vrtna mesta;Ebenezer Howard;urbanizacija;kohezijska politika;“pametna mesta”;info:eu-repo/classification/udc/347.787(043.2)

Nova univerza
Evropska pravna fakulteta

Koncept prostornog planiranja – nastanak i razvoj vrtnih
gradova

Magistarski rad

Maja Jambrović

Ljubljana, 2021
Nova univerza
Evropska pravna fakulteta

Koncept prostornog planiranja – nastanak i razvoj vrtnih
gradova
Magistarski rad

Kandidat:

 Maja Jambrović
Upisni broj:              93194035
Studijski program:   Pravo i management nekretnina, 2. stupanj
Mentorica:

 van. prof. dr. Kaliopa Dimitrovska Andrews

Ljubljana, 2021

ZAHVALA:
Zahvaljujem se svojoj mentorici van. prof.dr. Kaliopi Dimitrovskoj Andrews na
iskazanom povjerenju, vodstvu i korisnim diskusijama tijekom izrade ovog
magistarskog rada. Hvala na strpljenju i vremenu za moje upite te na nesebičnoj
pomoći.
Zahvaljujem se cijeloj svojoj obitelji, prijateljima i dečku, koji su uvijek bili uz mene i
bez kojih cijeli ovaj put do magisterija ne bi prošao tako jednostavno.
Na samom kraju, najveću zaslugu za ono što sam postigla pripisujem svojim
roditeljima, koji su uvijek bili tu za mene, bez obzira da li se radilo o teškim ili sretnim
trenutcima i bez kojih sve ovo što sam postigla do sad, ne bi bilo moguće.
Veliko HVALA svima!

SAŽETAK I KLJUČNE RIJEČI

19. stoljeće je obilježeno razvojem industrije, a samim time i razvojem te
neplaniranim širenjem gradova. Veliki broj radnika se seli u gradove zbog blizine
radnih mjesta. Urbane regije postaju prenapučene i nepogodne za život i za razvoj
društvene zajednice, a s druge strane, ruralna područja su potpuno gospodarski
zanemarena. U svrhu rješavanja društvenih problema, Ebenezer Howard je razvio
koncept vrtnog grada. Koncept je sadržavao kombinaciju pozitivnih strana i urbanih
i ruralnih područja. Nastojao je ukloniti ekonomsku neravnopravnost i društveno
rangiranje. Predložio je osnivanje gradova novog tipa koji će izbrisati razlike između
sela i urbane aglomeracije i koji bi bili samodostatni. Nažalost, zbog skeptičnosti
ljudi i teškog prilagođavanja novim stvarima, rani vrtni gradovi nisu bili dobro
prihvaćeni. Tek u 20. stoljeću počinje prihvaćanje vrtnih gradova. Razvoj vrtnih
gradova podijeljen je na tri etape. Proučavanjem triju etapa razvoja vrtnih gradova
uočavaju se značajni pomaci u pristupu planiranja urbanih sredina. Howardovi
principi i dalje se primjenjuju u aktivnostima organizacije Town and Country
Planning Association (TCPA), koja nastoji ostvariti njegovu viziju samoodrživih i
energetski učinkovitih naselja. Teško prihvaćeni vrtni gradovi zapravo imaju
potencijal postati gradovima budućnosti, i to zahvaljujući pametnim i zelenim
gradovima. Kohezijska politika ima veliku ulogu u održivom razvoju i sinonim je za
regionalnu politiku EU-a. Strategija Europske unije je promicanje i potpora
„cjelokupnom skladnom razvoju“ država članica i njihovih regija

Ključne riječi: vrtni gradovi, Ebenezer Howard, urbanizacija, kohezijska politika,
„pametni gradovi“

Koncept prostorskega planiranja – nastanek in razvoj vrtnih mest

POVZETEK IN KLJUČNE BESEDE

19. stoletje je zaznamoval razvoj industrije in s tem razvoj in nenačrtovana širitev
mest. Veliko število delavcev se je zaradi bližine delovnih mest selilo v mesta.
Urbane regije so postajale prenatrpane in neprimerne za življenje in razvoj skupnosti,
po drugi strani pa so bila podeželska območja popolnoma ekonomsko zapostavljena.
Za reševanje socialnih problemov je Ebenezer Howard razvil koncept vrtnega mesta.
Koncept je vseboval kombinacijo pozitivnih vidikov tako z mestnih kot s podeželskih
območij. Prizadeval si je odpraviti ekonomsko neenakost in družbeno ureditev.
Predlagal je ustanovitev novega tipa mesta, ki bi izbrisalo razlike med vasjo in urbano
aglomeracijo in bi bilo samozadostno. Žal pa zaradi skepticizma ljudi in težkim
prilagoditvam novim stvarem, vrtna mesta niso bila dobro sprejeta. Šele v 20. stoletju
se je začelo sprejemanje vrtnih mest. Razvoj vrtnih mest je razdeljen na tri faze. S
preučevanjem treh faz razvoja vrtnih mest opazimo pomembne premike v pristopu k
urbanističnemu načrtovanju. Howardova načela se še naprej uporabljajo pri
dejavnostih Združenja za planiranje in urbanizem (TCPA), ki skuša uresničiti svojo
vizijo samozadostnih in energetsko učinkovitih naselij. Težko sprejemljiva vrtna
mesta lahko dejansko postanejo mesta prihodnosti.
Magistrsko delo na začetku (poglavje 2) obravnava nastanek in zgodovinski razvoj
mest do 19. stoletja ter začetek razvoja prostorskega planiranje in urbanističnega
načrtovanja. Predstavljeni so izbrani, zanimivi primeri iz zgodovinskih virov. Prva
naselja so nastala pred pribl. 8000 leti, prva mesta pa so bila zgrajena kasneje, pred
približno 5000 leti. Predpogoji za urbani razvoj so bili enaki današnjim, to pa so
prebivalstvo, okolje, tehnologija in organizacija družbe. Mnoga mesta so bila
ustanovljena na temeljih rimskih mest. V srednjem veku se je začela razvijati
trgovina, ustanavljali so se redni trgi in sejmi, razvijalo se je mestno gospodarstvo in
izboljševalo kmetijstvo, kar je vse prispevalo k rasti prebivalstva. Srednjeveška
urbanizacija je cvetela med 11. in 14. stoletjem, v renesansi in baroku, natančneje od
leta 1500 do 1800, pa so se v politični ureditvi Evrope zgodile velike spremembe, ki
so močno vplivale na urbani razvoj. Ustvarjale so se velike države in urbana mreža
se je širila, torej so se ustanavljala nova mesta. Konec 18. in v začetku 19. stoletja se
je v Angliji pojavila industrijska revolucija, ki se je razširila v zahodno Evropo in
Severno Ameriko in lahko rečemo, da je v zgodovino sveta vnesla največje
spremembe. Začele so se pojavljati tovarne, koncentracija tovarn pa je spodbujala
rast mest in prebivalstvo je začelo strmo naraščati. Dve glavni značilnosti
industrijskega in urbanega kompleksa mest v prvi polovici 19. stoletja so bile tovarne
in barakarske četrti. Glede na splošni trend razvoja mest, ki jih je ustvarila
industrijska revolucija, je Ebenezer Howard konec 19. stoletja na negativnost
odgovoril z novimi teorijami o mestu. Osrednji del magistrske naloge (poglavja 3, 4,
5) proučuje Howardove ideje o vrtnih mestih in njihov izvor. Vrtna mesta so nastajala
na koncu 19. stoletja, prvo vrtno mesto pa je Letchworth. Podana je tudi biografija
Ebenezerja Howarda in predstavljena njegova knjiga „To-Morrow: A Peaceful Path to
Real Reform“, ki je javnosti poznana kot „Garden Cities of To-Morrow“. V
nadaljevanju so obravnavni primeri vrtnih mest po Evropi in po svetu ter podana
primerjava z vrtnimi mesti danes.
V poglavju 5 je obravnavana kohezijska politika Evropske unije kot pametna,
trajnostna, z vključujočo rastjo, ki velja za sinonim regionalne politike EU. Strategija
Evropske unije je spodbujati in podpirati "splošni skladni razvoj" držav članic in
njihovih regij. Kohezijska politika se osredotoča na ključna področja, ki Evropski uniji
pomagajo spoprijeti se z izzivi 21. stoletja ter da ostaja globalno konkurenčna.
Poglavje 6 je namenjeno "mestom prihodnosti". To so zelena in pametna mesta, ki so
dejansko mesta sedanjosti in bližnje prihodnosti. Njihova zasnova sloni na inovativnih
in ustvarjalnih rešitev, ki na različnih vidikih mestnega življenja temeljijo na uporabi
tehnologije. Cilj je doseči trajnostni razvoj mest z učinkovitimi storitvenimi sistemi, ki
vodijo do boljše kakovosti življenja državljanov. Mesta se prestrukturirajo v "pametna
mesta", ki so vir upanja za prihodnost. V tem poglavju je prikazana povezava med
pametnimi in vrtnimi mesti. S pomočjo proučevanje primerov dobre planerske prakse
v Evropi so predstavljena 'zelena mesta', ki pomenijo spodbujanje trajnostnega
razvoja z urejanjem krajine z zmanjšanimi emisijami ogljikovega dioksida in zeleno,
trajnostno gradnjo. V zaključnem delu magistrske naloge, torej v razpravi in
zaključku, so navedene prednosti in slabosti vrtnih mest, kar je bil eden od ciljev
raziskave. Obravnavajo se predpostavke, odgovori na prvotno zastavljena vprašanja
in hipoteze, oz. podan je kritični pregled rezultatov in ugotovitev.
V zaključnem delu magistrske naloge, torej v razpravi, so navedene prednosti in
slabosti vrtnih mest, kar je bil eden od ciljev magistarskeg dela. Obravnavajo se
predpostavke, odgovori na prvotno zastavljena vprašanja in hipoteze, tj. poda se
kritični pregled rezultatov in ugotovitev. Sledi še zaključek.

Ključne besede: vrtna mesta, Ebenezer Howard, urbanizacija, kohezijska politika,
“pametna mesta”

The concept of spatial planning - creation and development of garden cities

SUMMARY AND KEYWORDS

The 19th century was marked by the development of industry, and thus by the
development and unplanned expansion of cities. A large number of workers were
moving to cities due to the proximity of jobs. Urban regions became overcrowded and
unsuitable for living and community development, and on the other hand, rural areas
were completely economically neglected. In order to solve social problems, Ebenezer
Howard developed the concept of a garden city. The concept contained a
combination of positive sides from both urban and rural areas.
He sought to eliminate economic inequality and social ranking. He proposed the
establishment of a new type of city that would erase the differences between the
village and the urban agglomeration and would be self-sufficient.
Unfortunately, due to the scepticism of the people and the difficulty of adapting to
new things, the early garden cities were not well received. It was not until the 20th
century that the acceptance of garden towns began. The development of garden
cities is divided into three stages. By studying the three stages of development of
garden cities, significant shifts in the approach to urban planning are noticed.
Howard’s principles continue to be applied in the activities of the Town and Country
Planning Association (TCPA), which seeks to realize his vision of self-sustaining and
energy-efficient settlements. Hard-to-accept garden cities actually have the potential
to become the cities of the future thanks to smart and green cities. Cohesion policy
has a major role to play in sustainable development and is synonymous with EU
regional policy. The European Union's strategy is to promote and support the "overall
harmonious development" of the Member States and their regions.

Keywords: Garden cities, Ebenezer Howard, urbanization, cohesion policy, “smart
cities”

SADRŽAJ
1. UVOD ..................................................................................................................... 1
1.1. DEFINICIJA PROBLEMA KOJI SE RAZMATRA I TEORIJSKA POLAZIŠTA
2
1.2. SVRHA I CILJEVI MAGISTARSKOG RADA .................................................. 4
1.3. METODE ISTRAŽIVANJA
............................................................................... 5
1.4. PRETPOSTAVKE I OGRANIČENJA U RJEŠAVANJU PROBLEMA
............. 6
1.5. TESTIRANJE/VERIFIKACIJA HIPOTEZA ...................................................... 7
1.6. PREGLED I VREDNOVANJE PRETHODNIH ISTRAŽIVANJA NA
PODRUČJU KOJE SE RAZMATRA ...................................................................... 8
1.7. OČEKIVANI REZULTATI MAGISTARSKOG RADA
..................................... 10
2. NASTANAK I RAZVOJ GRADOVA DO KRAJA 19. STOLJEĆA ....................... 11
2.1. POČETAK I RAZVOJ PROSTORNOG PLANIRANJA ................................. 23
2.2. POČETAK I RAZVOJ URBANISTIČKOG PLANIRANJA ............................. 26
3. VRTNI GRADOVI ................................................................................................. 29
3.1. NASTANAK VRTNIH GRADOVA
.................................................................. 30
3.2. EBENEZER HOWARD .................................................................................. 32
3.3. „GARDEN CITIES OF TO-MORROW“.......................................................... 33
3.4. OPIS IDEJE VRTNIH GRADOVA
.................................................................. 35
3.5. POVIJESNI KONCEPT U TRI ETAPE
........................................................... 39
3.5.1. Prva etapa
............................................................................................... 39
3.5.2. Druga etapa ............................................................................................ 42
3.5.3. Treća etapa ............................................................................................. 44
4. PRIMJER VRTNIH GRADOVA ............................................................................ 46
4.1. EUROPA
........................................................................................................ 46
4.2. SVIJET
........................................................................................................... 51
5. VRTNI GRADOVI DANAS ................................................................................... 55
5.1. URBANA MISAO 21. STOLJEĆA ................................................................. 57
5.2. TCPA – THE TOWN AND COUNTRY PLANNING ASSOCIATION
.............. 58
5.3. KOHEZIJSKA POLITIKA EUROPSKE UNIJE ZA PAMETAN, ODRŽIV I
UKLJUČIV RAST
.................................................................................................. 60
6. „GRADOVI BUDUĆNOSTI“ ................................................................................ 67
6.1. PAMETNI GRADOVI VS. VRTNI GRADOVI ................................................. 72
6.2. ZELENI GRADOVI
......................................................................................... 72
7. RASPRAVA ......................................................................................................... 76
8. ZAKLJUČAK
........................................................................................................ 80
9. POPIS LITERATURE I IZVORA .......................................................................... 82

Popis slika:

Slika 1: Srednjovjekovni njemački gradovi
................................................................ 14
Slika 2: Monflanquin ................................................................................................. 15
Slika 3: Dinamika osnivanja gradova u srednjoj Europi od 1150. do 1950. god. ...... 17
Slika 4: Ildefonso Cerdá, Expansion project for Barcelona
....................................... 27
Slika 5: Plan Cerda
................................................................................................... 27
Slika 6: Urbanističko planiranje
................................................................................. 28
Slika 7: Knjiga – To-Morrow: A Peaceful Path to Real Reform“.
............................... 34
Slika 8: Knjiga – „Garden Cities of To-Morrow“ ........................................................ 35
Slika 9: Howardov dijagram tri magneta ................................................................... 37
Slika 10: Letchworth ................................................................................................. 46
Slika 11: Projekt Letchwortha ................................................................................... 47
Slika 12: Welwyn ...................................................................................................... 48
Slika 13: Welwyn plan ulica ...................................................................................... 48
Slika 14: Hampstead Garden Suburb ....................................................................... 49
Slika 15: Milton Keynes ............................................................................................ 50
Slika 16: Brøndby Garden City ................................................................................. 51
Slika 17: Forest Hills
................................................................................................. 52
Slika 18: Vrtni grad Dubrovnik .................................................................................. 53
Slika 19: Rujevica ..................................................................................................... 54
Slika 20: Zeleni grad
................................................................................................. 73
Slika 21: Zelena kuća ............................................................................................... 74
Slika 22: „Zelena Poslovna Zgrada Menerga Maribor“ ............................................. 76

Popis tablica:

Tablica 1: Vodeće inicijative……………………………………………………………….62
Tablica 2: ESI fondovi……………………………………………………………………...62

Popis korištenih kratica i akronima:

BDP: bruto domaći proizvod
BNP: bruto nacionalni proizvod
CF: Cohesion Fund
EAFRD: European Agriculture Fund for Rural Development
EMMF: European Maritime and Fisheries Fund
EMFF: European Maritime and Fisheries Fund
ERDF: European Regional Development Fund
ESF: European Social Fund
ESI fondovi: European Structural and Investment Funds
EU: Europska unija
ICT: Information and Communications Technology

TCPA: Town and Country Planning Association

1

1. UVOD

Prilikom promatranja „svijeta“ oko sebe vidimo da sve ima neki svoj redoslijed i neki
svoj smisao. Kuće su postavljene u svom redu, ulice su pravilne, parkovi su
isplanirani i lijepo posloženi, cijeli grad je uredna i pravilno složena cjelina. Isto tako
je i sa selima. Iz ptičje perspektive izgleda predivno pa čak i razigrano. Moglo bi se
reći da je to kao igra s lego-kockicama, jedna maštovita ruka može napraviti plan
jednog grada ili sela. Pitanje koje si čovjek može postaviti je, je li to oduvijek bilo
tako? Kada je počelo prostorno planiranje? Jesu li naši preci marili za izgled gradova
i prostora u kojima su se nalazili? Je li im to bilo od životne važnosti? Zanimljivo je
kako se gradovi razlikuju i u odnosu na kulturu, ali i razdoblje u kojem su izgrađeni.
Gradovi diljem svijeta imaju različita pravila, kako životna tako i vezana uz izgradnju
gradova i planiranje. Razni ratovi i revolucije određivali su i dirigirali ljudima kako
živjeti. Ljudi su išli „trbuhom za kruhom“ i tako formirali urbane i ruralne sredine. 19.
stoljeće pamti se kao burno povijesno razdoblje zbog velikih ekonomskih i socijalnih
promjena. Industrijalizacija i urbanizacija dale su poseban značaj novome vijeku pa
time industrijsko društvo postaje urbano. Engleska je znatno prednjačila u odnosu na
ostale europske zemlje pa se je stanovništvo viktorijanskih gradova povećavalo iz
desetljeća u desetljeće. Popis stanovništva iz 1851. godine pokazuje kako je urbano
stanovništvo brojčano nadmašilo ruralno stanovništvo. Godine 1851. nešto više od
polovice engleskog stanovništva živi u gradovima s više od 10.000 stanovnika, a
1911. godine broj gradskog stanovništva dosegao je 80 % od ukupnog broja
engleskog stanovništva.1 Ta tendencija se nastavila i za manje od jednog stoljeća,
broj stanovnika u Londonu se povećao pet puta. Na temelju toga, predgrađa dobivaju
sve veći značaj, šire se, a grad prestaje biti točno ograničena prostorna cjelina. S
druge strane, sve to je donijelo i negativne posljedice za Englesku, i to u vrlo kratkom
vremenskom razdoblju. Snažan populacijski pritisak, kao posljedica naglog priljeva
stanovništva sa sela, izazvao je agresivan rast gradova koji je ugrožavao seoska
područja. Za 20. stoljeće se često kaže da je to zlatno doba utopije, a utopije nastaju
u kriznim povijesnim razdobljima, kao izraz nezadovoljstva. Samim time, nije čudno
što se u Londonu, na samom kraju 19. stoljeća rodila ideja vrtnog grada. To je
odigralo vrlo važnu ulogu u urbanizmu 20. stoljeća. Tvorac ideje vrtnih gradova,
Ebenezer Howard, predložio je osnivanje gradova novog tipa koji će izbrisati razlike
između sela i urbane aglomeracije. Želio je zadržati kulturne i ekonomske prednosti
života u gradu i ekološke prednosti života na selu. Prvi vrtni gradovi i danas su u
funkciji, iako naglasak današnjih inicijativa nije na stvaranju novih vrtnih gradova.
Današnji cilj je unaprjeđenje urbanih i ruralnih sredina. Novi urbanizam i novi gradovi
također su se oslanjali na Howardove ideje. Prostorno planiranje 21. stoljeća
značajno se oslanja na Howardove ideje, a glavni ciljevi su rješavanje problema

1 Velika ilustrirana povijest svijeta 15, 1974, str. 387.
2

prenapučenosti, ekoloških problema, izolacije, nezaposlenosti i neravnopravne
podjele dobara.2

1.1. DEFINICIJA PROBLEMA KOJI SE RAZMATRA I TEORIJSKA POLAZIŠTA

Prilikom nastajanja prvih gradova i naselja bio je potreban nekakav plan, red, svrha i
smisao. Naselja su se razvijala spontano ali i planski pa prema tome se može reći da
urbanizam kao djelatnost postoji iz vremena formiranja prvih naselja. Poljoprivredna i
industrijska revolucija su dva najvažnija razvojna stupnja proizvodnih mogućnosti
koja su bitno utjecala na razvoj urbanizacije. Do početka 20. stoljeća planeri gradnje
bavili su se samo užim područjem gradova, a nakon toga počeli su se širiti na dio
izvan grada, čime su započeli s primjenom cjelovitog procesa prostornog planiranja.
Urbanisti su uočili da je vrlo teško ostvariti planiranje razvitka gradova bez
sagledavanja šire slike odnosno prostora, a prostor se počeo široko koristiti. Sve više
ljudi i djelatnosti tražilo je smještaj van grada. Ti razlozi potaknuli su na pojavu
prostornog planiranja. Prostorno planiranje možemo opisati kao kompleksan proces
utvrđivanja optimalnog rasporeda ljudi, dobara i djelatnosti na određenom teritoriju
radi njegove optimalne upotrebe – uz minimalne troškove omogućiti stabilan razvoj
zajednice te zaštititi prirodni okoliš i kulturni krajobraz.3Prostorno se planiranje razvilo
iz urbanizma početkom 20. stoljeća.4 Urbanizam obuhvaća planiranje, projektiranje,
izgradnja i uređenje naselja i gradova5.
Krajem 19. stoljeća, davne 1898. godine u knjizi Ebendera Howarda „Garden Cities
of To-morrow“ prvi puta je spomenut koncept vrtnog grada. Vrtni grad predstavlja
koncept u prostornom planiranju, naselje drugačijeg, novog tipa kojemu je cilj
zadržati kulturne i ekonomske prednosti života u gradu i ekološke prednosti života na
selu te ponuditi rješenje problema koji su prouzrokovani naglom i prebrzom
urbanizacijom, nekontroliranom gradnjom u suburbanim zonama i depopulacijom
sela. On je smatrao da je metropola nadmašila samu sebe, da nema smisla ni užitka
živjeti u prenapučenom, prljavom i neudobnom gradu. Smatrao je da je bolje preseliti
se u manje naselje koje čuva sve najbolje osobine velikog grada.6
Vrtni gradovi, gradovi budućnosti, trebali bi prema Ebenezeru Howardu biti
konglomerat malih naselja koji bi se sastojali od 30.000 do 40.000 stanovnika na
površini od 6.000 ha. Planiran je uravnotežen raspored stambenih, industrijskih i
poljoprivrednih zona, a sve zajedno bilo bi zaokruženo zelenim pojasom. Cilj vrtnog
grada je „samoopskrba“, da njegovi stanovnici ovise u većini slučajeva o samo

2 Perlain, 2016, str. 6.
3 Prostorno planiranje u Republici Hrvatskoj, HZPR, e-izvor.
4 Poropat, Brščić, Velčić, 2006, str. 1.
5 Urbanizam, 1999.
6 Perlain, 2016, str. 16.
3

vrtnom gradu i da većinu aktivnosti obavljaju u njemu. Što se tiče prostorne
organizacije, ona je kružnog oblika; radio-koncentrični model. U središtu takvog
naselja trebao bi biti zeleni trg, oko kojega bi trebalo izgraditi pojas javnih objekata
(poslovni i društveni), zatim centralni park i na to nizati pojaseve stambene namjene
tipologije malih privatnih kuća. Širina stambenih zgrada ne bi trebala prelaziti
kilometar, kako bi ljudi koji žive na periferiji mogli doći do centra u samo nekoliko
minuta. Škole i trgovine u vrtnom gradu trebale bi biti smještene bliže centru, a na
periferiji bi se trebala nalaziti industrijska i poljoprivredna poduzeća. Sve zajedno bilo
bi zaokruženo zelenim pojasom. Rješenje prenapučenosti gradova rješavalo bi se
osnivanjem novih vrtnih gradova čim bi se dosegla predviđena brojka stanovništva.
Povezivanjem vrtnih gradova cilj je stvoriti mreže gradova u zelenilu s populacijom do
250.000 ljudi.7
Howardov prijedlog doveo je do napetosti i podjela među stručnjacima. Stručnjaci koji
su podupirali Howarda, željeli su ostvariti alternativan dizajn društva te ih je to
obilježilo kao utopiste. Howardovi protivnici pak su nastojali očuvati tradicionalne
vrijednosti i konvencije postojećeg društva. Iako su postojale mnoge poteškoće u
početcima razvoja vrtnih gradova, promjene u planiranju urbanizacije u 20. stoljeću
stvorile su uvjete potrebne za prihvaćanje Howardovih ideja.8
Gradsko i zemljišno planiranje sugerira da je vrtni grad „holistički planirano novo
naselje koje pojačava prirodni okoliš, rješava klimatske promjene i pruža kvalitetnu
stambenu i lokalno dostupnu radnu zadatku u lijepim, zdravim i društvenim
zajednicama“.
Ideja Garden Citya ostala je popularna, a TCPA sugerira da načela 21. stoljeća
Garden City uključuju:
 Prikupljanje vrijednosti zemljišta za dobrobit zajednice.
 Snažna vizija, vodstvo i angažman zajednice.
 Vlasništvo nad zemljom i dugoročno upravljanje imovinom.
 Mješoviti domovi i stambeni tipovi koji su pristupačni za obične ljude.
 Jaka ponuda lokalnih radnih mjesta u samom Garden Cityu, s različitim
mogućnostima zapošljavanja u jednostavnoj udaljenosti od kuće.
 Lijepo i maštovito uređeni domovi s vrtovima, kombinirajući najbolje od
urbanizacije i krajobraza za stvaranje zdravih domova u živahnim
zajednicama.
 Veliki zeleni prostor povezan s širim prirodnim okolišem, uključujući i okolni
pojas sela kako bi se spriječio širenje, dobro povezani i bogati javni parkovi u
biološkoj raznolikosti i mješavina javnih i privatnih mreža dobro upravljanih,
visokokvalitetnih vrtova i otvorenih prostora.
 Mogućnosti za stanovnike da proizvode vlastitu hranu.

