od početka 7.st. i južnije (npr.
Nedelišće - Stara ves) te zapadnije (npr. Bled - Pristava). Trag ove seobe možda je
moguće povezati s tehnikom izrade tzv. "rupičaste keramike". To su zasad, čini se
najraniji sigurni dokazi slavenskog naseljavanja područja grupe Drava - Mura - Sava.

No, nalazi ovoga tipa nestaju na ovim područjima od početka 8.st., pa se
postavlja pitanje da li se materijalna kultura koja dopire sa sjevera transformirala
putem dodira sa starosjediocima ili sjedilačkim načinom života i daljnjim tehničkim
razvojem.67 Možda je to i posljedica sve jačeg karolinškog utjecaja sa zapada.

67 Tako Machaček obrazlaže razvoj tzv. Keramike podunavskog tipa utjecajem rimske provincijalne
tradicije na slavenske doseljenike, a ne doseljenjem Slavena s juga i istoka u srednjeeuropski prostor
(Machaček 1997, 377, 378).

193
Moguće jest i da, kao što je povijesno već teoretski postavljeno, da je to plod dolaska
drugog slavenskog vala, koji bi s istoka, iz područja srednjeg i donjeg Dunava
prispio ovdje uzvodno uz rijeke Dravu i Savu. Ako i jest tako, ova značajna
promjena u materijalnoj kulturi može se materijalno zadovoljavajuće pokazati tek u
početku 8.st. a ne još za kraj 6.st. kako se to u nekim povijesnim djelima predlaže.68

Srž Karantanaca, sazdana na doseljavanju Slavena sa sjevera, uz značajan
utjecaj starosjedilačkog romaniziranog stanovništva te naknadnog slavenskog
prodora iz pravca istoka tako je postala baza na kojoj se dalje razvija slovenska
nacija. To je potvrda osnovnog razmišljanja povjesničara prije (Grafenauer 1971) uz
određene potvrde i nova promišljanja povjesničara i arheologa danas (Žužek 2007;
Guštin 2007, 2010). Sličan razvoj događaja prema povijesnim i arheološkim
izvorima možemo naslutiti i za sjeverozapadnu Hrvatsku. Pitanje datacije slavenskog
naseljavanja svakako treba i u budućnosti dokazivati materijalno, što ne dovodi u
pitanje slavenske, avarske ili avaroslavenske pljačkaške pohode na još nenaseljene
teritorije i desetljećima prije stvarnog naseljavanja.

Slavenski pak dolazak na sjeveroistočnu obalu Jadrana, zasada možemo samo
prema skromnim podacima postaviti u početak 7.st. Čini se najraniji materijalni trag
jest ranoslavenska keramika na ognjištima srušene bizantske bazilike na Muntajani,
no nažalost bez mnogih podataka koji bi nam ovo mogli pobliže razjasniti. Nadalje,
imamo arheološke potvrde povijesnih podataka o slavenskim razaranjima crkvenih i
gradskih bizantskih središta početkom 7.st. i putem C14 analize paljevine te pratećih
nalaza na podu trobrodne starokršćanske bazilike u Tarsatici oko 610.g. Ostali
materijalni nalazi koji na potvrđuju najranije doba naseljenja nažalost ne potječu iz
sustavnih arheoloških iskapanja ili su osamljeni nalazi u nedovoljno istraženim
kontekstima. Očigledno je kako će arheologija trebati pronaći mnogo više nalaza
kako bi razjasnila to doba na ovom području. Zasada treba priznati kako nemamo
dovoljno arheoloških tragova koji bi potvrdili značajnije slavensko naseljavanje
područja Kras-Istra-Rijeka u 7.st., već se gušći tragovi javljaju tek od druge polovine
8.st.

68 Na primjer "...od svršetka 6.st. ...riječnim dolinama Drave, Save i Mure uzvodno..." (Tomičić, 2001,
180).

194

Što se tiče sjeverne Dalmacije, ovdje nemamo prema standardnim tipološkim
pokazateljima evidentnih i brojnijih dokaza za doseljavanje u 7.st., mada nam
posredno povijest i poneka arheološka građa na to ukazuje. No zasigurno imamo vrlo
čvrste i rasprostranjene pokazatelje slavenskog naseljavanja u 8.st i to razmjerno
kompaktno definirane skupine koja pripada Hrvatima. Da li su upravo oni tu bili prvi
Slaveni u 7.st. ili tek drugi val naseljavanja, zasada se ne može arheološki gledano
odrediti, te je ovo pitanje koje tek treba u arheološkom pogledu razjasniti.

Treba reći kako je arheologija tek na početku svojeg priloga razjašnjavanju
povijesnih nedoumica. Donedavno su se najraniji tragovi slavenskog doseljavanja
vidjeli samo u par nedovoljno jasnih nalazišta, dok sada već dobivamo mnogo širu i
dublju sliku. Siguran sam kako je arheologija u mogućnosti posvjedočiti o mnogim
zbivanjima koja su nam dosada bila poznata samo iz sačuvanih povijesnih izvora ili
povijesnih pretpostavki. I u tome nema ništa krivo kako bi neki htjeli, jer arheologija
jest tu kako bi odgovorila na ona pitanja iz povijesti, za koja nemamo zapise te kako
bi povijest ispravila, opovrgnula, potvrdila ili nadopunila.

U ovom radu obrađeni su izabrani novotkriveni ranosrednjovjekovni nalazi i
nalazišta s područja sjeverozapadne Hrvatske. Predstavljeni su neki nalazi i nalazišta
koji se datiraju u kraj 6., 7. i 8. stoljeće i na drugim područjima Hrvatske i Slovenije.
Većina ovih nalaza dosad nije bila predstavljena znanstvenoj javnosti, a ujedno se
radi i o nekim donedavno sasvim nezabilježenim arheološkim nalazima u sjevernoj
Hrvatskoj. Tako se po prvi puta u Hrvatskoj objavljuju naselja s izduženim ovalnim
zemunicama s ognjištima i ranoslavenskim pokretnim nalazima, prikupljaju ulomci
keramike "praške kulture" u arheološkim istraživanjima, datiraju zatvorene cjeline
AMS c14 metodom, kartiraju brojna nova ranoslavenska nalazišta i tako dalje.
Predmet analize - nalazi iz sjeverozapadne Hrvatske, postavljen je u širi kontekst te
uspoređen s nalazima i nalazištima krajnjeg jugozapadnog dijela područja koje
naseljavaju Slaveni. Ovo područje je za potrebe rada omeđeno okolicom rijeke Soče
na zapadu, na sjeveru okolicom rijeka Drave i Mure, a na istoku gorjem Papuka,
okolicom rijeka Une i Zrmanje do Zadra na obali Jadranskog mora.

Naglasak provedenih analiza je na keramičkim nalazima jer se oni pokazuju
kao brojno i vrlo vrijedno vrelo podataka. Ipak nisu izostavljeni prikazi ostalih
pokretnih nalaza kao i samih nalazišta i istraženih objekata. Keramički nalazi se

195
podrobno opisuju unutar zatvorenih cjelina koje su od primarne važnosti za analize, a
raspravlja se o poznatim tipološkim i tehnološkim vrednovanjima nalaza te se razlaže
novi prijedlog klasificiranja karakteristika nalaza. Koriste se i vrijedne analize
starosti putem mjerenja radioaktivnog ugljika c-14 koje pomažu u datacijama
zatvorenih cjelina. Donosi se i prijedlog razrade datacijskih osobina predstavljene
keramike. Dio rada posvećen je karakteristikama keramičkih nalaza koje se mogu
pripisati starosjedilačkom romanskom stanovništvu te razlikama koje se očituju u
definiranim karakteristikama ranoslavenske doseljeničke keramike. Opisuje se i
njihov daljnji razvoj i međusobno prožimanje u keramičkoj proizvodnji koje zapravo
odražava i opće socijalno stanje nakon prvog stoljeća od doseljavanja. Ukazuje se na
neka druga zanimljiva pitanja iz područja ranoslavenske keramičke proizvodnje
poput tehnike izrade posuda.

Ranoslavenski nalazi se na osnovu svojih pojedinih zajedničkih značajki
mogu uvjetno podijeliti u tri osnovne grupe koje se javljaju na opisanom području.
To su grupa Drava-Mura-Sava, grupa Kras-Istra-Rijeka te grupa Zadar-Sjeverna
Dalmacija a svaka je predstavljena sa svojim zasebnim ali i zajedničkim
karakteristikama. Detaljno predstavljena grupa nalaza i nalazišta iz sjeverozapadne
Hrvatske uspješno se uključuje u grupu nalaza Drava-Mura-Sava. Time se pokazuje
kako se u znanosti nedavno definiranim i opisanim nalazima iz Slovenije mogu
pridodati i ovi novopronađeni nalazi iz sjeverne Hrvatske.

196
5. SKLEP

V
notranjosti
območja
današnje
Slovenije
poznamo
številna
zgodnjesrednjeveška najdišča na katerih prevladuje materialna kultura staroselcev
oziroma romaniziranega prebivalstva, ki ni zapustilo tega prostora do konca 6.
stoletja. Konec 6. stoletja verjetno predstavlja prelomnico, saj je takrat prišlo do
propada večjih mest in pripadajočih škofij. Verjetno so v tistem času tudi prebivalci
teh krajev v večjem številu zapustili svoje domove in se odpravili v relativno varnost
utrjenih mest Veneta, Furlanije in Istre.

Del avtohtonega prebivalstva nedvomno ostaja na matičnem območju tudi v
času barbarskih vdorov. Na visokih gorah, nedostopnih skalah in oddaljenih planotah
širšega vzhodnoalpskega prostora je bilo najdeno večje število staroselskih,
staroromanskih naselbin, ki jih lahko datiramo v čas od 5. do 7. stoletja. V Sloveniji
imamo za to številne primere. To so Zagorica - Veliki Gaber (Vičić, Slapšak,
Grosman, Gaspari, Novakovič 2002); Grad na Gorenjem Mokronogu (Pleterski,
Belak 2002) itn. Življenje teh višinskih naselbin je vsaj nekaj časa potekalo
vzporedno s priseljevanjem in razvojem novega slovanskega prebivalstva v okolici.
V nekaterih primerih tradicionalni način življenja romaniziranih prebivalcev, sega
celo v 10. stoletje, kot je razvidno na najdišču Krvavec - Na Bleku (Pleterski, Peršič
2008).

Iz tega je razvidno, da je v 6. stoletju staroselsko prebivalstvo zapustilo
doline rek. Zaenkrat so bile zgodnje slovanske naselbine iz 6. in 7. odkrite le v
dolinah rek. Pojavilo se je vprašanje, kakšen je bil medsebojni stik med dvema
skupinama, in vprašanje, ali je obstajalo sožitje. Po nekaterih ugotovitvah je mogoče
sklepati, da je obstajala medsebojna trgovina oziroma zamenjava blaga. Tako je na
višinski utrdbi Tinje nad Loko pri Žusmu (Ciglenečki 2000), bila najdena keramika,
ki pripada zgodnje slovanskim priseljencem, v naselbino pa je verjetno prispela kot
embalaža za blago, ki so ga staroselci dobili od priseljencev. Podobne najdbe, čeprav
redke, se pojavljajo tudi v drugih višinskih naselbinah.

Glede na velike spremembe zgodnje slovanske keramike v 7. stoletju, je
jasno, da je ob takšnih občasnih stikih obstajalo tudi sožitje med skupinami
prebivalcev. Kot je bilo že omenjeno, so začeli Slovani okraševati keramiko, z
uporabo nekaterih okrasnih elementov iz poznoantične keramike, ki jih izvajajo v

197
svojem stilu. Še posebej prepoznaven in značilen je okras valovnice. Odličen primer
za prve stike je najdišče Stara ves, kjer je bila v zemljanki SJ 1 ob staroslovanske
keramiki najdena tudi staroselska keramika. Staroselska keramika  keramika je bila v
Zemunica Približno 10% keramike je pripadalo staroselskemu tipu, ki se je ohranil v
velikih odlomkih loncev in skledice. 69Na najdišču je najden, in verjetno istočasen,
odlomek staroselske valovnice, kot tudi primerki prvih slovanskih valovnic na
loncih.  Gre za eden izjemnih primerov najbolj zgodnjih stikov teh dveh civilizacij in
je nekaj posebnega, saj kaže na preživetje staroselskega prebivalstva v nižinah v 7.
stoletju (Bekić 2006, 213-216, 223).

Vendar pa ostaja odprto vprašanje, v kolikšni meri najdbe z značilnostmi
obeh kultur lahko pripišemo eni ali drugi kulturi. Sklepamo, da je večino najdb iz
nižinskih območij, ki  je datirana v 8. stoletje ali kasneje možno pripisati
slovanskemu prebivalstvu, ki je do takrat sprejelo nekatere dosežke staroselske
civilizacije.

Poleg vprašanja proizvodnje keramike je treba pozornost nameniti tudi
vprašanju načina pokopavanja. Območje skupine Drava-Mura-Sava Slovani
poseljujejo vsaj od konca 6. stoletja, kar potrjujejo zelo jasni dokazi iz Prekmurja.
Lahko domnevamo, da so svoje mrtve,  v prvi fazi,  sežigali. Na žalost, na območju
te skupine lahko to z gotovostjo trdimo samo za žarno grobišče Lipovci Popava I
(Šavel 2008). Obstaja tudi grob iz Brstja pri Ptuju (Tomanič-Jevremov 2002), vendar
pa gre za osamljen grob, ki ga zaenkrat ni mogoče označiti kot pokopališče.

Opozoriti je treba, da v bližnjem prostoru severno od Mure, v madžarski
provinci Zala, obstajajo žgana grobišča (biritualna), ki jih je mogoče pripisati
zgodnjeslovanskemu prebivalstvu, kot so na primer Zalakomár, Pókaszepetk itn.
(Szőke 1991; Sos, Salamon 1995). Veljalo naj bi, da žgani grobovi na tem najdišču
pripadajo slovanskim prebivalcem, medtem ko skeletni grobovi pripadali averskemu
prebivalstvu. Zdi se, da sta obe skupini ostali zvesti svojemu načinu pokopavanja od
7. do 9 stoletja, kot so datirana grobišča (Szőke 1991, 15). Gradivo z omenjenih

69 Treba je poudariti, da so v zemljanki SJ 1 najdeni odlomki zgodnejše poznoantične lončenine,
vendar manjši fragmenti, ki bi lahko vanjo prišli z mešanjem s poznoantično plastjo. Vendar pa so bili
prostoročno izdelani lonci okrašeni z metličenjem skoraj v celoti ohranjeni in so zagotovo prišli v
jamo s polnilom, istočasno z zgodnjeslovanskimi primerki (Bekić 2006, 223).

198
grobišč bi lahko bilo sorodno z najdbami z najdišč t.i. skupine Drava-Mura-Sava in
upamo lahko, da bo v prihodnosti odkrito še več žganih grobov tudi na območju
Slovenije in severne Hrvaške.

Skeletna grobišča so očitno veliko bolj številna, zato je vprašanje, zakaj so
Slovani, ki so se odselili na jug, kmalu opustili navado žganega pokopavanja. V
literaturi se je doslej to pojasnjevalo s slovanskim hitrim prevzemom navad
staroselcev, ali z razlago, da ti skeletni grobovi dejansko pripadajo staroselcem ali
Avarom. Pomembno je vedeti, da je bila večina teh skeletnih grobišč odkrita že pred
1. ali 2. svetovno vojno, večinoma po naključju in s strani nestrokovnjakov. Takrat se
je izkopavalo ročno, brez današnje težke mehanizacije in so na številne najdbe
opozorili že delavci. Prepričan sem, da so bili najditelji teh grobov še posebej
navdušeni nad najdbami človeških okostij in morebitnih pridatkov in se je novica o
teh najdbah hitro razširila. Toda vprašanje je, kako bi se odzvali, če bi v zemlji našli
le odlomke žganih kosti s posodo ali celo brez nje. Takšne najdbe verjetno nihče ne
bi opazil ali pa o njih poročal. Po uvedbi težke mehanizacije za zemeljska dela, je
zelo verjetno, da izvajalec iz svojega sedeža, ne bo opazil manjših lis s spremenjeno
barvo zemlje, ki vsebujejo drobce človeških kosti in morda tudi odlomke keramičnih
posod. Večina strojnikov ne opazi niti vidne arheološke ostanke, kar smo se naučili
na podlagi izkušenj pri arheološkem nadzoru gradbenih projektov.

Večina znanih najdišč na širšem območju Istre iz 6. in 7. stoletja vsekakor
pripada staroselskemu prebivalstvu. Njihova materialna kultura se jasno razlikuje od
slovanske in jo zlahka prepoznamo. Ponavadi so to sledi bivanja v prenovljenih
nekdanjih rimskih vilah rustikah, kot so na primer Betiga pri Barbarigi (Marušić
1995, 64), Dragonera (Starac, A. 2010, 1888, 200), zaliv Marić (Višnjić, Bekić,
Pleština, 2010) in številne druge.

Prav tako med omenjena najdišča sodijo manjše in večje poznoantične
naselbine, ki živijo še v 7. stoletju, nekatere med njimi pa še kasneje, kot na primer
Guran (Ruffieux 2008). Življenje se je nadaljevalo predvsem v naselbinah, ki so bile
predelane v kastrume, kot so Rovinj, Poreč, in duge naselbine. Večina teh naselbin se
nahaja ob zahodni obali Istre, pogosto na otokih in polotokih, ki so zagotavljali
varnost pred slovanskimi vdori. Za razliko od nekaterih drugih, bizantinski kastrum

199
na otoku Veli Brijun, in kaštel na polotoku Sipar po v 9. stoletju nista več živela
(Marušić 1995, 64).

Za ta čas so značilni ostanki pribežališč staroselskega prebivalstva v jamah.
Pojav teh pribežališč se, na podlagi kovinskih in keramičnih najdb, datira v čas med
4. in 7. stoletjem. Zdi se, da je staroselsko prebivalstvo več stoletij uporabljalo
tovrstna zavetišča med vdori različnih barbarskih plemen. V jamah na območju Istre
obstajajo številne najdbe ognjišč, poznoantične keramike in drugih poznoantičnih
najdb. To so: Trogrla jama pri Majkusu (Bačić 1977), Ciganska jama pri Momjanu
(Marušić 1995, 33), Vela peć pri Vranji (Forenbaher, Rajić - Šikanjić, Miracle 2008),
Laganiši pri Oprtlju (Bekić 2008b), Oporovina pri Medveji (Starac, R. 1994), itn.

Sledi velikih sprememb v 7. stoletju je mogoče opaziti na številnih
arheoloških najdiščih. Na tem območju obstajajo številne cerkve, na katerih so sledi
uničevanja in sežiganja, ki jih na splošno datiramo v čas 7. stoletja. En takšen primer
je cerkev sv. Maura v Rimu pri Roču, kjer so okoli severovzhodnega vogala cerkve
našli odlomke ožganega in razbitega kamnitega pohištva in stekla ter plast žganine
(Marušić 1995, 25). Sledi že omenjena bizantinska bazilika sv. Agneze na hribu
Muntaja pri Žužićih (Marušić 1995, 27), Rogatica, Nezakcij (Marušić 1957, 65), itn.
Na podlagi najnovejših raziskav enako velja tudi za zgodnjekrščansko baziliko v
Tarsatiki, na današnjem reškem trgu Pul Vele crikve, kjer je bila na tleh cerkve, ob
sledeh žganine, najdena tudi zgodnjesrednjeveška keramika (Bekić v tisku B). Ob
cerkvah in bazilikah, podobno lahko ugotavljamo tudi za naselbine. Domnevno naj bi
bila tudi naselbina, nastala na nekdanji vili na Dragoneri, uničena v požaru v 7.
stoletju (Starac, A. 2010, 200), kot tudi večja naselbina Vistrum (danes Veštar) pri
Rovinju (Bekić, Višnjić, Pešić, Bloier 2011, 36), itn. Očitno je to sled slovanskih
roparskih osvajanj, ki so datirane v čas od konca 6. stoletja.

Prave naselbine, ki bi jih z gotovostjo pripisali slovanskim priseljencem v 7.
in 8. stoletju, zaenkrat še niso bile odkrite in raziskane. Vendar pa so bila v Istri
odkrita številna zgodnjesrednjeveška grobišča, predvsem na severu osrednjega dela
polotoka, ki ga je mogoče pripisati Slovanom. Nekatera od teh grobišč so bila
sistematično raziskana in delno tudi objavljena. Pri raziskovanju teh grobišč je imel
vodilno vlogo Branko Marušić (Marušić 1995). Po mnenju Juroš-Mofardin, je bilo
pri sv.Pankraciju grobišče obmejnih stražarjev (tim. limitanei), priseljenega

200
prebivalstva, ki jih je bizantinska oblast preselila na to območje zaradi nadzora
severne meje. To se je zgodilo po dogodkih s konca 7. stoletja in zlasti tistega iz leta
705, ko so Slovani zasedli območje v okolici današnje Gorice, z napadom poskušali
prevzeti langobardsko Furlanijo. Na tem vrstnem grobišču so tipični grobovi
bojevnikov s številnim orožjem in opremo, kot so pasovi. Očitno je, da so ti "mejni
stražarji" v stiku z lokalnim krščanskim prebivalstvom začeli sprejemati njihovo
kulturo, kar je razvidno iz lokalnih uhanov tipa Buzet in tudi iz prstanov in zaponk z
znakom križa (Juroš-Mofardin 2005, 106).

Sledi langobardske zasedbe Istre med leti 770 in 774 se kažejo v grobu
konjenika s srebrno konjsko opremo, ki se nahaja na hribu v bližini Brežca pri
Buzetu (Juroš-Mofardin 2005, 107). Znano je tudi poznoantično in langobardsko
grobišče pri Solkanu nad Sočo (Žbona-Trkman 1995, 33). Grobišči Mejica in Veli
Mlun pri Buzetu predstavljata sledi ponovnega strateškega pomena meje na Mirni,
ko se je slovansko prebivalstvo angažiralo v frankovski vojski v vojnah z Avari med
leti 791 in 803 (Juroš-Mofardin 1990, 107-109).

Lahko sklepamo, da so sledi prvih slovanskih naseljencev na tem področju
najmanj vidne. Vendar pa je tako predvsem zato, ker je bila Istra relativno gosto
poseljena v času slovanske naselitve. Njihovi prvi roparski vpadi in požigi cerkva in
naselbin, niso v celoti "očistili" območja predhodnih prebivalcev, kot se je zgodilo v
nižinskih predelih današnje Slovenije in Slavonije. Tu so se ohranila številna mesta -
kastrumi, utrjeni na otokih in drugih težko dostopnih mestih, ki so se še naprej
razvijali, in relativno stabilno vpilvali s svojo kulturo in običaji na priseljence. O tem
je bilo že veliko napisanega, arheološke sledi pa potrjujejo ta razvoj. Torej
Grafenauer pravilno pravi: "...da je prav Istra tisto področje, kjer je sožitje med
Slovani in staroselci gotovo najintenzivnejše, saj traja v bistvu od zgodnjega srednjeg
veka prav do našega časa" (Grafenauer 1971, 27).