7 Bit će vrtni grad! Povijest i sadašnjost jednog urbanističkog koncepta, Gensdecoeur.com, e-izvor.
8 Perlain, 2016, str. 5.
4

 Jaki lokalni kulturni, rekreacijski i trgovački sadržaji.
 Integrirani i dostupni transportni sustavi – s nizom naselja povezanih brzim
prometom pružajući čitav niz mogućnosti zapošljavanja.9
Zbog raznih promjena u društvu, kao što je veća ekološka osviještenost i sve veća
potreba za samoodrživim razvojem, stručnjaci smatraju da će vrtni gradovi ostvariti
vladine ciljeve samoodrživog razvoja, riješiti problem prenapučenosti urbanih sredina,
smanjiti ekonomske i političke razlike u društvu. Moglo bi se reći da su vrtni gradovi
preteča budućih gradova odnosno pametnih gradova.10

1.2. SVRHA I CILJEVI MAGISTARSKOG RADA

Svrha ovog magistarskog rada je proučiti teoretski i praktični pristup koncepta
prostornog planiranja s naglaskom na vrtnim gradovima. Postavljeno je pitanje kako
su počeli nastajati prvi vrtni gradovi? Rad će se baviti uspoređivanjem vrtnih gradova
tijekom povijesti, razmatranjem mišljenja teoretičara o konceptu vrtnih gradova, o
opstanku vrtnih gradova, iznosit će se pozitivne i negativne činjenice o vrtnim
gradovima. Ovaj rad će kao bitno istaknuti vrtne gradove kao preteča budućih zelenih
gradova jer se Howard od samog početka borio za zdravi život i za očuvanje prirode.
Usporedit će se i vrtni gradovi s „pametnim gradovima“. Postoji li na tom putu
nekakva poveznica? Proučit će se politike EU-a i vidjeti što se je postiglo po pitanju
razvoja gradova. Jedno od bitnih pitanja je: „Jesu li zeleni gradovi inspirirani
teorijama Ebenezera Howarda?“ Bitna činjenica koju će autorica istaknuti u ovome
radu je da su promjene uvijek dobro došle i da je Howard također zahvaljujući želji za
promjenom došao do predivne ideje vrtnoga grada koja je i naoko lijepa, a još bitnije
od svega, ima svoju svrhu.

Ciljevi magistarskog rada su:
 proučiti početke urbanističkog i prostornog planiranja te povezati s konceptom
vrtnog grada
 istražiti ciljeve i značajke vrtnog grada
 proučiti rad i djelo Ebenezer Howarda
 proučiti mišljenja teoretičara – slažu li se s Howardom ili ne
 istražiti razvoj vrtnih gradova od 19. stoljeća do danas
 steći uvid i ulogu vrtnih gradova u 21. stoljeću
 povući poveznicu između vrtnih gradova, „zelenih gradova“ te „pametnih gradova“
– paradigme održivog razvoja
 proučiti politike EU-a o razvoju gradova
 dati kritički osvrt o rezultatima i spoznajama.

9 Vrtni gradovi, Cosummit construction, 2018, e-izvor.
10 Perlain, 2016, str. 1-4.
5

1.3. METODE ISTRAŽIVANJA

S obzirom na metodološki pristup, dakle korištene metode istraživanja, koristit će se
kvalitativno istraživanje. Istraživanje koje nastoji odgovoriti na pitanje zašto, kada,
gdje, odnosno primjenjuje metode koje omogućuju opisivanje pojava, ali ne i njihovo
brojčano izražavanje. S obzirom na vrstu podataka koja se proučavaju, koristit će se
teorijsko istraživanje. Što se tiče ciljeva na koje je istraživanje usmjereno, autorica je
odabrala opisno odnosno deskriptivno istraživanje jer želi detaljno opisati pojavu kroz
provjeravanje postavljenih hipoteza i pretpostavki.
Metodologija je znanost o metodama znanstvenog istraživanja te znanstvena
disciplina u kojoj se kritički ispituju i eksplicitno izlažu različite opće i posebne
znanstvene metode.
Metodologijom rada se određuju kriteriji objektivnog procjenjivanja naučenih
definicija, saznanja o vrtnim gradovima kao konceptu urbanističkog i prostornog
planiranja i učincima istog, kako bi bili u mogućnosti ispitati valjanost postavljenih
hipoteza te uočiti međusobne korelacije i povezanost u konačnici. U radu će se
koristiti stručna literatura koja se bavi predmetnim područjem.
Za izradu ovog magistarskog rada, kao prikladne metode odabrane su: induktivno-
deduktivna metoda, analitičko-sintetička metoda, metoda dokazivanja te povijesna
metoda.
Na temelju analize dostupne literature utvrdit će se detalji o promatranom slučaju isto
kao i uz pomoć povijesne metode gdje će se istražiti sami početak nastajanja
gradova i samih vrtnih gradova. Utvrdit će se jesu li već i prvi gradovi naginjali ka
nastajanju vrtnih gradova. Induktivno-deduktivnom metodom poslužit ćemo se za
objašnjavanje utvrđenih te otkrivanje novih spoznaja o vrtnim gradovima te za
dokazivanje postavljenih teza u kojima Ebenezer Howard tvrdi da su vrtni gradovi
stvoreni za dobrobit zajednice.11 Ovom metodom poslužit ćemo se kako bismo
provjerili prikupljene hipoteze o razvoju vrtnih gradova i znanstvena istraživanja
vezana uz temu ovog rada. Prikupili smo činjenice o vrtnim gradovima s pomoću
zapažanja na temelju prikupljenih članaka i literature, nakon čega slijedi stvaranje
radne hipoteze ili teorije koja predstavlja objašnjenje činjenica vezano uz vrtne
gradove u 21. stoljeću. Analiza i sinteza imaju zajednički predmet istraživanja i
međusobno se pretpostavljaju, a metodom dokazivanja će se utvrditi istinitost
spoznaje. Na temelju ove metode istražuju se sličnosti vrtnih gradova, pametnih i
zelenih gradova. Pretpostavlja se da postoji nekakva poveznica, no istraživanjem i
ovom metodom utvrdit ćemo istinitost spoznaje.

11  Ibid., str. 7.
6

1.4. PRETPOSTAVKE I OGRANIČENJA U RJEŠAVANJU PROBLEMA

Predmet istraživanja u ovom radu su vrtni gradovi koji su nastali zahvaljujući
prostornom planiranju.

Osnovni cilj ovog rada je utvrditi činjenice o vrtnim gradovima, njegove pozitivne i
negativne strane te pratiti njegov razvoj do danas.

Prva pretpostavka je da su vrtni gradovi pozitivna prekretnica urbanizacije, ali postoje
razna mišljenja i tumačenja stručnjaka koji se ne slažu s time.
Isto tako, pretpostavlja se da bi trebalo postojati sve više takvih gradova u budućnosti
i da vrtni gradovi imaju neku poveznicu s „pametnim gradovima“.

Početno istraživanje pokazalo je da provedbena metodologija vrtnih gradova daje
zadovoljavajuće rezultate na temelju adekvatne i dostupne literature.

Na temelju postavljenih ciljeva određene su sljedeće hipoteze:

H1: Vrtni gradovi su pozitivna pojava koja je nastala zahvaljujući želji za promjenama.

Tvorac ideje vrtnih gradova, Ebenezer Howard, predložio je osnivanje gradova novog
tipa koji bi riješili prenapučenost urbanih sredina i smanjili ekonomske razlike u
društvu. Želio je zadržati kulturne i ekonomske prednosti života u gradu i ekološke
prednosti života na selu. Vrtni grad je zamišljen kao samostalna, samoodrživa
zajednica s unaprijed dogovorenim brojem stanovništva i površinom u kojoj su
objedinjeni priroda i civilizacija i kao takvi su pozitivna pojava u rješavanju razvoja
urbanizacije.

H2: Vrtni gradovi ostvaruju alternativni dizajn društvene zajednice

Howardov prijedlog o vrtnim gradovima doveo je do napetosti i podjela među
stručnjacima. Naravno da se nisu svi mogli složiti s ponuđenom idejom. Na jednoj
strani bili su oni koji su ga podupirali, a na drugoj strani oni koji su se protivili
njegovim idejama. Howardovi protivnici su težili ka tome da očuvaju tradicionalne
vrijednosti tadašnjeg društva, a podupiratelji su išli za alternativnim dizajnom društva,
što ih je obilježilo kao utopiste.

H3: Sve više gradova trebalo bi težiti ka pretvaranju u vrtne gradove radi opstanka
zajednice i zadržavanja svih proizvodnih sektora i stanovanja na jednom mjestu.

Vrtne gradove nije bilo potrebno uvesti zbog utopijskih ideala, nego ih je bilo bitno
razvijati kako bi društvo uopće opstalo. Potreba za vrtnim gradovima je porasla u
današnje vrijeme, prije svega zbog brzine rasta urbanih cjelina i problema u
funkcioniranju centraliziranih sistema te uvođenje paradigme održivog razvoja.
7

H4: Vrtni su gradovi pokretači „pametnih gradova“.

Howard je već u 19. stoljeću radio na inovaciji tadašnjih gradova, isto kao što danas
rade moderni prostorni planeri i urbanisti 21. stoljeća koji žele stvoriti „pametne
gadove“. Pametni grad, koji s upotrebom digitalizacije, komunikacije upravljanja ima
za cilj povećati održivost, omogućiti rast gospodarstva i optimalno korištenje resursa,
ima slična konceptualna polazišta kao i vrtni grad.

1.5. TESTIRANJE/VERIFIKACIJA HIPOTEZA

H1: Vrtni gradovi su pozitivna pojava koja je nastala zahvaljujući želji za promjenama.
Hipoteza se provjerava povijesnom metodom na način da se istražuju počeci
nastajanja vrtnih gradova, njihov razvoj i napredak. Odgovore bismo mogli pronaći u
znanstvenim člancima, uspoređujući starije i novije članke i na taj način doći do
zaključka, radi li se doista o pozitivnoj pojavi i želji za promjenama.
H2: Vrtni gradovi ostvaruju alternativni dizajn društvene zajednice
Hipoteza se provjerava induktivno-deduktivnom metodom na način da se
objašnjavaju utvrđene i otkrivaju nove spoznaje o alternativnom dizajnu. Istražuju se
mišljenja i teze Howardovih podupiratelja i protivnika. Za usporedbu mišljenja
stručnjaka će se koristiti usporedna metoda, a metodom sinteze analizirat će se
dobiveni rezultati.
H3: Sve više gradova trebalo bi težiti ka pretvaranju u vrtne gradove radi zadržavanja
svih proizvodnih sektora i stanovanja na jednom mjestu.
Hipoteza se provjerava analitičko-sintetičkom metodom. Na temelju analize dostupne
literature utvrdit će se detalji o potrebama za vrtnim gradovima.
H4: Vrtni su gradovi pokretači „pametnih gradova“.
Hipoteza se provjerava induktivno-deduktivnom metodom na temelju koje ćemo
objasniti utvrđene činjenice o „pametnom gradu“ i otkriti neke nove spoznaje za
dokazivanje postavljene teze. Provjerit ćemo ovu hipotezu na temelju proučavanja
znanstvenih istraživanja i članaka. Prikupit ćemo činjenice s pomoću zapažanja i na
temelju toga oblikovati teoriju koja će predstaviti objašnjene tih činjenica.

8

1.6. PREGLED I VREDNOVANJE PRETHODNIH ISTRAŽIVANJA NA PODRUČJU
KOJE SE RAZMATRA

Termin „vrtni grad“ spominje se u pjesmi Vladimira Majakovskog Khrenovljeva priča o
Kuznetskstroyu i o narodu Kuznetska. Vrlo malo ljudi zna da je ova fraza stvaran
koncept urbanističkog planiranja. Primijenjena je s različitim uspjehom i na Zapadu i
u Sovjetskom Savezu, a arhitektura i dalje doživljava svoj utjecaj. Koncept je prvi put
formuliran krajem 19. stoljeća, kada je 1898. godine objavljena knjiga Ebenezer
Howard „Vrtni gradovi budućnosti“. U knjizi je izrazio ideju da je metropola nadmašila
samu sebe, da nema velikog zadovoljstva i smisla živjeti u ogromnom, prljavom i
neudobnom gradu, ako se uspijete preseliti u malo naselje, gotovo selo, koje ujedno
čuva sve najbolje osobine metropole.12
Smatra se da bi gradovi budućnosti, prema Howardu, trebali bi biti konglomerat malih
naselja sfernog oblika. Broj ljudi kretao bi se od 30 do 40 tisuća. S nekoliko tih
naselja u blizini stvorila bi se jedinstvena „metropola“ s populacijom do 250 tisuća
ljudi.13
Wellman je predstavio tri dominantne teorije urbane sociologije koje objašnjavaju
načine na koji urbana sredina utječe na razvoj društva, a dvije od njih poslužit će u
ovom radu za objašnjavanje problema vrtnih gradova i proces nastajanja zajednica
unutar istih.14 Teorija izgubljene zajednice bila je dominantna na prijelazu iz 19. u 20.
stoljeće. U središtu ideje način je na koji urbanizacija negativno utječe na
međuljudske odnose jer stvara jaz između pojedinca i lokalne zajednice.15 Jednako
tako i Howard je smatrao da je pojedinac izoliran u velikim sredinama što je utjecalo
na razvoj ideja vrtnih gradova kao manjih zajednica koje nastoje smanjiti udaljenost
između bitnih lokacija te promovirati komunalno vlasništvo i lokalnu samoupravu.16

Druga je teorija o oslobođenoj zajednici. Pretpostavka da su visoka pokretljivost
stanovništva i podjela grupa prema poslovnim i osobnim kontaktima ključni čimbenici
za slabe društvene doticaje u urbanim sredinama, teorija oslobođene zajednice na
prvi pogled kontradiktorna je idealima vrtnih gradova. Takva teorija ne isključuje da je
zbog dostupnosti javnog prijevoza i prostorne disperzije kontakata, manja mogućnost
izolacije pojedinca unutar gomile i veća mogućnost ostvarenja kvalitetnih odnosa koji
više nisu nužno uvjetovani neposrednom okolinom kao što su bili u sredinama u
kojima prostorno uređenje nije omogućavalo pokretnost građanima. Howard je
nastojao omogućiti visoku razinu pokretljivosti stanovništva unutar vrtnih gradova
upravo zbog veće mogućnosti povezivanja s zajednicom.17

12 Bit će vrtni grad! Povijest i sadašnjost jednog urbanističkog koncepta, Gensdecoeur.com, e-izvor.
13 Ibid.
14 Wellman, 1979, str. 1204-1208.
15 Ibid., str. 1204.
16 Perlain, 2016, str. 8.
17 Ibid., str. 7- 8.
9

Prema Steuerovim kritikama, urbana sociologija previše se oslanja na Howardova
izvorna učenja, a malo pažnje posvećuje novim utjecajima na urbano planiranje. Taj
argument djelomično je točan jer je očito da se akademski stručnjaci u svakoj
disciplini baziraju na fundamentalnim učenjima utemeljitelja njihovih disciplina. Adam
Smith i njegovi koncepti danas su iznimno važni za sve ekonomiste, ali današnje
ekonomske discipline ne ograničavaju se isključivo na njegova učenja, već se njegovi
principi i dalje nadograđuju i optimiziraju.18

U razdoblju između dva svjetska rata u Zagrebu se posebno intenzivno programski
grade radnička naselja. U početku dvadesetih godina 20. st. Zagreb se razvija u
industrijsko i administrativno središte nove države, a velik prirast stanovništva
gradnjom malih stanova rješava Gradska općina i inženjeri Gradskog građevnog
ureda. U tom razdoblju grad Zagreb ima socijalnu politiku jasnog sveobuhvatnog
programa: nabavljaju se zemljišta za parcelaciju, podupiru se privatne parcelacije,
osniva se Gradska štedionica i grade mali stanovi za siromašno pučanstvo (kao
pojedinačne najamne kuće ili kao stambene kolonije). Od tridesetih godina
stanovanje se još intenzivnije koristi kao poligon za arhitektonsko eksperimentiranje,
što je posebno izraženo kod arhitekata grupe „Zemlja“ gdje se spominju Drago Ibler i
Stjepan Planić i „Radna grupa Zagreb“ u kojoj su spomenuti arhitekti Vlado Antolić,
Josip Pičman, Josip Seissel, Viktor Hećimović, Zvonimir Kavurić i Bogdan
Teodorović. Ponovno prevladavaju privatni investitori. Međuratno razdoblje
kulminiralo je spojem strogih građevnih uvjeta gradske općine i dobrih projekata
generacije arhitekata koji su zastupali afirmirane teorije modernog pokreta npr.
niskim činovničkim naseljima Prve hrvatske štedionice na Trešnjevci, čiji je stambeni
tip projektirao i teoretski ga u svojim knjigama o stanovanju argumentirao Zdenko
Strižić te i danas atraktivnim Cvjetnim naseljem uz rijeku Savu arhitekta Vlade
Antolića.19

Prema članku doc. dr. sc. Dubravke Spevec iz 2005. godine koji govori o „Lenucijevoj
potkovi“ dolazi se do početaka i nastanka zagrebačkih perivoja. „Lenucijeva potkova“
je perivojski okvir Donjega grada koji je taj naziv dobio nakon Drugog svjetskog rata.
„Taj se naziv temelji na uvjerenju da je Karlovčanin Milan Lenuci (1849-1924),
najvažniji zagrebački urbanist i arhitekt devetnaestog stoljeća, autor ideje ove
prvorazredne perivojske cjeline trgova-parkova. Njemu je, naime, pripisana
regulativna osnova iz 1887. godine. Međutim, kasnija su istraživanja pokazala kako
Lenuci nije mogao biti idejni autor zagrebačke „zelene potkove“ jer je ideja nastala
još 1882. godine kada Odbor za izradu regulativne osnove još nije ni bio osnovan.
Milan Lenuci, tadašnji predstojnik Gradskog građevnog ureda, sudjelovao je u razradi
plana između 1897. i 1901., a osmislio je model jedinstvenog uobličenja cjeline. Prvo
je uredio Trg Franje Josipa (današnji Trg kralja Tomislava) 1897. godine. Ideju
kontinuiranog
perivojskog
okvira
ostvario
je
oblikovanjem
i
povezivanjem

18 Ibid., str. 32.
19 Radović Mahečić, 2001, str. 226-240.
10

Starčevićeva (1900.), Mažuranićeva i Marulićeva (1901. i 1903.) trga. Kod uređenja
parkova „potkove“ posebna je pažnja posvećena estetskom oblikovanju. Parkovi
sadrže klupe za odmor građana, fontane (Zrinjevac, Tomislavov trg i Starčevićev trg),
kulturno-povijesne spomenike (Marulićev trg i Zrinjevac) itd.“ 20
Prema znanstvenom članku Tihomira Jukića, Mojce Smode Cvitanović i Marine
Smokvina: „Novi društveni, ekonomski i politički uvjeti na prijelazu 20. i 21. stoljeća
potaknuli su i novo promišljanje gradova. Smanjen demografski rast prisutan u
gradovima razvijenih zemalja pruža mogućnost da se dobije na prostoru i vremenu
za promišljanje novih investicija i osmišljavanje prostora za kvalitetniji život građana.
Istraženo je i uspoređeno nekoliko različitih modela razvoja grada u bliskoj
budućnosti. Svaki od njih ima i svoje posebnosti u promišljanju iste. Njihova analiza i
usporedba doprinos su teoretskom promišljanju grada u prvoj polovici 21. stoljeća.“21

Perlain Vanja se u svom diplomskom radu s naslovom „Nastanak i razvoj vrtnih
gradova“ dotaknuo općenitih stvari o vrtnim gradovima, njihovom nastanku,
Ebenezeru Howardu kao začetniku vrtnih gradova. Proveo nas je kroz povijest
nastajanja gradova i opisivao je utjecaj na urbanu misao 21. stoljeća. Rad je napisan
2016. godine pa smatramo da bi se do danas moglo još dosta toga nadodati, a
postoji mogućnost da su se neke stvari vezano uz današnje vrtne gradove i
promijenile ili se možda promijenila svijest građana i pogled na njih.22

Magistarski rad će se od ostalih radova, članaka i mišljenja iz ovog područja
razlikovati uglavnom u tome što ćemo pokušati sažeti u jednu cjelinu sami početak
nastajanja gradova i njihov razvoj prema vrtnom gradu. Pokušat ćemo doći do
najrealnijih stavova koji govore o svrsi vrtnih gradova i o njegovom doprinosu za
budućnost. U odnosu na ostale radove povezat ćemo vrtne gradove s budućim
pametnim gradovima i zelenim gradovima, sve sumirati i napraviti poveznicu. Isto
tako, u ovaj magistarski rad uvrstit će se i pravni dio, kohezijska politika Europske
unije za pametan, održiv i uključiv rast koji se ne nalazi ni u jednom dosadašnjem
radu.

1.7. OČEKIVANI REZULTATI MAGISTARSKOG RADA

S obzirom na nekontrolirano širenje gradova i neplansku prenapučenost, trebalo bi
se doći do najboljeg rješenja kako organizirati nove gradove. Najbitnije od svega je
doći do rješenja koje je pogodno i za ljude, ali i za prirodu, za zaštitu okoliša i kulturni
krajobraz.

20 Spevec, 2005, e-izvor.
21 Jukić, Smode Cvitanović, Smokvina, 2010, str. 385.
22 Perlain, 2016, str. 1-56.
11

Jedan od ciljeva ovog rada je proučiti pozitivne i negativne činjenice vrtnih gradova, a
očekivanja važu prema pozitivnom obzirom da je koncept oblikovanja tih gradova u
skladu s paradigmom održivog razvoja.
Uvažavajući znanstveno dokazane teorije i činjenice vezane za korisnost vrtnih
gradova i njihov utjecaj na budućnost, odnosno „pametne gradove“ pokušat će se
dokazati njihova poveznica.
Temeljna svrha ovog rada je; prikazati učinkovitost prostornog planiranja uz koncept
vrtnih gradova; povezati vrtne gradove s kohezijskom politikom EU-a; dokazati kako
je neophodno planirati, zonirati, a i prije svega stvoriti zdravo i prirodno okruženje za
život i samim time omogućiti komfor i udobnost života ljudi.
Dobiveni rezultati mogli bi osvijestiti ljude i potaknuti ih na malo drugačiji i prije svega
bolji način života. Prije svega, potaknuti zajednicu na pametno planiranje gradnje, na
očuvanje resursa, na to da više cijene zelenilo i čisti zrak oko sebe. Dobivenim
rezultatima moglo bi se neke znanstvenike i arhitekte potaknuti na dalje razvijanje
koncepta vrtnog grada u skladu s paradigmom održivog razvoja, izvršnu vlast
potaknuti na izmjene zakona o zelenim površinama isto kao i strože odrediti
koeficijente iskorištenosti urbanog prostora, kako bi se spriječila prenapučenost.
Rezultati ovog rada pridonijet će boljem razumijevanju problema urbanizacije, a u
kontekstu znanosti i struke ovaj rad će pridonijeti novim znanjima o gradovima
budućnosti zasnovanim na konceptu vrtnog grada.

2. NASTANAK I RAZVOJ GRADOVA DO KRAJA 19. STOLJEĆA

Prva stalna naselja nastala su u neolitiku, dakle prije cca. 8000 godina. Stalno
prebivalište odnosno naselje moglo se razviti tek onda kada su ljudi bili spremni sami
proizvoditi hranu za duže vrijeme, odnosno kada se više nisu morali seliti. Najstarija
naselja nastala su u aridnim krajevima, u dolinama rijeka koje su povremeno
poplavile i za sobom ostavile plodni mulj. Na tom mjestu su kasnije nastali i prvi
gradovi, prije otprilike 5000 godina. Preduvjeti za urbani razvoj bili su stanovništvo,
okoliš, tehnologija i organizacija društva. Isti preduvjeti potrebni su i danas za razvoj
urbanizacije, 5000 godina kasnije. Postoji nekoliko teorija koje objašnjavaju postanak
gradova, a to su hidraulična teorija, ekonomska teorija, vojnička teorija i religijska
teorija. Ni jedna od ove četiri navedene teorije ne može objasniti gospodarsku,
društvenu i političku transformaciju koja bi rezultirala pojavom gradova. Urbanizaciju
treba promatrati kao posljedicu djelovanja niza međuzavisnih procesa. Nije bila
linearni proces. Kao stare jezgre urbanog razvoja navode se: donja Mezopotamija,
dolina Nila, dolina Inda, dolina Žute rijeke, Sredozemlje i srednja Amerika. Glavni
grad Sumerskog carstva, Ur u donjoj Mezopotamiji nastao je planski, okružen zidom i
s pravilnom mrežom ulica. Prema tome možemo zaključiti da već od tada postoji
prostorno planiranje. Dolinom Nila širi se poljoprivredna tehnologija i razne druge
12

tehnologije u koju je uključena i „gradogradnja“ i sve to duž „Plodnog polumjeseca“
pa prema jugozapadu. Egipatski gradovi manji su od mezopotamskih. U dolini Žute
rijeke gradovi su bili povezani sa selima jer gradske zidine nisu odvajale ruralni od
urbanog dijela. Srednja Amerika pak je najstarija jezgra „Novog svijeta“. U njoj su
prevladavale poznate civilizacije Maya, Azteki i Inke. Ono što je obilježilo najstariju
jezgru je pravilan sistem ulica, mala gustoća naseljenosti i nepostojanje obrambenog
zida. Gradove starog vijeka obilježio je velik broj upravnih i vjerskih građevina i
obrambeni zid. Gradovi su nastali u većini slučajeva, planski, a ulice su bile pravilno
mrežno raspoređene. U Sredozemlju prvi gradovi nastaju oko sredine 2. tisućljeća
prije nove ere što ulazi u antičko razdoblje. Žarište urbanog razvoja bio je Mediteran,
prvo Grčka pa zatim Rimsko carstvo. Postojala su tri razdoblja urbanog razvoja
antičke Grčke, a to su: arhajsko, klasično i helenističko. U arhajskom razdoblju
prevladavala je egejska kultura što je značilo visok stupanj kulturnog napretka
odnosno gradovi s vodovodom i kanalizacijom. Jačalo je pomorstvo i napredovala
ekonomija pa je došlo do ekspanzije u Malu Aziju, na Siciliju, u današnju Francusku,
Egipat, na obale Crnog i Jadranskog mora. Osnivale su se nove kolonije i došlo je do
preseljavanja stanovništva. Helenističko razdoblje koje traje od 336. pa do 146.
godine prije nove ere specifično je po daljnjem širenju urbane mreže sve do Indije i to
pod vodstvom Aleksandra Velikog. Osnovano je oko 70 novih gradova. Gradovi su
bili politički i ekonomski samostalni, a nazvani su gradovima-državama23. Imali su od
200 do 20 000 stanovnika, a posebno se isticala Atena s ukupno 250 000
stanovnika. Prostorna struktura tadašnjih gradova sastojala se od tri zone. Zona za
potrebe svetišta, zona za javne potrebe i zona za potrebe stanovanja. Postojale su
akropole24 i agore25 i bilo je bitno da svjetovna vlast bude odvojena od vjerske,
odnosno da agora bude odvojena od glavnog hrama. Oko agore počinju postupno
nastajati stambene zone. Ulice u ranijim gradovima nisu imale pravilan raspored dok
se kasnije formira geometrijski oblik prostornog rasporeda ulica i drugih sadržaja. U
helenističkom se razdoblju mijenja prostorna struktura grada. Grad se odlikuje
geometrijski pravilnom shemom ulica koje se sijeku pod pravim kutom i dijele
stambene blokove na dijelove podjednake veličine. Može se zaključiti da planski
razvoj postoji od 5. st. p.n.e., a najjače se istaknuo u gradu Miletu koji je nastao po

23 Povijest i društvo,1999. Polis (grčki πόλις), u antičkoj Grčkoj naziv za grad uopće, osobito za
utvrđeni „gornji grad“ (grč. ἀϰρόπολις), tj. tvrđavu nad gradom, kao najvažniji dio grada i njegovo
središte. Polis je bio naziv i za grad kao političku zajednicu, koja je u antičkoj Grčkoj dobila svoj
poseban oblik i značenje (Atena, Sparta, Teba, Korint, Arg, Mantineja, Mesenija, Megara, Elida, Egina,
Plateja, Milet, Efez, Mitilena, Halikarnas i dr.)
24 Ibid., Akropola (grčki ἀϰρόπολıς: gornji grad), u antičkoj Grčkoj dio grada na uzvisini, strmu brijegu,
koji dominira okolicom, utvrđen i opasan kamenim zidinama. Na podnožju akropole nalazi se donji
grad. Unutar akropole vladarske su palače, hram(ovi), posebice hram mjesnoga boga, riznica,
obrambene građevine i drugo. Akropola je bila sastajalište o prigodnim svečanostima, mjesto gdje su
se održavale skupštine, suđenja, a u ratnim opasnostima postajala je pribježištem za okolno
stanovništvo
25 Ibid., Agora (grč. ἀγoρά: trg, skupština), u antičkih Grka, prvotan naziv za narodnu skupštinu, koju je
sazivao kralj ili netko od plemstva. U antičkoj Grčkoj, gradski trg, tržnica, mjesto na kojemu se odvijao
društveno-politički i trgovački život. Nalazi se obično u središtu grada, u primorskim gradovima blizu
pristaništa. U starije doba agora je nepravilna oblika, okružena hramovima, otvorenim trijemovima i
javnim zgradama, poslije je kvadratna oblika i izgrađena kao arhitektonska cjelina, okružena
trijemovima. Najpoznatija je ona u Ateni. Po uzoru na agore izgrađivani su forumi u rimskim gradovima
13

Hippodamusovom planu ortogonalne mreže urbanih kareja. Ulice su znatno šire nego
u prijašnjim gradovima. Preuzele su funkciju parkova i javnih vrtova, služile su za
nesmetan prolaz vojske i za vojne parade. Zahvaljujući ulicama jačao je promet u
gradovima. Takav model planskog grada, sa širokim ulicama i velikim zgradama bio
je najpraktičniji i najprimamljiviji prilikom teritorijalnih osvajanja i intenzivnije
kolonizacije. Kasnije ga preuzimaju i Rimljani, ali i kasniji osvajači kao npr. prilikom
kolonizacije Amerike. Rimljani grade nove gradove i preoblikuju stara naselja u
skladu s novim potrebama. Stvorili su gustu mrežu gradova čiji su tragovi sačuvani
do danas. Pri gradnji je korišten miletski model26, a ulice su napravljene kao
geometrijski pravilna mreža, a sjekle su se pod pravim kutom. Grad je imao oblik
četverokuta. Bile su dvije glavne ulice decumanus27 i cardo28i one se sijeku na
glavnom gradskom trgu – forumu.29 Forum je označavao središte javnog života,
okupljanje stanovništva i vjerske funkcije, sportska natjecanja, razmjenu dobara i
javne funkcije. Grad je bio podijeljen na stambene zone = insulae30. Imao je
popločane ceste, natkrivene kanalizacije i vodovod, javne WC-e i kupališta. Ulice su
bile s natkrivenim trijemovima, s trgovima, imali su kazališta i arene. Rimsko Carstvo
nastalo je zahvaljujući usponu jednog grada. S propašću Rimskog Carstva mnogi su
gradovi bili porušeni, ali su se na istim lokacijama nekih rimskih gradova u srednjem
vijeku razvili novi gradovi. Tako se stara rimska mreža negdje održala do danas.
Nakon propasti Rimskog Carstva nastupa ranosrednjovjekovno mračno doba u
razvoju gradova, sve do 9. st. kada stupa ekonomska i kulturna stagnacija u Europi.
U srednjem vijeku mnogi su gradovi porušeni, prijašnje funkcije i ekonomska baza
gradova je oslabila, a rimske tekovine važne za život grada su uništene. Nastaje
novo kršćansko društvo koje je bazirano na agraru31, gdje grad više nije u središtu
društvenog života. Gradovi su postali izolirani i okrenuti sami sebi tako da je život
zamro do kraja 9. st. Nastupaju novi vjerski i društveno-politički odnosi, tj. feudalizam.
Nove jezgre urbanog razvoja su: samostani, biskupska sjedišta i zamkovi (burgovi).
Samostani postaju žarišta urbanog života, a njihov se broj povećavao povećanjem
broja vjerskih redova, a posebice u 11. i 12. st. Što se pak tiče političkog razvoja
gradova, radi se o velikoj teritorijalnoj rascjepkanosti, prevladavaju jake grofovije i
vojvodstva. Između 9. i 13. st. podignut je velik broj burgova koji su postali jezgre
kasnijeg razvoja gradova.32

26 Razvoj gradova kroz povijest, 2011, str. 24-31. Miletski model  –  geometrijski pravilna mreža ulica
koje su se sjekle pod pravim kutom; grad je imao oblik četverokuta
27 Ibid., str. 31. Decumanus (latinski: via decumana), ulica u rimskim gradovima i vojnim logorima u
pravcu istok–zapad s dvojima vratima.
28 Ibid., Cardo – kardo, jedna od dviju glavnih ulica u rimskim gradovima i vojnim logorima u pravcu
sjever–jug s vratima na kraju svake ulice.
29 Ibid., str. 32. Forum – središte javnog života – okupljanje stanovništva + vjerske funkcije
30 Ibid., Insulae – stambene zone u Rimu
31 Agrar, Online riječnik, e-izvor, Agrar (grč. agros, lat. ager njiva, polje), opći izraz za pojmove koji
obuhvaćaju poljoprivredu, zemlju, zemljišne odnose, zemljišne reforme, zakone i dr.
32  Srednjovjekovni grad, Prirodoslovno-matematički fakultet sveučilišta u Zagrebu, e-izvor.
14

Izvor: Srednjovjekovni grad, Prirodoslovno - matematički fakultet sveučilišta u
Zagrebu, e-izvor.

Početkom 13. stoljeća u jugozapadnoj Francuskoj prevladavaju utvrđena naselja –
bastide. U 150 godina izgrađeno ih je preko 300.33

33 Ibid.
Slika 1: Srednjovjekovni njemački gradovi
15

Slika 2: Monflanquin

Izvor: Srednjovjekovni grad, Prirodoslovno - matematički fakultet sveučilišta u
Zagrebu, e-izvor

Mnogi gradovi nastali su na temeljima rimskih gradova. U srednjem vijeku nastaje i
jača srednja klasa odnosno obrtnici i trgovci. Razvija se trgovina, uspostavljaju se
redovne tržnice i sajmovi, razvija se gradska privreda i unapređuje poljoprivreda. Sve
to pospješuje i porast stanovništva.34
Razdoblje između 11. i 14. stoljeća poznato je kao doba procvata srednjovjekovne
urbanizacije. Grad se razvijao na osnovi ekonomskih funkcija čiji su nositelji bili
trgovci i obrtnici. Uz biskupske gradove ili zamkove razvijala su se trgovačka i
obrtnička naselja tj. podgrađa. Nastajali su slobodni kraljevski gradovi, u Engleskoj
borough, a u Škotskoj burgh. Postojali su i gradovi-komune ili gradovi-republike s
određenim stupnjem samostalnosti, a kao neke od primjera možemo navest: Milano,
Firenca, Köln, Brugge, a u Hrvatskoj su to bili Split, Hvar i Dubrovnik. Srednjovjekovni
gradovi bili su mali. Najveći europski gradovi do sredine 13. st. bili su u sklopu
Bizanta i Kordobskog kalifata u Španjolskoj. Što se tiče prostorne strukture
srednjovjekovnih gradova, ona je složena i sastavljena od nekoliko morfoloških i

34  Srednjovjekovni grad, Prirodoslovno – matematički fakultet sveučilišta u Zagrebu, e-izvor.
16

funkcionalnih dijelova, a to su: zamak, vjerske institucije, gradska uprava, gradski
objekti i stambeni dijelovi. Zamak je jezgra razvoja mnogih gradova. Ponekad se
gradio usporedno s gradom, a neki gradovi su i nastali kao veliki zamkovi. Oni su bili
glavno kulturno središte i središte političke vlasti. Postojali su kraljevski zamkovi,
grofovski, kneževski, ali i katedralski te samostanski. U podgrađu zamka razvijala su
se obrtnička naselja. Katedrala je imala posebno značenje u ranom srednjem vijeku i
to za okupljanje stanovništva. Raskoš i veličina pokazivali su njezino značenje.
Mnoge katedrale imale su svoj obrambeni sistem, vlastiti zid i bile su samostalni
zamci. O veličini grada pak je ovisio broj crkava. Svaka je župa imala svoju crkvu
koja je služila kao središte okupljanja. Samostani pak su činili zasebni kompleks i to
najčešće obrambenim zidovima. Zamak i katedrala su bili najznačajniji elementi u
prostornoj strukturi grada. Oni su bili glavni nositelji političke i duhovne snage društva
i simbol značenja feudalaca i crkve.35
S razvojem gradske autonomije, podižu se i novi sadržaji. Gradske vijećnice podižu
se za potrebe gradske uprave i to u 12. i 13. st. Od 14. st. grade se kuće za prodaju
različite robe kao što su sol i žitarice. Grade se nove institucije: škole, bolnice.
Udruženja obrtnika i trgovaca su imala svoje kuće. Središnje značenje gradskog trga
imalo je višenamjensko značenje. Služilo je kao mjesto za razmjenu dobara, za javne
skupove, vjerske obrede, za vojne smotre. Oko glavnog trga bile su smještene
najreprezentativnije zgrade: katedrala, gradska vijećnica, zgrade trgovačko-obrtničkih
udruženja, zgrade bogatijih ljudi. Gradovi koji su se razvili na ostacima rimskih
gradova imali su pravilan oblik trga, a nepravilan oblik su imali gradovi koji su se
razvili spontano. Srednjovjekovni gradovi imali su i obrambeni sistem od kojeg je
najvažniji bio gradski zid koji je ujedno bio i simbol srednjovjekovnih gradova. Bili su
tu još i nasipi i jarci s vodom kao pomoć kod obrane. Obrambeni sistem je služio kao
sredstvo zaštite od neprijatelja, vojnih napada i pljačkaša, a s druge strane je imao i
psihološko i političko značenje. Bio je simbol sigurnosti i slobode. Ulice su bile uske i
nepravilne i služile su za pješački promet. U 13. st. se ulice počinju popločavati. Kuće
su bile drvene i niske, povezane u nizu, s malenim prozorima s kapcima. Bila je
velika gustoća izgrađenosti što je predstavljalo veliki problem. Formirala se stanična
struktura grada u kojoj su glavne ulice dijelile grad na četvrti koje su imale karakter
samostalnih zajednica, dakle svoj trg i crkvu. Zasebne komplekse činili su zamak i
samostani i druge javne zgrade u središtu, a obrtnici su imali posebne zone rada isto
kao i stanovanja. Stroga je podjela rada između grada i okolice.36
U renesansno i barokno doba, točnije u razdoblju od 1500. pa do 1800. godine
događaju se velike promjene u političkoj organizaciji Europe. Veliki je odraz na urbani
razvoj. Najbitnije od svega je što se stvaraju velike državne tvorevine odnosno širi se
državni teritorij i širi se urbana mreža. Dakle, osnivaju se novi gradovi. Također se
radi o centralizaciji političkih vlasti, stvaraju se jake centralističke monarhije. Od 15.
pa do 19. st. glavni grad ima privilegirani položaj, a urbani sistem je usko vezan uz

35 Ibid.
36 Ibid.
17

administrativnu podjelu zemlje. Inovacija u poljoprivredi, razvoj novčane privrede i
razvoj znanosti su bili glavni poticaji za razvoj gradova. Uvođenjem vatrenog oružja i
savršenije vojne tehnike utjecalo se na razvoj obrambenih sistema. Nove utvrde su
bile građene u geometrijski pravilnom obliku, sastavljene od dvostrukih bedema u
zvjezdastom obliku s kulama. U renesansi i baroku se mijenja prostorna struktura
gradova. Grade se novi urbani sadržaji. Mijenja se položaj grada u društvu i značenje
pojedinih gradova, no broj gradova se ne povećava. Slabi zanimanje za podizanje
novih gradova jer se gubi potreba da obrtnici, trgovci i slični slojevi teže koncentraciji
u gradovima u kojima bi bili zaštićeni njihovi interesi. Jedno od bitnih obilježja
urbanog razvoja je da se mreža gradova u najvećem dijelu Europe nije mnogo
proširila.37
Slika 3: Dinamika osnivanja gradova u srednjoj Europi od 1150. do 1950. god.

Izvor: Srednjovjekovni grad, Prirodoslovno - matematički fakultet sveučilišta u
Zagrebu, e-izvor.

Novi gradovi grade se pretežno zbog općih nacionalnih potreba kao što su
teritorijalne ekspanzije, vojna i obrambena potreba, nove luke, nove prijestolnice.
Mnoge starije gradove preoblikuju u stilu renesanse i baroka. Što se tiče promjena,
one se odražavaju u veličini i funkcionalnoj hijerarhiji. Favoriziraju se prijestolnice,

37 Ibid.

18

odnosno prostorno širenje tih gradova i porast stanovništva. Opća težnja za
humanizacijom života u gradu potaknula je nove prijedloge za izgradnju novih
gradova. Bitna obilježja renesansnih gradova je geometrijska pravilnost i složeni
fortifikacijski sustavi. U glavnim gradovima je kraljevska palača najvažniji element.
Kao primjer mogu se navesti gradovi: Versailles, Petrodvorec, Schönbrunn itd. Bitni
elementi renesansnih gradova su i administrativne zgrade, vojarne, parkovi, vrtovi i
zoološki vrtovi, burze, banke, kulturne institucije… jedno od bitnih obilježja su i široke
ulice u odnosu na srednjovjekovne uske ulice. One nastaju zbog novog oblika
prometa u gradu. Tu si i veliki pravilni glavni trgovi koji su okruženi reprezentativnim
zgradama. Puno je zgrada na malom prostoru i grad zbog fortifikacije raste samo u
visinu. Većina današnjih gradova ima obilježja urbanog razvoja iz tog vremena. U
Hrvatskoj su uz planski sagrađene nove gradove, mnogi srednjovjekovni gradovi
dobili nove dijelove ili su neki dijelovi rekonstruirani. Radi se o gradovima: Zagreb,
Osijek, Varaždin… za urbani razvoj Europe poslije 16. st. važna su geografska
otkrića i merkantilistička ekspanzija. Pospješen je razvoj gradova pojedinih europskih
zemalja, a posebice glavnih gradova i luka i proširen je urbani sistem tih zemalja
izvan nacionalnog teritorija odnosno gradnja novih gradova na osvojenim teritorijima.
To je imalo dvojak utjecaj na urbani razvoj. Stvoren je i jedinstven urbani sistem, tj.
gradovi u sklopu nacionalnog teritorija u Europi i gradovi u prekomorskim posjedima.
Posebno značenje dobivaju lučki gradovi zahvaljujući stvaranju osnovne urbane
mreže u prekomorskim zemljama. Osnovno obilježje mreža urbanih sistema u tom
razdoblju su nepravilnost, odnosno asimetričnost.38
Što pak se tiče gradova u svijetu u tom razdoblju između 1500. i 1800. godine,
gradovi starih kultura su postali jezgre novih gradova. Kao primjer iz Srednje i Južne
Amerike su gradovi Cuzco i Tenochtitlan. Osnivaju se i novi gradovi u razdoblju od
1492. pa do 1520. godine i to uglavnom na Karibima i na sjevernoj obali Južne
Amerike, a od 1521. pa do kraja 16. st. na zapadnim i istočnim obalama, u Srednjoj
Americi i u Andama. Razvoj trgovine i eksploatacija prirodnih izvora ubrzali su razvoj
gradova. Za razvoj gradova bile su važne Francuska, Engleska i Nizozemska, a u
Angloamerici je bio neizmjeran utjecaj Španjolaca preko Meksika. Prvi grad osnovan
je 1565. god. na Floridi, a zvao se St. Augustine. Jači razvoj počinje u 17. st. na obali
Atlantika, a mreža se postupno širi prema zapadu. Glavna žarišta urbanog razvoja u
Africi su ostala u dolini Nila, na području Maghreba i u zapadnoj Africi, a kasnije i u
dijelovima istočne Afrike.39
Veliki utjecaj na razvoj i izgled gradova imala je industrijska revolucija. Prvi put se
javila u Engleskoj na kraju 18. i početkom 19. stoljeća, a potom se proširila po
Zapadnoj Europi i u Sjevernoj Americi. Može se reći da je industrijska revolucija
prouzročila najveće promjene u povijesti. Neki je čak smatraju i najvažnijom
promjenom u povijesti čovječanstva. Imala je dalekosežne posljedice na političke,
kulturne i ekonomske prilike u Europi i svijetu. U zemljama koje su prošle kroz ovu

38 Ibid.
39 Ibid.
19

revoluciju industrija je stekla primat nad poljoprivredom, a s njom je i radništvo
postalo brojniji i važniji dio stanovništva od seljaka, odnosno gradovi su postali
gospodarski važniji od sela. Industrijska revolucija je sa sobom donijela kapitalizam,
a s njim i stvaranje nove društvene klase koja je zahtijevala novi politički poredak.
Mnogim je europskim državama omogućila da naglo ojačaju u odnosu na druge
dijelove svijeta, što je u 19. stoljeću dovelo do procvata kolonijalizma i
imperijalizma.40 Industrijska revolucija se nije dogodila u svim dijelovima svijeta
istovremeno. Neki sektori, kao što je privreda, dugo su zaostajali, sve do sredine 19.
st. Ove neujednačenosti, danas vidljive u npr. Južnoj Americi, normalne su u svakoj
zemlji koja se nalazi na putu industrijalizacije. Industrijalizacija Europe, već od prvih
početaka svoga uspjeha, postavlja ozbiljne socijalne probleme. Društvene posljedice
bile su najvidljivije upravo na područjima na kojima su nastala velika tehnička
dostignuća. Predviđeni dobici, vidljivi već od samog početka u mehanizaciji i
organizaciji, pak su donijeli nemilosrdnu fragmentaciju41 i eksploataciju42 radništva,
osobito žena i djece. Oni koji vjeruju da tehnološki napredak automatski donosi i
socijalni boljitak još uvijek zanemaruju tu činjenicu i ne brinu o stvarnim rezultatima.
Nema razlike u odnosu na viktorijanske industrijalce koji su odbacivali znanstveno
utvrđenu činjenicu da su djeca koja su radila u tvornicama po 14 sati dnevno, skoro
sva imala rahitis zbog nedostatka sunčeve svjetlosti. Industrijalac, Andrew Urea
tvrdio je da je plinsko svjetlo jednako dobro kao i sunčeva svjetlost, k tome još i
progresivnije. Pozitivno viđenje industrijske revolucije, koje su sve donedavno dijelile
pristalice svih vodećih ideologija u svijetu, danas je osporeno od strane pokreta za
zaštitu okoliša. On industrijsku revoluciju smatra izvorom svih današnjih ekoloških
problema u svijetu.43 Što pak se tiče stanovništva, sredinom 18. st., umjesto
umjerenog i postupnog porasta stanovništva Velike Britanije, nastupio je nagli
demografski rast koji se nastavio u 19. st. i prenio na svjetsko stanovništvo.
Prethodio je ostalim društvenim i ekonomskim preobražajima. Europsko stanovništvo
je oko 1750. godine imalo 140 milijuna stanovnika, a već početkom 19. stoljeća 188
milijuna. Za tu demografsku eksploziju nema ni do danas zadovoljavajućeg
objašnjenja. Ona nije bila posljedica, nego preduvjet industrijske revolucije jer je do
nje došlo na isti način i u isto vrijeme u industrijski naprednim zemljama, kao što je
bila Engleska te isključivo agrarne zemlje: Irska, Ugarska i Rusija.44

40 Roberts, 2002, str. 374.
41 Hrvatski jezični portal, znanje.hr, e-izvor. Fragmentacija – raskidanje neke cjeline u dijelove,
odlomke, fragmente; raspadanje, razdvajanje
42 Povijest i društvo, 1999. Eksploatacija (franc. exploitation, od glagola exploiter < pučki lat.
*explicitare: obaviti; iskoristiti), iskorištavanje prirodnih dobara (zemlje, ruda, šuma, voda, plina i sl.)
ljudskom djelatnošću u gospodarske svrhe. Širenjem znanja i tehnološkim unapređivanjem mijenjaju
se načini i intenzitet iskorištavanja. Eksploatacijom se naziva i zakidanje ili nedavanje pravedne
naknade za rad ili za dobra pritiskom, nasiljem ili korištenjem teškog položaja onoga kojemu se tako
čini šteta. U marksističkoj političkoj ekonomiji eksploatacijom se proglašava svaka zarada na tuđem
radu, što se opravdava postavkom da svu vrijednost stvara rad, pa je prema tome svaki prinos od
kapitala ili vlasništva prirodnih faktora proizvodnje nepravedni odbitak od vrijednosti koja bi trebala
pripasti radniku
43 Braudel, 1990, str. 321.
44 Povijest svijeta, 2005, str. 549.
20

Uspoređujući s demografskom eksplozijom u Velikoj Britaniji, mijenjale su se i
agrarne strukture te je taj preobražaj jednim dijelom bio odgovor na sve snažniji
demografski pritisak. Bili su zahvaćeni vlasnički odnosi u poljoprivredi i pravni položaj
seoskog stanovništva te agrarna tehnika. Zbog stvaranja slobodnog tržišta,
intenzifikacije poljoprivrede uvođenjem plodoreda i uzgajanjem stoke slobodno je
seljaštvo malo-pomalo desetkovano, a moć veleposjednika i imućnog sloja zakupnika
je rasla. U ruke zemljoposjednika s većim kapitalom, došla je zemlja uključena u
robnonovčanu privredu i to putem ograđivanja.45 Ograđivanje je počelo u Norfolku i
Essexu, a vrhunac je doseglo pred kraj 18. st. kada je zahvatilo Midlands. Oko 1760.
godine, situacija se potpuno promijenila. Prekomjerni porast stanovništva pretvorio je
Englesku iz zemlje koja izvozi žito u zemlju koja ga mora uvoziti. Počeo je nagli
porast i variranje cijena i to još više zbog ratova s Francuskom pred kraj st. Takva
situacija omogućila je prvim kapitalistima ulaganje u posjede, što je znatno oslabilo
položaj malih posjednika, a nasilje i prevare obilježile su ograđivanje u 18. stoljeću.
Od sredine 18. stoljeća usavršavanje poljoprivredne tehnike dovelo je do propadanja
manjih seoskih gospodarstava. U drugoj polovici 18. stoljeća porastao je ukupan broj
stanovnika i započelo je premještanje stanovništva iz jednog kraja zemlje u drugi.46
U odnosu na europske gradove, britanski gradovi su se riješili starih srednjovjekovnih
barijera i razvijali su se kao otvoreni gradovi na svom prostoru. To je pogodovalo
naglom razvoju novih industrijskih gradova koji su nastali za vrijeme industrijske
revolucije, a time su postali novi gospodarski centri moći na Britanskome otočju.47
Industrijska faza urbanizacije započela je od 1800. godine, a susrećemo je još s
epitetom „urbana eksplozija“. To je bila faza u kojoj su se eksplozivno razvijali
gradovi u Engleskoj. U industrijskoj je fazi nastao velik broj novih gradova, a velike
promjene su doživjele dotadašnje mreže gradova u Velikoj Britaniji. U ovoj fazi je
razvoj gradova znatno promijenio urbanu mrežu i mnogi nekad mali gradovi su sada
mogli veličinom parirati Londonu.48 Od 19. st. su gradovi u Velikoj Britaniji doživjeli
velike promjene u prostornom razvoju, u strukturi i funkcijama. Jedinstvo grada i
okolice počinje se narušavati. Razni društveno-ekonomski poticaji počeli su mijenjati
karakter gradova. Kako je raslo stanovništvo, tako su se gradovi širili te su ispod
gradova postupno nastajala predgrađa kao mjesto rada i stanovanja. Početak
industrijalizacije ubrzao je imigraciju radne snage koja je imigrirala iz agrarnih
krajeva. U gradskoj jezgri nastaju novi pogoni, a njih slijede stambene zone radne
snage.49
Rudnik, tvornica i kasnije željeznica su bili čimbenici koji su utjecali na stvaranje
novog, industrijskog grada. Razdoblje između 1820. i 1900. godine može se
usporediti s bojnim poljem. To je razdoblje velikih nereda i razaranja. Izumitelji
mehaničkih naprava, bankari i industrijalci su bili glavni i odgovorni za većinu onoga