Na začetku so se Slovani v Istri pojavil kot napadalci, ki so z Avari ali
samostojno večkrat ropali po Istri. O tem pričajo pisni viri, medtem ko arheološke
sledi njihovih vdorov lahko prepoznamo v plasteh zažganih in uničenih cerkva,
izginulih vasi in sledeh pribežališč staroselskega prebivalstva v jamah. Te sledi so
zaenkrat skromne, ker jim do sedaj ni bilo posvečeno dovolj pozornosti.

201

Ostali Slovani so v Istro prišli na drugačen način, kot bizantinski plačanci.
Sledi njihove prisotnosti najdemo na zgodnjesrednjeveških grobiščih, predvsem na
domnevni obrambni liniji Istre, reke Mirne, in tudi drugod. Ti Slovani so očitno kot
pogoj za službo v bizantinski vojski morali sprejeti krščanstvo, tako da so pokopavli
skelete, nekatere poganske elemente so ohranili še za nekaj časa, kar je razvidno iz
navade pridajanja orožja, posodja in hrane v grob, in tudi iz nekaterih drugih
poganskih praks. Kljub temu so bili Slovani očitno ponosni, da so plačanci v
bizantinski vojski, in so v grobove pridajali tudi bizantinske pasne spone, nože, itn.
Prav tako so njihove žene sprejele bizantinski nakit, kot so npr. bizantinski uhani, ki
so bili tako razširjeni, da so celo poimenovani uhani tipa Buzet. Na tem območju so
številne najdbe grobnih pridatkov tega tipa, vendar do sedaj ni bila ugotovljena ali
raziskana niti ena naselbina nosilcev te materialne kulture. To dejstvo v veliki meri
vpliva na oblikovanje dokončnih sklepov o teh bojevnikih.

Možno je tudi, da so ti Slovani tako željni romanizacije dejansko bili Anti.
Znano je, da so Anti sklenili zavezništvo z bizantinskim cesarjem Justinijanom I leta
545/546. Od takrat niso več povezani s Slovani, s katerimi so jih prej povezovali v
opisih, vendar so postali zavezniki, federati vzhodnega rimskega cesarstva. Za svoje
nove zaveznike se od takrat bojujejo proti Slovanom in Avarom, še posebej na
spodnji Donavi, po potrebi pa tudi proti drugim sovražnikom vzhodnega cesarstva.
Na primer, Prokopij priča o tristotih Antih, ki se kot bizantinski vojaki bojujejo proti
Ostrogotom v Lukaniji (Barford 2001, 52).

Po smrti bizantinskega cesarja MavricijaTiberija leta 602 Anti po avarskem
vojaškem maščevanju "izginejo" iz zgodovine. Nihče ne ve, kam so se umaknili
preživeli Anti. Možno je, da so živeli pod avarsko oblastjo, kot menijo nekateri,
ampak je po mojem mnenju bolj verjetno, da so se vključili v »svojo« bizantinsko
državo in si tam poiskali nek primeren status. Kot federati in svobodni možje bi
lahko pridobili status z obrambo nekega novega limesa. Tako je možno, da so bili
prav oni tisti bizantinski obmejni vojaki na "istrskem limesu", o katerih pričajo
grobni pridatki iz Buzeta. Zagotovo pa še ni čas dokončnih zaključkov na to temo.

Ta stalen proces romanizacije v Istri, kot je razbrati iz Grafenauerjevih besed,
se je nadaljeval še ves srednji vek, tako da so Slovani v zaledju mesta radi z njimi
trgovali in sprejemali vse dosežke mestne obrti in materialne kulture. To je privedlo

202
do dejstva, da so hodili v mesta in se tam asimilirali s sprejetjem jezika in kulture
mestnega prebivalstva v celoti. Ta proces se v resnici dogaja vse do danes.

Na Krasu, Istri in reškem območju je bilo doslej najdeno razmeroma malo
zgodnjeslovanskih arheoloških najdb. Med drugim, je verjetno, da te sledi doslej niso
bile prepoznane ali objavljene.Možno je pričakovati, da bodo v prihodnje odkrite
nove sledi slovanskih roparskih vdorov v Istri, vendar ne iz 7. Stoletja, temveč bodo
te  prve sledi naselitve najverjetneje iz 8. stoletja.

Na območju južno od Velebita, v zaledju Zadra, so bile odkrite številne
zgodnjesrednjeveške arheološke najdbe, med katerimi večino lahko pripišemo
Slovanom - Hrvatom. Pregled najdišč iz 7. in 8. stoletja pa kaže na neverjeten pojav.
Ob več kot 13 skeletnih grobišč je odkrito le eno žgano in tri manjše naselbine,
pravzaprav sledi življenja v antičnih ruševinah. Za arheologijo je popolnoma
nesprejemljivo oblikovanje dokončnih mnenj o posameznih območjih in kulturah,
sploh pa če so znane samo najdbe iz grobov in še te le iz ene (kasnejše?) faze. Zato je
prednostna naloga raziskav zgodnjeslovanske in zgodnjehrvaške naselitve Dalmacije
vsekakor raziskovanje pravih naselbin, ki bi se jih lahko povezalo z zelo dragocenimi
grobnimi najdbami. Le tako bo možna ustrezna primerjava najdb iz Ravnih Kotarjev
z najdbami iz drugih slovanskih središč.

Zanimivo je dejstvo, da so bili nekateri zgodnjesrednjeveški skeletni grobovi
iz 8. in 9. stoletja vkopani v prazgodovinske gomile v zaledju Zadra. Za grobove v
Krnezi se domneva, da gre za odraz slovanske zavesti o prazgodovinski kulturi ter o
njenem nadaljevanju (Gusar 2008, 197), kar je zagotovo mogoče, saj je ta pojav iz
časa zgodnjega srednjega veka odkrit še v  drugih krajih. Dobro bi bilo upoštevati
možnost, da so Slovani želeli pokopavati svoje mrtve v gomilah, ker  so bile takšne
njihove navade, brez zavedanja o pokopavanju v prazgodovini na tem mestu. Kakor
je že navedeno v uvodu, med 8. in 9. stoletjem Slovani na širšem območju začnejo
vse bolj pogosto pokopavati v gomile, kar bi pomenilo da bi bila ta navada v
Dalmaciji le odraz tega procesa v širšem slovanskem svetu.70

Končno vprašanje, na katero je še vedno težko dokončno odgovoriti, je kdaj
so se Slovani / Hrvati naselili v Dalmaciji. Pregled najdb težko ponuja številne in
močne dokaze o prihodu v 7. stoletju. Tomislav Fabijanić v svoji disertaciji meni, da

70 Podobno domneva tudi Tomislav Fabijanić (Fabijanić 2008, 166).

203
je to nesporno, in da so dokazi za to žgana grobišča Dalmacije in zaledja (Fabijanić
2008), kar je v skladu s predhodnimi raziskavami in ugotovitvami Janka Beloševića
(Belošević 2002 in drugje). Kljub temu, da Fabijanić uspešno in spretno pojasnjuje
dokaze za obstoj zgodnjeslovanskih žganih grobišč v Dalmaciji in zaledju, se zdi, da
še vedno ostaja vprašanje njihove datacije, saj se je sežiganje lahko uporabljalo tudi
v 8. stoletju, do zdaj znana žgana grobišča, žal niso arheološko raziskana ali niso bila
pravilno objavljena.

Seveda ostaja odprto vprašanje, ki je že dolgo časa aktualno med hrvaškimi
arheologi – ali so se na začetku v Dalmaciji naselili Slovani brez imena in šele nato
slovanski Hrvati ali so prav Hrvati prvih priseljenci, ki so v 7. stoletju (?) postali novi
sosedje romaniziranim staroselskim prebivalcem. Ta razprava traja že desetletja, in
zdi se, da se ta vprašanja ponavljajo vse do danes (Bilogrivić 2010). Na žalost, glede
na stanje raziskav, odgovor na tako zapleteno vprašanje še vedno ne moremo
ponuditi na podlagi zelo skromnih arheoloških virov, ki jih imamo na razpolago.

Po kratkem pregledu področij – skupin, lahko sklepamo, da so
zgodnjeslovanske najdbe relativno skromne in ni mogoče odgovoriti na številna
vprašanja. Prve zgodnjeslovanske najdbe na Poljskem so predstavili javnosti sredi
petdesetih let (Parczewski 1993, 13). Do danes so poljski arheologi odkrili več mest,
ki jih lahko opredelimo v zgodnjeslovansko kulturo. Še prej so bile identificirane in
utemeljene najdbe iz Češke in Slovaške kot tudi drugih državh držav na vzhodu
slovanske pradomovini.

Vprašanje je, zakaj arheologija še ni uspela ponuditi zahtevane podatke za
resna vprašanja zgodnjega srednjega veka, kot je naselitev Slovanov v te kraje.
Zagotovo je najbolj pomemben vzrok za to skrajno opustošenje vseh sledi, ki
izhajajo iz tistega časa.

Zelo pogosto se je zgodilo, da ključna arheološka najdišča niso bila dovolj
natančno izkopana. Za najdišča ni bila narejena ustrezna dokumentacija ali med
izkopavanji niso sledili stratigrafiji plasti. Neverjetno je razširjeno in uničujoče
dejstvo, da je velika večina teh ključnih najdišč slabo objavljena ali pa neobjavljena.
Še posebej je ta nesrečna okoliščina značilna za raziskave mnogih zgodnjekrščanskih
cerkva v Istri in Primorju. V številnih primerih je raziskovalce v prvi vrsti zanimala
arhitektura in ostanki cerkvenega kamnitega pohištva ali pisani mozaiki iz časa ko je

204
bila cerkev v uporabi, medtem ko niso posvetili dovolj pozornosti ostankom, ki bi
kazali sledi rušenja in nadaljnje uporabe. Zato nimamo dobrih in zanesljivih
podatkov o raziskavah bazilik v Nezakciju, Vrsarju, Muntajani, Rogatici itn.  Najdbe
namenoma porušenih in požganih ter kasneje, v gospodarske namene, uporabljenih
cerkvea, predstvaljajo zelo pomemben dokaz za to temo, vendar niso zadostno
predstavljeni in obdelani. Žal je vprašanje koliko  bazilik s takšnimi najdbami je še
nepoškodovanih in čaka na sodobne arheološke raziskave.

Predvsem Vida in Völling navajata, da so zgodnjeslovanske najdbe v
Isthmiji, Demetriasu, Argosu in drugod po Grčiji odkrite v zidanih antičnih stavbah
in ne v zemljankah, ki so značilne zgodnjeslovanske naselbine, in se sprašujeta kako
pojasniti ta pojav (Vida, Völling 2000, 19, 23). Prav stanje na številnih obmorskih
najdiščiš, kot so Žužići - Muntajane, Rijeka – Pul Vele crikve, Nin – Sv. Križ, Nin –
Banovac, Podvršje - Glavčina, itn., kjer se Slovani naselijo v antične zidane ruševine,
kaže, da gre za enoten obrazec, ki bi morali še naprej podrobno spremljati, da bi se
tanka plast prepoznala že med izkopavanji in ne več šele po izkopavanjih ali nikoli.
Samo previden pristop k raziskavam na področjih, kjer bi lahko odkrili takšne najdbe
bo privedel do reševanja teh vprašanj.

Največ je bilo narejeno na področju odkrivanja in raziskovanja skeletnih
grobišč, ki jih najdemo v vseh treh tukaj zastopanih skupinah. Vendar pa pogrešamo
žarno grobišča, ki pa bi, čeprav morda v manjšem številu, morala obstajati. Po branju
disertacije kolega Tomislava Fabijanića dobimo vtis, da so vse sledi najbolj zgodnjih
žganih grobov opustošene in uničene v zadnjih dvesto letih, brez možnosti, da bi jih
rekonstruirali. Seveda, se moramo vprašati ali je vzrok za stopnjo arheološkega
znanja o tej temi posledica posameznih »dogodkov«? Kaj bi se zgodilo, če lahko na
primer slovansko žarno grobišče na Maklinovem na hribu raziskali in objavili na
sodoben način, ne da bi ga Stjepan Drča uničil v kljubovanju znanosti, in prepovedal,
da bi ga raziskali? Morda bi v tem primeru bilo vsaj eno tako grobišče v Dalmaciji
dobro raziskano in bi nam morda lahko orisalo spremembe v procesu pokopavanja
od naselitve do nekaj kasnejših generacij. Nedavne raziskave Irene Šavel na Popavi,
kjer je odkrito in arheološko raziskano žarno grobišče in celo takšno, kjer so bili
posmrtni ostanki položeni v zemljo brez žare, nam dajo upanje, da bi se s previdnim
pristop lahko doseglo veliko več.

205

V zadnjih dvajsetih letih so bila odkrita številna žarna grobišča v Dalmaciji,
kot so Skradin - Dubravice, Donje polje - Sv.Lovre, Velim - Velištak in druga, ki bi
lahko v veliki meri prispevali k raziskavam, če bi jih raziskovalci končno pravilno
objavili, z grafično in fotodokumentacijo in visoko kakovostnimi risbami najdb
(Fabijanić 2008, 58). Neverjetno je, da se ključne informacije o novih najdbah
slovanskih žarnih grobiščih z ali brez žar omenjajo le v neformalnih pogovorih.

Velik problem je pomanjkanje znanih naselbin. Do pred desetimi leti jih
skoraj nismo poznali. V zadnjem času se je stanje na severu precej izboljšalo in so
raziskali, vsaj delno, več deset naselbin. Prav tako je pokazalo, da se ostanki
razgibanih naselbin pokažejo samo takrat, ko z arheološko metodo raziščemo zelo
veliko površino, pred uporabo gradbenih strojev, kot je bilo doseženo s pristopom
Mitje Guština na Novi Tabli. Najdišča, ki jih iščemo je težko opaziti, s klasičnimi
arheološkimi metodami, kot je rekognosciranje ali arheološki nadzor pri gradnji,
lahko spregledamo majhno skupino več slovanskih zemljank ali grobov, in jih tako
prepustino uničenju. Lahko upamo, da bodo v bližnji prihodnosti v Istri in Dalmaciji
odkrite in raziskane slovanske naselbine iz 7. in 8 stoletja, saj na tem območju
pogrešamo tovrstne naselbine, kar je nesorazmerno s številom raziskanih grobišč
tega časa.

Del krivde za pomanjkljivo stanje raziskav pojasni dejstvo, da v resnici
slovanske sledi niso dovolj privlačne za večino laikov in arheologov. Zelo dobro
ugotavlja Marija Gimbutas, ko pravi: "The drab archaeological remains of migrating
farmers and stock breeders who did not build houses or temples of stone or clay and
did not create any outstanding and individualistic art style have not attracted the
interest of archaeologist and have not stimulated national pride. The scientific
reconstruction of prehistoric Slavic culture still awaits a meticulous modern
archeologist."(Gimbutas 1971, 26).

Nauk je jasen, in če si res želimo pojasniti najzgodnejšega obdobja, moramo
sprejeti dejstvo, da bodo najbolj zgodnje slovanske naselbine, zaradi skromnosti in
preprostosti, predvsem v očeh investitorjev in nekaterih kolegov, zgledale kot slaba
arheološka odkritja, čeprav bo šlo za najdbe, ki bodo za preučevanje tega obdobja
neizmernega pomena. Zato je pomembno, da potrpežljivo zbiramo te skromne

206
najdbe, eno jamo za drugo, da bi končno sestavili širšo in globljo sliko o tem zelo
zanimivem zgodovinskem obdobju.

Včasih je problem v nekritičnem prenosu in rabi zastarelih arheoloških virov
s strani zgodovinarjev (Levak 2007, Gračanin 2008, itn.), kar seveda ni njihova
krivda. Zlasti v obdobju po drugi Svetovni vojni se je pojavila "potreba" po iskanju
zgodnjeslovanskih najdb in se je tako v literaturi pojavila množica nepremišljenih
podatkov (npr.določitev Mrsunjskega luga kot zgodnjeslovanskega najdišča).
Archaeologija bi morala v celoti na novo ovrednotiti vse starejše najdbe in šele po
tem bi sledi naseljevanja prišle v ospredje in omogočile bolj sistematično primerjave
z zgodovinskimi viri.

Odgovor na vprašanje, kako naprej ravnati na področju arheologije »zgodnjih
Slovanov«, bi se glasil: raziskave morajo biti usmerjene in sistematične, rezultati pa
objavljeni hitro in celovito.

Sliši se preprosto, vendar do pred kratkim tega ni bilo. Treba je raziskati
velika območja na severu in biti pripravljen za naselbine in pokopališča, ki se bodo
pojavila na različnih krajih, vendar le posamezno, v skupinah po nekaj zemljank ali
grobov, brez lažnega upanja, da bomo našli večje naselbine ali grobišča s stotinami
objektov in grobov. Potrebna je pripravljenost za obdelavo in objavo vseh najdb iz
velikih raziskav večplastnih najdišč, na katerih  se pogosto kažejo zgodnjeslovanski
objekti. Na objadranskih območjih, kjer se gradi predvsem v kamnu, je treba
natančno objaviti vse obstoječe najdbe, posebej iz plasti poznoantičnih ruševin vil in
naselbin, in drugih arhitekturnih ostankov. Zlasti je treba posvetiti pozornost
zgodnjekrščanskim cerkvam, ki so jih pogosto raziskovali samo z namenom zbiranja
ostankov kamnitega pohištva in objave tlorisov, medtem ko so bili odlomki
keramičnih najdb ocenjeni kot nepomembni.

Če bi vsi arheologi sledili tem preprostim ciljem, menim, da bi se že po enem
desetletju pojavila peščica novih in objavljenih, zelo zanimivih zgodnjeslovanskih
najb, ki bi na različnih mestih pričali o naseljevanju tega območja med 6. in 9.
stoletjem.

S pomočjo različnih zgodovinskih in jezikoslovnih raziskav je jasno, da se je
na to območje v zgodnjem srednjem naselilo slovansko prebivalstvo. V zadnjem času
se je začelo pojavljati večje število dokazov med arheološkim gradivom. Prav za te

207
najbolj zgodnje najdbe se pojavljajo številna vprašanja, v povezavi s pozno antiko in
preseljevanjem ljudstev.

Vprašanje substrata slovanske kolonizacije je zelo pomembno, in zdi se, da ni
zadovoljivega odgovora. Obstajajo mnenja, da Slovani niso bili številni in da večina
zgodnjesrednjeveškega prebivalstva izvira iz rimskega ali romaniziranega
staroselskega prebivalstva. Tako, na primer, je Karpfovo mnjenje za območje
Karantanije, (Karpf 2002, 209). Vendar obstajajo mnenja, da jezikovno tega ni
mogoče uporabiti, saj je v govorici zelo majhen delež substrata, kar bi pomenilo "da
Slovani niso prišli v množičnejši stik s staroselci" (Šivic-Dular 1996,153).Vendar pa
splošno znane, in nekatere tukaj predstavljene arheološke najdbe potrjujejo preživetje
avtohtonega romaniziranega prebivalstva na tem območju od 6. do 8. stoletja in
kažejo določen vpliv tudi na Slovane med priseljevanjem, ki se tu kaže v
sprejemanju številnih tradicij na področju domače proizvodnje keramike. To je
vsekakor zelo pomembno vprašanje, kateremu je treba posvetiti večjo pozornost.

Glede na trenutno stanje raziskav lahko rečemo, da so pisne vire in
zgodovinske teorije o prihodu Slovanov na to območje doslej le delno potrdile
arheološke najdbe. Glede na arheološko gradivo, ki je opisano v tem delu, lahko
vidimo, da so se Slovani dejansko naselili na tem področju že ob koncu 6. stoeltja.
To ne pomeni, da se njihovi vojaški vpadi niso začeli že prej, saj o tem pričajo
nekateri zgodovinski viri, vendar za to zaenkrat ni dovolj materialnih dokazov.

Za konec 6. stoletja imamo zelo jasen in očiten dokaz za slovansko naselitev
na območju Prekmurja (npr. Murska Sobota - Nova tabla). Te najdbe so tipološko in
z zadostno količino, tako najdišč, kot gradiva, zelo "berljive" in podprte z  vrsto
datacij pridobljenih z analizo organskih ostankov z metodo analize radiokarbonskega
ogljika (C14). Tipološko so povezane s slovansko praško kulturo. Zato je zelo
verjetno, da so najdbe, ki se širijo iz Prekmurja prispele s severa, in se širijo proti
zahodu do Koroške, proti jugu do Štajerske, in jugozahodu do Međimurja in
severozahoda Hrvaške. Zunaj Prekmurja, kjer se pojavi že ob koncu 6. stoletja, lahko
to plast poselitve dokažemo od začetka 7. stoletja bolj južno (npr. Nedelišće - Stara
Ves) in zahodno (npr. Bled - Pristava). Sledi te migracije je mogoče povezati s
tehniko izdelave ti. "luknjičave keramike". Zaenkrat so to najzgodnejši pravi dokazi
slovanske poselitve območja skupine Drava - Mura - Sava.

208

Vendar pa ta vrsta najdb izgine na teh področjih v začetku 8. stoletja, zaradi
česar se postavlja vprašanje, ali se je materialna kultura, ki prihaja s severa,
preoblikovala v stiku s staroselci ali s sedentarnim načinom življenja ter z nadaljnjim
tehnološkim razvojem. Morda je to posledica vse večjega karolinškega vpliva iz
zahoda. Možno je tudi, kot je bilo v zgodovini že teoretično določeno, da gre za
posledico prihoda drugega vala Slovanov, ki bi iz vzhoda, iz območja srednje in
spodnje Donave prispel do reke Drave in Save. Če je tako, se lahko ta izrazita
sprememba v materialni kulturi zadovoljivo pokaže šele v začetku 8. stoletaj, ne pa
ob koncu 6. stoletja , kot navajajo v nekaterih zgodovinskih delih.71

Bistvo Karantancev, zgrajeno na priseljevanju Slovanov s severa, ob
pomembnem vplivu romaniziranega staroselskega prebivalstva in kasnejšega
slovanskega prodora z vzhoda, je postala osnova, na kateri se nadaljuje razvoj
slovenskega naroda. To potrjuje osnovno razmišljanje zgodovinarjev v preteklosti
(Grafenauer 1971) z nekaj novimi dokazi tudi nova razmišljanja zgodovinarjev in
arheologov danes (Žužek 2007; Guštin 2007, 2010). Podoben razvoj dogodkov na
podlagi zgodovinskih in arheoloških virov, domnevamo tudi za severozahodno
Hrvaško. Vprašanje datacije slovanske naselitve v prihodnosti moramo dokazati z
materialom, kar ne vpliva na obstoj slovanskih, avarskih ali avaroslovanskih
roparskih pohodov na še neposeljena ozemlja več desetletij pred dejanskim
naseljevanjem.