45 Povijest svijeta, 2005, str. 549.
46 Morton, 1955, str. 208-210.
47 Milić, 2002, str. 150.
48 Vresk, 2002, str. 13.
49 Ibid., str. 105.
21

što je bilo dobro i za sve što je bilo loše. Oni su stvorili novi tip grada. Charles
Dickens50 je ovaj tip grada u svom djelu „Teška vremena“ nazvao Ugljenim gradom
(Coketown). Industrijalizacija je stvorila najizopačenije gradske komplekse što ih je
ikad svijet vidio. Pretrpane i prljave su bile čak i četvrti vladajućih slojeva. Sveopća
seoba stanovništva je bila jedna od najdalekosežnijih činjenica ovog razdoblja, a
naseljavanje i kretanje je bilo popraćeno još jednom važnom pojavom, a to je
zapanjujući porast stope priraštaja stanovništva. Kao posljedica općeg povećanja
broja ljudi bilo je slijevanje stanovništva u gradove i izvanredno povećanje površine
velikih gradskih središta. Urbanizacija i industrijalizacija su gotovo proporcionalno
napredovale. U 19. st. je došlo do toga da je preko 80 % cjelokupnog stanovništva
Engleske živjelo u gradovima.51
U usporedbi s gradovima 17. st., gradovi u eri tehničkog napretka nisu doživjeli
nikakva sanitarna poboljšanja kao ni prometna. Najnapredniji i najnaseljeniji britanski
gradovi, za razliku od sela, bili su lišeni svjetla i zraka. Sve do 1838. gradovi su bili
nakupina ljudi i skladišta strojeva. Nisu funkcionirali kao teritorijalne i administrativne
cjeline i nisu služili kao središta okupljanja ljudi sa svrhom postizanja boljeg života.
Industrijalac i urbanist su stvorili novu vrstu grada i to djelujući onako kao su mislili da
djeluje priroda. Stvorili su sredinu koja nije bila prilagođena životnim potrebama. Grad
se topografski organizirao prema pravokutnom modelu, s četvrtima istih veličina
razdvojene ulicama i avenijama. Industrijski gradovi bili su osmišljeni kao fizičko
gomilanje zgrada. One su se po pravokutnim linijama mogle širiti u bilo kojem pravcu,
a ograničene su bile samo fizičkim barijerama i sredstvima prijevoza. Vezano uz
planiranje i važne čimbenike planirane gradnje, nije se vodilo računa o smjeru
vjetrova, o kvaliteti tla ni o lociranju industrijskih oblasti. Isto tako nije bilo u planu ni
funkcionalno razdvajanje kvartova. S obzirom na svoju specifičnu funkciju, ni jedan
dio grada nije bio planiran. Poticalo se da se industrija širi posvuda, a bezobzirnim
širenjem gradova uništavali su se otvoreni prostori. Koncentracija tvornica je
potaknula rast gradova te je brojčani porast stanovništva postao neupitan.52
Tvornice i sirotinjske četvrti su bile dva glavna obilježja novog, industrijskog, urbanog
kompleksa gradova prve polovice 19. st. Tvornice su činile jezgru gradova i najčešće
su zauzimale lokacije blizu obala rijeka ili kanala jer su za proces proizvodnje bile
potrebne velike količine vode. Rijeke i kanali bili su i najjednostavnije mjesto za

50 Charles Dickens, librarry.foi, e-izvor. Charles Dickens (Landport, Portsea, 7. veljače 1812. – Gads
Hill, 9. lipnja 1870.), engleski književnik i pripovjedač. Bio je drugo od osmero djece. Dok je još bio
dijete, otac mu je zbog dugova dospio u londonski dužnički zatvor Marshalsea, pa je u 12. godini
prekinuo redovno školovanje i počeo raditi kao pomoćnik u tvornici laštila, a potom i kao odvjetnički
pisar i novinski izvjestitelj. Godina 1836. značajna je u piščevu životu; početkom godine izlazi mu prva
knjiga, Bozove skice, u kojoj je sabrao sve književne tekstove što ih je do tada napisao. Iste godine
ženi se Catherinom Hogarth, kćerkom svoga prijatelja i novinskoga kolege. Izašao mu je i prvi
mjesečni sveščić Posmrtnih spisa Pickwickova kluba, izvanrednog humorističnog romana koji je
nastao kada je Dickens pristao napisati tekstove uz crteže karikaturista Seymoura o zgodama i
nezgodama jednog sportskog kluba. Ovaj će roman u nastavcima autoru donijeti slavu. Dickens je
slikar engleskog srednjeg i nižeg građanskog staleža i osnivač socijalnog romana. Njegova djela
odražavaju sklonost humoru i satiri, ali i primjesama romantičnog i sentimentalnog.
51 Mumford, 1968, str. 452-454.
52 Ibid., str. 457-459.
22

odlaganje otpada što se kasnije pretvorilo u otvorenu kanalizaciju i obilježilo
razdoblje industrijske revolucije u Engleskoj. Ovlasti za ograničenjem prostornog
rasporeda tvornica i odvajanje zagađenja i bučnih tvornica od ljudskog naselja, nitko
nije imao. Nisu imali ni ovlasti barem izolirati područja za stanovanje. Vlasnici su
mogli graditi tvornice na mjestu koje god su mogli kupili. U industrijskim gradovima je
stalna pojava bila ispreplitanje i miješanje industrijskih, trgovačkih i stambenih
objekata. U područjima neravne topografije provodilo se izravnanje zemljišta za
izgradnju novih tvornica. Velike tvornice prostirale su se uz područja velikih rijeka i
stvarale su velike količine dima. Na prostoru koji je preostao između tvornica,
željezničkih stanica i skladišta bile su smještene stambene zgrade, a radničke kuće i
kuće srednjih slojeva najčešće su se gradile uz željezničke pruge i metalurške
tvornice. Ljudi su neprestano bili izloženi buci strojeva i zagađenju. Željeznice su
zacrtavale granice industrijskih gradova i određivale karakter, a krivudave ulice su
bile položene onako kako je to slobodan prostor dopuštao, umjesto sveobuhvatnog
planiranja i uređenja. Upravo je željeznica sredinom 19. st. u engleske gradove
donijela industrijske pogone i veoma loše stambene prilike.53
Radnici su se u početku smještali u industrijskim gradovima koji su se razvili na
starim temeljima i to tako što su stare obiteljske kuće pretvarali u stambene zone.
Nove stambene jedinice lošije su se gradile zbog loših planova novih kuća i
građevnih materijala. Zagađenje je doseglo stupanj kakav se ne pamti ni u najlošijim
kmetskim kućama u srednjovjekovnoj Europi. Izgrađeno je na tisuće radničkih kuća u
gradovima kao što su Bradford i Birmingham u Engleskoj. Građene su tako da su
naslonjene jedna na drugu, a mnoge od njih postoje još i danas. Zbog takve gradnje
dvije od četiri sobe koje su bile na katu nisu imale direktan izvor svjetlosti ni
ventilaciju. Slobodnog prostora nije bilo osim nepokrivenih prolaza koji su se nalazili
između dvostrukih nizova. U prvim industrijskim gradovima se bacanje smeća na
ulicu smatralo normalnim za razliku od 16. st. u engleskim gradovima, kada je to bilo
kažnjavano. Zagađenje i prenatrpanost ne samo što su bili loši sami po sebi, oni su
donosili druge negativne posljedice kao što su širenje bolesti i povećani mortalitet
stanovništva.54 Boja industrijskih gradova bila je crna zbog dima i čađe koji su izlazili
iz tvorničkih dimnjaka i rasprostirali se po gradu. Novi gradovi bili su poznati još i po
neurednosti i pojavi štetnoj za osjetila, a to je buka.55
Na kraju možemo sažeti najbitnija obilježja industrijskog grada i podijeliti ga u 5 etapa
razvoja. Prva etapa je do 1865. i tu se radi o nekontroliranom i spontanom razvoju.
Grad se razvija „prema unutra“ i ograničen je na starogradsku jezgru. Druga etapa je
do 1860-ih. Grad se razvija „prema van“. Tvornice se podižu na rubovima grada, a
kraj njih velika radnička naselja. U toj fazi je specifičan tip radničkih kuća tzv. back to
back houses. Treća etapa je od 1860-ih do Prvog svjetskog rata. Gradovi dobivaju
svoja upravna tijela, zabranjuje se izgradnja back to back hauses, ali je propisan novi

53 Mumford, 2010, str. 181-184.
54 Ibid, str. 185-187.
55 Mumford,1968, str. 475-478.
23

tip kuća s višim standardom stanovanja tzv. bye law hauses. Od Prvog svjetskog rata
pa do kraja Drugog svjetskog rata traje četvrta etapa u kojoj prevladava faza
eksplozivnog širenja grada prema van, tzv. urban sprawl. Posljednja, peta etapa
industrijskih gradova slijedi nakon 1945. god. i karakterizira je strogo planski te
kontrolirani razvoj s velikim sanacijskim programima.56
Začetnik ideje o gradnji novih gradova krajem 19. st. je bio Ebenezer Howard.
Sagledavajući tadašnji opći trend u razvoju gradova stvorenih industrijskom
revolucijom odgovorio je na negativnosti novim teorijama o gradu kojima je cilj bio
rasterećenje tadašnjih gradova i dekoncentracija.57

2.1. POČETAK I RAZVOJ PROSTORNOG PLANIRANJA

Prema saznanjima iz prošlosti, možemo reći da je kolijevka prostornog planiranja
dolina rijeke Ind te da seže u daleku prošlost, prije 4500 godina. S tim razdobljem
povezan je i nastanak prvih gradova u kojima su živjeli ljudi koji nisu bili vezani za
poljoprivredu. Izgled naselja jasno pokazuje da se radi o planskom razvoju što ih čini
prvim naseljima koji su koristili prostorno planiranje.58
Prostorno planiranje je djelatnost koja za cilj ima prostornu usklađenost svih
aktivnosti i procesa te održavanje i razvijanje povoljnih uvjeta za život i rad ljudi na
određenom teritoriju. Obuhvaća uređenje naselja, gospodarskih i društvenih
djelatnosti, mreža infrastrukturnih sustava – prometa, energetike, vodnog
gospodarstva, zatim zaštitu okoliša, prirodnih i kulturnih vrijednosti, u uvjetima
prirodnih i drugih prostornih ograničenja. Temeljna svojstva prostornog planiranja su
društveni značaj i dugoročnost te svojstveni ciljevi i korisnici. Osobita svojstvenost
prostornog planiranja je stručna osposobljenost za izradu prostornih planova. Prema
trajanju planskih projekcija, planovi prostornog uređenja se dijele na dugoročne i
kratkoročne planove. Temeljna karakteristika svih planova prostornog uređenja je
dugoročnost. Prostorno planiranje se često miješa s urbanističkim planiranjem, ali
riječ je o dva različita pojma, jer prostorno planiranje obuhvaća puno veći opseg
prostora i mjera koje se provode dok urbanističko planiranje obuhvaća samo naselja i
gradove.59
Svakako treba spomenuti i vrlo značajan „Housing and Town Planning Act 1909“. To
je Zakon o stanovanju i urbanizmu iz 1909. godine. Ovaj zakon predstavljao je
prekretnicu u zakonodavstvu vezanom za način planiranja i stambenu gradnju.
Rezultat je interesa za ideju „Vrtnog grada“ koji se pojavio krajem 19. stoljeća i
spoznaje da stanovanje u urbanim područjima treba kontrolirati uz pomoć

56 Srednjovjekovni grad, Prirodoslovno- matematički fakultet sveučilišta u Zagrebu, e-izvor.
57 Rimski gradovi – urbanistički ustroj, 2011, str. 44.
58 Povijest prostornog planiranja, HZPR, e-izvor.
59 SPURH, 2017
24

zakonodavstva. Tijekom industrijske revolucije kuće su se brzo gradile zbog brzog
rasta gradova. Gradilo se brzo, lako i jeftino pa je stanovanje bilo vrlo loše. Stvorila
se prenapučenost koja je za sobom nosila i nezadovoljstvo, siromaštvo i razne
bolesti. Postalo je očito da takvi uvjeti nisu zdravi pa su neki ljudi počeli tražiti
alternativu. Neki filantropi su izgradili uzorne gradove, a Ebrenezer Howard je stvorio
prostrane „Vrtne gradove“. Tada je uveden „Housing and Town Planning Act 1909“
koji je zahtijevao od graditelja da ograniče broj domova po hektaru i osigurao
minimalnu udaljenost između pročelja kuća60.
Prostorno se planiranje razvijalo paralelno u raznim sredinama, pa u svijetu postoje
razni prostorni planovi, koji se razlikuju od države do države i od regije do regije. Oni
su nastajali na temelju specifičnih potreba pojedinih krajeva, ali i ideja ljudi koji su te
planove stvarali. Prostorni planovi su i dan danas na neki način živo tkivo, koje se
neprestano mijenja i prilagođava u skladu s potrebama ljudi.61
Osnovni razlozi pojave prostornog planiranja su brzina razvoja gradova i pretvaranje
seoskih u gradska područja, razvijanje sekundarne urbanizacije. Gradovi i njihova
gravitacijska područja postajala su sve prisnija, rudna su se nalazišta sve intenzivnije
iskorištavala i uvodile su se nove tehnike u poljoprivredu. Jedan od razloga pojave
prostornog planiranja je i pojava intenzivnih migracija i procesa napuštanja
poljoprivrede.Neki od čimbenika kako povoljnih tako i nepovoljnih, za izradu
prostornog plana su prostor i okoliš koji ujedno predstavljaju i temeljno dobro i
ograničeni prirodni izvor, zatim stanovništvo, povezanost, postojeće infrastrukture,
sustav društvenih službi. Bitan čimbenici su i organizacija prostora te geopolitički
položaj, razvedena obala, spomenici graditeljske baštine i zaštićena područja prirode.
Ekološka svijest o čuvanju prostora rezultira činjenicama da intenzivno i bezobzirno
korišten prostor sve više zahtijeva zaštitu. Potrebna je međusobna usklađenost među
svim navedenim pojavama u stručnom smislu i zaštita u pravnom smislu.62
Prostorni planovi imaju obilježja zakonskih dokumenata. Sustav prostornog planiranja
propisan je Zakonom o prostornom uređenju (NN br. 153/13 i 65/17) i on definira
problematiku prostornog uređenja. Postoji više razina planiranja u skladu s kojima se
donose dokumenti prostornog uređenja, a to su: prostorni planovi državne razine,
prostorni planovi područne, odnosno regionalne razine te prostorni planovi lokalne
razine. Prostorni planovi državne razine su Državni plan prostornog razvoja, prostorni
plan nacionalnog parka, prostorni plan parka prirode i drugi prostorni plan područja
posebnih obilježja. Državnim planom prostornog razvoja propisana je njihova obveza
donošenja. Prostorni planovi područne (regionalne) razine su prostorni plan županije,
Prostorni plan Grada Zagreba i urbanistički plan uređenja izdvojenog građevinskog
područja izvan naselja za gospodarsku i/ili javnu namjenu županijskog značaja, a
prostorni planovi lokalne razine su prostorni plan uređenja grada, odnosno općine,

60 Housing and Town Planning Act, Schoolshistory.org.uk, 1909, e-izvor.
61 Prostorno planiranje u Republici Hrvatskoj, HZPR, e-izvor.
62 Staničić, 2017, str. 31-34.
25

generalni urbanistički plan i urbanistički plan uređenja. Iznimka je urbanistički plan
koji se donosi na državnoj ili područnoj razini.63
Danas prostorni planovi, kao državni ili lokalni upravni akti, uvijek su usmjereni na
obranu općeg interesa i na zadovoljenje. Korisnicima svakog plana uređenja prostora
smatraju se pojedinačni vlasnici zemljišta, tj. korisnici, cijela društvena zajednica i
čitavi sektori djelatnosti predstavljeni stručnim i znanstvenim udrugama. Društveni
interes traži optimalan raspored i ponašanje u prostoru, odnosno da si korisnici
zemljišta međusobno ne smetaju, da ostanu sačuvane kvalitete okoliša i da
financijska vrijednost zemljišta ostane što dulje stabilna. Planovi prostornog uređenja
moraju voditi računa o općim i pojedinačnim interesima.64
Za izradu planova bitne su kartografske podloge. Planovi se izrađuju na kartama čije
je mjerilo prilagođeno razini plana. Topografske karte su u mjerilima: 1:200000 (TK
200), 1:100000 (TK 100), 1:50000 (TK 50), 1:25000 (TK 25), a 1:75000 se koristila u
19. st. Topografske karte s mjerilom 1:25000 trebale bi postati temeljne topografske
karte.65
„Topografska karta je karta s velikim brojem informacija o mjesnim prilikama
prikazanog područja, koje se odnose na geografska imena, naselja, prometnice,
vode, reljef, vegetaciju i niz drugih pojava potrebnih za opću orijentaciju, pri čemu su
svi objekti prikazani s jednakom važnošću.“66
Što se tiče strukture prostornog planiranja, u procesu izrade prostornih planova
sudjeluje veći broj stručnjaka različitih specijalizacija. Prema načinu suradnje na
izradi
planova
dijelimo
ih
na:
interdisciplinarnost,
multidisciplinarnost
i
polidisciplinarnost. Interdisciplinarnost je funkcionalna suradnja različitih disciplina u
kojoj svaka disciplina zadržava svoje značajke i metode. Multidisciplinarnost znači
suradnju različitih disciplina u kojoj one zadržavaju svoje temeljne značajke i metode,
ali s izvjesnim prilagođavanjima pa i odstupanjima od vlastitog optimuma kako bi se
dosegao zajednički cilj. Kad se zadatak obavi, svaka disciplina nastavlja sa svojim
značajkama. Polidisciplinarnost pak je zajednička djelatnost različitih disciplina u
kojoj svaka od njih napušta, manje ili više, vlastite metode i značajke, a poprima nove
kako bi se ostvario cilj. Pošto kod prostornog planiranja sudjeluje puno različitih
disciplina, to je polidisciplinarna djelatnost s već razvijenim vlastitim metodama rada i
istraživanja.67
Metodologija izrade prostornih planova temelji se na znanstvenom istraživanju,
stručnoj tehnologiji izrade, kreativnosti vodstva plana i na poznavanju političke volje
stanovništva.68

63 Prostorni planovi, Zavod za prostorno uređenje zagrebačke županije, e-izvor.
64 Marinović - Uzelac, 2001, str. 295-296.
65 Topografske karte, str. 1-22.
66 Pravilnik o topografskoj izmjeri i izradi državnih karata, 3.članak
67 Lacković, 2017, str. 4.
68 Ibid., str. 1-7.
26

Prostorni se planovi zapravo stvaraju za budućnost, a ne za sadašnjost. Predviđanje
budućih kretanja je gotovo bitniji dio ovog procesa od detekcije postojećeg stanja. Na
taj se način osigurava dugoročnost i optimalnost prostornih planova.69

2.2. POČETAK I RAZVOJ URBANISTIČKOG PLANIRANJA

Civilizacija doline Inda na indijskom potkontinentu smatra se prvom civilizacijom koja
je uspješno razvila urbanističko planiranje.70 Daljnji razvoj urbanog planiranja
možemo naći u staroj Grčkoj i Rimu.71 Razvojem industrijalizacije ponovo se pridaje
pozornost urbanističkom planiranju. Tada se gradovi počinju jako razvijati i postaju
industrijska središta. Pred planere su postavljeni novi zadaci – stvaraju se
industrijske zone. Industrijske zone su često, kao zagađivači na periferiji grada, često
iza zaštitne barijere zelenila, zato je bilo potrebno osmisliti transport radnika.72
Kao primjer regulacijskih planova rekonstrukcije gradova u 19. st. možemo navesti
Cerdu u Barceloni. To je jedna od najvažnijih urbanih transformacija suvremene
Barcelone, a radilo se o prijedlogu za proširenje. Autor plana je bio Ildefonso Cerdà,
1859. godine. Područje Eixample je najveće i najgušće simboličko središte aktivnosti.
To je ključni dio koji ujedinjuje Barcelonu i njezino gradsko područje. Raspored,
zoniranje, nekretnine i priroda čine karakterističan urbani krajolik koji je obdaren
redoslijedom i jasnom unutarnjom kohezijom koja predstavlja jasnu razliku između
starog grada i okolnih četvrti.73
Motiv za novi plan u Barceloni je bila higijena i prometno unaprjeđenje, 6m3 zraka po
osobi. Karakteristike predloženog rješenja su bile: shema urbs quadrata će
omogućavati beskrajno širenje, a dijagonalne ulice omogućavat će brzo dolaženje do
središta. Cilj je bio da povijesna jezgra bude nedirnuta, a da se „novi“ grad izravno
naslanja na „stari“ grad, kao američki prijedlog grada. Plan nije bio u potpunosti
ostvaren, ali je odredio kasniji razvoj. Predviđao je preveliki demografski i
gospodarski razvoj i nudio je rješenje za višu razinu urbane evolucije. Plan je bio
neodrživ tamo gdje je pretpostavljena niska gustoća, a provediv tamo gdje je
omogućena masovna izgradnja gradskih blokova sukladno ciljevima građevne
spekulacije. Stvorena je osnovna urbanistička jedinica novoga grada s kvadratnim
blokom odrezanih uglova.74

69 Prostorni planovi i budućnost, HZPR, e-izvor.
70 Domović, 2018, str. 9.
71 Lamza, 2015, str. 25.
72 Letica, 2015, str. 2-39.
73 Guardia, Garcia-Fuentes, Fava, 2010, u: 14th International  planning History Society Conference,
str. 1-19.
74 Rimski gradovi – urbanistički ustroj, 2011, str. 117-118.

27

Slika 4: Ildefonso Cerdá, Expansion project for Barcelona

Izvor: Bausells, 2016, e-izvor.

Slika 5: Plan Cerda

Izvor:  Plan Cerda, Barcelona, e-izvor.
28

Danas je urbano planiranje tehnički i politički proces korištenja prostora i oblikovanja
urbane sredine. Cilj je osigurati kontrolirani razvoj naselja i zajednica. Urbano se
planiranje zapravo bavi oblikovanjem svih prostora u kojima ljudi žive i borave,
uključujući i gradove, sela i predgrađa. Urbano planiranje je interdisciplinarna
znanost. Ono uključuje elemente socijalnih znanosti, arhitekture, inženjerstva,
arheologije, dizajna i dr. Urbano planiranje određuje budućnost urbanih područja,
postavlja ciljeve i kreira strategije za postizanje zadanih ciljeva. Iako se prvenstveno
bavi planiranjem naselja, ono uključuje i elemente drugih područja kao što su
upravljanje vodama koje uključuje i vodovod te kanalizaciju, zatim upravljanje
ruralnim područjima, uređenje parkova, očuvanje dijelova prirode i ljudskih tvorevina
s povijesnom vrijednošću.75

Slika 6: Urbanističko planiranje

Izvor: Urbanističko planiranje stambenog naselja, GI grupa, e-izvor.

75 Urbano planiranje, HZPR, e-izvor.

29

Tehnike urbanog planiranja su predviđanje rasta populacije, analiza i geografsko
mapiranje, zoniranje odnosno podjela pojedinog područja na zone, analiza prostora,
analiza potreba za vodoopskrbom, planiranje kanalizacije, određivanje transportnih
pravaca, alokacija zdravstvenih i socijalnih službi, određivanje potreba za opskrbu
hranom te analiza utjecaja na zemljište.76
Urbano planiranje je multidisciplinarna aktivnost pa se često njome bave timovi u
kojima je svaki član specijaliziran za neko područje. Procijenjeno je da danas u
svijetu preko 50 % ljudi živi u gradovima i da će taj postotak sve više rasti što znači
da je potreba za urbanim planiranjem velika isto kao i za ljudima koji će obavljati taj
posao.77
Znanost vezana uz proučavanje razvitka gradova, njihove fizičke i socijalne strukture,
tj. znanost za izradu urbanističkih planova je urbanizam. Zadaća urbanističkog plana
je da štiti opći interes u prostoru. Zakoni koje vežemo uz urbanističko planiranje su:
Zakon o prostornom uređenju, Zakon o gradnji te komplementarni zakoni (Zakon o
zaštiti okoliša, Zakon o zaštiti od požara, Zakon o šumama…).78

3. VRTNI GRADOVI

19. stoljeće pamti se kao burno povijesno razdoblje zbog velikih ekonomskih i
socijalnih promjena. Industrijalizacija i urbanizacija su dale poseban značaj novome
vijeku pa time industrijsko društvo postaje urbano. Engleska je znatno prednjačila u
odnosu na ostale europske zemlje pa se je stanovništvo viktorijanskih gradova
povećavalo iz desetljeća u desetljeće. Na temelju popisa iz 1851. godine dokazano je
da više od pola stanovništva Engleske živi u gradovima. Ta tendencija se nastavila i
za manje od jednog stoljeća, broj stanovnika u Londonu se povećao pet puta. Na
temelju toga, predgrađa dobivaju sve veći značaj, šire se, a grad prestaje biti točno
ograničena prostorna cjelina. S druge strane, sve to je donijelo i negativne posljedice
za Englesku i to u vrlo kratkom vremenskom razdoblju. Snažan populacijski pritisak,
kao posljedica naglog priljeva stanovništva sa sela, izazvao je agresivan rast gradova
koji je ugrožavao seoska područja. Za 20. stoljeće se često kaže da je to zlatno doba
utopije, a utopije nastaju u kriznim povijesnim razdobljima, kao izraz nezadovoljstva.
Samim time, nije čudno što se u Londonu, na samom kraju 19. stoljeća rodila ideja
vrtnog grada. To je odigralo vrlo važnu ulogu u urbanizmu 20. stoljeća.79
Tvorac ideje vrtnih gradova, Ebenezer Howard, predložio je osnivanje gradova novog
tipa koji će izbrisati razlike između sela i urbane aglomeracije. Želio je zadržati
kulturne i ekonomske prednosti života u gradu i ekološke prednosti života na selu.
Vrtni grad je zamišljen kao samostalna zajednica s unaprijed dogovorenim brojem

76 Urbano planiranje, HZPR, e-izvor.
77 Ibid.
78 Lacković, 2017, str. 7.
79 Mirkov, 2007, str. 314.
30

stanovništva i površinom u kojoj su objedinjeni priroda i civilizacija. Howard je uveo
principe zoniranja u proces planiranja vrtnih gradova što znači da su industrijska
zona, stambena zona, javni prostori i zeleni pojas odvojene cjeline. Cijeli grad je
okružen zelenim pojasom poljoprivrednih zemljišta. Kako se povećavao broj
stanovnika, tako su se osnivali međusobno povezani gradovi-sateliti kako se ne bi
narušila zona vrtova kojima je grad okružen.80

Howardov prijedlog doveo je do napetosti i podjela među stručnjacima. Stručnjaci koji
su podupirali Howarda, željeli su ostvariti alternativan dizajn društva te ih je to
obilježilo kao utopiste. Howardovi protivnici pak su nastojali očuvati tradicionalne
vrijednosti i konvencije postojećeg društva. Iako su postojale mnoge poteškoće u
početcima razvoja vrtnih gradova, promjene u planiranju urbanizacije u 20. stoljeću
stvorile su uvjete potrebne za prihvaćanje Howardovih ideja.81 Projekt vrtnog grada je
imao veliki broj praktičnih ostvarenja što predstavlja Howardov veliki doprinos. U
Engleskoj je 1903. godine osnovan prvi vrtni grad Letchworth. Njegovo osnivanje bilo
je inspiracija za osnivanje vrtnog grada Welwyna, 1919. godine kao i osnivanje
takozvanih „Novih gradova“ nakon Drugog svjetskog rata.
Primjena Howardovih ideja bila je najintenzivnija prvih 60 godina 20. stoljeća. Mnoge
europske zemlje su nakon Prvog i Drugog svjetskog rata primjenjivale različite
kombinacije ideja vrtnog grada.82
Prvi vrtni gradovi i danas su u funkciji, iako naglasak današnjih inicijativa nije na
stvaranju novih vrtnih gradova. Današnji cilj je unaprjeđenje urbanih i ruralnih
sredina. Novi urbanizam i novi gradovi također su se oslanjali na Howardove ideje.
Urbano planiranje 21. stoljeća značajno se oslanja na Howardove ideje, a glavni
ciljevi su rješavanje problema prenapučenosti, ekoloških problema, izolacije,
nezaposlenosti i neravnopravne podjele dobara.83

3.1. NASTANAK VRTNIH GRADOVA

Prvi vrtni gradovi nastali su krajem 19. stoljeća. U ono vrijeme, većina reformatora
usmjerila se na društvene reforme zagovaranjem decentralizacije, a Howardov pokret
zasnivao se na razvijanju urbanih okolina pogodnih za društvene promjene. 1902.
godine ostvareni su uvjeti za realizaciju prvih projekata. Za planere prvog vrtnog
grada bili su odabrani, do tada nepoznati, Raymond Unwin i Barry Parker. Teren je
prisilio arhitekte da napuste Howardov koncentrični model ali su se držali principa
zoniranja. Prvi vrtni grad bio je Letchworth. Ime je dobio po istoimenom imanju i po
selu u kojem je živjelo dvadesetak stanovnika.84

80 Ibid., str. 315.
81 Perlain, 2016, str. 5.

82 Mirkov, 2007, str. 321.
83 Perlain, 2016, str. 6.
84 Ibid., str. 30.
31

Sami početak razvoja grada karakterizira nedostatak novčanih sredstava. Howardova
kompanija je bila u vrlo lošoj poziciji i nije mogla određivati stroga pravila za
izgradnju. Realizacija vrtnog grada Letchwortha se odvijala jako teško. Tek nakon
Drugog svjetskog rata Letchworth je ostvario svoj puni potencijal, dodavši mu
nekoliko stambenih naselja. Društveni život u Letchworthu je od početka bio vrlo
bogat pa je Howard trebao biti zadovoljan rezultatima, no nikad nije uspio osigurati
jeftino stanovanje za najsiromašnije radnike.85
Nakon Prvog svjetskog rata, britanska je vlada bila suočena s nedostatkom domova i
teškim financijskim stanjem stanovništva. Howard je 1919. god. sa svojom
organizacijom započeo izgradnju novog vrtnog grada Welwyna. Kompanija za
osnivanje drugog vrtnog grada „Second Garden City“, formirana je 1920. godine.
Gradnja Welwyna je bila striktnija nego gradnja Letchwortha. Welwyn je zahvaljujući
donacijama vlade, omogućio kvalitetno stanovanje za siromašne radnike.86
Nakon Drugog svjetskog rata, cilj originalnih pokreta bio je stvaranje novih,
ekonomski neovisnih naselja. Države u Europi su nakon rata imale potrebu obnoviti
uništene zajednice, no nije postojala inicijativa za stvaranje novih zajednica jer to nije
rješavalo tekući problem društva. Inicijativa vrtnih gradova za razvoj novih gradova se
u tome periodu ne pojavljuje. Principi planiranja zajednice po uzoru na vrtne gradove
postali su trend u Velikoj Britaniji pa su se proširili i ostatkom svijeta. Howardove
osnovne ideje ostale su osnova urbanog planiranja, no britanska je vlada odredila
pojam „novi gradovi“ za svaki grad utemeljen nakon što je proveden New Town Act
1946. godine.87
Postalo je očito da će se novi gradovi zasnivati na Howardovim idejama pa je Town
and Country Planning Association (TCPA), postala pobornik novih gradova. Prvi novi
gradovi pratili su prostorni razmještaj ranih vrtnih gradova i njihov dizajn. Nove
pristupe planiranju uvela je tek treća generacija novih vrtnih gradova, krajem 60-ih
god. prošlog stoljeća.88
Jedan od zadnjih novih gradova je Milton Keynes koji je dovršen 1970. godine. Ceste
su bili organizirane kao koordinatna mreža, a prostori ograđeni cestama postali su
životni prostor.89
Tijekom 70-ih godina 20. stoljeća, stvorio se jaz između pokreta za vrtne gradove i
vlade u Engleskoj. Pokret za promoviranje vrtnih gradova zagovarao je slobodu
unutar društva, ali bez regulacija individualnih potreba. Novi gradovi počeli su se
prilagođavati vrijednostima potrošačkog društva. Izgubila se osnovna svrha vrtnih
gradova. Novi gradovi su probudili jaz među klasama, umjesto da uvedu ekonomsku
ravnopravnost. Profitabilnost im je postala prioritet u odnosu na važnost stvaranja

85 Mirkov, 2007, str. 322.
86 Ibid., str. 323.
87 Buder, 1990, str. 184.
88 Perlain, 2016, str. 24.
89 Ibid., str. 27.
32

kooperativne zajednice.90 TCPA je i danas aktivna i utjecajna grupa. Nastavlja
promovirati Howardove ideje i prilagođavati ih potrebama modernog društva.91

3.2. EBENEZER HOWARD

Sir Ebenezer Howard rođen je 29. siječnja 1850. godine. Poznat je kao autor knjige
„Garden Cities of To-morrow“. Nakon izdavanja knjige, 1898. godine, osnovao je
pokret „Garden Cities Movement“, a 1899. godine i organizaciju koja je danas
poznata pod nazivom „TCPA“. Ova organizacija i je danas aktivna.92
Usprkos sjajnim postignućima, Howardov život prije iznošenja svojih ideja bio je
nelagodan i neuspješan. Prvo se bavio poljoprivredom, a pošto na taj način nije uspio
zbrinjavati obitelj, počeo se baviti stenografijom. Nezadovoljan svojim zanimanjem i
novčanim statusom, odlučio se posvetiti nečemu čime bi doprinijelo društvenom
blagostanju. Ideja vrtnih gradova u to vrijeme još nije bila aktualna, ali je Howard
počeo primjećivati sve veće nezadovoljstvo života u Londonu, isto kao i nejednakost
u društvu. Howard nije bio visokoobrazovan, ali je njegov osobni interes za društvene
pokrete imao bitnu ulogu u ostvarenju ideja o vrtnim gradovima. Howardovih ideja
stvaranja vrtnih gradova uključivale su: implementaciju željezničke pruge, popust na
željezničke karte stanovnicima, interakciju među ljudima različitih staleža, visoku
razinu privatnosti i sigurnosti u domovima itd. Howard je dobio priliku prvi put
predstaviti svoje ideje vrtnih gradova 11. veljače 1893. godine. Tada su njegove ideje
tek bile u začetku pa nisu ostavile snažan dojam, ali Howard je to iskustvo smatrao
prekretnicom koja je osnažila vjeru u njegov projekt. Howard nije polagao velike nade
u ostvarenje zemljišnih projekata sve do 1898. Do tada je razradio i predstavio
vlastitu viziju vrtnih gradova. Promatrao je život i u gradu i na selu i došao je do
zaključka da ni jedna postojeća okolina ne pruža potpuno zadovoljstvo
stanovništvu.93
Krajem 19. stoljeća, kada su većina sociologa bavila razmatranjem društvene
strukture, Howard je odbacio sve njihove ideje i odlučio ponuditi fizički izvedivo
rješenje, a to je ostvarenje i provedba boljih životnih uvjeta izvedbom vrtnih gradova.
Cilj vrtnih gradova bio je kombinacija pozitivnih gledišta života u selima i gradovima
čime bi se ciljano i kontrolirano promijenila društvena struktura.94

90 Ibid., str. 27.
91 Ibid., str. 30.
92 Ibid., str. 11.
93 Buder, 1990. str. 57.
94 Steuer, 2000. str. 378.
33

Od izdavanja knjige do smrti, Howard se nastavio baviti projektima Letchwortha i
Welwyna. Usprkos teškoćama u izvedbi i nedostatku interesa javnosti, ti vrtni gradovi
postoje i danas.95

 3.3. „GARDEN CITIES OF TO-MORROW“

Howard je puno čitao i naširoko razmišljao o socijalnim pitanjima te je iz tog
razmišljanja 1898. godine proizašla njegova knjiga pod nazivom „To-Morrow: A
Peaceful Path to Real Reform“. Platio je za tiskanje svog prijedloga knjige te je na taj
način pozvao na stvaranje novih gradova ograničene veličine, okruženih trajnim
zelenim pojasom odnosno pojasom poljoprivrednog zemljišta i unaprijed planiranih.
Svojim je idejama privukao dovoljno pažnje i financijske potpore te je započeo projekt
Letchworth. To je bio pionirski pothvat za koji se nadao da će postati masovni pokret.
Na ovu knjigu se gleda kao na temelj modernog prostornog planiranja.96
Godine 1902. izašlo je novo izdanje Howardove knjige, ali pod drugim nazivom
„Garden Cities of To-Morrow“ i pomoglo je održati pokret. S obzirom na okolnosti
Prvog svjetskog rata, drugi grad pod imenom Welwyn Garden City pokrenut je nakon
njegovog završetka. Dva poglavlja opisuju Howardovu viziju fizičkih karakteristika
Garden Citya i na koji način bi se mogla stvoriti njihova skupina s povećanjem broja
stanovnika. S obzirom na to da Howard nije bio dizajner, dao je do znanja da će plan
za grad na stvarnom mjestu nesumnjivo odstupati od onog kojeg je opisao, a svaki
svoj crtež je označio „Samo dijagram. Plan se ne može nacrtati dok se ne odabere
mjesto“. Te njegove verbalne slike i pripadajući dijagrami odražavaju njegova vlastita
uvjerenja o tome kako treba urediti uzorni vrtni grad. Prstenasti i radiocentrični uzorak
njegovog zamišljenog Garden Citya bio je plan koji su podržavali i mnogi drugi pisci
tog vremena, zbog njegove superiornosti s inženjerskog i arhitektonskog gledišta.97
Howardov naglasak na važnosti stalnog pojasa otvorenog i poljoprivrednog zemljišta
oko grada ubrzo je postao dio britanske doktrine planiranja. Najimpresivnija primjena
bio je Abercrombie-jev plan za Veliki London 1944. godine, nakon donošenja Zakona
o novim gradovima iz 1946. – stvaranje prstena novih gradova izvan londonskog
Greenbelta. HV Lanchester je 1908. u svom članku u britanskom profesionalnom
časopisu tvrdio da se toliko jak slučaj mogao imati za urbanu konfiguraciju koja se
temelji na klinovima otvorenog prostora koji se zabijaju unutra i ograničavaju na
intervenirajuće hodnike. Thomas Mawson je prekopirao Lanchesterov dijagram u
svojoj „Građanskoj umjetnosti“ iz 1911. Taj se koncept pojavio 1910. godine u
jednom od nagrađivanih planova za Veliki Berlin, opisan je i u radu Rudolfa
Eberstadta koji je objavljen na konferenciji o urbanističkom planiranju u Londonu te u
njegovoj knjizi „Handbuch des Wohnungswesens und der Wohnungsfrage“. Dodan je

95 Perlain, 2016, str. 17.
96 Ibid., str. 2.
97 Flower, 2014, e-izvor.
34

i dio Howardovog poglavlja „Social Cities“ kako bi se razjasnilo kako je predložio
rješavanje povećanja broja stanovnika čim bi se dosegnula predviđena granica
Garden Citya od 32.000.98
Slika 7: Knjiga – To-Morrow: A Peaceful Path to Real Reform“.

Izvor: To-morrow: A Peaceful Path to Real Reform, Maggs Bros. Ltd. Rare Books &
Manuscripts, e-izvor.

98 Ibid.
35

Slika 8: Knjiga – „Garden Cities of To-Morrow“

Izvor: Garden City: Landscape City: Landscape Urbanism, Gardenvisit, e-izvor.

3.4. OPIS IDEJE VRTNIH GRADOVA

Kako je u Ujedinjenoj Kraljevini Ebenezer Howard predložio ideju o vrtnim gradovima,
tako je i Daniel Hudson Burnham zaslužan za pokret „Lijepi grad“99 u Sjevernoj
Americi. Burnham je smatrao da je svrha arhitekture popraviti estetski dizajn grada te
ga prilagoditi velikoj stopi rasta stanovništva. Smatrao je da bi se na taj način,
neizravno, smanjili društveni problemi koji su povezani s naglim porastom
stanovništva u urbanim sredinama. Projekti za redizajn gradova, prema

99 „Beautiful City“ – slobodan prijevod engleskog termina.
36

Burnhamovim principima između 1902. i 1906. god. su gradovi San Francisco,
Washington, Cleveland, Manilla i Chicago.100
Postoji ključna razlika između ovih dvaju projekata i to je bitno napomenuti. Obojica
su imali za cilj da unaprijede okolinu kako bi smanjili zdravstvene, društvene i
ekonomske probleme, no Burnham je bio ograničen u kontroli i opsegu svojih
intervencija. Howard je smatrao da će njegovi vrtni gradovi imati izravan utjecaj na
društveni problem, a Burnham se nadao da će estetika neizravno utjecati na kvalitetu
života u gradovima. Burnhamova inicijativa se zasnivala na prenamjeni postojećih
gradova, obnovi objekata, integraciji obrazovnih programa i na stvaranju sustava
urbanizacije te koordinaciji između urbanih planera i „krajobraznih arhitekata“.101
Howard je smatrao kako će smanjenje populacije u velikim gradovima poboljšati
uvjete života pa njegov pokret vrtnih gradova nije izravno nastojao utjecati na
postojeće urbane sredine. Prvenstveni cilj pokreta je bio stvaranje novih naselja.
Howard je imao viziju o stvaranju vrtnog grada koji bi bio kombinacija grada i sela.
Kombinirao bi društveni život grada i ljepote ruralnog područja. Godine 1898. je
kreirao dijagram s pomoću kojeg je pokušao objasniti prednosti i nedostatke tih dvaju
područja, ali je kao treću varijantu dodao i vrtni grad. Na ovaj način želio je istaknuti
da su naselja poput magneta, a magnet koji predstavlja vrtni grad trebao bi privući
više ljudi od ostala dva magneta.102

100 Harris, 2008, e-izvor.
101 Ibid.
102 Ibid.
37

Slika 9: Howardov dijagram tri magneta

Izvor: Ebenezer Howard's three magnets, Support the Guardian, 2014, e-izvor.

Promatrajući sva tri područja, ni jedno nije omogućilo ispunjeni život. Uloga vrtnih
gradova bila je da se objedine prednosti i sela i grada. Kao primjer možemo navesti
cijenu najma u gradovima koja je bila visoka i nisku cijenu najma na selima koja nije
znatno doprinosila kvaliteti života. Nije bilo mogućnosti zaposlenja na selu i to je
predstavljalo veliki nedostatak. Kako bi se istaknula prednost i sela i grada, vrtni bi
gradovi nudili povećanu mogućnost zaposlenja s niskim osnovnim životnim
troškovima. Najbitnija stvar kod vrtnih gradova Howardu je bila da odredi broj i
raspored ljudi unutar grada. Njegova zamisao je bila da bi svaki vrtni grad pokrivao
1,000 jutara zemlje, a okružen bi bio s 5,000 jutara. Gradovi bi bili ograničeni na
30,000 ljudi. Kada bi se ta brojka dostigla, jedan vrtni grad bio bi popunjen i zatvarao
bi se te bi se stvarao novi. Ti gradovi ne bi bili namijenjeni za neprestano širenje.
Zamišljen je i radiocentrični dizajn grada koji bi olakšao ljudima kretanje unutar
grada, između kuća, trgovina i posla. Svaki grad bi imao 6 bulevara širine 36 metara
podijeljenih na jednake dijelove. Trgovine bi se nalazile neposredno ispred javnih
površina, a u samom centru grada bile bi smještene javne ustanove i ostale javne
površine. Zbog cirkularnog dizajna, svaki stanovnik živio bi cca. 550 metara od
trgovine. Zbog lakšeg pristupa zemlji, šumama i ostalim prirodnim bogatstvima,
industrija, poljoprivreda i tvrtke su se razvijale što dalje od središta grada. Takav
38

raspored je ujedno i smanjivalo gužve prema centru jer se sve vezano uz poslovne
svrhe odvijalo na rubovima gradova. Isto tako, željeznička pruga je bila postavljena
na rubovima gradova i time su troškovi prijevoza robe bili znatno manji. Kako bi se na
taj način omogućilo veće financijsko blagostanje lokalnog stanovništva, Howard je
pretpostavljao da bi ljudi mogli više doprinositi gradskom proračunu. Također je
smatrao da će svi pojedinci i sektori biti zadovoljni njegovom idejom i planom jer bi
kvaliteta života porasla zbog manje gustoće stanovništva, smanjenog najma i bolje
okoline.103
Mobilnost je i danas utvrđena kao bitan aspekt urbanog planiranja, a u proučavanju
različitih perspektiva na temelju razvoja mobilnosti unutar gradova, normativno-
strateška perspektiva je najbliža Howardovoj originalnoj zamisli vrtnih gradova.
Normativno-strateška perspektiva izdvaja policentričnu urbanu regiju najodrživijom
formom urbanizma u ekonomskom, sociološkom i ekološkom kontekstu.104 Kao
primjer takvih gradova mogu se navesti Randstad u Nizozemskoj i Ruhr u Njemačkoj,
a nastaju neplaniranim stapanjem nekolicine manjih gradova u jednu cjelinu.105
Howard je zamislio vrtne gradove s jednim centrom, a policentično planiranje se
odnosilo jedino na povezanost više vrtnih gradova. To je bilo bitno za modernizaciju
samog pokreta. Howard je također bio svjestan da se grad mora prilagoditi
topografskim uvjetima. Fleksibilnost u dizajnu i poštivanje kulturoloških i etničkih
razlika također imaju bitnu ulogu u određivanju kvalitete društva u vrtnim gradovima.
Howardovi vrtni gradovi između ostalog su nastojali odstraniti koncept da jedni gube,
a drugi pobjeđuju.106
Kada bi se zemljišta kolektivno kupovala i razvijali vrtni gradovi, to bi prodavačima
omogućilo postavljanje boljih cijena, a s druge strane, tvrtke bi se pozicionirale u
ugodnijim sredinama. Iz toga bi proizašao njegovan pristup radu i sretniji i zadovoljniji
radnici. Pojedinci koji su se zalagali za osnutak grada i financijski ga potpomagali,
prikupljali bi dio od svih budućih najmova poslovnih i privatnih prostora, a ostatak od
najmova upotrebljavao bi se za isplatu socijalne pomoći i obrazovanje lokalnom
stanovništvu. Howardu se pripisuje dizajn i opis vrtnih gradova, no treba uzeti u obzir
da je on prihvatio i usvojio mnoge ideje urbanističkih kritičara predstavljenih krajem
19. st. Oni su isticali da je nekontrolirana industrijalizacija gradova posljedica
strukturalnih problema u društvenoj stratifikaciji i u ekonomiji.107
Osnutak vrtnih gradova je trebao ukinuti ekonomske nejednakosti među
stanovnicima te je bilo očito prihvaćanje takve ideje. Poznato je da je Howard
prihvatio Marxov i Engelsov radikalizam. Zastupnici radikalizma u Engleskoj su

103 Fišman, 1997, str. 338.
104 Hall, Ward, 1999, str. 198-201.
105 Perlain, 2016, str. 17.
106 Steuer, 2000, str. 378.
107 Parsons, Schuyler, 2002, str. 40.
39

prihvatili ideje koje je iznio Henry George108 1884. godine. Donio je prijedlog o
migraciji izvan gradova kako bi se smanjile cijene zemljišta unutar gradova. Treba
istaknuti i Howardovu ideju o eliminaciji privatnih posjeda, odnosno onemogućavanje
osobne zarade pri naplati najma. Još jedna od zanimljivosti Howardovih gradova bila
je da bi ljudi zajednički posjedovali neku zemlju te bi im to omogućilo zajedničko
donošenje odluke i upravljanje razvojem grada. Tu ideju o suradnji o upravljanju
gradovima Howard je preuzeo od Benjamina Warda Richardsona.109
Iako je Howard mnoge ideje koje je razradio preuzeo od drugih, svakako je zaslužan
za objedinjenje svih tih ideja u jedinstveni princip za dizajn vrtnih gradova. Nije naveo
konkretne primjere američkih gradova koji su ga inspirirali, ali je preuzeo zasluge za
logičko uključivanje u ideje drugih za svoj dizajn. Zahvaljujući tim prethodnim
pokušajima, Howard je vidio što treba eliminirati iz planiranja vrtnih gradova.110

3.5. POVIJESNI KONCEPT U TRI ETAPE

3.5.1. Prva etapa

U prvoj etapi radi se o prijelaznom razdoblju s 19. na 20. stoljeće. Howardov pokret
zasnivao se isključivo na razvijanju urbanih okolina koje su bile pogodne za
društvene promjene. Howardova organizacija je do 1902. godine prikupila oko 1,300
članova te je ostvarena dovoljna količina potpore za realizaciju prvih projekata.111
Prvo ulaganje bilo je u kupovinu zemljišta u Letchworthu, vrijednosti 155.000 £. Zbog
loših procjena kapitala za isplatu investitorima i izgradnju infrastrukture, tek 1945.
god. se im je isplatio minimalni ugovoreni povrat. Howard je nastojao definirati
Letchworth kao filantropski projekt bez obzira na to što se njegov model isplate
investitora najmom pokazao neizvedivim, no to je uzrokovalo nezadovoljstvo ostalih
voditelja projekta i Howardovo isključenje iz svih financijskih aspekata projekta.112
Letchworth je nakon 35 godina postojanja privukao tek 15.000 ljudi, a u planu je bila
duplo veća brojka. Howard je smatrao da će koncept vrtnih gradova ljude odmah
privući i zainteresirati, no to nije bilo tako. Tadašnje tvrtke, koje nisu težile idealima