Prihod Slovanov na severno-vzhodno jadransko obalo, zaenkrat lahko le na
podlagi skromnega nabora podatkov postavljamo na začetek 7. stoletja. Zdi se, da je
najzgodnejša sled zgodnjeslovanska keramika iz ognjišč uničene bizantinske bazilike
na Muntajani, ampak na žalost brez podatkov, ki bi to situacijo še dodatno pojasnili.
Poleg tega imamo arheološke dokaze o slovanskem uničevanju cerkvenih in
bizantinskih središč v začetku 7. stoletja pa tudi C14 analize žganine in spremnih
najdb s tal zgodnje krščanske triladijske bazilike na Tarsatiki okrog leta 610. Ostale
najdbe, ki potrjujejo zgodnjo naselitev žal ne prihajajo iz sistematičnih arheoloških
izkopavanj ali pa gre za posamične najdbe iz neraziskanih kontekstov. Očitno bo
arheologija morala poiskati veliko več najdb, da bi pojasnila to obdobje na tem

71 Na primer "...od konca 6.stol. ...navzgor po dolinah rek Drave, Save in Mure..." (Tomičić, 2001,
180).

209
področju. Zaenkrat pa je potrebno priznati, da ni dovolj arheoloških dokazov za
obsežnejšo slovansko naselitev na območju Kras-Istra-Reka v 7. stoletju, več
dokazov pa imamo šele od druge polovice 8. stoletja.

Kar zadeva severno Dalmacijo, po standardnih tipoloških kazalcih na tem
območju ni jasnih in številnih dokazov za naselitev v 7. stoletju, čeprav posredno,
zgodovinski podatki in nekatere arheološke najdbe kažejo tudi na to možnost.
Zagotovo pa imamo zelo močne in široko razširjene sledi slovanske prisotnosti v 8.
stoletju in relativno kompaktno določene skupine Hrvatov. Ali so prav oni bili tisti
prvi Slovani v 7. stoletju ali samo še en val kolonizacije, zaenkrat ne moremo
določiti z arheološkega vidika, in to je vprašanje, na katero bi bilo potrebno
odgovoriti z arheološkega stališča.

Moramo povedati, da je arheologija šele na začetku s svojimi prispevki k
razjasnitvi zgodovinskih nejasnosti. Do pred kratkim, so bile sledi slovanske
migracije vidne le v nekaj nezanesljivih najdiščih, zdaj pa smo dobili veliko širše in
globljo sliko. Prepričan sem, da je arheologija lahko priča o številnih dogodkih, ki so
bili doslej znani le iz ohranjenih zgodovinskih virov in zgodovinskih domnev. In s
tem ni nič narobe, kot nekateri menijo, saj arheologija obstaja, da bi odgovorila na
zgodovinska vprašanja, za katera nimamo zapisov in da bi zgodovino popravila,
zanikala, potrdia ali spremenila.

V tem delu so obdelane na novo odkrite zgodnjesrednjeveške najdbe in
najdišča na območju severozahodne Hrvaške. Predstavljene so nekatere najdbe in
najdišča, ki so datirani v konec 6., v 7. in 8. stoletje tudi na drugih področjih Hrvaške
in Slovenije. Večina teh najdb do sedaj ni bila predstavljena znanstveni javnosti, in
prav tako gre za  nekatere arheološke najdbe, ki še niso bile dokumentirane na
območju severne Hrvaške. Tako se prvič na Hrvaškem objavljajo naselbine s
podolgovatimi ovalnimi zemljankami z ognjišči in zgodnjeslovanskimi premičnimi
najdbami, zbirajo odlomki keramike »praške kulture«  na arheoloških izkopavanjih, s
pomočjo AMS C14 metode se datirajo zaprte celote, kartirajo se številna nova
zgodnjeslovanska najdišča in tako naprej. Analiziran primer - najdbe iz
severozahodne Hrvaške, so umeščene v širši kontekst in so primerjane z najdbami in
najdišči na skrajnem jugozahodnem delu ozemlja, kjer živijo Slovani. To področje je
za potrebe pričujočega dela omejeno z reko Sočo na zahodu, severu z okolico rek

210
Drave in Mure, na vzhodu s hribovjem Papuka ter z okolico rek Une in Zrmanje do
Zadra na jadranski obali.

Poudarek opravljenih analiz je na keramičnih najdbah, saj gre za številne
najdbe, ki so zelo dragocen vir podatkov. Vendar pa nismo zanemarili drugih
premičnh najdb, najdišč in raziskanih objektov. Najdbe keramike so natančno
opisane znotraj zaprtih celot, ki so bistvenega pomena za analizo, obravnavajo se
tudi znana tipološka in tehnološka vrednotenja najdb in se pojasnjuje nov predlog
razvrščanja značilnih najdb. Uporabljajo se tudi dragocene analize starosti z
merjenjem radioaktivnega ogljika c-14, ki pomagajo pri datiranju zaprtih celot.
Obenem se predlaga obdelava datacijskih značilnosti predstavljene keramike. Del je
namenjen značilnostim keramičnih najdb, ki jih je mogoče pripisati avtohtonemu
prebivalstvu in razlikam, ki se odražajo v opredeljenih značilnostih zgodnjeslovanske
keramike. Opisuje se tudi njihov nadaljnji razvoj in medsebojno prepletanje
proizvodnje keramike, ki dejansko odraža splošne družbene razmere po prvem
stoletju od naselitve. To kaže na nekaj zanimivih vprašanj, na področju proizvodnje
zgodnjeslovanske keramike, kot je npr. tehnika izdelave keramičnega posodja.

Zgodnjeslovanske najdbe, na podlagi njihovih posameznih skupnih
značilnosti, lahko pogojno razdelimo v tri glavne skupine, ki se pojavijo na
obravnavanem območju. To so skupina Drava-Mura-Sava, skupina Kras-Istra-Reka
in skupina Zadar-Severna Dalmacija, vsaka predstavljena s svojimi individualnimi in
tudi skupnimi značilnostmi. Podrobno predstavljena skupina najdb in najdišč iz
severozahodne Hrvaške, se uspešno vključuje v skupino najdb Drava-Mura-Sava. To
kaže, da se nedavno opredeljenim in opisanim najdbam iz Slovenije lahko dodajo
tudi nove najdbe iz severne Hrvaške.

Prevela: Zrinka Mileusnič

211
6. KATALOG NALAZA

Svi crteži su ovdje prikazani u jednakom omjeru, pa je usporedba veličina predmeta
između različitih tabli i cjelina maksimalno jednostavna i pregledna. Ime table pisano
je sustavom od manje odrednice prema većoj kod zasebnih predmeta obrnuto.

Tabla 1. Slojevi, Blizna, Jakopovec, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na kolu, tvrde i pravilne izrade s malo primjesa većih
kamenčića, sive boje. Masne površine. Blizna '03, Sl. 2 iznad K 11. Objavljeno:
Bekić 2006, T.26-1, s.173.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i vrlo nepravilne izrade, s malo
primjesa većih kamenčića, iznutra narančaste, izvana tamno smeđe boje. Blizna '03,
S. A, Kv. L, Sl. 2. Objavljeno: Bekić 2006, T.26-2, s.173.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i nepravilne izrade, s malo primjesa
većih kamenčića, tamno smeđe boje. Blizna '03, Sl. 2 iznad K 11. Objavljeno: Bekić
2006, T.26-3, s.173.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i vrlo nepravilne izrade, s malo
primjesa većih kamenčića i pečene zemlje, izvana smeđe, iznutra i u prijelomu
crvenkaste do crne boje. Blizna '03, S. A, Kv. K, Sl. 2. Dio T.1-7. Objavljeno: Bekić
2006, T.26-7,8, s.173.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i nepravilne izrade, s malo primjesa
većih kamenčića, u prijelomu crvenkaste, izvana svijetlo smeđe boje. Blizna '03,
slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić 2006, T.26-15, s.173.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i nepravilne izrade, s malo primjesa
većih kamenčića, tamno smeđe boje. Blizna '03, slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić
2006, T.26-16, s.173.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i vrlo nepravilne izrade, s malo
primjesa većih kamenčića i pečene zemlje, izvana narančasto, u prijelomu crne boje.
Blizna '03, S. A, Kv. K, Sl. 2. Dio T.1-4. Objavljeno: Bekić 2006, T.26-10, s.173.
8. Ulomak posude izrađene prostoručno?, tvrde i nepravilne izrade s malo primjesa
većih drobljenih kamenčića, u prijelomu sive a izvana smeđe boje. Blizna '03,
slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić 2006, T.26-13, s.173.

212
9. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, tvrde i nepravilne izrade s malo
primjesa većih kamenčića, iznutra narančaste, u prijelomu sive a izvana tamno smeđe
boje. Masne površine. Blizna '03, slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić 2006, T.26-14,
s.173.
10. Ulomak posude izrađene prostoručno?, tvrde i nepravilne izrade s puno primjesa
većih drobljenih kamenčića, iznutra narančaste, u prijelomu tamno sive a izvana
svijetlo sive do smeđe boje. Blizna '03, slučajni nalaz. Neobjavljen.
11. Ulomak posude izrađene na kolu, tvrde izrade s malo primjesa većih kamenčića,
izvana crvenkasto smećkaste, iznutra sive boje. Masne površine. Blizna '03, Sl. 2
iznad K 11. Objavljeno: Bekić 2006, T.26-9, s.173.
12. Ulomak posude izrađene prostoručno, tvrde i pravilne izrade s malo primjesa
većih kamenčića, smeđe boje. Blizna '03, Sl. 2 iznad K 11. Objavljeno: Bekić 2006,
T.26-11, s.173.
13. Zdjelica izrađena prostoručno, tvrde i nepravilne izrade, s malo primjesa većih
kamenčića, smeđe do tamno smeđe boje. Blizna '03, S. A, Kv. L, Sl. 2. Objavljeno:
Bekić 2006, T.26-6, s.173.

Tabla 2. SJ 31, Blizna, Jakopovec, Varaždin.
1. Lonac izrađen na brzovrtećem kolu, tvrde i nepravilne izrade, s primjesama
kamenčića koji se truse, sive, svijetlo do tamno smeđe boje. Objavljeno: Bekić 2008,
T.4-12; u tisku A, T.5-3.
2. Ulomak posude izrađen na brzovrtećem kolu, s primjesama kamenčića, izvana
svijetlo smeđe, u prijelomu svijetlo smeđe i sive a iznutra svijetlo smeđe boje.
Objavljeno: Bekić 2008, T.4-13; u tisku A, T.5-2.
3. Ulomak posude izrađen na brzovrtećem kolu, s primjesama kamenčića, izvana
svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu svijetlo smeđe i crne a iznutra tamno smeđe
boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.4-14; u tisku A, T.5-1.
4. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama pijeska koji se trusi, izvana tamno
smeđe, u prijelomu tamno smeđe i sive a iznutra svijetlo smeđe boje. Objavljeno:
Bekić 2008, T.4-15; u tisku A, T.5-4.

213
5. Lonac izrađen na brzovrtećem kolu, s primjesama većih i manjih kamenčića koji
se truse, izvana tamno i svijetlo smeđe do narančaste u iznutra crne boje. Objavljeno:
Bekić 2008, T.4-17; u tisku A, T.5-6.
6. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama pijeska koji se trusi, izvana i iznutra
svijetlo smeđe, a u prijelomu crne boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.4-16; u tisku A,
T.5-5.
7. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se
truse, izvana crvenkasto, smeđe i sive, u prijelomu sive a iznutra smeđe boje.
Neobjavljen.
8. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se
truse, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra smeđe boje. Neobjavljen.

Tabla 3. SJ 33, Blizna, Jakopovec, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađen prostoručno s doradom na kolu, jako rupičaste strukture,
izvana tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.3-2;
u tisku A, T.3-3.
2. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama raznih sitnih kamenčića, tamno
smeđe boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.3-5; u tisku A, T.3-1.
3. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama raznih sitnih kamenčića, svijetlo
smeđe boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.3-7; u tisku A, T.3-2.
4. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana smeđe, u
prijelomu crne i iznutra tamno smeđe boje. Masne površine. Objavljeno: Bekić 2008,
T.3-1; u tisku A, T.3-5.
5. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama raznih sitnih kamenčića, izvana
svijetlo smeđe, u prijelomu sive i iznutra tamno sive boje. Objavljeno: Bekić 2008,
T.3-6; u tisku A, T.3-4.
6. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana svijetlo do
tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Dio T.3-7. Objavljeno: Bekić 2008,
T.3-4; u tisku A, T.3-7.
7. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana svijetlo do
tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Na dnu oštrim predmetom izrezano
udubljenje. Dio T.3-6. Objavljeno: Bekić 2008, T.3-4; u tisku A, T.3-7.

214
8. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, sitne rupice,
nepravilne izrade, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Objavljeno:
Bekić 2008, T.3-3; u tisku A, T.3-6.

Tabla 4. Slučajni nalazi, slojevi, Blizna, Jakopovec, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađen prostoručno, rupičaste strukture, te s primjesama malo
većih kvarcita, izvana i iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu crvenkaste boje. Blizna
'03, slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić 2006, T.27-1, S.174.
2. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana svijetlo
smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Blizna '03, slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić
2006, T.27-2, S.174.
3. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana i iznutra
svijetlo smeđe, u prijelomu crne boje. Blizna '03, slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić
2008, T.3-11.
4. Ulomak posude izrađen prostoručno, rupičaste strukture, izvana sivosmeđe, u
prijelomu i iznutra crne boje. Blizna '03, slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić 2006,
T.27-6, S.174.
5. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, sitne rupice, izvana
svijetlo smeđe, u prijelomu crne i iznutra tamno smeđe boje. Blizna '05, S. J, SJ 1.
Kao T3-8. Objavljeno: Bekić 2008, T.3-9.
6. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana tamno
smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Kao T.3-6,7. Objavljeno: Bekić 2008, T.3-8.
7.  Ulomak posude izrađen na kolu, s puno primjesa sitnog kalcita, smeđe, u
prijelomu tamno sive boje. Objavljeno: Bekić 2006, T.25-4, S.172.
8. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, sitne rupice, izvana
svijetlo smeđe, u prijelomu crne i iznutra smeđe boje. Blizna, slučajni nalaz. Kao T3-
8. Objavljeno: Bekić 2006, T.27-3, S.174.
9. Ulomak posude izrađen prostoručno, jako rupičaste strukture, izvana narančaste, u
prijelomu i iznutra crne boje. Blizna, slučajni nalaz. Kao T.3-6,7. Objavljeno: Bekić
2006, T.27-4, S.174.
10. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, s puno primjesa kamenčića,
svijetlo smeđe boje. Blizna, slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić 2006, T.24-6, S.171.

215
11. Ulomak posude izrađene na brzovrtećem kolu, s puno primjesa pijeska i raznih
kamenčića koji se truse, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu sive a iznutra crne boje.
Blizna, slučajni nalaz. Neobjavljeno.
12. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama većih kamenčića, nepravilne
izrade, izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje. Blizna '05, S. J, SJ 1.
Objavljeno: Bekić 2008, T.3-10.
13. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama većih kamenčića, izvana svijetlo
smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje. Blizna, slučajni nalaz.
Neobjavljeno.
14. Ulomak posude izrađene na brzovrtećem kolu, s puno primjesa pijeska i sitnih
kamenčića koji se truse, tamno smeđe boje. Blizna '06, SJ 52. Neobjavljeno.
15. Željezni tuljac strijele. Blizna, slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić 2006, T.27-5,
S.174.

Tabla 5. SJ 1, Boškina, Krvavići, Pula.
1. Dijelovi posude izrađene prostoručno, vrlo nepravilne izrade, s tragovima
modeliranja prstima iznutra i naknadnog zaravnavanja izvana. Nepročišćene,
porozne gline s primjesama vapnenca, masne površine. Izvana crne, narančaste,
svijetlo i tamno smeđe, u prijelomu crne, a iznutra tamno smeđe do crne boje.
Rekonstruirana u cijelosti. Boškina, B 3, SJ 1, PN 6. Objavljeno: Bekić 2007, T.20-2,
S.185.
2. Dio posude izrađene prostoručno, vrlo nepravilne izrade, s tragovima modeliranja
prstima iznutra. Nepročišćene gline s mnogo primjesa većih i manjih kvarcita koji se
truse. Izvana svijetlo smeđe, u prijelomu narančaste a iznutra tamno smeđe do crne
boje. Boškina, B 3, SJ 1, PN 6. Objavljeno: Bekić 2007, T.20-1, S.185.

Tabla 6. SJ 11, Brezje IV, Varaždin.
1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama pijeska i raznih
kamenčića koji se truse, izvana i iznutra smeđe, u prijelomu tamno sive boje. Iznutra
tragovi ručnog oblikovanja. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića, izvana
svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.

216
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.
Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse,
izvana tamno smeđe do crno, u prijelomu crno i iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
5. Dio posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i većih riječnih kamenčića,
izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe do crne boje.
Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, smeđe boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene na kolu, jako rupičaste strukture, izvana i u prijelomu
smeđe, iznutra svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu tamno
smeđe, iznutra smeđe boje. Možda pripada ulomku 7-8. Neobjavljeno.

Tabla 7. SJ 11, Brezje IV, Varaždin.
1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra tragovi ručnog preljepljivanja i
oblikovanja. S malo primjesa pijeska i kamenčića, svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, crne boje.
Neobjavljeno.
3. Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu smeđe a iznutra svijetlo
smeđe boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i malo raznih kamenčića,
izvana i iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića, tamno smeđe
boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića koji se
truse, izvana tamno smeđe do narančasto, u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa drobljenih kamenčića koji se
truse, izvana narančaste u prijelomu i iznutra sive boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe,
prijelom crne iznutra sive do bijele boje. Možda pripada obodu 6-8. Neobjavljeno.
9. Ulomak posude nepravilne izrade, rupičaste strukture, izvana crvenkaste, u
prijelom i iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.

217

Tabla 8. SJ 11, Brezje IV, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i kamenčića, izvana
svijetlo do tamno smeđe u prijelomu tamno sive boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude rupičaste strukture, crne boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, smeđe boje. Tragovi
posipavanja podloge pijeskom. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, grube i nepravilne izrade,
rupičaste strukture, malo primjesa vapnenca?, crne boje. Tragovi posipavanja
podloge pijeskom. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube i nepravilne izrade s tragovima
ravnanja i modeliranja na unutrašnjoj strani. Rupičaste strukture, malo primjesa
vapnenca?, tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića, izvana
svijetlo smeđe u prijelomu sive a iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno. Rupičaste strukture, malo primjesa
vapnenca?, izvana narančaste smeđe i crne a u prijelomu i iznutra smeđe boje.
Neobjavljeno.
8. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra i izvana tragovi ručnog
doljepljivanja dna. S puno primjesa raznih drobljenih kamenčića, izvana i u
prijelomu crvenkaste a iznutra crne boje. Neobjavljeno.
9. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, rupičaste strukture, tamno
smeđe boje. Neobjavljeno.
10. Četvrtasta željezna kopča s trnom i s pričvršćenom kuglicom nepoznatog
materijala (staklena pasta?). Neobjavljeno.

Tabla 9. Slučajni nalazi, Brezje IV, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa kalcita, izvana
narančaste, u prijelomu crne i iznutra svijetlo smeđe do narančaste boje. Objavljeno:
Bekić 2006, S.290; 2009 T.7, T.9-10.

218
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
i iznutra žute do svijetlo smeđe, u prijelomu crne boje. Objavljeno: Bekić 2009, T.6,
T.9-1.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, crne
boje. Objavljeno: Bekić 2009, T.6, T.9-2.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, smeđe boje. Objavljeno:
Bekić 2009, T.6.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, kvalitetne izrade, rupičaste strukture, izvana
tamnosmeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. Objavljeno: Bekić 2009, T.6, T.9-3.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, s puno primjesa raznih
kamenčića, izvana i iznutra crvenkaste a u prijelomu sive boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama sitnih kalcita i
pijeska, izvana i iznutra narančaste, a u prijelomu tamno smeđe boje. Objavljeno:
Bekić 2009, T.6.
8. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu? s primjesama većih kamenčića,
izvana narančaste, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Objavljeno: Bekić
2009, T.6.
9. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima doljepljivanja oboda,
s puno primjesa raznih kamenčića, izvana i iznutra svijetlo narančaste, a u prijelomu
crne boje. Objavljeno: Bekić 2009, T.6.

Tabla 10. Slučajni nalazi, Brezje IV, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, crne boje.
Objavljeno: Bekić 2009, T.6, T.9-8.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, crne boje. Objavljeno:
Bekić 2009, T.6, T.9-5.
3. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s malo primjesa sitnih kamenčića,
izvana tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Objavljeno: Bekić 2009, T.6,
T.9-9.
4. Ulomak posude izrađene rupičaste strukture, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra
crne boje. Objavljeno: Bekić 2009, T.6, T.9-6.

219
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, rupičaste strukture,
izvana svijetlo smeđe, u prijelomu sive a iznutra crne boje. Objavljeno: Bekić 2009,
T.6, T.9-4.
6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama raznih kamenčića,
izvana narančaste i smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. Objavljeno: Bekić 2009,
T.6.
7. Plosnati listoliki željezni predmet s trnom, možda strelica? Neobjavljeno.
8. Izduženi željezni predmet nepoznate namjene. Neobjavljeno.
9. Kameni brus od finozrnatog svijetlo sivog pješčenjaka, vrlo zaglađen s četiri
strane. Neobjavljeno.
10. Kameni brus od finozrnatog ružičastocrvenkastog pješčenjaka, zaglađen s četiri
strane. Neobjavljeno.
11. Ulomak posude izrađene prostoručno? rupičaste strukture, izvana narančaste do
smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.

Tabla 11. SJ 3, SJ 17 Brezje V, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i malo kamenčića, tamno
smeđe do crne boje. Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo
smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo
smeđe, u prijelomu crne a i iznutra smeđe boje. Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i malo kamenčića, izvana
tamno smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića,
svijetlo smeđe boje. Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, vidljivi tragovi posipavanja podloge, s
primjesama pijeska i malo kamenčića, svijetlo smeđe do žute boje. Brezje V, SJ 3.
Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića, izvana
smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. Brezje V, SJ 3. Neobjavljeno.

220
8. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića koji se
truse, izvana smeđe, u prijelomu tamno sive a iznutra sive boje. Brezje V, SJ 17.
Neobjavljeno.
9. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića, svijetlo
smeđe boje. Brezje V, SJ 17. Neobjavljeno.
10. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih sitnih kamenčića
koji se truse, svijetlo smeđe boje. Brezje V, SJ 17. Neobjavljeno.
11. Ulomak posude izrađene na kolu?, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u
prijelomu crne a iznutra smeđe boje. Brezje V, SJ 17. Neobjavljeno.
12. Ulomak posude, s rupama napravljenim prije sušenja gline, s primjesama pijeska
i sitnih kamenčića, crne boje. Brezje V, SJ 17. Neobjavljeno.
13. Željezna okrugla kopča s kuglastim zadebljanjima između kojih su ponegdje
sačuvane obujmice od bakrene žice. PN 4. Brezje V, SJ 17. Neobjavljeno.

Tabla 12. SJ 4, Brezje V, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji
se truse, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih drobljenih
kamenčića, izvana narančaste, u prijelomu tamno sive a iznutra smeđe boje.
Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu
crne a iznutra sive boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse,
smeđe do narančaste boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana i u
prijelomu tamno smeđe, iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića, smeđe
boje. Neobjavljeno.

Tabla 13. SJ 4, Brezje V, Varaždin.

221
1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra tragovi ručnog ravnanja, s
primjesama pijeska i drobljenih kamenčića, izvana i iznutra tamno smeđe, u
prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih drobljenih
kamenčića, izvana svijetlo smeđe iznutra i u prijelomu tamno smeđe boje.
Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana narančaste u
prijelomu i iznutra žućkaste boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, s primjesama pijeska i malo
drobljenih kamenčića, izvana i iznutra svijetlo do tamno smeđe a u prijelomu tamno
smeđe boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu crne a
iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i drobljenih kamenčića,
izvana i iznutra smeđe a u prijelomu tamno sive boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama malo pijeska i puno većih
kamenčića, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo
smeđe a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.

Tabla 14. SJ 4, Brezje V, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i puno drobljenih
kamenčića koji se truse, izvana tamno smeđe a iznutra i u prijelomu crne boje.
Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo
do tamno smeđe a u prijelomu i iznutra svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, smeđe boje.
Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i drobljenih kamenčića
koji se truse, izvana tamno smeđe a iznutra i u prijelomu smeđe boje. Neobjavljeno.
5. Pršljen izrađen od pročišćene gline, Izvana svijetlo do tamno smeđe a u prijelomu
crne boje. Neobjavljeno.

222
6. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji
se truse, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne, a iznutra svijetlo smeđe boje.
Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene na kolu, grube izrade, s primjesama malo pijeska i puno
većih raznih kamenčića, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu tamno smeđe,
iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.

Tabla 15. SJ 5, Brezje V, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, rupičaste strukture, s
primjesama nekog organskog materijala?, crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.
Neobjavljeno.
3. Ulomak posude, rupičaste strukture, narančaste boje. Neobjavljeno.
4. Dio posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića, smeđe boje.
Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima preljepljivanja,
kvalitetne izrade, rupičaste strukture, tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i raznih kamenčića,
smeđe boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, smeđe boje.
Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i kamenčića koji se
truse, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu sive a iznutra svijetlo smeđe boje.
Neobjavljeno.

Tabla 16. SJ 5, Brezje V, Varaždin.
1. Dio posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i malo sitnih kamenčića, izvana
i iznutra smeđe a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude, rupičaste strukture, tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se
truse, smeđe boje. Neobjavljeno.

223
4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra vidljivi tragovi
priljepljivanja, kvalitetne izrade, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u
prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u
prijelomu i iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama pijeska i kamenčića
koji se truse, svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i riječnih kamenčića koji
se truse, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra sive boje. Neobjavljeno.

Tabla 17. SJ 5, Brezje V, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse,
smeđe boje.
2. Ulomak posude, rupičaste izrade, svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića koji se
truse, svijetlo sive do tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno?, vidljivi tragovi zaglađivanja iznutra, s
primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, izvana svijetlo do tamno smeđe i
crno, u prijelomu sivo a iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, s primjesama pijeska i
kamenčića koji se truse, izvana tamno crveno do tamno smeđe a u prijelomu i iznutra
tamno sive boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama puno pijeska i sitnih kamenčića
koji se truse, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i puno kamenčića koji se
truse, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu tamno sive boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude, rupičaste strukture, svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.

Tabla 18. SJ 5, Brezje V, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji
se truse, izvana smeđe a iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude, rupičaste strukture, smeđe boje. Neobjavljeno.

224
3. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, na dnu trag osovine kola,
rupičaste strukture, prepaljeno, svijetlo smeđe do crne boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i kamenčića, izvana
smeđe, a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, na dnu trag osovine kola i
posipavanja podloge, tragovi ravnanja dna, rupičaste strukture, smeđe boje.
Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu? rupičaste strukture, izvana i u
prijelomu crne a iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
7. Kameni brus od tvrdog tamno zelenog pješčenjaka, uglačan s jedne strane.
Neobjavljeno.
8. Kameni brus od tvrdog bijelog pješčenjaka, uglačan s dvije nasuprotne strane.
Neobjavljeno.
9. Dio pršljena od pročišćene svijetlo smeđe gline. Neobjavljeno.
10. Kameni brus od žućkastog rožnjaka, uglačane dvije nasuprotne strane okorine.
Neobjavljeno.
11. Tanki željezni čavlić. PN 3. Neobjavljeno.
12. Koštana alatka od kozjeg roga? Uglačana s obje strane. PN 11. Neobjavljeno.

Tabla 19. SJ 7, Brezje V, Varaždin.
1. Dio posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu
crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
2. Dio posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, tvrde i rupičaste strukture,
masne površine, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje.
Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i kamenčića, izvana i
iznutra smeđe,a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe, a u
prijelomu svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.

Tabla 20. SJ 7, Brezje V, Varaždin.

225
1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi zaglađivanja, rupičaste
strukture s ponešto bijelih vapnenačkih i smeđih organskih primjesa?, masne
površine, izvana i iznutra svijetlo do tamno smeđe s crnim mrljama, u prijelomu
tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
2. Dio posude izrađene prostoručno, grube i nepravilne izrade, s mnogo primjesa
pijeska i raznih kamenčića, masne površine, izvana i iznutra svijetlo do tamno
smeđe, u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama raznih kamenčića i mrvica pečene
zemlje, svijetlo smeđe do žućkaste boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture s malo
primjesa većih kamenčića, izvana i iznutra svijetlo smeđe do žućkasto a u prijelomu
crne boje. Neobjavljeno.

Tabla 21. SJ 7, Brezje V, Varaždin.
1. Dio posude izrađene prostoručno?, vidljiva zadebljanja i tragovi zaravnavanja
iznutra, rupičaste strukture, crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo
smeđe, a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i kamenčića, prepaljeno,
sive do narančaste boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, masne površine, izvana i
iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu svijetlo do tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na kolu, tvrde izrade, s puno primjesa pijeska, kamenčića
i mrvica pečene zemlje, svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
6. Dio posude izrađene na prostoručno, nepravilne ali kvalitetne izrade, rupičaste
strukture, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, rupičaste strukture, izvana
tamno smeđe iznutra i u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene na brzovrtećem kolu?, s puno primjesa sitnog riječnog
pijeska s malo kamenčića, svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
9. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo
smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.

226

Tabla 22. SJ 7, Brezje V, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja,
kvalitetne izrade, s malo primjesa kamenčića, izvana svijetlo do tamno smeđe, u
prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, narančaste
boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno?, vidljivi tragovi ručnog modeliranja, malo
primjesa pijeska i drobljenih većih kamenčića, izvana svijetlo smeđe do smeđe, u
prijelomu i iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, kvalitetne izrade, puno primjesa
pijeska i kamenčića, izvana smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na kolu, tvrde izrade, malo primjesa pijeska i drobljenih
kamenčića, izvana tamno narančaste, u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, s primjesama
mrvica pečene zemlje, izvana smeđe, u prijelomu svijetlo smeđe a iznutra crvene
boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture s malo primjesa većih
kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, izvana
crvenkasto smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.

Tabla 23. SJ 7, Brezje V, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe,
u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, malo primjesa pijeska i raznih
kamenčića, izvana tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Dio T.23-5.
Neobjavljeno.
3. Ulomak posude, s primjesama pijeska i kamenčića, izvana crne, u prijelomu i
iznutra crvenkaste boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude, s primjesama kamenčića, izvana tamno crvene, u prijelomu i
iznutra crne boje. Neobjavljeno.

227
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi izravnavanja
iznutra, tragovi zagorene hrane, malo primjesa pijeska i raznih kamenčića, izvana
svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Dio T.23-2. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljiv trag osovine kola, rupičaste
strukture, izvana i iznutra smeđe, u prijelomu tamno smeđe do crne boje. U tri dijela
koji se ne sklapaju. Neobjavljeno.

Tabla 24. SJ 7, Brezje V, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na kolu, vidljivi tragovi posipavanja podloge organskim
mrvicama?, malo primjesa pijeska i puno većih drobljenih kamenčića, izvana  i
iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu tamno smeđe do crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na kolu, mnogo primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji
se truse, izvana narančaste a u prijelomu i iznutra tamno sive boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana žute a u prijelomu i
iznutra sive boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo
smeđe a u prijelomu smeđe do crne boje. Neobjavljeno.
5. Kameni brus od tvrdog sivog krupno zrnatog pješčenjaka, uglačan s jedne strane.
Neobjavljeno.
6. Pršljen od svijetlo smeđe pročišćene gline s vrlo malo primjesa mrvica zapečene
zemlje. Neobjavljeno.
7. Dio oboda (?) posude od svijetlo zelenog stakla. PN 1. Neobjavljeno.
8. Željezni predmet nepoznate namjene. PN 11. Neobjavljeno.
9. Ukrašeni koštani češalj. Spojen iz dva dijela. PN 2, 13. Neobjavljeno.
10. Željezni predmet nepoznate namjene. Spojen iz tri dijela. PN 12. Neobjavljeno.
11. Željezni predmet nepoznate namjene. Možda dodatni dio PN 12?. PN 12b.
Neobjavljeno.

Tabla 25. SJ 8 / Slučajni nalazi, Brezje V, Varaždin
1. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića, smeđe
boje. Brezje V, SJ 8. Neobjavljeno.

228
2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i mnogo sitnih kamenčića
koji se truse, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra smeđe boje. Brezje V, SJ
8. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića, izvana
i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje. Brezje V, SJ 8. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i malo sitnih
kamenčića, izvana svijetlo smeđe u prijelomu crne i iznutra tamno smeđe boje.
Brezje V, SJ 8. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse,
narančaste boje. Brezje V, SJ 8. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama sitnih kamenčića, izvana i iznutra
smeđe a u prijelomu tamno sive boje. Brezje V, Slučajni nalazi. Objavljeno: Bekić
2009, T.7.
7. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe a u
prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama kamenčića, izvana i u prijelomu
smeđe a iznutra svijetlo smeđe boje. Brezje V, Slučajni nalazi. Objavljeno: Bekić
2009, T.7.
9. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, tragovi preljepljivanja oboda,
rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. Brezje V,
Slučajni nalazi. Objavljeno: Bekić 2009, T.7.
10. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama riječnih kamenčića, tamno smeđe
boje. Brezje V, Slučajni nalazi. Objavljeno: Bekić 2009, T.7.
11. Ulomak posude izrađene na kolu, s mnogo primjesa pijeska i kamenčića koji se
truse, izvana narančaste a u prijelomu i iznutra sive boje. Brezje V, Slučajni nalazi.
Neobjavljeno.
12. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, s mnogo primjesa pijeska i
raznih manjih i većih kamenčića, izvana tamno smeđe u prijelomu i iznutra crne
boje. Brezje V, Slučajni nalazi. Neobjavljeno.
13. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama sitnih kamenčića,
izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Brezje V,
Slučajni nalazi. Objavljeno: Bekić 2009, T.7, T.9-7.

229
14. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama kamenčića, izvana narančaste do
smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Brezje V, Slučajni nalazi.
Objavljeno: Bekić 2009, T.7.
15. Dio staklene perle, tamno zelene boje s bijelim ukrasom u strukturi. Brezje V,
Slučajni nalazi. Neobjavljeno.
16. Kameni brus od tvrdog sitnozrnatog kremenog pješčenjaka?, sve četiri dulje
strane uglačane. Brezje V, Slučajni nalazi. Neobjavljeno.
17. Dio željeznog predmeta. PN 10. Brezje V, Slučajni nalazi. Neobjavljeno.
18. Željezni vrh strelice? PN 8. Brezje V, Slučajni nalazi. Neobjavljeno.

Tabla 26. Jokina Glavica, Krneza, Zadar.
1. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, s tragovima oblikovanja prstima, izvana
narančasta sa crnim mrljama a iznutra narančaste boje, na dnu tragovi ruba podloge.
KV IV, (1). Objavljeno: Gusar 2008, Kat.1.
2. Posuda izrađena prostoručno?, s otiscima modeliranja prstima, s primjesama
kalcita i vapnenca, izvana crne, smeđe i svijetlo smeđe a iznutra crne i smeđe boje.
Dno oblo. KV II, ispod groba 1. (7). Objavljeno: Gusar 2008, Kat.5.
3. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, s tragovima modeliranja prstima, s puno
primjesa kalcita i vapnenca, izvana i iznutra smeđe do crne boje, na dnu dva traga
osovine kola. Grob 13. (6). Objavljeno: Gusar 2008, Kat.3.
4. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, s tragovima modeliranja prstima, s puno
primjesa kalcita i vapnenca, izvana i iznutra smeđe do crne boje, na dnu trag osovine
kola i rubnjaka podloge. KV I/II, unutar sjevernog profila (5). Objavljeno: Gusar
2008, Kat.7.

Tabla 27. Jokina Glavica, Krneza, Zadar.
1. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, s tragovima dorade oboda na kolu, s puno
primjesa kalcita i vapnenca, izvana i iznutra smeđe do crne boje, pri dnu tragovi
stanjivanja ruba. KV I, (2). Objavljeno: Gusar 2008, Kat.2.
2. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu?, grube izrade, s tragovima oblikovanja
prstima, s puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana i iznutra smeđe do svijetlo smeđe
boje, na dnu tragovi osovine?. KV III, (8). Objavljeno: Gusar 2008, Kat.8.

230
3. Posuda izrađena prostoručno?, nepravilne izrade, s tragovima oblikovanja prstima,
s puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana narančaste do svijetlo žute boje s crnim
mrljama  i iznutra narančaste boje. KV IV, (4). Objavljeno: Gusar 2008, Kat.6.
4. Posuda izrađena prostoručno?, nepravilne izrade, preljepljen obod, s tragovima
oblikovanja prstima, s puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana i iznutra crne, smeđe
do svijetlo smeđe boje, oblo dno. KV IV, (3). Objavljeno: Gusar 2008, Kat.4.

Tabla 28. Rijeka Kupa, Lasinjska Kiselica, Zagreb.
1. Željezno koplje s krilcima. Objavljeno: Bekić 2003, Sl.1.

Tabla 29. Materiza, Nin, Zadar.
1. Posuda izrađena prostoručno, s tragovima oblikovanja prstima, rupičaste strukture
s puno primjesa vapnenca, izvana i u prijelomu crne a iznutra crne do tamno smeđe
boje. 826. Objavljeno: Belošević 1973.
2. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, nepravilne izrade, rupičaste strukture s
primjesama kalcita i vapnenca, izvana crne do tamno smeđe iznutra crne boje, na dnu
trag osovine kola. 1. Objavljeno: Belošević 1973.
3. Posuda izrađena na sporovrtećem kolu, s tragovima oblikovanja prstima, masne
površine, rupičaste strukture s malo primjesa kalcita i vapnenca, izvana svijetlo
smeđe do narančaste boje, na dnu trag osovine kola. 12/221. Objavljeno: Belošević
1973.

Tabla 30. Muntajana, Anžići, Poreč. / Polačine, Ferenci, Poreč
1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, grube izrade, masne površine, s vrlo
mnogo primjesa većeg i manjeg drobljenog kalcita, svijetlo smeđe do tamno smeđe
boje. Anžići, Muntajana. Objavljeno: Šonje 1978, T.VII-6 (prije rekonstrukcije);
Marušić 1985, T.IV; 1995, Sl.7. (nakon rekonstrucije)
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, masne površine, s vrlo mnogo
primjesa većeg i manjeg drobljenog kalcita, svijetlo smeđe do tamno smeđe boje.
Anžići, Muntajana. AMI 7684 ASR 88. Neobjavljeno?

231
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, masne površine, s vrlo mnogo
primjesa većeg i manjeg drobljenog kalcita, svijetlo smeđe do tamno smeđe boje.
Anžići, Muntajana. AMI 7683. Neobjavljeno?
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, masne površine, s vrlo mnogo
primjesa većeg i manjeg drobljenog kalcita, svijetlo smeđe do tamno smeđe boje.
Anžići, Muntajana. AMI 7686 SR 91. Neobjavljeno?
5. Ulomak posude izrađene na kolu, rupičaste strukture, izvana crne a iznutra svijetlo
smeđe boje. Ferenci, Polačine. AMI S/2963. Objavljeno: Marušić 1956, T.II-1;
1986b, T.II-1, S.76.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, rupičaste strukture, svijetlo
smeđe boje. Pri vrhu je lom? Ferenci, Polačine. AMI S/2960. Objavljeno: Marušić
1956 T.II-3;  1986b, TII-3, S.76.

Tabla 31. SZ 4, SO 33, Nova tabla, Murska Sobota
1. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe a
u prijelomu crne boje. Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, masne površine, rupičaste strukture, izvana
smeđe a iznutra i u prijelomu crne boje. Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, tamno smeđe do crne
boje.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u
prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje. Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo
smeđe, u prijelomu crne boje. Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste u
prijelomu crnosive a iznutra svijetlo smeđe boje. Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra
narančaste a u prijelomu smeđe boje. Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra tamno
smeđe a u prijelomu crne boje. Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.
9. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, narančaste boje. Nova
tabla, SZ 4. Objavljeno: Guštin 2008, Sl.3-3.

232
10. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, prepaljeno, izvana
svijetlo smeđe, u prijelomu narančaste boje. Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.
11. Željezna strelica. Nova tabla, SZ 4. Neobjavljeno.
12. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi oblikovanja rukom i
dorađivanja na kolu, rupičaste strukture, izvana svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu
i iznutra sive do crne boje. Nova tabla, SO 33. Neobjavljeno.

Tabla 32. SO 33, Nova tabla, Murska Sobota.
1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja oboda,
rupičaste strukture, crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, puno primjesa kamenčića i
ostalog, crne boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, puno primjesa manjih i malo
većih kamenčića, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu crne boje.
Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, puno primjesa kamenčića i
ostalog, crne boje.
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, puno primjesa kamenčića i
ostalog, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, grube i nepravilne izrade, puno
primjesa većih i manjih kalcita i drugih kamenčića te ostalog, izvana tamno smeđe, u
prijelomu crne a iznutra crne do tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
7. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama raznih manjih
kamenčića, iznutra i izvana smeđe a u prijelomu crne do sive boje. Objavljeno:
Guštin, Tiefengraber 2002, Sl.12-1; Pleterski 2010, Sl.4.34.

Tabla 33. SO 92, Nova Tabla, Murska Sobota
1. Ulomak posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, rupičaste strukture,
izvana glatke a iznutra grbave površine, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne, a
iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u
prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.

233
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo
smeđe, u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana glatke površine,
izvana i iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, sivo smeđe boje.
Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, rupičaste strukture, izvana i
iznutra svijetlo smeđe, u prijelomu sive boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, iznutra grube površine,
izvana tamno smeđe, iznutra smeđe a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
smeđe do crvene, u prijelomu i iznutra sive boje. Neobjavljeno.

Tabla 34. Različita nalazišta.
1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, s tragovima oblikovanja prstima,
grube i nepravilne izrade, s mnogo primjesa kalcita, svijetlo do tamno smeđe i
narančaste boje. Sondiranja u vrtu Martina Mikuleca, Osor, otok Cres. Neobjavljeno.
2. Posuda izrađena prostoručno?, s mnogo primjesa sitnog kalcita, tamno smeđe do
crne boje. Slučajni nalaz, Grobnik, Rijeka. Objavljeno: Marušić 1995, Sl.57.; Cetinić
1996, Sl.19.
3. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, s tragovima oblikovanja prstima,
grube i nepravilne izrade, s mnogo primjesa sitnog kalcita, izvana crne do svijetlo
smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Sv.Sofija, Dvigrad, Rovinj. AMI Dvigrad
S/4105. Objavljeno: Marušić 1971, T.XXXIV, T.XXXV-2; 1987, T.XXIV-1; 1995,
Sl.56.
4. Posuda izrađena prostoručno, s mnogo primjesa većih kamenčića te mrvica pečene
zemlje, smeđe, tamno smeđe do crne boje. Slučajni nalaz, potok Pješčenjak,
Petrovina, Velika Gorica. AMZ S-1000. Objavljeno: Vinski 1954, S.72, 73, Kat.C;
Simoni 1981, S.81, Sl.3.

Tabla 35. SJ 20, SJ 109, SJ 130, Pod lipom, Zbelava, Varaždin.

234
1. Ulomak posude izrađene prostoručno?, s tragovima oblikovanja prstima, rupičaste
strukture, izvana narančaste do smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe do
crne boje. Pod lipom, SJ 20. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno?, s tragovima oblikovanja prstima, rupičaste
strukture, masne površine, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu smeđe do sive a iznutra
tamno smeđe boje. Pod lipom, SJ 20. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno?, s tragovima oblikovanja prstima,
nepročišćene gline s primjesama pijeska i mrvica pečene zemlje, izvana i u prijelomu
svijetlo smeđe a iznutra svijetlo smeđe do crne boje. Pod lipom, SJ 20. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe,
u prijelomu crne do sive a iznutra smeđe boje. Pod lipom, SJ 109. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana oker, u
prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Pod lipom, SJ 109. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno?, nepravilne izrade, s tragovima oblikovanja
prstima, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe, a u prijelomu crne boje. Pod
lipom, SJ 130. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana smeđe, u prijelomu sive a iznutra
svijetlo smeđe boje. Pod lipom, SJ 130. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana narančaste, u prijelomu crne a iznutra
narančaste do crne boje. Pod lipom, SJ 130. Neobjavljeno.
9. Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a
iznutra tamno smeđe  boje. Pod lipom, SJ 130. Neobjavljeno.
10. Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne a
iznutra tamno smeđe boje. Pod lipom, SJ 130. Neobjavljeno.
11. Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana bjelkaste, u prijelomu crne a iznutra
sive do crne boje. Pod lipom, SJ 130. Neobjavljeno.
12. Dio posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, rupičaste strukture, gore
svijetlo smeđe, u prijelomu i dolje smeđe boje. Pod lipom, SJ 130. Neobjavljeno.

Tabla 36. SJ 96, Pod lipom, Zbelava, Varaždin.

235
1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra tragovi stanjivanja stijenke,
rupičaste strukture s primjesama raznih drobljenih kamenčića, izvana svijetlo smeđe,
u prijelomu sive a iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
2. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji
se truse, izvana smeđe, u prijelomu i iznutra sive boje. Neobjavljeno.
3. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra tragovi priljepljivanja
vrata/oboda, s primjesama pijeska i malo kamenčića koji se truse, izvana crvenkaste,
tamno smeđe, svijetlo smeđe i crne a u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.