108 Povijest i društvo, 1999. Henry George – (2. rujna 1839. – 29. listopada 1897.) bio je američki
politički ekonomist i novinar. Njegovo je pisanje bilo izuzetno popularno u Americi 19. stoljeća i
potaknulo je nekoliko reformskih pokreta Progresivne ere. Inspirirao je ekonomsku filozofiju poznatu
kao Georgizam, uvjerenje da bi ljudi trebali posjedovati vrijednost koju sami proizvode, ali da bi
ekonomska vrijednost proizašla iz zemlje (uključujući prirodne resurse) trebala pripadati jednako svim
članovima društva. Tvrdio je da će jedinstveni porez na zemlju stvoriti produktivnije, pravednije
društvo. Njegovo najpoznatije djelo je Napredak i siromaštvo (1879.)
109 Parsons, Schuyler. 2002, str. 41.
110 Perlain, 2016, str. 18.
111 Steuer, 2000, str. 380.
112 Hall, Ward, 1999, str. 34.
40

povezanosti s ekološkom učinkovitošću i samoodrživošću u velikom broju, nisu imale
interes za osnivanjem ureda u Letchworthu.113
Svoj puni potencijal Letchworth doseže tek nakon Drugog svjetskog rata. Početkom
21. stoljeća ponovno se javlja potreba za razvojem sličnih mjesta. Howardove ideje
nisu mogle biti provedene zbog neslaganja s dominantnim društvenim paradigmama
onog doba, a kao dobar primjer može se navesti Letchworthov razvoj. Često su
izbijali sukobi i svađe među staležima i to zbog prihvaćanja stanovnika svih staleža i
zbog zagovaranja raznolikosti. Srednja klasa prigovarala je na životne navike
radničke klase i na vandalizam, dok je radnička klasa smatrala da srednja klasa
zanemaruje njihovu vrijednost i upravlja gradom.114
Howardov sustav je bio funkcionalan, no previdio je ljudski element u razvoju vrtnih
gradova. Bio je svjestan da zajednica može funkcionirati prema njegovim pravilima i
idejama samo ako su pojedinci voljni doprinositi svojim zajednicama. Smatrao je da
je logično očekivati jednak stav prema zajednici od svih stanovnika, no zanemari je
utjecaj postojećih segregacija unutar društva. Howardova ideja je bila daleko iznad
svog vremena i to zbog prevelike nade u altruizam.115 Društvo je nastojalo očuvati
tradicije i odupiralo se promjenama. Društvena segregacija po staležima im je bila
vrsta tradicije pa ljudi nisu bili spremni odjednom napustiti taj koncept i uključiti se u
novi odnos vrtnog grada. Letchworth početkom 20. st. nije mogao opstati kao
zajednica bez razvijenih intervencija koje bi omogućile obrazovanje ljudi i stvorile
okolinu koja poštuje raznolikosti.116
Howardowa ideja bila je da razvoj jeftine regije uzrokuje rast cijene zemljišta i najma
što ostvaruje dobit, otplaćuje investiciju i osigurava razvoj grada. Bez obzira na dobru
Howardovu ideju, vrtni grad Letchworth je pokazao da je njegov pristup održavanja i
razvoja gradova te analize financijskih čimbenika bio previše pojednostavljen.117
Howard s idejom o izjednačavanju vrijednosti zemljišta nije uzeo u obzir da bi
produktivnost firmi u vrtnom gradu trebala biti višestruka od prethodnog grada kako bi
se investicija isplatila. To bi svakako opet preopteretilo strukturu vrtnog grada.118
Novi gradovi nisu bili profitabilni jer nisu privlačili ljude na početku 20. st., no očito je
da se percepcija vrtnih gradova razvojem principa urbanog planiranja znatno

113 Steuer, 2000, str. 381.
114 Buder, 1990, str. 92.
115 Filozofija, Hrvatski jezični portal, znanje.hr, e-izvor. Altruizam (franc. altruisme, prema autrui: drugi,
bližnji, pod utjecajem latinskoga alter: drugi), pogled na svijet ili stav onoga tko smatra da cjelokupno
naše djelovanje mora biti usmjereno na dobro drugoga (suprotno: egoizam). Kao etički nauk altruizam
za objekt moralnoga htijenja i djelovanja određuje boljitak, tj. dobro drugoga. Altruističke teze (u
različitim inačicama) zastupaju među ostalima H. Grotius („potreba druželjubivosti“ primarna je i
konstitutivna oznaka ljudske prirode), A. A. C. Shaftesbury (altruističke sklonosti su urođene
dispozicije), A. Comte (vivre pour autrui: živjeti za drugoga), od kojega i potječe naziv altruizam (god.
1830), H. Spencer (altruizam se razvio iz egoizma).
116 Perlain, 2016, str. 20.
117 Hall, Ward, 1999, str. 17.
118 Steuer, 2000, str. 380.
41

popravila. Infrastruktura vrtnog grada nije mogla biti preopterećena zato što su se
nacrti pridržavali zoniranja i u obzir se uzimala protočnost prije izvedbe grada.
Zoniranje smješta većinu prometa u industrijsku zonu, na periferiju grada. Tamo je
veća prostorna površina koja omogućava veći protok prometa. Steuer je također
poistovjetio i količinu prometa unutar grada s produktivnošću firmi. Produktivnost firmi
se ne zasniva na temelju broja zaposlenih. Posebice ne kada se u obzir uzme
tehnološki napredak u industriji 20. st. i osnivanje radnih odnosa na daljinu. Stoga se
ne može tvrditi da strukturu grada može preopteretiti produktivnost firmi.119
Letchworth kao prvi vrtni grad, nije postigao slavu u vremenu svog nastanka, no
unatoč tome, Howard i njegovi planeri Unwin i Parker uspjeli su se malo pomaknuti
prema stvaranju ravnopravnog društva. To nije bila zajednicu kakvu su oni zamišljali.
Zanemarivši to, njihov je projekt dokazao da vrtni gradovi nisu samo još jedna u nizu
utopijskih teorije, već nešto što se može provesti u praksi.120
Britanska vlada se nakon Prvog svjetskog rata suočila s financijskim teškoćama
stanovništva i s nedostatkom domova. Howard je 1919. god. sa svojom
organizacijom, kao što je bilo već napomenuto, započeo izgradnju novog vrtnog
grada pod imenom Welwyn. Arhitektura i plan grada znatno su se razlikovali od
Letchwortha bez obzira što je planiran prema Howardovim idejama. Welwyn je bio
stvoren da predstavlja uzor idealnog grada, prema prohtjevima britanske vlade.
Zoniranje i infrastruktura u Welwynu su poprilično unaprijeđeni. Uskoro se došlo do
zaključka da je količina potrebnog kapitala za osnivanje modernog grada previsoka
za tadašnje standarde. U financiranju Welwyna je sudjelovala vlada programom
„Housing Act of 1919“, no on je ukinut 1921. god. zbog preambicioznosti. Kao kreator
ideje vrtnih gradova, Howard nije imao značajan uspjeh sa svojim projektima što ne
znači da nije bio prepoznat od strane urbanih planera i arhitekata. Oni su prepoznali
vrijednost koje pruža dizajn i društvena organizacija Letchwortha i Welwyna.121
Ernst May122 u Frankfurtu i Henri Sellier u Parizu puno su doprinijeli popularizaciji
ideje vrtnih gradova isto kao i adaptaciji ideje u internacionalni stil koji je tada
postajao vodeći arhitektonski smjer.123
Howardov planer Unwin je radio na planiranju Letchwortha i bio je upoznat s
Howardovim idejama. Ta pozicija pomogla mu je za širenja Howardovih ideja na

119 Perlain, 2016, str. 21.
120 Ibid., str. 21- 22.
121 Ibid., str. 22.
122 Ernst May, architectuul. com, e-izvor. Ernst May (Frankfurt na Majni, 27. srpnja 1886. – Hamburg,
11. rujna 1970.), njemački arhitekt i urbanist. May je uspješno primijenio urbanistička rješenja u svom
rodnom gradu Frankfurtu na Maini, za vrijeme Weimarske republike, a zatim je 1930-ih, s puno manje
uspjeha pokušao te ideje prenijeti u Sovjetski Savez pri gradnji novih gradova u vrijeme Staljinove
vladavine. Govorilo se da su takozvane Mayove brigade (sastavljene od njemačkih arhitekata i
urbanista) uspjele podići dvadesetak potpuno novih gradova u tri godine, uključujući i grad
Magnitogorsk. Mayeva putovanja, dovela su ga u poziciju da je izgubio domovinu, jer su u
međuvremenu nacisti došli na vlast u njegovoj domovini, a u SSSR-u je izgubio posao, tako da je
dobar dio svog života proveo kao izbjeglica po Africi, tek pred kraj života vratio se u Njemačku.
123 Ward, 1992, str. 6.
42

nacionalnoj razini. Predložio je razvoj više ekonomskih i društveno neovisnih
satelitskih gradova unutar 12 milja od Londona kako bi riješio problem
prenapučenosti. Prijedlog nije bilo moguće izvesti do 1944. godine bez obzira na to
što je ideja bila sukladna decentralizaciji gradova i ostvarenju samoodrživosti urbanih
sredina. Forshaw i Abercrombie pripremili su i izdali plan razvoja Londonskog okruga
1944. godine. To im je omogućilo izvedbu Unwinova plana razvoja satelitskih
gradova u londonskoj okolici. U svom su planu službeno iznijeli smjernice dosljedne
Howardovim idejama vrtnih grdova:
 prioritet je razvoj grupiranog društva; planiranje lokalne infrastrukture i
organizacije prostora potrebno za društveni razvoj sredine i prevenciju
besciljnog i beskrajnog nagomilavanja kuća
 planiranje gradova pokazalo je da bi otvoreni prostori trebali biti smješteni oko
gradova, a ne u sredini grada, bez obzira na zadržavanje ideja otvorenih
prostora
 svaka zajednica trebala je barem jednu mjesnu zajednicu s ciljem zbližavanja
lokalnog stanovništva i poticanja interakcije
 na jedno jutro zemlje preporučena gustoća stanovništva bila je 136 osoba.

U nekim pogledima je taj plan bio kontradiktoran s obzirom na originalne ideje
vrtnih gradova, no neke smjernice predstavljaju značajni napredak u odnosu
na rani razvoj vrtnih gradova 20. st.124
Originalni Howardovi nacrti dizajnirani su tako da bi otvoreni prostor bio pozicioniran
u centru zajednice, no iskustvo je dokazalo da jači pozitivni utjecaj na razvoj
zajednice ima lokacija otvorenog prostora izvan centra. U plan grada uvedena je i
mjesna zajednica, no vizija stvaranja zajednice je ostala nepromijenjena. Novi
gradovi pak su nastavili slijediti Howardovu viziju urbanih sredina i uklanjaju
nejednakosti iz društva.125

3.5.2. Druga etapa

Drugu etapu obilježava razdoblje nakon Drugog svjetskog rata. Ističe se važnost
uračunavanja kulturoloških vrijednosti i potreba stanovništva prilikom planiranja novih
zajednica. Ako se uzmu u obzir europske države nakon Drugog svjetskog rata koje
su imale potrebu obnoviti uništene zajednice, inicijativa za stvaranje novih zajednica
bila bi nepotrebna. Ona ne rješava tekući društveni problem. U ovom periodu ne
pojavjuje se inicijativa pokreta vrtnih gradova za razvoj novih gradova. Po uzoru na
vrtne gradove, principi planiranja zajednice postali su trend u Velikoj Britaniji. Počeli

124 Forshaw, Abercrombie, 1944, str. 28., 29., 83.
125 Perlain, 2016, str. 25.
43

su se širiti i ostatkom svijeta. Mnogi gradovi u Skandinaviji usvojili su Forshawove i
Abercrombieve prijedloge.126
Buder u svojoj knjizi ističe da pojam vrtnih gradova nije korišten u ovoj fazi
urbanizma. Howardove osnovne ideje su ostale kao osnova urbanog planiranja, ali je
britanska vlada u ovoj fazi odredila pojam „novi gradovi“ za svaki utemeljeni grad
nakon provedbe „New Town Act“127 1946. godine. Svaki postojeći grad mogao je biti
određen kao novi grad ako je zadovoljavao propisane principe. TCPA je postala
pobornik novih gradova čim je postalo očito da će se novi gradovi zasnivati na
Howardovim idejama. Razvoj novih gradova podijeljen je u tri etape. Prvi novi gradovi
pratili su prostorni razmještaj i dizajn ranih vrtnih gradova. Tek gradovi nastali krajem
60-ih godina prošlog stoljeća su uveli nove pristupe planiranju. 14 novih gradova
nastalo je u prvoj fazi razvoja i svaki grad ima zasebnu organizaciju koja se bavi
rukovođenjem grada. TCPA je pozornost usmjerila na nedostatak centralne agencije
zadužene za prikupljanje i analizu podataka te je potom preuzela tu funkciju. Smatrali
su da je bitno pratiti razvoj gradova, optimizirati njihovu izvedbu u budućnosti i
otkrivati potencijalne nedostatke. Već 1951. godine je budućnost novih gradova
dovedena u nezavidnu poziciju. Plan novih gradova znatno se usporio dolaskom na
vlast konzervativne vlade. Iako su bila predviđena tri nova grada 1950-ih, realiziran je
samo jedan i to Cumbernauld u okolici Glasgowa. Konzervativna vlada nastojala je
podvrgnuti program svojih političkih potreba bez obzira što je TCPA i dalje
zagovarala projekte. Umjesto razvoja novih gradova, fokusiralo se na redizajn
postojećih gradova i to zbog dostupnosti masovne stambene izgradnje. Novi gradovi i
dalje su bili podupirani od strane vlade, ali lokalna je uprava bila zadužena za
rukovođenje tim gradovima zato što je korporativni model predstavljao političku
prijetnju i doimao im se socijalističkim.128
Mnoge kritike bile su upućene novim gradovima uz nedostatak ravnopravne
raspodjele rukovodstva. Siromašnim klasama novi gradovi nisu bili dostupni. Novi
gradovi nisu rješavali problem segregacije i nisu ostvarili Howardovu viziju gradova
koji kombiniraju prednosti i gradova i sela. Na razvoju Cumbernaulda otkrilo se da
plan grada ne podržava fleksibilnost koju bi vrtni gradovi trebali uračunati u dizajn.
Godine 1961. obnovljen je program razvoja i to nakon četiri godine nepodržavanja
razvoja novih gradova od strane konzervativne vlade. Razvijeno je još pet novih
gradova do kraja 1964. godine. 1964. i 1971. godine, dolaskom laburista na vlast
niknulo je još sedam novih gradova. Svi ti gradovi, odnosno gradovi razvijeni tijekom
1960-ih smatraju se novim gradovima treće generacije i to zbog inovacija provedenih
u procesu planiranja i u politici. Treća generacija novih gradova je uvela dva prioriteta
u procesu planiranja zbog stanovnika prethodnih gradova koji su se bunili na

126 Ward, 1992, str. 7.
127 New towns, UK Parliament, e-izvor. New Town Act – bio je Zakon o Parlamentu Ujedinjene
Kraljevine, što je omogućilo da Vlada odredi područja kao nove gradove, i prolazi kontrolni razvoj
funkcije u Development Corporation. Nekoliko novih gradova stvoreno je u godinama nakon njegovog
prolaska. Zakon je zamijenjen Zakonom o novim gradovima iz 1965. i kasnije, Zakonom o novim
gradovima iz 1981. godine
128 Buder, 1990, str. 184.,188.
44

nedostatak fleksibilnosti. Prva generacija je rješavala probleme nedostataka
stambenih objekata, a treća generacija se bavila nedostatkom regionalnog razvoja.
To je bilo bliže Howardovoj viziji. Fleksibilnost planiranja, kakvu je Howard
zagovarao, uvela je treća generacija no to se nije očitovalo u prvim vrtnim gradovima
zbog restrikcije broja stanovnika u ranim fazama planiranja. U trećoj generaciji novih
gradova neki koncepti su se preradili, ali može se smatrati da su nadogradili
Howardove ideje. Mogućnost širenja grada je bio prvi unaprijeđeni koncept. Novi
gradovi počeli su razvijati gradove s 250.000 stanovnika. Howard je zagovarao manje
zajednice. Današnji razvoj vrtnih gradova mora imati u vidu da je broj stanovnika
varijabla koja značajno ovisi o prostornom kapacitetu na kojem se grad planira.
Tijekom razvoja novih gradova znatno je izmijenjen i tlocrt. U trećoj generaciji novih
gradova uveden je sustav ćelija u planiranje. Za taj koncept zaslužan je Clarence
Perry. Sustav ćelija približio je gradove Howardovoj viziji podržavanja raznolikosti
populacije i fleksibilnosti okoline te je omogućio stvaranje policentrične urbane
regije.129
Druga etapa vrtnih gradova savršena je ilustracija napetosti između protivnika
Howardovih ideja i njihovih pobornika te obuhvaća drugu i treću generaciju vrtnih
gradova. Povoljni uvjeti za razvoj novih gradova javljali bi se samo ako su bili u
skladu s prioritetima vladajućih stranki. Za vrijeme konzervativne vlade, Howardove
ideje su smatrane socijalističkima i onemogućen je rast novih gradova, a između
1964. i 1971. godine, za vrijeme laburističke vlade, zabilježen je povratak razvoju
novih gradova. Veća sloboda planera i veći poticaji omogućili su donošenje kreativnih
rješenja koja su bila dosljedna Howardovim idealima tolerantne, ravnopravne i
raznolike zajednice. Nakon što se vratila konzervativna vlada, usporen je razvoj novih
gradova i svi su gradovi prodani u procesu privatizacije. Iz ove etape razvoja može
se vidjeti da bez obzira na dostupnost financijskih sredstava za razvoj velikog broja
novih gradova, politički utjecaji značajno utječu na realizaciju Howardovih ideja. Isto
tako, može se vidjeti da u ovoj etapi počinje odbacivanje nekih zabrana koje je
Howard osobno postavio. Howardova ograničenja broja stanovnika i prostornog
širenja nisu bila u skladu s potrebama društva i nisu se mogli uspješno izvesti. U ovoj
etapi lagano se počinju odbacivati ta ograničenja jer vode prema ubrzanijim
pristupima i monotoniji arhitekture naselja. Takve gradove to ne bi učinilo pogodnim i
prihvatljivim u različitim društvenim kontekstima i različitim kulturama.130

3.5.3. Treća etapa

Treću i posljednju etapu obilježava razdoblje sedamdesetih godina 20. st. Plan za
Milton Keynes dovršen je 1970. godine, a to je bio jedan od posljednjih novih
gradova četvrte generacije. Ceste su bile organizirane kao koordinatna mreža, a
životni prostor postali bi prostori koje bi mreža ogradila cestama. Trgovine i uslužni

129 Perlain, 2016, str. 24-26.
130 Ibid., str. 25-26.
45

objekti bili su raspoređeni koordinatnom mrežom na pristupačan način jer je jedan od
ciljeva vrtnih gradova bio promicanje mobilnosti tvrtke. Dizajn ceste u gradu Milton
Keynes računao je na razvoj javnog prijevoza, no taj projekt nije bio uspješan. Nije
bio proveden unutar zadanog roka. Kako nije bilo učinkovitog javnog prijevoza,
stanovnici su imali potrebu za automobilima kako bi se lakše kretali kroz grad. Kad je
1987. godine unutar grada uveden prikladan javni prijevoz, Milton Keynes je dosegao
135.000 stanovnika i udomaćio preko 1.300 tvrtki.131
Radi boljeg prostornog uređenja, tvrtke su prema Howardovim predviđanjima imale
zdravije, pouzdanije i odmornije zaposlenike. To je privlačilo inozemne tvrtke koje su
činile čak šestinu firmi u Milton Keynesu. Svejedno se stvorio jaz između pokreta za
vrtne gradove i vlade u Engleskoj tijekom 70-ih godina 20. stoljeća. Planovi novih
gradova zasnivali su se na zadovoljavanju potreba lokalnog stanovništva i previše su
doprinosili razvoju autonomnih samouprava i decentralizacije vlasti. Vlada je izgubila
interes za financiranjem tih projekata iz razloga što se nisu slagali sa stvaranjem
strukture društva koja se bazirala na socijalističkim vrijednostima. Novi gradovi počeli
su se prilagođavati vrijednostima potrošačkog društva čime se izgubila osnovna
svrha vrtnih gradova. Umjesto uklanjanja društvene stratifikacije i uvođenja
ekonomske ravnopravnosti, novi su gradovi probudili jaz među klasama nakon što im
je profitabilnost postala veći prioritet od stvaranja korporativne zajednice. Uzrok
nesuglasica i dovođenja do fragmentacije zajednica unutar novih gradova su planeri
koji su tada izgubili osnovne vrijednosti u procesu dizajniranja novih gradova. U
pitanje su bili dovedeni i ekonomski planovi vlade. Ekonomske okolnosti bile su
povoljne za zagovaranje privatizacije kao jedine metode za uspješan oporavak
ekonomije i to zbog porasta nezaposlenosti i inflacije u ono vrijeme. Vlada je odlučila
1975. godine provesti privatizaciju i povukla je sredstva namijenjena financiranju
izgradnje novih gradova, budući da su se njegovi ideali križali s kooperativnim
načelima vrtnih gradova. Konzervativna vlada Margaret Thatcher prikupila je
privatizacijom novih gradova oko 400 milijuna funti.132 Sve vrijednosti koje su vrtni
gradovi poticali i načela u dizajnu tih gradova isključeni su nakon privatizacije. Svi
privatizirani gradovi nastavili su se razvijati u skladu planovima urbanizacije
britanskog društva i u skladu s konvencionalnim vrijednostima. U tim trenutcima,
budućnost vrtnih gradova bila je neizvjesna. TCPA se prilagodila zahtjevima
vremenima i regrupirala se unatoč raspadu programa prikupljanja novca. Svojim su
projektima nastavili borbu protiv konzervativne vlade koja je kočila provođenja ideja
vrtnih gradova unutar Velike Britanije i proširili su svoje interese na društvene i
ekonomske probleme. TCPA je i danas utjecajna i aktivna grupa koja nastavlja
promovirati Howardove ideje te ih prilagođava potrebama modernog društva.133

131 Buder, 1990, str. 195.
132 Ibid., str. 198.
133 Perlain, 2016, str. 28.
46

4. PRIMJER VRTNIH GRADOVA

Prvi vrtni gradovi nisu se pretežito proslavili. Ostali su u funkciji i ostvarili krajnje
kapacitete stanovništva, zahvaljujući današnjem velikom interesu za njih.

4.1. EUROPA

Letchworth je prvi vrtni grad i dosegao je broj stanovnika koji je Howard i zamislio,
oko 33.000. Grad se ne može više širiti zbog zelenog pojasa koji ga omeđuje. Grad
je uspješno baratao resursima i proizvodio električnu energiju, vodu, benzin za
potrebe svog stanovništva. Također je i izvozio proizvode u susjedna sela i gradove.
Krajem 40-ih godina trgovina i proizvodnja električnom energijom i benzinom
pripisana je državi te je Letchworth djelomično izgubio stupanj samoodrživosti. Zeleni
pojas i danas omogućava gradu zadovoljenje prehrambenih potreba stanovništva.134

Slika 10: Letchworth

Izvor: Dunton, 2018, e-izvor.

134 Ibid., str. 29.

47

Slika 11: Projekt Letchwortha

Izvor: Letchworth Garden City, WestonWilliamson+Partners, 2021, e-izvor.

Nakon Prvog svjetskog rata došlo je do teške financijske situacije stanovništva i do
nedostatka domova. Howard je sam sakupio kaparu od 10 % i kupio novo zemljište,
također u Hertfordshireu nedaleko od Londona. Površina je bila oko 600 ha.
Materijalna sredstva prilikom izgradnje Welwyna su bila veoma oskudna te je
prihvaćen zajam od vlade. Državne investicije su pomogle boljoj poziciji kampanije.
Welwyn nije arhitektonski zanimljiv kao Letchworth, ali je omogućio kvalitetno
stanovanje za siromašne radnike. Vrtni grad Welwyn ima više od 40.000 stanovnika.
I danas nastoji održati centralne ideje zajednice, no uprava grada se jako promijenila
zbog privatizacije vrtnih gradova, 1980. god. Privatizacija novih gradova zahvatila i
Welwyn. On je bio određen kao novi grad 1948. godine.135

135 Perlain, 2016, str. 29.
48

Slika 12: Welwyn

Izvor: Welwyn Garden City, ERIH, e-izvor.

Slika 13: Welwyn plan ulica

Izvor: New towns, UK Parliament, 2016, e-izvor.

Pošto se Howard osobno zalagao za razvoj Letchwortha i Welwyna, oni se smatraju
najpoznatijim vrtnim gradovima. Njihov dizajn infrastrukture i struktura društva
dosljedni su originalnim idejama vrtnih gradova. Svaki grad je samoodrživa cjelina.
49

Trebali bismo spomenuti još i grad Hampstead Garden Suburb u predgrađu
Londona. Hampstead Garden Suburb su planirali Barry Parker i Raymond Unwin.
Oni su sudjelovali u planiranju i razvoju Letchwortha.

Slika 14: Hampstead Garden Suburb

Izvor: Hampstead Garden Suburb Heritage, Virtual Museum, e-izvor.

Ne smijemo zaboraviti ni Milton Keynes. On je bio određen kao novi grad 1967.
godine. Smješten je na jednakoj udaljenosti od Londona, Oxforda, Cambridgea i
Birminghama. Taj grad bio je idealna šansa za provođenje Howardovih ideja u djelo.
Bitan je po tome što odlično prikazuje nove metode planiranja cesta.136

136 Okić, 2017, e-izvor.

50

Slika 15: Milton Keynes

Izvor: Jeffries, 2017, e-izvor.

Jedan od zanimljivih gradova, senzualnog izgleda, smješten je u Danskoj u blizini
Kopenhagena. Možemo ga nazvati znamenitošću, a to je Brøndby Haveby ili
Brøndby Garden City. Ideja za ovaj „vrtni grad“ odobrena je 1964. godine kada je
općina Brøndby odlučila zainteresiranim građanima dodijeliti ovaj prostor. To je
mjesto brojnih zajednica koje su poznate po jedinstvenom kružnom rasporedu. Kuće
imaju velika dvorišta i vlasnicima pružaju mogućnost za bijeg od bučnog grada i ljudi,
mogućnost za uzgoj vlastitih vrtova, voćnjaka i cvijeća. Ova vrsta uređenja nije
slučajno odabrana. Ideja i cilj ovih krugova je povećati socijalnu interakciju među
onima koji iznajmljuju vrtove.137

137 Nikada ne biste pogodili gdje se u Europi nalazi ovaj nevjerojatan vrtni grad?, Dom i dizajn, 2019,
e-izvor.

51

Slika 16: Brøndby Garden City

Izvor: Nikada ne biste pogodili gdje se u Europi nalazi ovaj nevjerojatan vrtni grad?,
Dom i dizajn, 2019, e-izvor.