Tabla 37. SJ 96, Pod lipom, Zbelava, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama pijeska i kamenčića
koji se truse, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno do svijetlo
smeđe boje. Neobjavljeno.
2. Rekonstruirana posuda izrađena na kolu, s mnogo primjesa raznih drobljenih
kamenčića koji se truse, izvana crvenkaste, u prijelomu i iznutra crvenkaste do crne
boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube i nepravilne izrade, rupičaste
strukture, crne boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube i nepravilne izrade, rupičaste
strukture, izvana sive a iznutra i u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, iznutra vidljivi tragovi
oblikovanja prstima, s mnogo primjesa pijeska i kamenčića koji se truse, izvana
narančasto, u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.

Tabla 38. Glavčine, Podvršje, Zadar.
1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, grube izrade, vidljivi tragovi
oblikovanja prstima, s mnogo primjesa drobljenih kalcita i vapnenaca, izvana smeđe,
u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe do crne boje. Objavljeno: Gusar, u tisku B,
T.4., Kat.4.
2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi oblikovanja
prstima, s primjesama drobljenih kalcita i vapnenaca, izvana svijetlo smeđe do crne,
u prijelomu i iznutra crne boje. Objavljeno: Gusar, u tisku B, T.5-4., Kat.5.

236
3. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, vidljivi tragovi oblikovanja prstima,
s mnogo primjesa raznih drobljenih kamenčića, svijetlo do tamno smeđe boje.
Objavljeno: Uglešić 2009, 146, Sl.26; Gusar, u tisku B, T.1., Kat.1.
4. Rekonstruirana posuda izrađena na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi
doljepljivanja oboda i ručnog oblikovanja, s primjesama puno drobljenih kalcita i
malo vapnenca, izvana narančaste, svijetlo smeđe, smeđe i crne, u prijelomu i iznutra
crne boje. Objavljeno: Uglešić 2009, 146, Sl.26; Gusar, u tisku B, T.3., Kat.3.

Tabla 39. Slučajni nalazi, Police, Jalkovec, Varaždin / Brezje III, Varaždin / Paka,
Varaždin
1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s mnogo primjesa pijeska i raznih
kamenčića, izvana smeđe u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje. Police,
slučajni nalaz. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a
u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje. Police, slučajni nalaz. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude, s primjesama drobljenih kamenčića koji se truse, izvana
narančaste, u prijelomu sive a iznutra svijetlo smeđe boje. Police, slučajni nalaz.
Neobjavljeno.
4. Ulomak posude, s primjesama pijeska i kamenčića, izvana crvene a iznutra crne
boje. Police, slučajni nalaz. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, s mnogo primjesa pijeska i sitnih
kamenčića koji se truse, izvana crvene u prijelomu tamno sive a iznutra tamno smeđe
boje. Police, slučajni nalaz. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude, rupičaste strukture, crne boje. Police, slučajni nalaz.
Neobjavljeno.
7. Ulomak posude, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse, izvana i u
prijelomu tamno smeđe a iznutra svijetlo smeđe boje. Police, slučajni nalaz.
Neobjavljeno.
8. Ulomak posude, rupičaste strukture, smeđe boje. Police, slučajni nalaz.
Neobjavljeno.
9. Ulomak posude, rupičaste strukture s par komadića kalcita, smeđe do sive boje.
Police, slučajni nalaz. Neobjavljeno.

237
10. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi oblikovanja
prstima, s mnogo primjesa pijeska i sitnih kamenčića koji se truse, smeđe do tamno
smeđe boje. Brezje III, slučajni nalaz. Neobjavljeno.
11. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, vidljivi tragovi
oblikovanja prstima, tamno smeđe boje. Paka, slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić
2006, T.1-3, S.262.

Tabla 40. Slojevi, Pul Vele crikve, Rijeka
1. Ulomak posude izrađene prostoručno?, rub oboda preljepljen, puno primjesa
kalcita, crne boje. Pul Vele crikve, Sek. III, Kv. 1, SJ 838. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, vidljivi tragovi oblikovanja prstima, s
mnogo primjesa kamenčića, kalcita, izvana tamno smeđe do crne a u prijelomu i
iznutra crne boje. Pul Vele crikve, Sek. II, Kv. 11, SJ 954. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno?, puno primjesa kalcita, crne boje. Pul Vele
crikve, Sek. II, Kv. 3, SJ 49. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, grube izrade, s mnogo primjesa kalcita, izvana
tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Pul Vele crikve, Sek. III, Kv. 2, SJ
767. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, obod dolijepljen, puno primjesa kalcita i
vapnenca, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. Pul Vele crikve,
Sek. II, Kv. 6, SJ 1. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, grube izrade, s puno primjesa kalcita i drugih
primjesa, izvana tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Pul Vele crikve, Sek.
III, Kv. 3, SJ 666. Neobjavljeno.

Tabla 41. Slojevi, Pul Vele crikve, Rijeka.
1. Ulomak posude izrađene prostoručno, vrat zaglađivan, puno primjesa srednjih i
većih kalcita, izvana tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe do crne boje.
Pul Vele crikve, Sek. II, Kv. 5, SJ 149. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, s primjesama sitnih kalcita,
izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu sive boje. Pul Vele crikve, Sek. III, Kv.
7, SJ 846. Neobjavljeno.

238
3. Ulomak posude izrađene prostoručno?, puno primjesa kalcita i vapnenca, izvana
smeđe, u prijelomu crvene a iznutra svijetlo smeđe boje. Pul Vele crikve, Sek. I, Kv.
3, SJ 8. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, grube izrade, preljepljeno, puno primjesa
kalcita i crnih kamenčića, svijetlo smeđe do crne boje. Pul Vele crikve, Sek. II, Kv.
6, SJ 1. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, tragovi oblikovanja i preljepljivanja
prstima, puno primjesa drobljenog kalcita, izvana svijetlo smeđe a iznutra narančaste
boje. Pul Vele crikve, Sek. II, Kv. 6, SJ 49. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno?, s primjesama vapnenca, smeđe boje. Pul
Vele crikve, Sek. I, Kv. 3, SJ 8. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, vidljivi tragovi oblikovanja prstima, puno
primjesa drobljenog kalcita, izvana tamno smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje.
Pul Vele crikve, Sek. II, Kv. 6, SJ 49. Neobjavljeno.

Tabla 42. Slučajni nalazi, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene prostoručno, nepravilne izrade, masne površine, rupičaste
strukture, izvana tamno smeđe u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.
Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, rupičaste strukture, crne boje.
Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, puno primjesa raznih riječnih
kamenčića, izvana svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje.
Neobjavljeno.
4. Ulomak posude, s primjesama raznih kamenčića, izvana smeđe u prijelomu tamno
smeđe a iznutra svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi preljepljivanja, s
primjesama pijeska i malo raznih kamenčića koji se truse, izvana i iznutra smeđe a u
prijelomu tamno sive boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i malo raznih kamenčića
koji se truse, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu tamno sive boje. Neobjavljeno.

239
7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i malo raznih kamenčića
koji se truse, Izvana i iznutra narančaste a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, puno primjesa raznih drobljenih
kamenčića koji se truse, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe boje.
Neobjavljeno.
9. Svinuti željezni predmet nepoznate namjene. Iz preorane ranosrednjovjekovne
jame. Neobjavljeno.
10. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja
dna, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu narančaste, iznutra sive boje.
Neobjavljeno.

Tabla 43. SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.
1. Dio posude izrađen na sporovrtećem kolu, doljepljen obod, s puno primjesa većih
kalcita, raznih drugih kamenčića i mrvica pečene zemlje, izvana smeđe, u prijelomu
crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.5-8; u tisku A, T.2-6.
2. Dio posude izrađen na sporovrtećem kolu, doljepljen obod, s puno primjesa raznih
kamenčića, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa većih i manjih kamenčića koji
se truse, izvana i iznutra sive, u prijelomu crne boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.7-25.

Tabla 44. SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja
oboda, s puno primjesa kamenčića koji se truse, izvana svijetlo do tamno smeđe, u
prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i kamenčića koji se truse,
izvana i iznutra svijetlo smeđe do tamno smeđe a u prijelomu crne boje.
Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se
truse, izvana svijetlo smeđe u prijelomu crne a iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića, tamno
smeđe boje. Neobjavljeno.

240
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima preljepljivanja, s puno
primjesa raznih kamenčića, izvana i iznutra smeđe do tamno smeđe a u prijelomu
crne boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.7-27.
6. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa sitnog kalcita i drugih
kamenčića,  izvana svijetlo smeđe do narančaste, u prijelomu i iznutra crne do tamno
sive boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.6-19.
7. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića, izvana
i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
8. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima doljepljivanja vrata, s
puno primjesa sitnog kalcita i drugih kamenčića, izvana svijetlo smeđe do tamno
smeđe, u prijelomu i iznutra svijetlo smeđe  boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.6-20; u
tisku A, T.2-3.
9. Ulomak posude, rupičaste strukture, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra crne
boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.7-22; u tisku A, T.2-8.

Tabla 45. SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa kamenčića, izvana i iznutra
svijetlo smeđe do narančasto a u prijelomu crne boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.7-
29; u tisku A, T.2-1.

2. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja, s puno
primjesa kalcita i drugih riječnih kamenčića te mrvica pečene zemlje, izvana tamno
smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Objavljeno: Bekić u tisku A,
T.2-4.
3. Ulomak posude izrađene na kolu, kvalitetne izrade, s puno primjesa kalcita i
ostalih kamenčića, svijetlo sive do crne boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.6-21.
4. Ulomak posude izrađene na kolu, s puno primjesa pijeska i raznih kamenčića,
izvana smeđe, u prijelomu tamno sive, a iznutra svijetlo smeđe boje. Objavljeno:
Bekić 2008, T.7-28; u tisku A, T.2-2.
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa kamenčića i
mrvica pečene zemlje, izvana svijetlo do tamnosmeđe, iznutra svijetlo smeđe a u
prijelomu crne boje. Neobjavljeno.

241
6. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i raznih kamenčića koji se
truse, izvana i iznutra smeđe a u prijelomu sive boje. Objavljeno: Bekić 2008, T.5-
24.
7. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa kamenčića i
mrvica pečene zemlje koji se truse, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu sive
do tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa kamenčića koji se
truse, izvana svijetlo do tamno smeđe, iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu sive boje.
Objavljeno: Bekić 2008, T.7-24.

Tabla 46. SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.
1. Dio posude izrađene na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi doljepljivanja i
modeliranja oboda prstima, s puno primjesa različitih većih i manjih kamenčića koji
se truse, izvana i iznutra tamno smeđe do crne a u prijelomu crne boje. Objavljeno:
Bekić 2008, T.5-23.
2. Ulomak posude izrađene na kolu, s primjesama pijeska i sitnih kamenčića koji se
truse, svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene na kolu?, grube izrade, s primjesama pijeska i raznih
kamenčića, izvana smeđe u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje.
Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima doljepljivanja gornjeg
dijela, s puno primjesa kamenčića i mrvica pečene zemlje, izvana i iznutra svijetlo
smeđe, a u prijelomu crne boje. Objavljeno: Bekić u tisku A, T.2-5.
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa raznih većih i
manjih kamenčića, izvana i iznutra tamno smeđe, a u prijelomu crne boje.
Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima osovine lončarskog
kola, s puno primjesa riječnih kamenčića i mrvica pečene zemlje, tamno smeđe, a u
prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s tragovima osovine lončarskog
kola, rupičaste strukture, izvana smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. Objavljeno:
Bekić 2008, T.7-22; u tisku A, T.2-9.

242

Tabla 47. SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin.
1. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa raznih drobljenih
kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu tamno smeđe, a iznutra crne boje.
Neobjavljeno.
2. Ulomak posude grube izrade, s primjesama pijeska i puno sitnih kamenčića,
izvana crne, u prijelomu sive a iznutra svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude s malo primjesa pijeska i sitnih kamenčića, izvana sive, u
prijelomu i iznutra crne  boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa raznih kamenčića
i mrvica pečene zemlje, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu crne, a iznutra svijetlo
smeđe do crne boje. Objavljeno: Bekić u tisku A, T.2-7.
5. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s puno primjesa raznih kamenčića
i mrvica pečene zemlje koji se truse, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu smeđe, a
iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
6. Željezni predmet. Neobjavljeno.
7. Ulomak žućkastog stakla s crvenkastom crtom u strukturi. Neobjavljeno.

Tabla 48. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec
1.Restaurirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, svijetlo do tamno
smeđe boje. Objavljeno: Bekić u tisku A, T.1-10.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u
prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, svijetlo
do tamno smeđe boje. Objavljeno: Bekić 2006, T.7-4, S.239; u tisku A, T.1-7.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u
prijelomu crne a  iznutra svijetlo do tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
svijetlo do tamno smeđe, iznutra crne boje. Objavljeno: Bekić 2006, T.7-2, S.239; u
tisku A, T.1-11.
6. Restaurirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, crne boje.
Objavljeno: Bekić 2006, T.7-1, S.239; u tisku A, T.1-12.

243
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, svijetlo do tamno smeđe
boje. Objavljeno: Bekić 2006, T.7-8, S.239.

Tabla 49. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec
1. Restaurirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, masne površine,
svijetlo do tamno smeđe, narančaste i crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u
prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
tamno crvene, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana crvene, u
prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u
prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe do crne boje. Neobjavljeno.

Tabla 50. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec
1. Restaurirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, masne površine,
oker do tamno smeđe i crne boje rne boje. Objavljeno: Bekić 2006, T.6-1, S.238; u
tisku A, T.1-13.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u
prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.

3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u
prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, svijetlo do tamno smeđe
boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, svijetlo
do tamno smeđe boje. Objavljeno: Bekić 2006, T.7-7, S.239.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u
prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.

244

Tabla 51. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec
1. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
narančaste, u prijelomu i iznutra crne boje. Objavljeno: Bekić 2006, T.7-6, S.239; u
tisku A, T.1-8.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe a
u prijelomu crne do sive boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, tamno smeđe do crne
boje. Objavljeno: Bekić 2006, T.7-3, S.239; u tisku A, T.1-9.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe a u
prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, s malo primjesa riječnih
kamenčića, izvana svijetlo smeđe do smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe do
crne boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a
u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
narančaste, u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u
prijelomu crne a iznutra krem boje. Neobjavljeno.
9. Dio pršljena izrađenog od tamno narančaste gline, s malo primjesa pečene zemlje,
koja ostavlja boju. Objavljeno: Bekić 2006, T.7-5, S.239; u tisku A, T.1-2.
10. Dio predmeta nepoznate namjene (praporac?) izrađenog od željeznog lima, na
spojevima prekovan bakrom, s željeznom alkom. PN 5. Objavljeno: Bekić 2006, T.6-
4, S.238; u tisku A, T.1-1.
11. Gorski kristal? PN 3. Objavljeno: Bekić 2006, T.6-5, S.238; u tisku A, T.1-5.
12. Dio željeznog predmeta nepoznate namjene. Objavljeno: Bekić 2006, T.6-3,
S.238; u tisku A, T.1-6.
13. Kameni brus od finozrnatog svijetlo smeđeg pješčenjaka, vrlo zaglađen s četiri
strane, na svakoj strani i uži utor za oštrenje užeg predmeta. Objavljeno: Bekić 2006,
T.6-7, S.238.

245
14. Kameni brus od finozrnatog svijetlo crvenkastog tvrdog kamena, vrlo zaglađen s
jedne strane, ostale nedostaju. Objavljeno: Bekić 2006, T.6-6, S.238.
15. Dio četvrtastog zvona izrađenog od željeznog lima, spojenog raskivanjem bakra
na spojevima. PN 4. Objavljeno: Bekić 2006, T.6-2, S.238; u tisku A, T.1-4.

Tabla 52. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.
1. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska, kalcita i
drugih kamenčića, izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje. Objavljeno:
Bekić 2006, T.9-1, S.241.
2. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i
kamenčića, tamno smeđe boje. Objavljeno: Bekić 2006, T.9-2, S.241.
3. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i
kamenčića, smeđe boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i
kamenčića, smeđe boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i
kamenčića, smeđe boje. Neobjavljeno.

Tabla 53. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec
1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i
kamenčića, svijetlo smeđe i mjestimično narančaste boje. Objavljeno: Bekić 2006,
T.8-1, S.240.
2. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i
kamenčića, crne do tamno smeđe boje. Objavljeno: Bekić 2006, T.9-5, S.241.
3. Ulomak posude izrađen na kolu?, grube izrade, s primjesama kalcita i drugih
kamenčića, izvana svijetlo smeđe, u prijelomu sive a iznutra crne boje. Objavljeno:
Bekić 2006, T.8-3, S.240.
4. Ulomak posude izrađen prostoručno?, grube izrade, s primjesama pijeska i
kamenčića, izvana tamno sive, u prijelomu crne a iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.

Tabla 54. J 2, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.

246
1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, svijetlo smeđe i
mjestimično narančaste boje. Objavljeno: Bekić 2006, T.10-8, S.242. (u toj objavi
omaškom postavljena u J2b).
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe u
prijelomu crne a  iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.
Objavljeno: Bekić 2006, T.10-3, S.242.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe u
prijelomu crne a iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.

Tabla 55. J 2, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.
1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, masne površine,
izvana žute, narančaste, svijetlo i tamno smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe
do crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a
u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a
u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančasto do
smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. neobjavljeno.
5. Pršljen izrađen od svijetlo sive, dobro pročišćene gline koja ostavlja trag.
Objavljeno: Bekić 2006, T.10-5, S.242.
6. Dio privjeska izrađenog od uglačane kosti. Objavljeno: Bekić 2006, T.10-4, S.242;
u tisku A, T.1-3. (u toj objavi omaškom postavljen u J 1).

Tabla 56. J 2b, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.
1. Rekonstruirana posuda izrađena prostoručno, rupičaste strukture, masne površine,
izvana žute, narančaste, svijetlo i tamno smeđe a u prijelomu i iznutra tamno smeđe
do crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, tamno
smeđe boje. Bekić 2006, T.10-9.

247
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
oker a u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.
Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a
iznutra tamno smeđe boje. Bekić 2006, T.10-10, S.242.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo do tamno
smeđe a iznutra crne boje. Bekić 2006, T.10-1, S.242.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno crvene do
smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
9. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe a u
prijelomu i iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
10. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo oker a u
prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
11. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo
smeđe a u prijelomu sive do crne boje. Neobjavljeno.
12. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, a u
prijelomu i iznutra crne boje. Bekić 2006, T.10-11, S.242.
13. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, tamno smeđe boje.
Neobjavljeno.

Tabla 57. J 6, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.
1. Dio posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo do
tamno smeđe a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe a
u prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo
do tamno smeđe a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
4. Dio posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo do
tamno smeđe a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.

248
5. Ulomak posude izrađene na kolu?, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu crvene
a iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u
prijelomu crne a iznutra tamno smeđe do crne boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu
crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u
prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
9. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe u
prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
10. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana crne u
prijelomu tamno crvene a iznutra smeđe boje. Neobjavljeno.
11. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u
prijelomu tamno sive a iznutra sive boje. Neobjavljeno.

Tabla 58. J 6, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.
1. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe,
iznutra smeđe a u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste a u
prijelomu i iznutra crne boje. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, crne boje. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe do
narančaste, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, narančaste boje.
Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u
prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe a
u prijelomu crne boje. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe do tamno
smeđe, u prijelomu crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Neobjavljeno.

249
9. Ulomak posude? izrađene prostoručno, slabo paljene gline s organskim
primjesama, izvana narančaste a u prijelomu smeđe boje. Neobjavljeno.
10. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe do
tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
11. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u
prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.
12. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe, u
prijelomu crne a iznutra sive boje. Neobjavljeno.
13. Oštećena željezna strelica. Neobjavljeno.
14. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste, u
prijelomu i iznutra tamno smeđe boje. Neobjavljeno.

Tabla 59. Slojevi, Stara ves, Nedelišće, Čakovec
1. Dio posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana oker
do sive a u prijelomu i iznutra crne boje. Stara ves '04, Son. D, Sl. 2. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
smeđe, unutra i u prijelomu crne boje. Stara ves '04, Son. A, Sl. 3. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u
prijelomu i iznutra crne boje. Stara ves, Son '04. A, Sl. 3. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
svijetlo smeđe, u prijelomu i iznutra tamno crne boje. Stara ves '09, Son. B, SJ 1.
Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra svijetlo
smeđe do crne, u prijelomu crne boje. Stara ves, Son '04. A, Sl. 3. Neobjavljeno.
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
svijetlo do tamno smeđe, u prijelomu i iznutra crne boje. Stara ves '04, Son. F, Sl.
1/2. Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
smeđe u prijelomu i iznutra crne boje. Stara ves '04, Son. D, Sl. 2. Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana narančaste a u
prijelomu i iznutra crne boje. Stara ves '04, Son. A, Sl. 3. Neobjavljeno.

250
9. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, rupičaste strukture, tamno smeđe
do crne boje. Stara ves '04, Son. D, Sl. 2/3. Objavljeno: Bekić 2006, T.11-11, S.243.
10. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, blago masne površine,
tamno smeđe boje. Stara ves '09, Son. B, SJ 1. Neobjavljeno.
11. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana tamno smeđe a
iznutra smeđe boje. Stara ves '09, Son. B, SJ 1. Neobjavljeno.
12. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu?, rupičaste strukture, izvana
svijetlo smeđe a u prijelomu i iznutra crne boje. Stara ves '04, Son. F, Sl. 1/2.
Neobjavljeno.
13. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, smeđe boje. Stara ves
'04, Son. A, Sl. 3. Neobjavljeno.
14. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, smeđe boje. Stara ves
'09, Son. B, SJ 1. Neobjavljeno.
15. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, crne boje. Stara ves
'09, Son. B, SJ 1. Neobjavljeno.
16. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe u
prijelomu crne a iznutra oker boje. Stara ves '04, Son. D, Sl. 2. Neobjavljeno.

Tabla 60. Slojevi, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.
1. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe, u
prijelomu i iznutra crne boje. Stara ves '09, Son. B, SJ 1. Neobjavljeno.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana oker do crne,
iznutra oker a u prijelomu crne boje. Stara ves '04, Son. A, Sl. 3. Neobjavljeno.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, masne površine, izvana
tamno smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe do crne boje. Stara ves '04, Son. A,
Sl. 3. Neobjavljeno.
4. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, s malo primjesa riječnog
pijeska i mrvica pečene zemlje, masne površine, izvana crne do smeđe, u prijelomu
crne a iznutra svijetlo smeđe boje. Stara ves '09, Son. B, SJ 3. Neobjavljeno.
5. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo smeđe u
prijelomu i iznutra crne boje. Stara ves '09, Son. B, SJ 3. Neobjavljeno.