4.2. SVIJET

Svijetom se vrlo brzo proširila ideja o vrtnom gradu pa su mnogi planeri i arhitekti
slijedili Howarda. Kao primjer primjene koncepta vrtnog grada za potrebe dnevnih
migranata u Sjedinjenim Američkim Državama navest ćemo Radburn u New
Jerseyju. Osnovala ga je 1929. god. privatna udruga Radburn Association koja je bila
ovlaštena za upravljanje i oporezivanje stanovnika kako bi se postigao željeni cilj, tj.
razvoj naselja. Plan grada izradili su arhitekti Clarence Stein i Henry Wright.
Najzanimljivije karakteristike plana su „super blokovi“ koji sadrže puno unutarnjeg
zelenila i podvožnjaci koji osiguravaju odvajanje automobilskog i pješačkog prometa.
Kuće su okrenute prema zelenilu i presječene mrežom pješačkih staza. Redburn je
predgrađe srednje klase i kao takvo je relativno homogena zajednica.138
Američka vlada i tadašnji predsjednik Franklin Roosevelt podržali su ideju vrtnog
grada što je bilo možda malo i iznenađujuće. Rexford Tagwell se tijekom Velike
depresije zalagao da vlada gradi nove gradove i da privatizira zemljišta i kuće.
Predvidio je stvaranje 3.000 gradova prema Howardovim načelima. Kako bi se
izbjeglo etiketiranje ovih gradova kao komunističkih ili socijalističkih, Tagwell je
preimenovao svoju viziju u grad sa zelenim pojasom (greenbelt town). Glavni cilj je

138 A town for the motor age, The Radburn Association, e-izvor.

52

bio osigurati kvalitetan život po pristupačnoj cijeni najma za obitelj s prosječnim
prihodima, a pretpostavljalo se da će novi grad osigurati i otvoriti nova radna mjesta i
ekonomski oporavak nakon Velike depresije. Novac za projekt je osiguran 1935.
god., no ipak su osnovana samo tri grada okružena zelenim pojasevima, a to su
Greenhills, Ohio; Greenbelt, Maryland; Greendale, Wisconsin.139
U
Howardovo
vrijeme,
proces
suburbanizacije
je
bio
vrlo
intenzivan
u
angloameričkom svijetu te ga je to inspiriralo da dizajnira vrtne gradove kao
alternativu takvom razvoju. Primjena koncepta vrtnih gradova u SAD-u nije spriječila
suburbanizaciju, već su novoosnovani gradovi postali predgrađa velikih gradova. Za
razliku od Engleske u kojoj su se vrtni gradovi razvijali zahvaljujući vladinim
ulaganjima, u SAD-u nije bio takav slučaj. Howard je vrtne gradove zamišljao kao
mjesto vladavine dobre volje, ljudske suradnje i altruizma, no u Americi to nije bilo
tako. Primijećena je otuđenost i odsutnost od bilo kakvog oblika društvene
suradnje.140
Forest Hills Gardens u predgrađu New Yorka također je jedan je od vrtnih gradova
svijeta. Nastao je po uzoru na Hampstead Garden Suburb, a modelirao ga je
Frederick Law Olmsted, Jr. u predgrađu New Yorka 1908. godine. On danas nije uzor
za buduće vrtne gradove. Cijene zemljišta su jedne od najskupljih u regiji i to zbog
visoke medijske pozornosti. Naselje nema službenu odluku o isključivanju. Umjesto
promoviranja jednakosti, zajednica automatski isključuje ljude nižeg ekonomskog
statusa.141

Slika 17: Forest Hills

Izvor: The Formidable Forest Hills Gardens, Word Press, 2010, e-izvor.

139 A New Deal Town Fights for Its Future, The living new Deal 2018, e-izvor.
140 Mirkov, 2007, str. 326- 327.
141 Perlain, 2016, str. 30.
53

4.3. HRVATSKA

U Hrvatskoj možemo kao „vrtni grad“ navesti Dubrovnik. Poznat je pod nazivom
projekta „Dubrovački vrtni grad“. Projekt je specifičnog vitalnog tipa urbanizma koji je
nastao dugotrajnom evolucijom zapadnih gradskih predgrađa Konavla, Pila i
Boninova. On je bio vrtna kontra gustom urbanizmu grada unutar zidina. Ti tipovi
urbanizma posljedica su vizije uređenog krajolika, a njihov razvoj može se pratiti od
13. st. pa sve do danas. Spomenuta vrsta urbanizma sažima četiri bitna sloja koji
zajednički stvaraju ideju vrtnog grada, a to su povijesni putevi, terasirano zemljište,
unutar njih razvijena matrica zidom ograđenih insula, strukturirane povijesne vrtove te
u njih uvrštenu rezidencijalnu i ladanjsku arhitekturu.142

Slika 18: Vrtni grad Dubrovnik

Izvor: Projekti Dubrovački vrtni grad i Dubrovački karavanski put, Zavod za prostorno
uređenje Dubrovačko-Neretvanske županije, 2017, e-izvor.

142 Projekti Dubrovački vrtni grad i Dubrovački karavanski put, Zavod za prostorno uređenje
Dubrovačko-Neretvanske županije, 2017, e-izvor.
54

U Rijeci je 2011. godine bio raspisan natječaj za urbanističko-arhitektonski projekt
stambenog područja „Rujevica“. Njime se proslavio tim arhitektica: Andrea Crnčić,
Ljubljančanke Vesna Draksler i Anna Kravcova u suradnji s poznatom istarskom
projektanticom Vesnom Gojak. Razmišljajući o prostornim problemima svoga grada,
napuštenoj industrijskoj arhitekturi i degradiranim područjima, odlučile su projekt uzeti
u svoje ruke. Projekt je smješten na 45 hektara zemljišta i planirana je gradnja više
od 3.000 stanova za oko 7.500 stanovnika. One su osmislile koncept za moderno
stambeno naselje oblikovano u skladu konfiguracije tla, terasasto. Prometnice su
maknule iz stambenog područja i smjestile ga podzemno, a nadzemno su predvidjele
površine za socijalizaciju građana. Oko središnje „zelene transverzale“ oblikuje se
naselje koje se proteže do krajnjeg juga gdje se nalazi srednja škola i do sjevera gdje
je smještena crkva na najvišoj točki naselja. Tu su smješteni i vrtići, dječja igrališta,
sportsko-rekreacijski programi, parkovi, trgovine. To je sami centar naselja koji
povezuje sva područja, događaje i programe te vanjska naselja. Planirani objekti bili
su predviđeni da imaju maksimalno pet katova, a u nastavku je predviđena gradnja
četiri do pet viših zgrada od po 8, 10 i 12 katova te jedna od 16 katova gdje bi se
smjestio i trgovački centar. Puno pažnje je pridodano i kvalitetnim vizurama na grad i
na more, tako da se pogled nastojao osigurati iz svakog objekta. Javne ustanove su
zamišljene kao poluukopane ili da barem imaju zeleni krov. Parkirni prostor je
smješten u podzemlje što pridonosi ekološkoj komponenti.143

Slika 19: Rujevica

Izvor: Stambeno-poslovna zone Rujevica u Rijeci, S.E.N.D. d.o.o, 2010, e-izvor.

143 Vlašimsky, 2011, e-izvor.
55

Mišljenja smo da Hrvatska ima puno više potencijala i mogućnosti za razvoj vrtnih
gradova no većina arhitekata teži ka modernizaciji i inovaciji gradova pa smatramo
da je zbog toga ideja vrtnog grada pala u sjenu i ne možemo se baš pohvaliti
njihovim brojem. Isto tako možemo reći da navedeni vrtni gradovi u Hrvatskoj nisu
pravi primjer Howardovih vrtnih gradova, ali su nešto slično tome i prate njegova
načela. Možda i postoji šansa da se Hrvatska razvije u tom smjeru i da se u
budućnosti možemo nadati nekom projektu u tom smislu. Pa ako i ne bude čisti
primjer vrtnog grada, barem da prigrli neke elemente.

5. VRTNI GRADOVI DANAS

Sami vrtni gradovi nisu se uspješno razvijali u ranim fazama razvoja. Nije bilo nekog
izgleda za njihov opstanak. Dizajn je bio prihvaćen tek kada su koncepti dizajna
adaptirani u svrhu razvoja satelitskih gradova.
Proučavajući Steuerove kritike, možemo reći da se urbana sociologija previše oslanja
na Howardova izvorna učenja. Premalo pažnje je posvećeno novim utjecajima na
urbano planiranje. Utemeljiteljem urbane sociologije smatra se Howarda, no ne može
se ograničiti razvoj njegovih koncepata na rad koji je nastao krajem 19. stoljeća u
potpuno drugačijim uvjetima. Moderna urbana sociologija može bolje provesti
izvedbu vrtnog grada u današnje vrijeme, ali primjena nekih drugih metoda ne
podrazumijeva napuštanje Howardove vizije. Oslanjanje na njegovu izvornu viziju je
iznimno bitno. Današnji pristup urbanom planiranju shvaća da ne postoji definitivna
metoda provođenja tih vrijednosti prostornim planiranjem. Howardov originalni nacrt
vrtnog grada nije apsolutno rješenje za svaki novi grad. Dok se dizajn prilagođava
zahtjevima prostora, društva i vremena, funkcionalni principi iza tog dizajna trebali bi
ostati.144
Zahvaljujući današnjoj tehnologiji, omogućena je veća mobilnost što vrtne gradove
čini pogodnima za današnje društvo, za razliku od prvih vrtnih gradova u kojima zbog
nedostataka mehaniziranih metoda prijevoza izvedba zamišljene mobilnosti nije bila
moguća.
Kao primjer modernog vrtnog grada navest ćemo Coral Gables, FL. Taj grad ulazi u
kategoriju „Lijepi grad“, a mnoge njegove specifičnosti preklapaju se s Howardovim
idejama. Taj grad ima isplanirane mjesne zajednice koje podržavaju uključivanje
lokalne zajednice u donošenju odluka. Grad se strogo pridržava principa zoniranja.
Uz funkcionalne gradove kao što su Welwyn i Letchworth može se zaključiti da su
principi urbanog planiranja u današnje vrijeme mnogo učinkovitiji nego što su bili u
ranim fazama razvoja.145

144 Perlain, 2016, str. 32-33.
145 Ibid., str. 33.
56

Godine 2012. Britanija je stvorila okosnicu za politiku nacionalnog urbanog planiranja
koja se značajno oslanja na principe implementirane u vrtnim gradovima. Od strane
britanske vlade to nije bilo veliko iznenađenje s obzirom na to da su društveni
problemi koje je Howard pokušavao riješiti stalni. To se odnosi na nezaposlenost i
društvenu izolaciju, tekuće probleme društva. Današnje društvo je još pod dodatnim
pritiskom i zbog globalizacije i klimatskih promjena koje su uzrokovane onečišćenjem
okoliša. Vrtne gradove bi trebalo uvoditi prvenstveno radi opstanka društva, a ne
samo zbog utopijskih ideala.146
U SAD-u pak postoji pokret pod nazivom „novi urbanizam“ koji provodi projekte
inspirirane
Howardovim
zamislima
s
početka
20.
stoljeća.
Potaknut
je
nezadovoljstvom monotonije dizajna naselja i slabe povezanosti predgrađa. Novi
urbanizam se bavi stvaranjem novih satelitskih gradova i obnavljanjem zapuštenih
zajednica kako bi se izbjegla izolacija tih mjesta. Prostorni raspored novih satelitskih
gradova i arhitektura uzimaju u obzir mobilnost, ekologiju, pristupačnost javnih
ustanova kao i pristupačnost javnih površina. To povezuje njihov rad sa sadašnjim
radom TCPA-e i Howardovim vrtnim gradovima. Kao primjere takvih gradova
možemo navesti Seaside, FL i Norfolk.147
Uloga vrtnih gradova te zaključci o njima u današnjem su svijetu podijeljeni pa često i
kontradiktorni. Hardy smatra da vrtni gradovi imaju mnogo potencijala u Europi, ali
samo ljudi steknu uvid u mogućnosti samoodrživog razvoja koje nude vrtni gradovi. S
druge pak strane Fishman tvrdi da je orijentacija u SAD-u pretežno usmjerena na rast
predgrađa i to pod pretpostavkom lakše dostupnosti automobila populaciji, što bi
značilo da vrtni gradovi nisu primjenjivi u SAD-u.148
Financijska i energetska učinkovitost bili su glavni prioriteti u planiranju gradova, još
od Howardovih originalnih zamisli. Dostupnost automobila također je bitna jer pruža
određenu mobilnost i sigurnost ljudima koji su slabije povezani s urbanim sredinama.
No s obzirom na Howardovu viziju vrtnih gradova i na današnji manifest TCPA-e,
emisije štetnih plinova i troškovi održavanja automobila nisu dosljedni.149
Popularnost vrtnih gradova danas je u porastu. David Lock, prema istraživanjima
Academy of Urbanism, smatra da je nedostatak kuća danas problem koji vrtni
gradovi mogu lako i konstruktivno riješiti, a vlada i stanovništvo u Ujedinjenoj
Kraljevini prihvaćaju inicijative TCPA-e. Dakle, vrtni gradovi imaju potencijal stvaranja
okoline koja unaprjeđuje kvalitetu života u zajednici. Na prihvaćenost koncepta vrtnih
gradova znatno je utjecala transformacija odnosa društva prema prostoru i
vremenu.150

146 Ibid.
147 Ibid., str. 34.
148 Ibid.
149 Ibid.
150 Ibid.
57

Nagli pad popularnosti principa vrtnih gradova tijekom 1970-ih godina je
najvjerojatnije zaslužan za skromnost i realan pristup urbanom planiranju današnjih
inicijativa. Postojale su mnoge nesuglasice među planerima kao npr. o idealnoj
gustoći stanovništva u vrtnim gradovima. Te su nesuglasice bile nepotrebne te su
dovele do raspada raznih projekata i spriječile daljnji razvoj.151
Postoji niz razloga zbog kojih je potreba za vrtnim gradovima u današnje vrijeme
porasla. Jedan od njih je tempo rasta urbanih sredina koje ne mogu više funkcionirati
u centraliziranom sustavu. Mumford je smatrao da zoniranje nije održivi način
urbanog planiranja ako se unutar gradova ne formiraju novi centri, a centrima se
smatraju javne površine i institucije. On je podržavao pokret vrtnih gradova baš zbog
decentralizacije prostora i lokalne uprave. Javne su površine bile jednako udaljene
od svakog stanovnika, a širenje vrtnih gradova bilo je ograničeno, zbog Howardovog
dizajna. U vrtnim gradovima nije bilo problema sa zoniranjem iz razloga što bi se novi
gradovi osnovali kada bi prethodni dosegao svoj kapacitet. Drugi razlog potrebe za
oživljavanjem ideje vrtnih gradova su rastući ekološki problemi. Kate Houghton
nastoji progurati svoje rješenje pa kritizira obnovu ideje vrtnih gradova i smatra da
Smart Growth152 može ponuditi puno bolja samoodrživa rješenja za ekološki razvoj.
Smart Growth se služi netočnim kritikama kako bi se devaluirala uloga vrtnih gradova
u rješavanju ekoloških problema i kopira viziju i misiju TCPA-a, što krši autorska
prava na materijale TCPA-e. Raznolikost urbanih planova usmjerava pozornost na to
da je urbano planiranje vrtnih gradova podložno promjenama te ga to čini idealnim
pristupom za rješavanje problema i ostavljanjem otvorenih mogućnosti za buduće
inovacije.153

5.1. URBANA MISAO 21. STOLJEĆA

Krajem 19. stoljeća industrijalizacija stvara jaz između pojedinca i njegovog
društvenog okruženja, čime urbana sredina postaje, prema teoriji izgubljene
zajednice, segmentirana i izolirana. Sva ta događanja negativno utječu na društveni
život. Važnost postupne tranzicije u to doba nije bila uvažena, što je rezultiralo naglim
prijelazom iz segregiranih cjelina u vrtne gradove te je došlo do miješanja društvenih
klasa, na nezadovoljstvo stanara. Na izvedbu gradova utjecao je modernizam koji je
ujedno bio i dominantan stil u gradnji, modernistički stil gradnje u urbanim cjelinama

151 Ibid., str. 35.
152 Madsen, 2015, e-izvor. Smart Growth je teorija urbanog planiranja i prijevoza koja koncentrira rast
u kompaktnim gradskim središtima za prohodnost kako bi se izbjeglo širenje. Također se zalaže za
kompaktnu, tranzitno orijentiranu, pješačku, biciklističku upotrebu zemljišta, uključujući susjedske
škole, kompletne ulice i razvoj mješovite namjene s nizom stambenih izbora. Izraz „pametni rast“
posebno se koristi u Sjevernoj Americi. U Europi, a posebno u Velikoj Britaniji, izrazi „compact city“,
„urban densification“ ili „urban intensificatio“ često se koristila za opisivanje sličnih koncepata, koji su
utjecali na politike vladinog planiranja u Velikoj Britaniji, Nizozemskoj i nekoliko drugih europskih
zemalja.
153 Perlain, 2016, str. 32-36.
58

isključivao je svaki dio koji nema namjenu iz objekta ili lokacije, čime je izgubljena
raznolikost prostora. Vizija vrtnog grada je bila da se nastanjuje raznolika populacija,
a modernističko planiranje i uređivanje gradova suprotstavlja se toj viziji.154
Bitan dio Howardove vizije je društveni sustav koji se bazira na kooperaciji, što
možemo primijetiti kod primitivnijih društava. Takva društva imaju bolje međuljudske
odnose te imaju autonomiju donošenja odluka zbog nedostatka nacionalne kontrole
nad prostorom.155
Urbani razvoj odvija se po planu u odnosu na Howardovu viziju iz razloga jer se
zasniva na poticanju raznolikosti i želi ukloniti društvene segregacije, što u
postmodernizmu znači da je došlo do preklapanja Howardove vizije i potreba društva.
Razlika između modernizma i postmodernizma je ta što se u postmodernizmu javljaju
ideje fleksibilnog planiranja što se prije u modernizmu nije moglo ostvariti. Tijekom
1970-ih godina dominantan stil u urbanom planiranju bio je upravo postmodernizam,
koji se i dan-danas može uočiti u stilu mnogih planera i arhitekata.156
Principi vrtnih gradova danas su univerzalni prihvaćeni, pogotovo jer urbano
planiranje 21. stoljeća pridodaje više važnosti društveno-prostornim interakcijama.
Promjene unutar društva utjecale su više na percepciju o vrtnim gradovima negoli su
vrtni gradovi na strukturu društva. Za vrijeme modernizma, planeri i arhitekti držali su
se identičnih modela gradova, koje je krasio monoton dizajn što je utjecalo na
uvođenje, odnosno neuvođenje vrtnih gradova u različite kulturološke sredine.
Primjena postmodernizma bila je odgovor na negativne sastavnice u modernističkom
stilu i planiranju te je primjena postmodernizma ponovno aktualizirala Howardove
metode. Baš zbog toga nije moguće odrediti jesu li vrtni gradovi imali utjecaj na
urbanu misao 21. stoljeća. Možemo zaključiti da je postmodernizam pozitivno utjecao
na razvoj ideje vrtnih gradova i dao uvid u ograničenja u originalnoj predodžbi vrtnog
grada, kako bi sada u 21. stoljeću, zahvaljujući postmodernizmu, imali idealne uvjete
za razvoj Howardove vizije.157

5.2. TCPA – THE TOWN AND COUNTRY PLANNING ASSOCIATION

TCPA je osnovao Ebenezer Howard 1899. godine i predstavljala je spoj ideja o
ljepoti u dizajnu, socijalnoj pravdi, zdravlju, blagostanju i ekonomskoj učinkovitosti za
koju su se zalagali i John Ruskin, William Morris i Henry George. Oni su preobrazili
način na koji je društvo razmišljalo i izgradilo mjesta. Smatrali su da se planiranje
bavi i svim aspektima ljudskog ponašanja od kulture, umjetnosti do obrazovanja.
Prepoznali su značaj ljepote u dizajnu i prirodnom okruženju za dobrobit i zdravlje

154 Ibid., str. 36.
155 Ibid., str. 37.
156 Ibid.
157 Ibid., str. 36-37.
59

ljudi. Za TCPA je planiranje bilo i ostalo kreativna i umjetnička te analitička i tehnička
aktivnost. Njezine vrijednosti temelje se na snažnoj povijesti utopijskih ideja koje su
oblikovale pokret Garden City. One i dalje pružaju bogatu i kreativnu odskočnu dasku
za oblikovanje budućnosti.158
TCPA je osnivač prvih vrtnih gradova u Letchworthu i Welwynu i uspješno je
osigurala prvo zakonodavstvo o planiranju 1909. god. Udruženje je u međuratnom
razdoblju vodilo kampanju za nova naselja i transformaciju stambenih standarda što
je izazvalo svjetski interes za urbanizmom.159
U poslijeratnom razdoblju, TCPA je imala ključnu ulogu u oblikovanju programa za
nove gradove, no doveden je u sukob sa široko rasprostranjenim socijalnim
stambenim zgradama zbog brige za visokokvalitetna mjesta. Od 1960-ih udruga je
bila pionir u sudjelovanju zajednice i obrazovanju o planiranju i brizi za okoliš.160
Od 1980-ih pa nadalje, planiranje i urbanizam uvode novu paradigmu održivog
razvoja. Udruga je prednjačila u zagovaranju vrijednosti strateškog planiranja kroz
rad ljudi poput Sir Petera Halla i kroz međunarodno učenje koje je TCPA uspjela
potaknuti. TCPA je u posljednje vrijeme snažno vodila kampanju za novu generaciju
vrtnih gradova i za ključne izazove s kojima se suočava država, kao što su klimatske
promjene i siromaštvo. Tijekom posljednjih desetljeća udruga je najpoznatija po
svojoj pozitivnoj kampanji za načela Garden City. TCPA je najdulje preživjela
dobrotvorna organizacija na svijetu koja promiče vrijednosti progresivnog
planiranja.161
TCPA je kampanja za reformu britanskih sustava planiranja kako bi oni više
odgovarali na potrebe i težnje ljudi i promovirali održivi razvoj. Ona zauzima
jedinstvenu poziciju, podudarajući se s onima koji su uključeni u razvoj industrije,
ekološki pokret i borce za socijalnu pravdu.162
Ciljevi ove kompanije su da se osigura pristojan i dobro dizajniran dom za sve u
okruženju koje kombinira najbolje osobine grada i sela. Cilj im je i osnažiti ljude i
zajednice da utječu na odluke koje se tiču njih. I još jedan od ciljeva koji navode je
poboljšanje sustava planiranja u skladu s načelima održivog razvoja. 163
Prema manifestu TCPA-e iz 2009. godine, uloga je osigurati razvoj zajednice s
učinkovitim dizajnom, poticati ekonomski i ekološki održivi razvoj naselja te omogućiti
veću slobodu donošenja odluka lokalnim zajednicama. TCPA se trenutno bavi
redizajniranjm postojećih zajednica i dizajniranjem novih zajednica zbog toga što je
Velika Britanija donijela odluku o smanjenju emisija ugljičnog dioksida za 80 % do
2050. godine. TCPA omogućava bolje uvjete za korištenje bicikala, javnog prijevoza i

158 Our history, TCPA, e-izvor.
159 Ibid.
160 Ibid.
161 Ibid.
162 Smith, e-izvor.
163 Ibid.
60

pješačkih staza kao primjer aktivnosti u promoviranju ekološke osviještenosti u većim
gradovima. Što pak se tiče samog dizajna gradova, TCPA potiče ruralne sredine. Isto
tako potiče i ulaganje u povezivanje manjih sredina javnim prometom i razvojem
nekretnina s prihvatljivim cijenama i to sve iz razloga što mali gradovi i sela nemaju
fizičku i društvenu infrastrukturu za poticanje lokalne ekonomije.164
TCPA podržava razvoj novih zajednica i to prema Howardovim principima vrtnih
gradova. Prvi vrtni gradovi i danas su u funkciji, a društvo sve više pokazuje interes i
potrebu za životu u takvim sredinama. To je dobar poticaj za njihov daljnji razvoj, no
ovdje vlada igra bitnu ulogu. Njezina uloga je izvedba novih vrtnih gradova u 21. st.
Jedan od prijedloga TCPA-e vladi za sudjelovanje u poticanju razvoja samoodrživog
grada je postavljanje jasnih fiskalnih odredbi za minimaliziranje rizika pri investiranju
u nove vrtne gradove. TCPA strateški razrađuje planove u odnosu na Howardove
originalne pretpostavke da će vrtni gradovi odmah privući stanovnike. Prema
manifestu iz 2011. TCPA isključivo alocira resurse u područje gdje lokalno
stanovništvo utvrđuje potrebu za proširenjem ili izgradnjom nove infrastrukture. Vrtni
gradovi ostali su najbitnija stavka te organizacije bez obzira na to što je TCPA
proširila svoj spektar na druge sadržaje. Vizija TCPA-e uključuje očuvanje zelenih
površina i potiče razvoj fleksibilne infrastrukture. Bitno je istaknuti da su u izvedbu
vrtnih gradova u 21. stoljeću uvedene razne promjene. TCPA je uvela principe koji
drže do poštovanja lokalne baštine, prilagodbe topografiji područja i prilagođavanja
dizajna modernim metodama javnog prijevoza. Howardov originalni dizajn je
zanemario društveni kontekst i lokalnu topografiju što ga je činilo neprikladnim za
potrebe današnjeg društva.165

5.3. KOHEZIJSKA POLITIKA EUROPSKE UNIJE ZA PAMETAN, ODRŽIV I
UKLJUČIV RAST

Kohezijska politika je strategija Europske unije za promicanje i podupiranje „ukupnog
skladnog razvoja“ njezinih država članica i njihovih regija. Smatra se sinonimom
regionalnoj politici EU-a. Utemeljena je u Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, u
čl. 174.166 Glavni cilj joj je učvrstiti gospodarsku i socijalnu koheziju smanjenjem
nejednakosti u razini razvoja između regija. Podupire nastajanje novih radnih mjesta,
gospodarski rast, konkurentnost, unapređenje kvalitete života i održivi razvoj. Cilj
kohezijske politike je i smanjenje značajnih ekonomskih, socijalnih i teritorijalnih
razlika koje postoje u europskim regijama. Značajan dio proračuna EU-a, gotovo
trećina, usmjeren je na kohezijsku politiku. Radi se o 351,8 milijardi eura za
proračunsko razdoblje EU-a 2014. – 2020. godine. Od ukupnog iznosa, za Hrvatsku,
za ciljeve kohezijske politike je predviđeno 8,4 milijarde eura. Ti ciljevi se usmjeravaju

164 Perlain, 2016, str. 34.
165 Ibid., str. 39.
166 Pojmovnik, European Commission, e-izvor.
61

putem tri fonda: Kohezijski fond, Europski fond za regionalni razvoj i Europski
socijalni fond. Kohezijska politika je usmjerena na ključna područja koja će Europskoj
uniji pomoći da se suoči s izazovima 21. stoljeća i ostane globalno konkurentna.167
Strategija Europske unije za poticanje pametnog, uključivog i održivog rasta je
Europa 2020. Svrha ove strategije je stvaranje više radnih mjesta i veća kvaliteta
života te pokazivanje sposobnosti ostvarenja pametnog, održivog i uključivog rasta.
Potrebno je naći načine za stvaranje novih radnih mjesta i usmjeriti naše društvo.
Europska komisija je unutar ove Strategije dala prijedlog za pet ambicioznih ciljeva
koje bi Europska unija trebala doseći i ostvariti do kraja 2020. godine. Ti ciljevi su:
 Zapošljavanje: 75 % populacije u dobi između 20 i 64 godine trebalo bi biti
zaposleno
 Istraživanje i inovacije: Planira se investirati 3 % ukupnog BDP-a EU-a u
istraživanje i razvoj (R&D)
 Obrazovanje: smanjenje stope napuštanja škola na manje od 10 %; najmanje
40 % ljudi u dobi od 30 do 34 godine ima 3. stupanj obrazovanja
 Socijalna uključenost/siromaštvo: najmanje 20 milijuna ljudi trebalo bi izaći iz
rizika od siromaštva i socijalne isključenosti
 Klimatsko-energetski ciljevi:
 Emisije stakleničkih plinova trebale bi za 20 % biti niže u odnosu na
1990.,
 uključujući i smanjenje do 30 % ako okolnosti dopuštaju;
 20 % više energije trebalo bi biti dobiveno iz obnovljivih izvora;
 energetska učinkovitost trebala bi se povećati za 20 %.168
Navedena strategija Europa 2020. predložila je tri međusobno nadopunjujuća
prioriteta. Oni se provode putem sedam vodećih inicijativa, a svaka od njih se bavi
problematikom određenog područja. Inicijative su: Digitalna Agenda za Europu, Unija
inovacija, Mladi u pokretu, Energetski učinkovita Europa, Industrijska politika za
globalnu eru, Agenda za nove vještine i radna mjesta i Europska platforma za borbu
protiv siromaštva. U tablici ispod prikazani su prioriteti s vodećim inicijativama.169

167 Savić et al., 2015, str. 9.
168 Ibid., str. 10.
169 Ibid.
62

Tablica 1. Vodeće inicijative

PAMETAN RAST
Digitalna Agenda za Europu
Unija inovacija
Mladi u pokretu

ODRŽIVI RAST
Energetski učinkovita Europa
Industrijska politika za globalnu eru

UKLJUČIV RAST
Agenda za nove vještine i radna mjesta
Europska platforma za borbu protiv siromaštva

Izvor: Savić et al., 2015, str. 10.