251
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana svijetlo do tamno
smeđe, u prijelomu crne a iznutra smeđe do crne boje. Stara ves '09, Son. B, SJ 1.
Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i u prijelomu
tamno smeđe a iznutra svijetlo smeđe boje. Stara ves '04, Son. F, Sl. 1/2.
Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra smeđe a
u prijelomu crne boje. Stara ves '04, Son. F, Sl. 1/2. Neobjavljeno.
9. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana i iznutra
narančaste a u prijelomu crne boje. Stara ves '04, Son. A, Sl. 3. Neobjavljeno.
10. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, s malo primjesa
pijeska, izvana svijetlo smeđe u prijelomu tamno sive a iznutra sive boje. Stara ves
'09, Son. B, SJ 3. Neobjavljeno.
11. Dio pršljena izrađenog od pročišćene tamno narančaste gline s malo primjesa
pečene zemlje. Stara ves '04, Son. F, Sl. 2. Objavljeno: Bekić 2006, T.11-12, S.243.

Tabla 61. Slučajni nalazi, slojevi, Stara ves, Nedelišće, Čakovec.
1. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u
prijelomu tamno smeđe a iznutra smeđe boje. Stara ves '07, iskopavanja Kovačić.
2. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u
prijelomu crne a iznutra tamno smeđe boje. Stara ves '07, iskopavanja Kovačić.
3. Ulomak posude izrađene prostoručno, rupičaste strukture, izvana smeđe, u
prijelomu crne do sive a iznutra sive boje. Stara ves '07, iskopavanja Kovačić.
4. Ulomak posude izrađen na sporovrtećem kolo?, grube izrade, s primjesama pijeska
i kamenčića, izvana i iznutra svijetlo smeđe a u prijelomu crne boje. Stara ves '04,
Son. D, Sl. 2.
Objavljeno: Bekić 2006, T.8-2, S.240. (u toj objavi omaškom postavljeno u J 1).
5. Ulomak posude izrađen na kolu, s primjesama mnogo pijeska i malo većih
kamenčića koji se truse, svijetlo smeđe smeđe boje. Stara ves 04, slučajni nalaz.
Objavljeno: Bekić 2006, T.11-2, S.243.

252
6. Ulomak posude izrađene prostoručno, s primjesama malo pijeska i grudica gline?,
izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje. Stara ves 04, K 8b.
Neobjavljeno.
7. Ulomak posude izrađene prostoručno, s primjesama malo pijeska i grudica gline?,
izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje. Stara ves 04, slučajni nalaz.
Neobjavljeno.
8. Ulomak posude izrađene prostoručno, s primjesama malo pijeska i grudica gline?,
izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu crne boje. Stara ves 04, K 11.
Neobjavljeno.
9. Dio posude izrađen prostoručno, pročišćene gline s tragovima primjesa većih
kamenčića, izvana i iznutra tamno smeđe a u prijelomu svijetlo smeđe do crvenkaste
boje. Stara ves 04, SJ 1. Objavljeno: Bekić 2006, T.8-5, S.240.
10. Ulomak posude izrađene prostoručno, s puno različitih primjesa, izvana i iznutra
svijetlo do tamno smeđe s narančastim mrljama a u prijelomu sive boje. Stara ves 04,
slučajni nalaz. Objavljeno: Bekić 2006, T.11-9, S.243.

Tabla 62. Zagreb i okolica.
1. U cijelosti sačuvana posuda, izrađena prostoručno?, s puno primjesa pijeska i
raznih kamenčića, crvenkaste, smeđe i crne boje. Grob 2, Novo Čiče, Velika Gorica,
Zagreb. AMZ S 2287. Objavljeno: Simoni 1981, Sl.8-3.
2. U cijelosti sačuvana posuda, izrađena prostoručno, s puno primjesa pijeska i sitnih
kamenčića, svijetlo do tamno smeđe i crne boje. Grob 1, Novo Čiče, Velika Gorica,
Zagreb. AMZ S 2287. Objavljeno: Simoni 1981, Sl.8-1.
3. U cijelosti sačuvana posuda izrađena na sporovrtećem kolu, na dnu trag osovine
kola, s puno primjesa pijeska i raznih manjih i srednjih kamenčića, izvana smeđe do
crne, u prijelomu i iznutra crne boje. Visoki brijeg, Velika Gorica, Zagreb. AMZ S
2263. Objavljeno: Simoni 1981, Sl.6-1.
4. Ulomak posude izrađene na sporovrtećem kolu, s primjesama raznih drobljenih
kamenčića, svijetlo smeđe do tamno smeđe boje. Slučajni nalaz u korijenu stabla,
blizu križanja Držićeve i Vukovarske, Kruge, Zagreb. Neobjavljeno.
5. U cijelosti sačuvana posuda, izrađena na sporovrtećem kolu, s primjesama srednjih
i većih kalcita i vapnenaca, izvana i iznutra crvenkaste, tamno smeđe do smeđe a u

253
prijelomu crne boje. Prudište Štrbca, Kruge, Zagreb. AMZ S 2965. Objavljeno:
Simoni 1981, Sl.4-2.

Tabla 63. Ždrijac, Nin, Zadar.
1. U cijelosti sačuvana posuda, izrađena na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi
doljepljivanja, s puno primjesa drobljenog kalcita, izvana i iznutra smeđe do svijetlo
smeđe i crno a u prijelomu crne boje. Grob 155. Ždrijac, Nin, Zadar. MNIN 665.
Objavljeno: Belošević 1980, TXXVIII-20, 20a; 2007, T.LXXI-1, S.179, T.CXXXI-
155, S.357.
2. U cijelosti sačuvana posuda, izrađena na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi
doljepljivanja, rupičaste strukture, masne površine, svijetlo do tamno smeđe i crne
boje. Grob 14. Ždrijac, Nin, Zadar. MNIN 85P. Objavljeno: Belošević 2007, T.L-1,
S.137, T.CXI-19, S.317 (čini se da je potpis ovdje zamijenjen).
3. U cijelosti sačuvana posuda, izrađena na sporovrtećem kolu, vidljivi tragovi
doljepljivanja, rupičaste strukture, nepročišćene gline, blago masne površine, tamno
smeđe do crne boje. Grob 28. Ždrijac, Nin, Zadar. MNIN 259. Objavljeno: Belošević
2007, T.LI-11, S.139, T.CXII-28.

254
7. POPIS LITERATURE

Anke, B., Revesz, L., Vida, T. (2008): Reitervölker im Frühmittelalter. Hunnen -
Awaren - Ungarn. Stuttgart 2008.

Aupert P. (1980): Céramique slave à Argos (585 ap. J.-C.), Bulletin de
correspondance hellénique, Supplément 6, 1980. 373 - 394.

Babić, B. (1972): Crepulja, crepna, podnica - posebno značajan oslonac za
atribuciju srednjovekovnih arheoloških nalazišta balkanskog puluostrva Slovenima
poreklom s istoka, Materijali IX. Simpozijuma sredenjevekovne sekcije Arheološkog
društva Jugoslavije, Beograd 1972. 101 - 123.

Baćić, B. (1977): Trogrla pećina. Rezultati arheološkog istraživanja 1874. godine.
Jadranski zbornik 10, Pula - Rijeka 1977. 163 - 172.

Bahor, I. (2010): Opis tehnologije izdelave posodja praškega tipa z Nove table, u:
Pleterski, A. 2010 - Zgodnjesrednjeveška naselbina na blejski Pristavi. Tafonomija,
predmeti in čas / Frühmittelalterliche Siedlung Pristava in Bled. Taphonomie,
gegenstande und Zeit. Ljubljana 2010. 179 - 184.

Barford, P.M. (2001): The early Slavs. New York 2001.

Baš, F. (1949): Problem slovanskega svetišča na ptujskem gradu, Zgodovinski
časopis 2/3,  1948/1949. 206 - 213.

Becker, C. (2003): Zwischen Leienarbeit und Professionalitaet: Die Knochen- und
Geweihartefakte aus dem slawischen Burgwall von Berlin-Spandau, Praehistorische
Zeitschrift 78, h.2., 2003. 202 - 217.

Bekić, L. (2003): Novi nalaz ranosrednjovjekovnog koplja s krilcima. Vjesnik
Arheološkog muzeja u Zagrebu XXXVI, 2003. 165 - 179.

255

Bekić, L. (2005): Stara Ves - Nedelišće, Hrvatski arheološki godišnjak 1/2004,
Zagreb 2005, 73 - 75.

Bekić, L. (2006): Zaštitna arheologija u okolici Varaždina, Arheološka istraživanja
na autocesti Zagreb - Goričan i njezinim prilaznim cestama / Rescue archaeology in
the Varaždin environs, Zagreb 2006.

Bekić, L. (2006b): Jakopovec - Blizna, Hrvatski arheološki godišnjak 2/2005, Zagreb
2006, 125 - 126.

Bekić, L. (2007): Krvavići - Boškina, keramički nalazi - kasna antika. U: Luka Bekić
(ur.) Zaštitna arheologija na magistralnom plinovodu Pula - Karlovac, Zagreb 2007.
138 - 141.

Bekić, L. (2007b): Guran - Na križu, keramički nalazi. U: Luka Bekić (ur.) Zaštitna
arheologija na magistralnom plinovodu Pula - Karlovac, Zagreb 2007. 33 - 37.

Bekić, L. (2008): Usporedba keramike 8.st. s Blizne i Šarnjaka kod Varaždina, u:
Guštin, M. (ur.), Srednji vek: arheološke raziskave med Jadranskim morjem in
Panonsko nižino = Mittelalter: archäologische Forschungen zwischen der Adria und
der Pannonischen Tiefbene, Ljubljana, 2008, 107 - 112.

Bekić, L. (2008b):Rimski novac iz pećine Laganiši / Roman coins from Laganiši
cave, U: Pećina Laganiši - mjesto života i smrti / Laganiši cave - A place of life and
a place of death, (ur. Darko Komšo), Pula 2008. 21-28.

Bekić, L. (2009): Ranosrednjovjekovno naselje Varaždin-Brezje. U: Zbornik o Luji
Marunu (ur. Željko Tomičić, Ante Uglešić) Šibenik - Zadar - Zagreb 2009. 205 -
219.

256
Bekić, L. (2009b): Gruba antička keramika / Roman coarse pottery, U: Luka Bekić,
Nikolina Radić-Štivić (ur.) Tarsatički principij - Kasnoantičko vojno zapovjedništvo
/ Principia at Tarsatica - Late Roman Headquarters. Rijeka 2009. 99 - 120.

Bekić, L. (u tisku B): Gruba antička i ranosrednjovjekovna keramika, u: Rijeka - Pul
Vele crikve. Rijeka.

Bekić, L., Čimin, R. (2006a): Varaždin - Brezje 1. Hrvatski arheološki godišnjak
3/2006. Zagreb 2007. 134 - 136.

Bekić, L., Čimin, R. (2006b): Varaždin - Brezje 3. Hrvatski arheološki godišnjak
3/2006. Zagreb 2007. 136 - 137.

Bekić, L., Percan, R. (2006a): Šemovec - Šarnjak. Hrvatski arheološki godišnjak
3/2006. Zagreb 2007. 143 - 144.

Bekić, L., Percan, R. (2006b): Jakopovec - Blizna. Hrvatski arheološki godišnjak
3/2006. Zagreb 2007. 133 - 134.

Bekić, L., Višnjić, J. (2008): Južni dio antičke nekropole na položaju Sv. Marko -
Baška, Vjesnik Arheološkog muzeja u Zagrebu XLI, 2008. 209 - 258.

Bekić, L., Višnjić, J., Pešić, M., Bloier, M. (2011): Podvodna arheološka
istraživanja uvale Veštar 2008-2010 / Ricerche archeologiche subacquee nella baia
di Vestre 2008-2010, Rovinj 2011.

Belaj, V. (2007): Hod kroz godinu. Zagreb 2007.

Belocerkovskaja, I,V, Ahmedov, I.R. (2009): Raboti arheologičeskih ekspedicii GIM
na Oke, U: (Makarov, N.A., ur) Arhaeologiceskie otkritja 1991-2004 - Evropeiskaja
Rossija III,  Moskva 2009, 283 - 298.

257
Belošević J. (1968): Ranosrednjovjekovna nekropola u selu Kašiću kraj Zadra,
Diadora 4,
Zadar 1968. 221 - 246.

Belošević, J. (1972): Die ersten slawischen Urnegraber auf dem gebiete
Jugoslawiens aus dem Dorfe kašić bei Zadar, Balcanoslavica 1, 1972. 73 - 86.

Belošević, J. (1973): Starohrvatska nekropola uz Humak "Materiza" kod Nina,
Diadora 6, Zadar 1973, 221 - 244.

Belošević, J. (1976): Starohrvatska nekropola u selu Biljanima donjim kod Zadra,
Diadora 8, 1975/1976, 103 - 110.

Belošević, J. (1980): Materijalna kultura Hrvata od VII do IX stoljeća, Zagreb 1980.

Belošević, J. (2000): Slavenska naseobinska keramika otkrivena u okolišu crkve sv.
Križa u Ninu, Radovi Filozofskog fakulteta u Zadru, Razdio povijesnih znanosti
38/25, 1999/2000,

Belošević, J. (2002): Starohrvatska groblja 7. - 9. stoljeća, Radovi Filozofskog
fakulteta u Zadru, Razdio povijesnih znanosti 39/26, 2000/2002. 71-97.

Belošević, J. (2007): Starohrvatsko groblje na Ždrijacu u Ninu, Zadar 2007.

Berezovec, D.T. (1963): Poselenija Uličej na r. Tjasmine, U: Slavjane nakanune
obrazovanija Kievskoj Rusi, Materiali i issledovanija po archeologii SSSR 108, 1963,
145 - 208.

Bernhard, A. (2002): Zgodnjesrednjeveška višinska naselbina na Pöllibergu pri
Stainzu na zahodnem Štajerskem, u: Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani:
zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju vzhodnih Alp = Die frühen Slawen:
frühmittelalterliche Keramik am Rand der Ostalpen, Ljubljana, 2002, 161 - 164.

258

Bierbrauer, V. (1987): Invillino- Ibligo in Friaul I, Text & Katalog, Münchner
beiträge zur vor- und frühgeschichte b.33., München 1987.

Bierbrauer, V. (1988): Invillino- Ibligo in Friaul II. Die Spätantiken und
Frühmittelalterlichen Kirchen, Münchner beiträge zur vor- und frühgeschichte b.34.
München 1988.

Bilogrivić, G. (2010): Čiji kontinuitet? Konstantin Porfirogenet i hrvatska
arheologija o razdoblju 7–9. stoljeća, Radovi - Zavod za hrvatsku povijest vol. 42,
2010. 37 - 48.

Bíró, M.T. (2002): Combs and comb-making in Roman Pannonia: ethnical and
historical aspects, U: (Terjal, J. ed.) Probleme der frühen Merowingerzeit im
Mitteldonauraum, Brno 2002. 31 - 71.

Bishop, M., C., Coulston, J., C., N. (2006): Roman military equipment, Oxford,
2006.

Bitenc, P., Knific, T. (ur.) (2001): Od Rimljanov do Slovanov, III. Predmeti,
Ljubljana 2001.

Bona, I. (1968): Über einen Archäologischen beweis des langobardisch-slawisch-
awarischen Zusammenlebens. Študijine zvesti AUSAV 16, Nitra 1968. 35 - 45.

Bona, I. (1971): Langobarden in Ungarn, Arheološki vestnik, XXI/XXII, 1970/1971,
45 - 74.

Brajković, T. (2008): Antika, u: Arheološki tragovi kultova i religija na šibenskom
području, Šibenik 2008. 53 - 90.

259
Burić, T. (2005): Odnos Sveti Vid - Svantovid na istočnoj obali Jadrana, Histria
Antiqua 13, 2005. 461 - 468.

Burkowsky, Z. (1999): Sisak u prapovijesti, antici i starohrvatskom dobu, Sisak
1999.

Cetinić, Ž. (1998): Stranče - Gorica starohrvatsko groblje, Rijeka 1998.

Cetinić, Ž. (1996): Rezultati najnovijih arheoloških istraživanja Grobišća, Grobnički
zbornik 4, Rijeka 1996, 188 - 204.

Cipot, D. (2008): Zgodnjesrednjeveški jami iz Popave I pri Lipovcih, u: Guštin, M.
(ur.), Srednji vek: arheološke raziskave med Jadranskim morjem in Panonsko nižino
= Mittelalter: archäologische Forschungen zwischen der Adria und der
Pannonischen Tiefbene, Ljubljana, 2008, 59 - 63.

Ciglenečki, S. (1990): Pripevek k arheološki sliki carneole v zgodnjesrednjeveškem
obdobju. Histria Archaeologica 20/21, 1989/1990 - 1995, 151 - 164.

Ciglenečki,
S.
(2000):
Tinje
nad
Loko
pri
Žusmu.
Poznoantična
i
zgodnjesrednjeveška naselbina. / Tinje oberhalb von Loka pri Žusmu. Spätantike und
frühmittelalterliche Siedlung. Ljubljana 2000.

Ciglenečki, S., Strmčnik-Gulič, M. (2002): Sledovi zgodnje slovanske posleitve
južno od Maribora, u: Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani: zgodnjesrednjeveška
lončenina na obrobju vzhodnih Alp = Die frühen Slawen: frühmittelalterliche
Keramik am Rand der Ostalpen, Ljubljana, 2002, 33 - 45.

Curta, F. (2010): The early Slavs in the northern and eastern Adriatic region, A
critical approach, Archeologia Medievale XXXVII, 2010, 285 - 306.

260
Čausidis, N. (2005): Poganska religija Slavena u svjetlu ranosrednjovjekovnih
materijalnih nalaza s područja Balkana. Histria Antiqua 13, 2005. 437 - 456.

Čremošnik, I. (1970): Istraživanja u Mušiću i Žabljaku i prvi nalaz najstarijih
slavenskih naselja kod nas, Glasnik Zemaljskog muzeja XXV, 1970. 45 - 117.

Čremošnik, I. (1970b): Die Chronologien der aeltesten slavischen Funde in. Bosnien
und der Herzegovina, Archaeologica Iugoslavica XI, Beograd. 99 - 103.

Darovec, D. (2007): Petrapilosa, Grad, rodbina, fevd in markizat, Koper 2007.

Darovec, D. (2008): Kratka zgodovina Istre, Koper 2008.

Demo, Ž. (1993): 272. Lučna fibula, u: Rendić-Miočević, A. (ur.) Arheološki muzej u
Zagrebu, izbor iz fundusa. Zagreb 1993. 185.

Demo, Ž. (2007): Tragovi povijesti izgubljeni u sadašnjosti, Zagreb 2007.

Dolinescu-Ferche S. (1984): La culture "Ipotesti- Ciurel-Cîndesti" (V-VII siècles).
La situation en Valachie, Dacia XXVIII, 1984. 117 - 147.

Dostal, B. (1966): Slovanska pohrebište ze stredni doby hradištni na Morave. Praha
1966.

Dular, J, Ciglenečki, S, Dular, A., (1995): Kučar : železnodobno naselje in
zgodnjekrščanski stavbni kompleks na Kučarju pri Podzemlju = Eisenzeitliche
Siedlung und frühchristlicher Gebäudekomplex auf dem Kučar bei Podzemelj. Opera
Instituti
archaeologici
Sloveniae
1,
Ljubljana
1995.

Dulinicz, M. (2006): Frühe Slawen im Gebiet zwischen unterer Weichsel und Elbe,
Studien zur Siedlungsgeschichte und Archäeologie der Ostseegebiete, Band 7,
Neumünster 2006.

261

Eisner, J. (1952): Devinska Nova Ves. Bratislava 1952.

Fabijanić, T. (2008): Problem doseljenja Slavena/Hrvata na istočni Jadran i šire
zaleđe u svjetlu arheoloških nalaza, doktorski rad, Zadar 2008.

Felgenhauer-Schmiedt, S. (1993): Das Kappele ("die Kapile") ob Jadersdorf, 1993.

Fiedler, U. (1992): Studien zu Gräberfeldern des 6. bis 9. Jahrhunderts an der
unteren Donau 1. Universitätsforschungen zur Prähistorischen Archaeologie b.11,
Bonn 1992.

Filipec, K. (2001): Nekoliko novih ranosrednjovjekovnih nalaza iz Siska i kratak
osvrt na druge istovremene nalaze, Godišnjak Gradskog muzeja Sisak II, 2001, 89 -
107.

Fine, J. Jr. (1983): The Early Medieval Balkans, A Critical Survey from the Sixth to
the Late Twelfth Century, Ann Arbor 1983.

Forenbaher, S., Rajić Šikanjić, P., Miracle, P. (2008): Lončarija iz vele peći kod
Vranje (Istra). Histria Archaeologica 37, 2006-2008, 5 - 46.

Fulir, M. (1969): Topografska istraživanja rimskih cesta na varaždinskom i
međimurskom području. Rasprave Slovenske akademije znanosti i umjetnosti 6,
Ljubljana 1969.

Fusek, G. (1991): Včasnoslovansko sidlisko v Nitre na Mikovom dvore. Slovenska
archeologia XXXIX, 1/2, 1991. 289 - 330.

Fusek, G. (1994): Slovensko vo včasnoslovanskom obdobi. Nitra 1994.

262
Galuška, L. (2004): Slovane doteky predku. O živote na Morave 6.-10. stoleti. Brno
2004.

Gimbutas, M. (1971): The Slavs. London 1971.

Goss, V. P. (2009): The Three - Header from Vaćani, Starohrvatska prosvjeta, III.
serija - svezak 36, 2009. 35 - 54.

Gračanin, H. (2008): Slaveni u ranosrednjovjekovnoj južnoj Panoniji, Scrinia
Slavonica 8, 13 - 54.

Grafenauer, B. (1971): Naselitev Slovanov v Vzhodnih Alpah in vprašanje
kontinuitete, Arheološki vestnik, XXI/XXII, 1970/1971, 17 - 32.

Gunjača, Z. (1995): Groblje u Dubravicama kod Skradina i druga groblja 8-9.
stoljeća u Dalmaciji, u: Budak, N. (ur.), Etnogeneza Hrvata, Zagreb 1995.

Gusar, K. (2008): Ranosrednjovjekovna keramika iz Krneze, u: Guštin, M. (ur.),
Srednji vek: arheološke raziskave med Jadranskim morjem in Panonsko nižino =
Mittelalter: archäologische Forschungen zwischen der Adria und der Pannonischen
Tiefbene, Ljubljana, 2008, 197 - 202.

Gusar, K. (2009): Ranosrednjovjekovni grobovi iz humka Jokina glavica u selu
Krneza, u: Tomičić Ž., Uglešić A. (ur.), Zbornik o Luji Marunu. Zbornik radova sa
Znanstvenog skupa o fra Luji Marunu u povodu 150. obljetnice rođenja (1857.-
2007.), Šibenik - Zadar - Zagreb, 169-181.

Gusar, K. (u tisku A): A Contribution to the Early Slavs in Croatia - New Data from
Krneza, u: Frühe slawische Siedlung in Mitteleuropa (6.-9. Jahrhundert) im Lichte
naturwissenschaftlicher Datierung, Wroclaw 21.-24. 10. 2008., u tisku.

263
Gusar, K. (u tisku B): Nalazi slavenske keramike s lokaliteta Podvršje- Glavčine,
Zbornik Janku Beloševiću, Zadar.

Gusar, K., Vujević, D. (2009): Istraživanja tumula Matakova glavica u Podvršju,
Vjesnik Arheološkog muzeja u Zagrebu 42, Zagreb 2009. 339 - 356.

Guštin, M. (2002a): Uvod, u: Guštin, M. (ur.): Zgodnji Slovani, Ljubljana 2002, 7.

Guštin, M. (2005): Tisti z vzhoda = Those from the East, Koper 2005.

Guštin, M. (2007): Rani srednji vijek od alpskih obronaka do Panonije, Prilozi
Instituta za arheologiju u Zagrebu 24, 2007, 289 - 300.

Guštin, M. (2008): Slovansko skeletno grobišče na ledini Nova tabla pri Murski
Soboti, u: Guštin, M. (ur.), Srednji vek: arheološke raziskave med Jadranskim
morjem in Panonsko nižino = Mittelalter: archäologische Forschungen zwischen der
Adria und der Pannonischen Tiefbene, Ljubljana, 2008, 53 - 57.

Guštin, M. (2008b): Žito in žrmlje, u: Guštin, M. (ur.), Srednji vek: arheološke
raziskave med Jadranskim morjem in Panonsko nižino = Mittelalter: archäologische
Forschungen zwischen der Adria und der Pannonischen Tiefbene, Ljubljana, 2008, 9
- 11.

Guštin, M. (2010): Odtisi prvih slovanskih rodov na območju med vzhodnimi
Alpami in zgornjim Jadranom, Zbirke Zgodovinskega časopisa 39, Ljubljana 2010.
45 - 58.

Guštin, M., Knific, T. (2003): Zgodnjeslovanska naselbina zemljank, u: Djurić (ur.)
Zemlja pod vašimi nogami, Arheologija na avtocestah Slovenije, Vodnik po
najdiščih, Ljubljana 2003. 84 - 88.

264
Guštin, M., Tiefengraber, G. (2002): Oblike in kronologija zgodnjesrednjeveške
lončenine na Novi tabli pri Murski Soboti, u: Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani:
zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju vzhodnih Alp = Die frühen Slawen:
frühmittelalterliche Keramik am Rand der Ostalpen, Ljubljana, 2002, 46 - 62.

Gutjahr, C. (2002): Pregled raziskav zgodnjesrednjeveške keramike na Štajerskem,
u: Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani: zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju
vzhodnih Alp = Die frühen Slawen: frühmittelalterliche Keramik am Rand der
Ostalpen, Ljubljana, 2002, 146 - 160.

Gutjahr, C. (2007): Fundplatz "Im Rasental" (KG Unterhaus, MG Wildon,
Steiermark). Hallstattzeitliche Gräber mit zugehörigen Verbrennungsplätzen und
frühmittelalterliche Siedlungsbefunde aus einer steirischen Kernregion. Vorbericht
2007.
http://www.hengist.at/rasental.php?m=22

Hänsel, B, Mihovilić, K., Teržan, B, Tessman, B. (2002): Ranosrednjovjekovna
masovna grobnica ispred vanjskih zidova gradine Monkodonja u Istri, Histria
archaeologica 31, Pula 2002, 133 - 158.

Herbert, B. (1996): Zu Neufunden frühmittelalterlicher Siedlungskeramik aus der
Steiermark. Archäeologie Österreich 7, 1996, 67 - 70

Herold H. (2004):  Die frühmittelalterliche Siedlung von Örménykút 54, Budapest
2004.

Horvat, A. (1954): O Sisku u starohrvatsko doba na temelju pisanih izvora i
arheoloških nalaza, Starohrvatska prosvjeta S.III, Sv.3, 1954, 93 - 104.

Hrovatin, I, Turk, P. (2008): Pržanj pri Ljubljani. Naselbinska jama 17, u: Guštin, M.
(ur.), Srednji vek: arheološke raziskave med Jadranskim morjem in Panonsko nižino

265
= Mittelalter: archäologische Forschungen zwischen der Adria und der
Pannonischen Tiefbene, Ljubljana, 2008, 145 - 151.

Ivanov V.V., Toporov B.N. (1982): Slavjanskaja mitologija. Miti narodov mira. t.2
K - J. Moskva 1982. 450 - 456.

Jurić, R. (1995): Novootkrivena ranosrednjovjekovna nalazišta u Bukovici, Diadora
16/17, 1994/1995. 385 - 409.

Jurić, R. (2005): Velim - Velištak, Hrvatski arheološki godišnjak 1/2004, 2005. 201 -
203.

Jurić, R. (2007): Ranosrednjovjekovno groblje u Velimu kod Benkovca, Diadora 22,
2007. 217 - 234.

Jelovina , D. (1981): Ranosrednjovjekovna nekropola na "Razbojinama" u selu
Kašiću kod Zadra, Starohrvatska prosvjeta III/10,Split 1968, 23 - 52.

Juroš-Mofardin, F. (1987): Pokušaj sistematizacije kasnoantičke i ranobizantske
keramike grube fakture iz profanog objekta u betigi kod Barbarige, Izdanja
Hrvatskog arheološkog društva 11/I, 1986/1987, 209 - 233.

Juroš-Mofardin, F. (2005): Unruhe und Wandel im frühmittelalterlichen Istrien, u:
Histria, Istra, Istrien, Ein archäeologisches Juwel in der Adria, Pula 2005. 105 -
116.

Jurkić-Girardi, V. (1977): Istraživanje dijela rimske inzule na Usponu Franje
Glavinića broj 6. Histria Archaeologica G.IV, Sv.2, 1973-1977.

Kahl, H. D. (2005): Kultbilder im Vorchristlichen Slawentum, Sondierungsgänge an
Hand eines Marmorfragments aus Kärnten mit Ausblicken auf den Quellenwert von
Schriftzeugnissen des 8.-12. Jh., Studia Mythologica Slavica 8, 2005. 9 - 55.

266

Karpf, K. (2002): Slawische Fürsten und bairischer Adel. Das frühmittelalteriche
Karantanien am Schnittpunkt zweier Kulturen, Hortus Artium Medievalium 8, 2002.
209 - 222.

Katičić, R. (2008): Božanski boj. Zagreb - Moščenička Draga 2008.

Kazanski, M. (2005): Schnell - gefärlich - kauflich, Die Völkerwanderung,
Archaeologie in Deutschland Sonderheft, Stuttgart 2005. 28 - 37.

Kerman, B. (2002): Staroslovanska naselbina Kotare - baza pri Murski Soboti, u:
Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani: zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju
vzhodnih Alp = Die frühen Slawen: frühmittelalterliche Keramik am Rand der
Ostalpen, Ljubljana, 2002, 17 - 26.

Kerman, B. (2003a): Kotare pri Murski Soboti, u: Djurić (ur.) Zemlja pod vašimi
nogami, Arheologija na avtocestah Slovenije, Vodnik po najdiščih, Ljubljana 2003.
160 - 161.

Kerman, B. (2003b): Grofovsko pri Murski Soboti 2, u: Djurić (ur.) Zemlja pod
vašimi nogami, Arheologija na avtocestah Slovenije, Vodnik po najdiščih, Ljubljana
2003. 146 - 147.

Kerman, B. (2008): Zgodnjeslovanske najdbe z najdišča Pod Kotom - sever pri
Krogu, u: Guštin, M. (ur.), Srednji vek: arheološke raziskave med Jadranskim
morjem in Panonsko nižino = Mittelalter: archäologische Forschungen zwischen der
Adria und der Pannonischen Tiefbene, Ljubljana, 2008, 47 - 48.

Klasinc, R. (2008): Dvojni skeletni grob z najdišča Dolsko pri Ljubljani, u: Guštin,
M. (ur.), Srednji vek: arheološke raziskave med Jadranskim morjem in Panonsko
nižino = Mittelalter: archäologische Forschungen zwischen der Adria und der
Pannonischen Tiefbene, Ljubljana, 2008, 153 - 155.

267

Knific, T. (1978): Lonec iz Begunj na Gorenjskem. Arheološki vestnik 29, 1978. 477
- 481.

Knific, T. (2002): Lončenina v zgodnjesrednjeveških grobovih na Slovenskem, u:
Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani: zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju
vzhodnih Alp = Die frühen Slawen: frühmittelalterliche Keramik am Rand der
Ostalpen, Ljubljana, 2002, 115 - 128.

Knific, T. (2006): Železni zvonci iz Kamniško-Savinjskih Alp, u: Cevc, T. (ur.),
Človek v Alpah, Ljubljana, 2006. 138 - 149.

Knific, T. (2007): Zgodnjesrednjeveški pozlačeni predmeti z Gradišča nad Bašljem
(Slovenija), Prilozi Instituta za arheologiju u Zagrebu 24, 2007, 317 - 326.

Knific, T. Murgelj, I. (1996): Železni zvonci v Sloveniji. Traditiones (Ljubljana), 25,
1996. 45 - 68.

Korošec J. (1948): Slovansko svetišče na ptujskem gradu, Slovenska akademija
znanosti in umetnosti, 1948.

Korošec J. (1949): Problem slovanskega svetišča na ptujskem gradu, Zgodovinski
časopis 2/3, 1948/1949. 213 - 238.

Korošec, J. (1950): Staroslovansko grobišče na Ptujskem gradu, Ljubljana 1950.

Korošec, P. (1999): Nekropola na Ptujskem gradu - Turnirski prostor. Ptuj 1999.

Kuna. M., Profantova, N. (ur.) (2005): Počatky raneho stredoveku v Čechach.
Archeologicky vyzkum v Roztokach, Praha, 2005.

268
Lazar, E. (2008): Nedelica - zgodnjesrednjeveško selišče, u: Guštin, M. (ur.), Srednji
vek: arheološke raziskave med Jadranskim morjem in Panonsko nižino = Mittelalter:
archäologische Forschungen zwischen der Adria und der Pannonischen Tiefbene,
Ljubljana, 2008, 75 - 78.

Levak, M. (2007): Slaveni vojvode Ivana, Zagreb 2007.

Macháček, J. (1997): Studie zur Keramik der Mitteldanubischen Kulturtradition,
Slovenska Archaeologia XLV-2, 1997, 353 - 418.

Macháček, J. (2000): Studie k velkomoravske keramice. Metody, analyzy a syntezy,
modely, Brno 2001.

Macháček, J. (2000): K absolutní a relativní chronologii keramiky středodunajské
kulturní tradice na Jižní Moravě, Sborník prací Filozofické fakulty brněnské
univerzity 1, 2000, 25 - 56.

Macháček, J., Pleterski, A. (2000): Altslawische Kultstrukturen in Pohansko bei
Břeclav (Tschechische Republik). Studia mythologica Slavica, Ljubljana vol. III,
no. 1, 2000, 9 - 22.

Madaras, L. (2006): Honfoglalaskori temeto Szolnok hatabaran, Communicationes
Archaeologicae Hungariae 2006, 213-251.

Maretić, T. (1989): Slaveni u davnini. Zagreb 1889.

Margetić, L. (2005): Etnogeneza Slavena, Rad 492. Razred za društvene znanosti 43,
2005. 89-143.

Marušić, B. (1956): Polačine pri Ferencih, novo zgodnjesrednjeveško najdišče v Istri.
Arheološki vestnik VII, 3, 1956. 305 - 316.

269
Marušić, B. (1957): Slavensko-avarski napadi na istru u svijetlu arheološke građe,
Peristil 2, Zagreb 1957. 63 - 69.

Marušić, B. (1957b): Poročilo o sondažnem izkopavanju v Vižinadi pri Kaštelu,
Arheološki vestnik VIII/1, 1957. 65 - 75.

Marušić, B. (1959): Zgodnjesrednjeveško grobišče v Čelegi pri Novem gradu v Istri,
Arheološki vestnik IX-X/3-4, 1958/1959, 199 - 233.

Marušić, B. (1971): Kompleks bazilike sv. Sofije u Dvogradu. Histria Archaeologica
G.II, Sv.2, 1971.

Marušić, B. (1974): Istraživanje dijela starohrvatske nekropole u Velom Dolu kod
Križišća u Vinodolu, Histria Archaeologica II/1, Pula 1971.

Marušić, B. (1979): Ranosrednjovjekovna nekropola na vrhu kod Brkača. Histria
Archaeologica 10/2, 1979. 111 - 150.

Marušić, B. (1983): Varia Archaeologica Secunda, Histria Archaeologica 13/14,
1982/1983, 33 - 84.

Marušić, B. (1984):  Il tramonto del periodo antico ai confini orientali dell'agro
Polese, Atti Centro di ricerche storiche di Rovigno XIV, 1983/1984. 25 - 53.

Marušić, B. (1985): Povodom nalaza staroslavenske keramike u Istri. Starohrvatska
prosvjeta, III. serija - svezak 14, Split 1985, 15 - 40.

Marušić, B. (1986): Prilog poznavanju kasnoantičkog Nezakcija, Starohrvatska
prosvjeta 16, 1986, 51 - 76.

270
Marušić, B.
(1986b): Miscellanea
Archeologica
Parentina
Mediae
Aetatis
(Osservazioni critiche su  alcune località archeologiche altomedioevali del Parentino)
Atti Centro di ricerche storiche di Rovigno XVI, 1985/1986.

Marušić, B. (1987): Starohrvatska nekropola u Žminju, Pula 1987.

Marušić, B. (1987b): Materijalna kultura Istre od 5. do 9.st. Izdanja Hrvatskog
arheološkog društva 11/I, 1986/1987, 81 - 105.

Marušić, B. (1987c): Istraživanje arheološkog nalazišta Rim kod Roča, Izdanja
Hrvatskog arheološkog društva 11/II, 1986/1987, 235 - 243.

Marušić, B. (1995): Istra i sjevernojadranski prostor u ranom srednjem vijeku.
Monografije i katalozi AMI 4, Pula 1995.

Matasović, R. (2008): Poredbenopovijesna gramatika hrvatskoga jezika, Zagreb
2008.

Matejčić, R. (1987): Horizont s keramikom u starohrvatskoj nekropoli Stranče-
Gorica u Vinodolu, Izdanja Hrvatskog arheološkog društva 11/2, Zagreb 1987, 291 -
304.

Milošević, A. (1989): Komanski elementi i pitanje kasnoantičkog kontinuiteta u
materijalnoj kulturi ranosrednjovjekovne Dalmacije, Diadora 11, 1989, 347 - 362.

Milošević, A. (1990): Porijeklo i datiranje keramičkih posuda u grobovima srednjeg
vijeka u Dalmaciji, Diadora 12, 1990, 327 - 369.

Mlinar, M. (2002): Zgodnjesrednjeveški posodi z Mosta na Soči, ledina Repelc, u:
Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani: zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju
vzhodnih Alp = Die frühen Slawen: frühmittelalterliche Keramik am Rand der
Ostalpen, Ljubljana, 2002, 111 - 114.

271

Modrijan, Z. (2010) - The last phases of the settlement at Tonocov grad Slovenia -
the ceramic evidence, u: Menchelli, S., Santoro, S., Pasquinucci, M., Guiducci, G.
(ur.), Late Roman Course Wares, Cooking Wares and Amphorae in the
Mediterranean, Vol II, BAR International Series 2185 (II), Oxford, 2010.

Müller, R. (1979): A Keszthely-fenékpusztai erőd északi kapujának feltárása 1971-
ben (ásatási jelentés), Veszprém Megyei Múzeumok Közleményei 14, 1979, 123 - 156.

Müller, R. (1994): Keramikformen des 9. - 10. Jahrhundert in der Gegend Keszthely-
Zalavar, Slavische Keramik in Mitteleuropa vom 8. bis zum 11. Jahrhundert. Brno
1994. 63 - 82.

Müller-Wille, M. (1999): Opferkulte der Germanen und Slawen. Stuttgart 1999.

Nevizansky, G. (1991): Kostrove pohrebisko z doby avarskey riše vo Vyškovciach
nad Iplom. K problematike osidlenia stredodunajskej oblasti vo včasnom stredoveku,
Nitra 1991. 103 - 165.

Novšak, M. (2002): Zgodnjesrednjeveške najdbe s najdišča Grofovsko pri Murski
Soboti, u: Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani: zgodnjesrednjeveška lončenina na
obrobju vzhodnih Alp = Die frühen Slawen: frühmittelalterliche Keramik am Rand
der Ostalpen, Ljubljana, 2002, 27 - 32.

Novšak, M. (2002): Podgorica pri Ljubljani, u: Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani:
zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju vzhodnih Alp = Die frühen Slawen:
frühmittelalterliche Keramik am Rand der Ostalpen, Ljubljana, 2002, 89 - 93.

Parczewski, M. (1993): Die Anfänge der frühslawischen Kultur in Polen, Wien 1993.

Pavlovič, D. (2008): Novi izsledki arheoloških terenskih raziskav na Novi tabli pri
Murski Soboti, u: Guštin, M. (ur.), Srednji vek: arheološke raziskave med

272
Jadranskim morjem in Panonsko nižino = Mittelalter: archäologische Forschungen
zwischen der Adria und der Pannonischen Tiefbene, Ljubljana, 2008, 49 - 52.

Perkić, M. (2008): Rezultati arheoloških istraživanja kod crkve sv. Đurđa u Župi
dubrovačkoj, Starohrvatska prosvjeta 35, 2008, 63 - 122.

Petrinec, M. (2009): Groblja od 8. do 11. stoljeća na području ranosrednjovjekovne
hrvatske države. Split 2009.

Pleterski, A. (1990): Etnogeneza Slovanov: obris trenutnega stanja arheoloških
raziskav. Ljubljana, 1990.

Pleterski, A. (2008): Zgodnjesrednjeveška naselbina na blejski Pristavi. Najdbe /
Frühmittelalterliche Siedlung Pristava in Bled. Funde. Ljubljana 2008.

Pleterski, A. (2008b): Kuhinjska kultura v zgodnjem srednjem veku / Küchenkultur
im Frühen Mittelalter. Ljubljana 2008.

Pleterski, A. (2010): Zgodnjesrednjeveška naselbina na blejski Pristavi. Tafonomija,
predmeti in čas / Frühmittelalterliche Siedlung Pristava in Bled. Taphonomie,
gegenstande und Zeit. Ljubljana 2010.

Pleterski, A., Belak, M. (2002): Lončenina z Gradu na Gorenjem Mokronogu in
vprašanje prevzema lončarskih znanj, u: Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani:
zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju vzhodnih Alp = Die frühen Slawen:
frühmittelalterliche Keramik am Rand der Ostalpen, Ljubljana, 2002, 98 - 103.

Pleterski, A., Peršić, L. (2008): Krvavec, u: Guštin, M. (ur.), Srednji vek: arheološke
raziskave med Jadranskim morjem in Panonsko nižino = Mittelalter: archäologische
Forschungen zwischen der Adria und der Pannonischen Tiefbene, Ljubljana, 2008,
137 - 144.

273
Podborsky, V. (2006): Naboženstvi pravekych Evropanu. Brno 2006.

Prihodnyuk, O.M. (1998): Penkovskaja kultura, Voronež, 1998.

Profantova, N. (1996): On some Danubian influences in 8th-9th-century Bohemia:
particular pottery shapes, U: Bialekova, Zabojnik (ur.), Ethnische und kulturelle
Verhaltnisse an der mittleren Donau vom 6. bis zum 11. Jahrhundert, Nitra
Symposium 1994, Bratislava 1996. 227 - 244.

Profantova, N. (2005): Analiza movitych artefaktu, u: Kuna., M., Profantova, N.,
(ur.), Počatky raneho stredoveku v Čechach. Archeologicky vyzkum v Roztokach,
Praha, 2005. 139 - 207.

Quast, D. (1997): Opferplätze und heidnische Götter. Die Allemanen, Stuttgart 1997.
433 - 440.

Radović, M. (2010): Starohrvatski grobovi otkriveni na položaju. Banovac u Ninu,
Diadora  24, 2010. 161 - 178.

Regele, G. (2006): Das frühmittelalterliche Gräberfeld von Eggolsheim, Geschichte
am Obermain Band 23, CHW Jahrbuch 2001/2001, Lichtenfels 2006.

Rodriguez, H. (1997): Die Zeit vor und nach der Schlacht am Fluvius Frigidus (394
n.Chr.) im Spiegel der südostalpinen Gebrauchskeramik, Arheološki vestnik 48. 153 -
177.

Ruffieux, Ph. (2008): La ceramique de l'aglomeration medievale de Guran, Hortus
Atrium Medievalium 14, 2008, 249 - 264.

Rybova, A. (1987): Die Langobarden. Germanen Hunnen und Awaren, Schätze der
Völkerwanderungszeit, Nürnberg 1987. 545 - 585.

274
Schipper, F. (1996): Ad rapam? Frühgeschichlichte Siedlungspuren bei St. Ruprecht
an der Raab/Steiermark. Archäeologie Österreich 7, 1996, 71 - 76.

Schuldt, E. (1956): Die slawische Keramik in Mecklenburg, Berlin 1956.

Sedov, V., V. (1982): Vostočnije slavjaņe v VI–XIII vv, Moskva 1982.

Sekelj-Ivančan, T. (2000): Slučajni nalaz ognjišta na lokalitetu Borovljani - Srednje
brdo kraj Koprivnice i slični srednjovjekovni nalazi evidentirani na području
sjeverne Hrvatske, Prilozi Instituta za arheologiju u Zagrebu 17, 2000, 67 - 88.

Sekelj-Ivančan, T. (2001): Early Medieval Pottery in Northern Croatia. BAR
International Series 914, Oxford 2001.

Sekelj-Ivančan, T. (2004): Ranokarolinško koplje s krilcima iz šljunčare Jegeniš kod
Koprivnice, Prilozi Instituta za arheologiju u Zagrebu 21, 2004, 109-128.

Sekelj-Ivančan, T. (2005): Probna arheološka istraživanja na položaju Blaževo pole 6
u Torčecu kraj Koprivnice, Annales Instituti archaeologicae I, 2005. 40 - 44.

Sekelj-Ivančan, T. (2007): Još jedan nalaz ranokarolinškog koplja s krilcima iz
šljunčare Jegeniš kod Koprivnice, Prilozi Instituta za arheologiju u Zagrebu 24,
2007, 419-497.

Sekelj-Ivančan, T., Tkalčec, T. (2006): Slavensko paljevinsko groblje na položaju
Duga ulica 99 u Vinkovcima, Prilozi Instituta za arheologiju u Zagrebu, 23, 2006.
141 - 212.

Sekelj-Ivančan,
T.,
Tkalčec,
T.,
Šiljeg,
B.
(2003):Rezultati
analize
ranosrednjovjekovnih nalaza i nalazišta u okolici Torčeca, Prilozi Instituta za
arheologiju u Zagrebu 20, 2003, 113 - 130.

275
Siegmann, M. (1997): Die Perlen des frühmittelalterlichen Gräberfeldes von
Libenau, Kr.Nienburg / Weser (Niedersachsen), u: von Freeden, U., Wieczorek, A.
(ur.) Perlen, Archäologie, Tehniken, Analysen, Bonn, 1997. 133 - 142.

Simoni, K. (1981): Zagreb i okolica u ranom srednjem vijeku, Izdanja Hrvatsko
arheološkog društva 6, Zagreb 1981, 155 - 167.

Słupecki, L. P., Zaroff R. (1999): William of Malmesbury on Pagan Slavic Oracles:
New Sources for Slavic Paganism and its two Interpretations, Studia Mythologica
Slavica II, 1999, 9 - 20.

Sos, A., Salamon, A. (1995): Cemeteries of the Early Middle Ages (6th-9th A.D.) at
Pókaszepetk. Budapest 1995.

Starac, A. (2010): Dragonera. Arheološka istraživanja 2003.-2004., u: Starac, A.
(ur.), Dragonera, dva bisera / Dragonera, Two pearls, Pula 2007/2010. 11 - 240.

Starac, R. (1994): Rezultati najnovijih arheoloških istraživanja obavljenih na
području Lovranštine, Mošćeništine i Brseštine, Liburnijske teme. Brseć i Brsećina,
Opatija, 1994. 10 - 29.

Starac, R. (2004): Prilog poznavanju materijalne kulture stanovnika Tarsatičke
Liburnije između petog i devetog stoljeća, Sveti Vid, zbornik IX, Rijeka, 2004, 21 -
35.

Steppuhn, P. (1997): Bleigrasperlen des fruhen und hohen mittelalters in
Nordeuropa, u: von Freeden, U., Wieczorek, A. (ur.) Perlen, Archäologie, Tehniken,
Analysen, Bonn, 1997. 203 - 209.

Stregar, B., Čučković, L., Težak-Gregl, T. (1994): Ozalj od neolita do Frankopana,
Ozalj 1994.

276
Strmčnik-Gulič, M. (2003): Malečnik pri Mariboru, u: Djurić (ur.) Zemlja pod vašimi
nogami, Arheologija na avtocestah Slovenije, Vodnik po najdiščih, Ljubljana 2003.
181 - 182.

Svoljšak, D. (1971): Posočje v zgodnjem srednjem veku, Arheološki vestnik,
XXI/XXII, 1970/1971, 153 - 162.

Szöke, B. M. (1991): Zur Geschichte der Aware und Slawen in Südwestungarn.
Zalai muzeum 3, 1991. 9 - 17.

Szöke, B. M. (1992): 7. es 9. szazadi telepulesmaradvanyok Nagykaniszan, Zalai
muzeum 4, 1992. 129 - 167.

Szöke, B. M. (2008): Kora Avar kori veremhaz Balatonmagyarod - Hidvegpusztan,
Zalai Muzeum 17, 2008. 209 - 220.

Šalkovsky, P. (2007): Problematika pravokutnih i elipsoidnih zemunica kod Slavena,
Prilozi Instituta za arheologiju u Zagrebu 24, 2007, 301 - 307.

Šavel, I. (2002): Zgodnjesrednjeveški objekt z najdišča Pod Kotom - jug pri Krogu,
u: Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani: zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju
vzhodnih Alp = Die frühen Slawen: frühmittelalterliche Keramik am Rand der
Ostalpen, Ljubljana, 2002, 11 - 16.

Šavel, I. (2008): Staroslovansko grobišče Popava II pri Lipovcih, u: Guštin, M. (ur.),
Srednji vek: arheološke raziskave med Jadranskim morjem in Panonsko nižino =
Mittelalter: archäologische Forschungen zwischen der Adria und der Pannonischen
Tiefbene, Ljubljana, 2008, 65 - 70.

Šivic-Dular, A. (1996): Odsev etnogeneze v jeziku slovenskega prostora (v času od
6.-12.stol.), Internationales Kulturhistorisches Symposion Mogersdorf, Band 24.
Graz 1996. 137 - 181.

277

Šonje, A. (1978): Ranobizantska bazilika Sv.Agneze u Muntajani kod Poreča,
Jadranski zbornik 10, 1976/1978. 189 - 236.

Šulj, T. (2006): Ratno umijeće Slavena u anonimnom bizantskom djelu Strategikon,
Polemos Vol.IX, No.18, 2006. 155 - 161.

Teodor, E.S., Stanciu, I. (2009): About crosses on wet clay as a cultural marker,
Ephemeris Napocensis XIX, 2009. 129 - 155.

Terjal, J. (1987): Spätswebische Siedlungsfunde. Germanen Hunnen und Awaren,
Schätze der Völkerwanderungszeit, Nürnberg 1987. 368 - 370.

Teodor, E. (2003): About some “slavic pottery” from Slovenia, Studia Antiqua et
Archaeologica IX, Iaşi, 2003.

Tettamanti, S. (2000): Das awarenzeitliche Gräberfeld in Vac-Kavicsbanya.
Budapest 2000.

Težak, S., Šimek., M., Lipljin, T. (1999): Županija varaždinska u srednjem vijeku,
Varaždin, 1999.

Tica, G. (2008): Zgodnjesrednjeveško najdišče Kompolje - Pod malnom, u: Guštin,
M. (ur.), Srednji vek: arheološke raziskave med Jadranskim morjem in Panonsko
nižino = Mittelalter: archäologische Forschungen zwischen der Adria und der
Pannonischen Tiefbene, Ljubljana, 2008, 157 - 170.

Tica, G. (2008b): Zgodnjesrednjeveška naselbina Močna ob Pesnici, u: Guštin, M.
(ur.), Srednji vek: arheološke raziskave med Jadranskim morjem in Panonsko nižino
= Mittelalter: archäologische Forschungen zwischen der Adria und der
Pannonischen Tiefbene, Ljubljana, 2008, 41 - 45.

278
Tomanič-Jevremov, M. (2002): Zgodnjesrednjeveški grob iz Brstja pri Ptuju, u:
Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani: zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju
vzhodnih Alp = Die frühen Slawen: frühmittelalterliche Keramik am Rand der
Ostalpen, Ljubljana, 2002, 65 - 66.

Tomičić, Ž. 1968 - Brezje kraj Varaždina – prahistorijsko i ranosrednjevjekovno
nalazište. Arheološki pregled 10, 1968. 237 - 238.

Tomičić, Ž. (1969): Brezje, Varaždin - eneolitsko nalazište lasinjske kulture.
Arheološki pregled 11, 1969. 31 - 33.

Tomičić, Ž. (1975): O rimskim i ranosrednjovjekovnim arheološkim nalazima iz
spilje Vindije, Godišnjak Gradskog muzeja Varaždin 5, 1975. 13 - 24.

Tomičić, Ž. (1978): Rezultati ranosrednjovjekovnih arheoloških istraživanja u
Međimurju i varaždinskoj regiji, Izdanja Hrvatskog arheološkog društva 2,
1975/1978, 209 - 222.

Tomičić, Ž. (1984): Prilog istraživanju karolinškog oružja u Međimurju i
varaždinskoj regiji, Starohrvatska prosvjeta III/14, Split, 209 - 230.

Tomičić, Ž. (2000): Arheološka slika ranoga srednjeg vijeka na prostoru međurječja
Drave, Dunava i Save, u: Hrvati i Karolinzi, Split 2000, 142 - 161.

Tomičić, Ž, (2001): ...Sclavorum regionem, quae Zellia appellatur...Pavla Đakona.
Povijesna (renesansna) kartografija - novi izvor poznavanja hrvatskog ranog
srednjovjekovlja, Prilozi Instituta za arheologiju u Zagrebu 18, 2001. 173 - 188.

Tomičić, Ž. (2002): Keramika iz (ponekih) ranosrednjovjekovnih grobalja
kontinentalnog
dijela
Hrvatske,
u:
Guštin,
M.
(ur.),
Zgodnji
Slovani:
zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju vzhodnih Alp = Die frühen Slawen:
frühmittelalterliche Keramik am Rand der Ostalpen, Ljubljana, 2002, 129 - 141.

279

Torcellan, M. (1986): Le tre necropoli altomedievali di Pinguente, Firenze 1986.

Tovornik, V. (1985): Die frühmittelalterlichen Gräberfelder von Gusen und Auhof
bei Perg in Oberösterreich. Teil 1. Gusen, Wien 1985, Archaeologia Austriaca 69,
165-250.

Tovornik, V. (1991): Datierungskorrekturen der altslawischen Gräber- und
Siedlungsfunde in Oberösterreich, Zalai muzeum 3, 1991, 49 - 55.

Turk, P. (2002): Dragomelj - zgodnjesrednjeveška naselbina, u: Guštin, M. (ur.),
Zgodnji Slovani: zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju vzhodnih Alp = Die
frühen Slawen: frühmittelalterliche Keramik am Rand der Ostalpen, Ljubljana, 2002,
79 - 88.

Tušek, I. (2002): Poznoantična in zgodnjesrednjeveška lončenina z najdišča Pod
Kotom - cesta, u: Guštin, M. (ur.), Zgodnji Slovani: zgodnjesrednjeveška lončenina
na obrobju vzhodnih Alp = Die frühen Slawen: frühmittelalterliche Keramik am
Rand der Ostalpen, Ljubljana, 2002, 36 - 44.

Uglešić, A. (2009): Podvršje - Glavčine, rezultati arheoloških istraživanja, u:
Tomičić, Ž., Uglešić, A. (ur.), Zbornik o Luji Marunu. Zbornik radova sa
Znanstvenog skupa o fra Luji Marunu u povodu 150. obljetnice rođenja (1857.-
2007.) Šibenik - Zadar - Zagreb, 139 - 148.

Valič, A. (1990): Poznoantični relikti v staroslovanskem okolju Gorenjske, Histria
Archaeologica 20/21, 1989/1990, 139 - 150.

Veršnik, N. (2009): Gradišče nad Bašljem v luči drobnih predmetov. Magistrsko
delo. Koper 2009.

280
Vičić, B., Slapšak, B., Grosman, D., Gaspari, A., Novaković, P. (2002): Zagorica pri
velikem Gabru - rimskodobna in zgodnjesrednjeveška naselbina, u: Guštin, M. (ur.),
Zgodnji Slovani: zgodnjesrednjeveška lončenina na obrobju vzhodnih Alp = Die
frühen Slawen: frühmittelalterliche Keramik am Rand der Ostalpen, Ljubljana, 2002,
94 - 97.

Vida, T. (1999): Die awarenzeitliche Keramik I. (6.-7.Jh.), Berlin - Budapest 1999.

Vida, T., Völling T. (2000): Das slawische Brändgraberfeld von Olympia, Rahden
2000.

Vinski, Z. (1954): Gibt es frühslawische Keramik aus der Zeit der südslawischen
Landnahme?, Archaeologia Iugoslavica I, Beograd 1954. 71 - 82.

Vinski, Z. (1981): O nalazima karolinških mačeva u Jugoslaviji, Starohrvatska
prosvjeta III/ 11, Split, 1981, 9 - 54.

Višnjić, J. (2009): Antički metalni nalazi, u: Bekić, L., Radić-Štivić, N. (ur.)
Tarsatički Principij - kasnoantičko vojno zapovjedništvo, Rijeka, 2009. 153 - 182.

Višnjić, J., Bekić, L., Pleština, I. (2010): Arheološka istraživanja na prostoru antičke
uljare u uvali Marić (Porto Marricio) kod Barbarige, Ranocarski gospodarski
kompleks
-
utočište
kasnoantičkog
stanovništva,
Godišnjak
Hrvatskog
restauratorskog zavoda 2010. 201 - 232.

Žbona-Trkman, B. (1995): Solkan, Sv.Pavel, u: Istra i sjevernojadranski prostor u
ranom srednjem vijeku, Monografije i katalozi AMI 4, Pula 1995. 33, 51.

Žužek, A. (2007): Naselitev Slovanov v vzhodnoalpski prostor, Zgodovinski časopis
61, 2007, 261 - 287.

281

8. POPIS GRAFIČKIH PRILOGA

Slikovni prilozi

Slika 1. Idol iz Zbrucza.
.....................................................................................................................................22
Slika 2. Troglavi slavenski idol s brda Sevid kod Vaćana (Goss 2009, fig.3)
.................................................................................................................................... 24
Slika 3. Troobrazno slavensko božanstvo sa Sv. Martina na Silberbergu (Kahl 2005).
.....................................................................................................................................25
Slika 4. Tlocrt objekta s iskopavanja i rekonstrukcija hrama iz Gross  Radena
(Müller-Wille 1999, 85).
.....................................................................................................................................27
Slika 5. Drveni idoli iz Svendborga i Wollina (Müller-Wille 1999, 81).
.....................................................................................................................................28
Slika 6. Urna iz slavenskog paljevinskog groblja kod Zemplenagarda blizu slovačko-
mađarsko-ukrajinske tromeđe (Anke, Revesz, Vida 2008, 81).
.....................................................................................................................................29
Slika 7. "Trizna za Olegom Novogorodskim", romantična predstava pogrebnih
rituala Slavena. Viktor Vasnetsov, 1899.g.
.....................................................................................................................................31
Slika 8. Pogled na izorane ranosrednjovjekovne jame na Šarnjaku (L.Bekić)
.....................................................................................................................................39
Slika 9. Istraživanje slavenske zemunice na Novoj tabli 2002.g.
.....................................................................................................................................43
Slika 10. Najranija keramika iz iskopavanja na Opatovini (Demo 2007, Sl.31-33).
.....................................................................................................................................48
Slika 11. Keramika 8.st s utvrde u Ozlju (Stregar, Čučković, Težak-Gregl 1994)
.....................................................................................................................................49
Slika 12. Slavenska fibula iz Donjeg Stenjevca (Demo 1993, kat.272.)

282
.....................................................................................................................................58
Slika 13. Rekonstrukcija ranoslavenskog naselja u filmu "Z vzhoda" (Guštin 2008b,
9)
.....................................................................................................................................66
Slika 14. Ostaci polomljenog glinenog ognjišta ili pražnice iz zemunice SJ 7 na
Brezju V (L.Bekić).
.....................................................................................................................................68
Slika 15. Tipičan ulomak kasnoantičke rupičaste keramike s nalazišta Jakopovec -
Blizna (L.Bekić)
...................................................................................................................................121
Slika 16. Tipičan ulomak ranoslavenske rupičaste keramike s nalazišta Varaždin -
Brezje (L.Bekić).
...................................................................................................................................122
Slika 17. Dva primjerka rupičaste keramike iz Zillingtala (prema Stadler)
...................................................................................................................................126
Slika 18. Pražnica s nalazišta Slivnica kod Maribora (www.zvkds.si/sl/kulturna-
dediscina-slovenije/foto/7747-/)
...................................................................................................................................136
Slika 19. Bazilika na Muntajani danas (L.Bekić)
...................................................................................................................................155
Slika 20. Nož iz groba na Vrhu kod Brkača (Jurić 1995, Sl.15)
...................................................................................................................................155
Slika 21. Ranosrednjovjekovni lonac s Babine brajde (Marušić 1995, Sl.55)
...................................................................................................................................158
Slika 22. Keramički lonci s Banovca u Ninu (Radović 2010)
...................................................................................................................................175
Slika 23. Izbor posuda sa Ždrijaca (Belošević 1980)
...................................................................................................................................177
Slika 24. Posude s Ogradica (Jurić 1995)
...................................................................................................................................180
Slika 25. Grobni humak Jokina glavica kod Krneze (K.Gusar)
.................................................................................................................................. 186

283

Grafički prilozi

Ilustracija 1. Približno područje obuhvata teme (L.Bekić).
.......................................................................................................................................6
Ilustracija 2. Karta ranoslavenskih nalazišta između Panonije i Jadrana koja se
spominju u tekstu (L.Bekić).
.....................................................................................................................................36
Ilustracija 3. Šest dosad pronađenih ranoslavenskih naselja kod rijeke Plitvice
(L.Bekić).
.....................................................................................................................................60
Ilustracija 4. Tlorisni prikaz zemunica predstavljenih u ovom radu (L.Bekić,
D.Jakopović).
.....................................................................................................................................64
Ilustracija 5. Tloris dijela nalazišta Stara ves gdje su pronađeni ranoslavenski objekti.
Crni okviri su istraživanja Bekić a zeleni okvir istraživanja Kovačić (D.Jakopović,
L.Bekić).
.....................................................................................................................................73
Ilustracija 6. Stariji kalibrirani AMS c14 datumi po zatvorenim cjelinama (OxCal
v3).
.....................................................................................................................................76
Ilustracija 7. Tloris dijela nalazišta Brezje V sa istraženim ranoslavenskim objektima
(D.Jakopović, L.Bekić).
.....................................................................................................................................79
Ilustracija 8. Mlađi kalibrirani AMS c14 datumi po zatvorenim cjelinama (OxCal
v3).
.....................................................................................................................................81
Ilustracija 9. Horizont Murska Sobota 1 i Murska Sobota 2 kako su ih podijelili
Guštin i Tiefengraber  2001.g. (L.Bekić).
.....................................................................................................................................88
Ilustracija 10. Tablica vrsta oboda prema c14 datacijskim rasponima.

284
.....................................................................................................................................98
Ilustracija 11. Tablica vrsta ukrasa prema c14 datacijskim rasponima.
...................................................................................................................................100
Ilustracija 12. Ukupna količina ulomaka po zatvorenim cjelinama i analiziranim
karakteristikama.
...................................................................................................................................102
Ilustracija 13. Količina ulomaka po zatvorenim cjelinama u postocima.
...................................................................................................................................103
Ilustracija 14. Krivulja s fakturama posuda
...................................................................................................................................105
Ilustracija 15. Krivulja s debljinama stijenki
...................................................................................................................................106
Ilustracija 16. Krivulja oboda lonaca
.................................................................................................................................. 107
Ilustracija 17. Krivulja ukrašenosti posuda
...................................................................................................................................107
Ilustracija 18. Krivulja vrsta ukrasa
...................................................................................................................................108
Ilustracija 19. Četiri razvojne faze grupe Drava-Mura-Sava  (L.Bekić).
...................................................................................................................................112
Ilustracija 20. Datacijska tablica ukrasa slavenske keramike na području grupe Drava
- Mura - Sava
...................................................................................................................................119
Ilustracija 21. Karta sa zeleno označenim nalazištima na kojima je zastupljena
rupičasta keramika (L.Bekić).
...................................................................................................................................124

Fototable

Fototabla 1. Velika Gorica (foto L.Bekić)

285
Fototabla 2. Zagreb, Velika Gorica (foto L.Bekić)

Fototabla 3. Stara ves J1 (foto L.Bekić)

Fototabla 4. Stara ves (foto L.Bekić)

Fototabla 5. Blizna (foto L.Bekić)

Fototabla 6. Brezje SJ11 (foto L.Bekić)

Fototabla 7. Brezje SJ7 (foto L.Bekić)

Fototabla 8. Šarnjak 1 (foto L.Bekić)

Fototabla 9. Šarnjak 2 (foto L.Bekić)

Fototabla 10. Pod lipom (foto L.Bekić)

Fototabla 11. Nova tabla SO92, SZ4 (foto L.Bekić)

Fototabla 12. Nova tabla SO33 (foto L.Bekić)

Fototabla 13. Posebna grupa grube keramike (foto L.Bekić)

Fototabla 14. Stara ves, romanska keramika (foto L.Bekić)

Fototabla 15. Pršljenovi, koštani i stakleni nalazi (foto L.Bekić)

Fototabla 16. Metalni nalazi (foto L.Bekić; D.Komšo; Guštin 2008, 55, Sl.3-4)

Fototabla 17. Brusevi (foto L.Bekić)

286
Fototabla 18. Muntajana, Dvigrad, Ferenci (foto L.Bekić)

Fototabla 19. Boškina (foto L.Bekić)

Fototabla 20. Grobnik, Osor, Rijeka (foto L.Bekić)

Fototabla 21. Podvršje (foto L.Bekić)

Fototabla 22. Krneza 1 (foto L.Bekić)

Fototabla 23. Krneza 2 (foto L.Bekić)

Fototabla 24. Materiza, Ždrijac (foto L.Bekić)

Table crteža

Tabla 1. Slojevi, Blizna, Jakopovec, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 2. SJ 31, Blizna, Jakopovec, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 3. SJ 33, Blizna, Jakopovec, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 4. Slučajni nalazi, slojevi, Blizna, Jakopovec, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 5. SJ 1, Boškina, Krvavići, Pula. (crtež L.Bekić)

Tabla 6. SJ 11, Brezje IV, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 7. SJ 11, Brezje IV, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 8. SJ 11, Brezje IV, Varaždin. (crtež L.Bekić)

287

Tabla 9. Slučajni nalazi, Brezje IV, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 10. Slučajni nalazi, Brezje IV, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 11. SJ 3, SJ 17 Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 12. SJ 4, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 13. SJ 4, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 14. SJ 4, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 15. SJ 5, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 16. SJ 5, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 17. SJ 5, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 18. SJ 5, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 19. SJ 7, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 20. SJ 7, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 21. SJ 7, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 22. SJ 7, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 23. SJ 7, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 24. SJ 7, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

288

Tabla 25. SJ 8 / Slučajni nalazi, Brezje V, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 26. Jokina Glavica, Krneza, Zadar. (crtež L.Bekić)

Tabla 27. Jokina Glavica, Krneza, Zadar. (crtež L.Bekić)

Tabla 28. Rijeka Kupa, Lasinjska Kiselica, Zagreb. (crtež L.Bekić)

Tabla 29. Materiza, Nin, Zadar. (crtež L.Bekić)

Tabla 30. Muntajana, Anžići, Poreč. / Polačine, Ferenci, Poreč. (crtež L.Bekić)

Tabla 31. SZ 4, SO 33, Nova tabla, Murska Sobota. (crtež L.Bekić)

Tabla 32. SO 33, Nova tabla, Murska Sobota. (crtež L.Bekić)

Tabla 33. SO 92, Nova Tabla, Murska Sobota. (crtež L.Bekić)

Tabla 34. Različita nalazišta. (crtež L.Bekić)

Tabla 35. SJ 20, SJ 109, SJ 130, Pod lipom, Zbelava, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 36. SJ 96, Pod lipom, Zbelava, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 37. SJ 96, Pod lipom, Zbelava, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 38. Glavčine, Podvršje, Zadar. (crtež L.Bekić)

Tabla 39. Slučajni nalazi, Police, Jalkovec, Varaždin / Brezje III, Varaždin / Paka,
Varaždin. (crtež L.Bekić)

289
Tabla 40. Slojevi, Pul Vele crikve, Rijeka. (crtež L.Bekić)

Tabla 41. Slojevi, Pul Vele crikve, Rijeka. (crtež L.Bekić)

Tabla 42. Slučajni nalazi, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 43. SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 44. SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 45. SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 46. SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 47. SJ 9, Šarnjak jug, Šemovec, Varaždin. (crtež L.Bekić)

Tabla 48. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 49. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 50. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 51. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 52. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 53. J 1, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 54. J 2, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 55. J 2, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

290
Tabla 56. J 2b, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 57. J 6, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 58. J 6, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 59. Slojevi, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 60. Slojevi, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 61. Slučajni nalazi, slojevi, Stara ves, Nedelišće, Čakovec. (crtež L.Bekić)

Tabla 62. Zagreb i okolica. (crtež L.Bekić)

Tabla 63. Ždrijac, Nin, Zadar. (crtež L.Bekić)