Hrvatska u novoj proračunskoj perspektivi EU-a za razdoblje 2014. – 2020. godine
ima na raspolaganju Europske strukturne i investicijske fondove (European Structural
and Investment Funds – ESI fondovi). Cilj im je doprinijeti održivom rastu, povećati
zaposlenost, povećati konkurentnost i općenito omogućiti konvergenciju manje
razvijenih članica razvijenijim članicama i regijama Europske unije. Europska
konvencija u zajedničkoj regulativi koja određuje upotrebu ESI fondova, identificira 11
tematskih ciljeva. U okviru tih ciljeva, svaka država članica odabire svoje investicijske
prioritete i definira svoje ciljeve. Hrvatskoj kao zemlji članici EU-a je na raspolaganju
5 ESI fondova uz pomoć kojih se mogu ostvariti navedeni ciljevi.170

Tablica 2. ESI fondovi
ESI fondovi:
1. Kohezijski fond (engl. Cohesion Fund – CF)
2. Europski fond za regionalni razvoj (engl. European Regional Development
Fund – ERDF)
3. Europski socijalni fond (engl. European Social Fund – ESF)

170 Ibid., str. 11.
63

4. Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (engl. European Agricultural
Rural Development Fund – EAFRD)
5. Europski pomorski i ribarski fond (engl. European Maritime and Fisheries Fund
– EMMF)

Izvor: Savić et al., 2015, str. 11.

Europa želi putem kohezijske politike, u kojoj je dostupno 351,8 milijardi eura,
ostvariti svoje ciljeve. Želi ulagati u regije, gradove i gospodarstvo.171
Što se tiče Kohezijskog fonda, on je namijenjen najmanje razvijenim državama
članicama Europske unije. Vrijednost bruto nacionalnog proizvoda (BNP) tih država
članica po stanovniku je manja od 90 % prosjeka EU-a. Kohezijski fond ima ulogu da
smanji socijalne i gospodarske razlike te da promiče održivi razvoj. On financira
velike infrastrukturne projekte u kojima se izdvaja najmanje 25 milijuna eura za
okoliš, a 50 milijuna eura za projekte vezane uz promet. Stope sufinanciranja
projekta iznose od 80 do 85 %, a dva glavna kriterija prema kojima se izračunava
iznos alokacije su broj stanovnika i površina. U proračunskoj perspektivi EU-a 2007.
– 2013. vrijednost mu je bila oko 70 milijardi eura, a u razdoblju 2014. – 2020. godine
raspolaže iznosom od 63,4 milijarde eura.172
Fond je uspostavljen uredbama Vijeća br. 1083/2006 i 1084/2006. Financira
višegodišnje investicijske programe uz Europski regionalni razvojni fond. Nakon što
je pristupila Europskoj uniji, postao je dostupan i u Hrvatskoj.173
Za razdoblje 2014. – 2020. Kohezijski fond dodjeljuje ukupno 63,4 milijarde eura
ovim aktivnostima ovih kategorija:
 transeuropske mreže prijevoza; usmjerenost na prioritetne projekte od
europskog interesa, koje je odredio EU. Kohezijski fond će podupirati
infrastrukturne projekte pod okriljem inicijative Connecting Europe Facility
(Program povezivanja Europe);
 okoliš; projekti u vezi s energijom ili prijevozom, ako vidljivo pridonose
dobrobiti okoliša u pogledu energetske učinkovitosti, uporabe obnovljivih
izvora energije, razvoja željezničkog prijevoza, podržavanja intermodalnosti,
jačanja javnog prijevoza, itd.174

171 Ibid., str. 11.
172 Ibid., str. 12.
173 Ibid.
174 Ibid.
64

Korisnici Kohezijskih fondova su uglavnom tijela javne vlasti jer se ipak radi o velikim
nacionalnim infrastrukturnim projektima. Otvaraju se i prilike za poslovni sektor, i to
putem sudjelovanja u postupcima javne nabave za isporuku dobara i usluga.175
Vezano uz aktivnosti Kohezijskog fonda možemo nabrojati nekoliko njih.
 potpore gospodarstvu s niskom razinom ugljičnog dioksida
 promicanje održivog prometa i uklanjanje uskih grla u ključnim infrastrukturnim
mrežama
 promicanje prilagodbe klimatskim promjenama i ublažavanju rizika
 zaštita okoliša i promicanje učinkovite upotrebe resursa.176
 Europski fond za regionalni razvoj je jedan od strukturnih fondova, poznat je
još pod skraćenicom ERDF (European Regional Development Fund). Cilj mu
je ojačati gospodarsku i socijalnu koheziju u EU-u na način da ispravi
neravnotežu između njezinih regija. Neki od načina ispravljanja neravnoteže
su potpore u razvoju i strukturnim prilagodbama regionalnih gospodarstava i
potpore u prekograničnoj i međuregionalnoj suradnji. Ovaj fond je usmjeren na
proizvodne investicije, infrastrukturne investicije te na razvoj malog i srednjeg
poduzetništva te na lokalni razvoj. Usmjerava svoja ulaganja u nekoliko
ključnih područja, a to su:
 Inovacija i istraživanje
 Digitalni program
 Potpora malim i srednjim poduzetnicima (MSP)
 Ekonomija s niskim emisijama ugljika.177
U razvijenim regijama se najmanje 80 % sredstava mora usmjeriti na najmanje dva
prethodna prioriteta. U tranzicijskim regijama fokus je na 60 % sredstava dok je u
manje razvijenim regijama fokus na 50 %.178
Neki resursi ERDF-a se moraju usmjeriti prema projektima gospodarstva s niskim
emisijama ugljika. Razvijene regije 20 %, tranzicijske regije 15 %, a 12 % imaju
manje razvijene regije. Hrvatska će na raspolaganju imati sufinanciranje od 50 do 75
% ukupne vrijednosti projekta. To se posebno odnosi na tijela državne uprave te na
mala i srednja poduzeća i na znanstveno-istraživački sektor.179
Što pak se tiče upotrebljivosti i korištenja sredstava ovog fonda, to će moći
upotrebljavati lokalne i regionalne vlasti, istraživački centri, korporacije i škole,
trening-centri, male i srednje tvrtke, državna uprava, udruge i sveučilišta. Sredstva će

175 Ibid.
176 Ibid.
177 Ibid., str. 13.
178 Ibid.
179 Ibid.
65

biti dostupna i za javna tijela, organizacije privatnog sektora, nevladine organizacije
te za volonterske organizacije.180
Aktivnosti kojima se ovaj fond bavi su:
 produktivna ulaganja koja pridonose stvaranju i očuvanju održivih radnih
mjesta, putem izravne potpore za ulaganja u male i srednje tvrtke
 tehnička pomoć
 ulaganja u infrastrukturu pružanja osnovnih usluga građanima u području
energetike, okoliša, prometa te informacijskih i komunikacijskih tehnologija
(ICT)
 razvoj unutarnjeg potencijala podržavanjem lokalnih i regionalnih razvoja i
istraživanja te inovacija
 ulaganja u socijalnu, zdravstvenu i obrazovnu infrastrukturu.181
Europski socijalni fond – ESF (European Social Fund) je glavni instrument za
ostvarivanje strateških ciljeva politike zapošljavanja EU-a. Umjeren je na poticanje
poduzetništva, na pružanje pomoći posloprimcima u pronalaženju boljih radnih
mjesta i uspostavi pravednijih mogućnosti za zapošljavanje, za građane EU-a. ESF
ulaže u ljudske resurse. Novčana sredstva su popraćena javnim ili privatnim
financiranjem. Stopa udjela u sufinanciranju projekta kreće se između 50 % – 85 %
njegovih ukupnih troškova, što pak ovisi o relativnom bogatstvu regije. Europska
unija ulaže napore u stvaranje većeg broja kvalitetnijih radnih mjesta i jačanje
socijalne uključenosti unutar društva. Osnovna strategija EU-a, Europa 2020.
promiče pametan, održivi i uključivi rast. Realizacija postavljenih ciljeva je veoma
zahtjevna zbog trenutne situacije s ekonomskom krizom. Ovaj fond ima važnu ulogu
u postizanju ciljeva EU-a i ublažavanju posljedica ekonomske krize.182
Zemlje članice EU-a i Europska komisija zajednički određuju prioritete ESF-a i načine
trošenja financijskih sredstava, a kao prioritete možemo navesti:
 jačanje prilagodljivosti radnika novim vještinama
 pružanje pomoći pri zapošljavanju osoba iz skupina u nepovoljnom položaju
 pružanje pomoći tvrtkama pri uvođenju novih načina poslovanja
 bolji pristup zapošljavanju pružanjem pomoći mladim ljudima pri prelasku iz
obrazovnih ustanova na posao ili obučavanjem osoba koje traže zaposlenje
kako bi se povećale njihove šanse za zapošljavanje
 strukovno osposobljavanje i mogućnost cjeloživotnog učenja radi stjecanja
novih vještina.183
Aktivnosti kojima se bavi ovaj fond su: jačanje zapošljavanja i mobilnosti,
unapređenje javnih službi, poboljšanje obrazovanja i osiguranje jednakih šansi za

180 Ibid., str. 14.
181 Savić et al., 2015, str. 14.
182 Ibid.
183 Ibid., str. 14.-15.
66

sve. Nositelji projekata koji se financiraju iz Europskog socijalnog fonda su korisnici.
Te organizacije obuhvaćaju i javne uprave, udruženja radnika i poslodavaca, razne
nevladine organizacije, tvrtke i dobrotvorne ustanove.184
Preostala dva fonda su: Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj – EAFRD
(European Agriculture Fund for Rural Development) koji za cilj ima jačanje europske
politike ruralnog razvoja i pojednostavljenje njezine provedbe te Europski fond za
pomorstvo i ribarstvo – EMFF (European Maritime and Fisheries Fund). Njegov cilj je
osigurati sredstva ribarskoj industriji i priobalnim zajednicama te njihova prilagodba
promijenjenim uvjetima u sektoru i postizanje ekološke i gospodarske održivosti.185
EAFRD se financira sredstvima Zajedničke poljoprivredne politike i pridonosi
ostvarenju ciljeva spomenute strategije promicanjem održivog ruralnog razvoja u
cijelom EU-u. Pridonosi teritorijalnoj i ekološkoj ravnoteži, zaštiti klimatskih uvjeta i
uvođenju inovacija u poljoprivredu. Zadaća svake zemlje članice je da izradi
Nacionalni plan za ruralni razvoj u skladu sa Strateškim smjernicama za ruralni razvoj
i na taj se način zatim definira raspodjela namijenjenih sredstava iz EAFRD-a.
Opći uvjeti ovog fonda su:
 unapređenje konkurentnosti poljoprivrede;
 osiguranje održivoga gospodarenja prirodnim resursima i klimatske aktivnosti
 osiguranje uravnoteženoga teritorijalnog razvoja ruralnih gospodarstava i
zajednica, uz stvaranje novih radnih mjesta i očuvanje postojećih.186
Kod EMFF-a se projekti financiraju na temelju strateških planova i operativnih
programa koji su napravile nacionalne vlasti. Svaka država članica sastavlja
nacionalni strateški plan za provedbu Europskog fonda za ribarstvo i pomorstvo. Taj
plan pokriva sva područja Zajedničke ribarske politike i predstavlja temelj za
aktivnosti koje se odaberu za financiranje od strane EMFF-a. države same odlučuju
prema prioritetu fonda kako će rasporediti financijsku potporu.187
Postoji pet prioritetnih područja financiranja:
 prilagodba flote (npr. za reciklažu ribarskih brodova)
 tehnička pomoć za financiranje administracije fonda
 akvakultura, prerada i marketing (npr. pomak na više ekološki način
proizvodnje)
 mjere zajedničkog interesa (npr. za poboljšanje proizvoda ili označavanje)
 održivi razvoj ribolovnih područja (npr. za potporu diversifikacije lokalnoga
gospodarstva) 188

184 Ibid., str. 15.
185 Ibid., str. 15-16.
186 Ibid.
187 Ibid., str. 16.
188 Ibid., str.17.
67

Vedran Đulabić u članku o kohezijskoj politici EU-a ističe kako će trebati kontinuirano
pripremati strateške projekte koji će biti podobni za financiranje iz fondova EU-a.
Smatra da će znatno više sredstava značit ujedno i znatno više projekata koje treba
pripremiti za potencijalno financiranje. Umjesto da kreditno opterećujemo sljedeće
generacije, trebamo se angažirati na pripremi strateških projekata za koje možemo
dobiti bespovratna financijska sredstva. Strateški cilj države bi prema tome trebao biti
da kao cjelina što dulje ostane podobna za financiranje iz financijski najizdašnijih
ciljeva kohezijske politike. U kontekstu kohezijske politike, sve strateške regije bi
trebale biti kategorizirane kao slabije razvijene regije. Prema tome, ne treba na
temelju političkih kriterija pristupati relativno visokoj stopi razvijenosti pojedinih
dijelova Hrvatske, već se treba koncentrirati na to kako da i ti dijelovi što duže imaju
priliku iskoristiti financijska sredstva iz EU fondova za strateški važne i financijski vrlo
zahtjevne projekte.189

6. „GRADOVI BUDUĆNOSTI“

Do prije nekoliko godina, samo u znanstveno-fantastičnim filmovima i knjigama mogli
smo se susresti s pojmovima kao što su „gradovi budućnosti“ ili „pametni gradovi“, tj.
„smart city“. Maštalo se o koncepciji grada koji se može voditi kao samostalno
poduzeće i u kojem se mogu generalno optimizirati strateški ciljevi, gdje se može
kvalitetno brinuti o resursima i o zadovoljstvu građana. Danas to više nije samo
mašta. To su gradovi sadašnjosti i bliske budućnosti.
Ako krenemo od općeg poimanja gradova, možda je najbolju definiciju dao Frick koji
je grad opisao kao relativno trajni, kompaktni oblik ljudskog smještaja, koji ima vrlo
poseban odnos sa svojom okolicom, a naseljen je velikim brojem pojedinaca koji se
društveno razlikuju.190 Kao ljudski izum gradovi su stari oko 5000 godina, ali su s
vremenom postali veći i mnogobrojniji. Godine 1800. samo jedan grad je imao preko
milijun stanovnika, a to je bio Peking. Za razliku od danas kada postoji 130 gradova u
svijetu koji imaju preko milijun stanovnika. Klasični gradovi su danas suočeni s
ubrzanom urbanizacijom i novim tehnologijama te su prisiljeni mijenjati svoju
strukturu i funkciju radi prilagodbe novom vremenu i kako bi osigurali bolji život
ljudima. Neodrživi oblici postojećih urbanih područja i ubrzana urbanizacija doveli su
koncept „pametnog grada“ u središte suvremenih debata kao obećanje za održivi
urbani razvoj. Koncept se sastoji od inovativnih i kreativnih rješenja koja se temelje
na korištenju tehnologije u različitim aspektima urbanog života. U to su uključene
društvene, ekonomske, okolišne i državne dimenzije. Cilj je da se postigne održivi

189 Đulabić, 2014, str. 21.
190 Frick, 1997, str. 14.
68

urbani razvoj s efikasnim servisnim sistemima koji dovode do poboljšanja kvalitete
života građana.191
„Pametni grad“ zapravo nema neku opću i konkretnu definiciju. Robert E. Hall ga je
definirao kao viziju na koji način će inovacije temeljene na integrativnom i holističkom
pristupu biti primijenjene na gradove budućnosti kako bi pomogle stvoriti siguran, čist
i uspješan okoliš za život i rad. Istaknuo je da su to gradovi koji nadgledaju i
integriraju uvjete svoje kritičke infrastrukture.192 Koncept „pametnog grada“ upućuje
na pametna rješenja pametnih ljudi, a koncept pametnih ljudi sastoji se od različitih
faktora kao što su sklonost cjeloživotnom učenju, etnička i društvena pluralnost,
fleksibilnost, otvorenost, kreativnost i uključenost u javni život.193 Laički ga možemo
opisati kao viziju urbanog razvoja u kojem se koristi digitalna, komunikacijska
tehnologija (ICT) i Internet stvari (IoT). Svrha je što više zadovoljiti potrebe građana i
unaprijediti učinkovitost gradskih usluga. Pametni grad povećava potencijal pojedinca
i čitave zajednice jer pruža održivost. Na građanima i njihovim potrebama je fokus
vođenja takvog grada, optimalno korištenje resursa, rast gospodarstva i kvaliteta
upravljanja. S druge pak strane to znači interaktivniju i odgovorniju gradsku upravu,
sigurnije javne prostore i zadovoljavanje drugih potreba stanovništva. Formirala bi se
ujedno i pametnija gradska mreža, nadogradili bi se objekti za opskrbu vodom i
odvozom otpada te učinkovitije grijanje i osvjetljavanje zgrada.194
Gradovi se restrukturiraju u „pametne gradove“ koji predstavljaju izvor nade za
budućnost. „Pametni grad“ obećava novu eru optimizirane „pametne“ infrastrukture
koja organizira i povezuje opskrbu i zahtjeve ljudi na nove načine.195 Kako su se
pojavili problemi vezani uz grad, tako se javlja i pojam „pametni grad“. Ti problemi
odnose se na održivi razvoj, usporavanje globalne ekonomije i učinkovito upravljanje.
Koncept tih gradova temeljen je na kombinaciji ideja o konkurentnosti, povećanju
učinkovitosti i pronalaženju novih načina suočavanja s problemima siromaštva, lošeg
upravljanja okolišem i ideja o tome kako tehnologija može doprinijeti poboljšanju
funkcioniranja grada.196 Gradovi postaju inteligentniji u gospodarenju resursima i to
kroz primjenu informacijskih i komunikacijskih tehnologija u komunalnim servisima.
Takvi tipovi gradova kreiraju nove poslovne mogućnosti i time privlače poduzetnike,
kompanije i razne istraživače. Većina gradova u Sjedinjenim Američkim Državama i u
Europi je već inicirala ili namjerava inicirati pristup „pametnom gradu“ zbog
povećanog urbanog rasta. Gradovi se ubrzano mijenjaju kako bi postali kompetitivni.
Mali gradovi se pretvaraju u metropole instalirajući informacijsko-komunikacijsku
tehnološku infrastrukturu kako bi se pozicionirali na globalnoj sceni.197 Dekanica
Harvard School of Engineering and Applied Science, Cherry Murray, u jednom je od
svojih intervjua rekla da će u sljedećem stoljeću planeta Zemlja obući elektronsku

191 Stanković, Džunić, Marinković, 2017, str. 520.
192 Waart, Mulder, de Bont, 2015, str. 1.
193 Monfaredzadeh, Krueger, 2015, str. 2.
194 Budućnost u kojoj živimo: pametni gradovi, Europska komisija, e-izvor
195 Buck, While, 2015,  str. 3.
196 Kumar, Dahiya, 2017,  str. 9.
197 Almirall, Bakıcı, Wareham, 2012
69

kožu koja se sastoji od milijun ugrađenih elektronskih uređaja za mjerenje: aparata
za mjerenje, termostata, kamera, mikrofona, detektora onečišćenja, senzora za
ispitivanje i praćenje gradova i ugrožene vrste, atmosferu, autoceste, razgovore ljudi,
naša tijela pa čak i naše snove. Cherry smatra da će ljudi koristiti internet kao tribinu
za prijenos svojih iskustava i kao podršku.198
Možemo reći da su ti gradovi prošli kroz proces digitalne transformacije. Digitalnu pak
transformaciju možemo opisati kao proces koji započinje od trenutka kada
organizacija krene razmišljati o uvođenju digitalnih tehnologija u svim područjima
poslovanja i traje do trenutka njihove potpune integracije. Digitalna transformacija
poslovanja i društva u EU-u ima golem potencijal rasta za cijelu Europu.199 Radi se
zapravo o inovacijama koje se na prvu čine vrlo jednostavnima i lako prihvatljivima
građanima. Vrlo brzo se zaboravi kako se funkcioniralo prije toga. Najjednostavniji
primjer takve inovacije je plaćanje parkinga putem SMS-a, pametne klupe na kojima
punimo mobitele i razne druge pametne uređaje, dronovi koji prate gustoću prometa i
razne druge. Gotovo nikad se ne radi o jednom rješenju već o kombinaciji više
povezanih tehnologija kako bi se građanima omogućio ugodniji život. Mnoge su
države shvatile važnost digitalne transformacije današnjih gradova. Stanovništvo se
razmnožava, postaje sve veće, a infrastruktura ostaje ista pa je iz tog razloga
potrebno provesti inovacije i promjene kako bi život građana postao jednostavniji i
kvalitetniji.
Primjenom „pametnih“ sustava izražava se funkcija „pametnog grada“ koji omogućuju
održivo upravljanje. Na primjer, „pametni“ sustav upravljanja energijom koristi
senzore i analitičke alate za automatizaciju, upravljanje dvosmjernim tokovima
energije i nadzor te poboljšava rad mreže kako bi se osigurala ušteda energije,
sigurnost, pouzdanost i optimalna iskoristivost energije uz minimalnu emisiju
ugljikovog dioksida. Što se tiče upravljanja prometom, „pametni“ sustav omogućuje
kretanje ljudi i roba na efikasan, siguran i ekološki održiv način. Dodatne mogućnosti
su i pronalaženje i identifikacija vozila i kontrola na cestama. Na taj način se
smanjuje vrijeme putovanja i skraćuju se postupci uvida tijekom prometnih nezgoda.
Spomenimo i upravljanje otpadom pri kojem „pametni“ sustav poboljšava provedbu
zbrinjavanja i prikupljanja otpada na način da prati kretanje različitih vrsta otpada te
ga ujedno i zbrinjava i sortira. „Pametan sustav javlja se i u zdravstvu. Koriste se
„pametna“ obilježja koja unapređuju zdravstvene usluge građana. Primjeri
inteligentnih sustava zdravstvene skrbi uključuju mogućnost dijagnoze bez fizičkog
pregleda, online medicinsku pomoć i daljinski sustav praćenja pacijenata. Sustav za
obrazovanje također koristi obilježja „pametnih gradova“. On pruža učenicima
personalizirano učenje i mogućnost učenja od kuće onim učenicima koji žive na
udaljenim lokacijama. Nudi se i prednost za učitelje kojima je omogućeno otvaranje
komunikacijskih kanala s učenicima i njihovim roditeljima.200

198 Carbone et al., 2012, str. 434-459.

199 Što je zapravo digitalna transformacija i kakve nas promjene očekuju, Europska komisija, e-izvor.
200 Medved, 2020, str. 1.
70

Što se tiče same primjene „pametnog grada“ u današnje vrijeme, oslanja se na
poboljšanje urbanih uvjeta. Na gradskim ulicama širom svijeta prisutni su mobilni
uređaji i razne mobilne aplikacije koje konstantno povezuju krugove neprekinutog
protoka sadržaja. Koriste se podacima osobnog uređaja kroz pasivne operacije
uslužnih programa u pozadini mobilnog operativnog sistema. Najčešće se radi o
podacima o lokaciji.201 U današnje vrijeme sve se svodi na geografske informacije pa
možemo reći da živimo u vremenu Googlemap manije ili tehnologije besplatnih
digitalnih mrežnih karata. Također je manifestiran i trend Wikinomanije, društvene
organizacije organizirane tako da se dan za danom skupljaju informacije. Pod takvim
okolnostima mrežni senzori i protok informacija u realnom vremenu i lokacije postaju
važni dijelovi današnjeg života, a posebice se to odnosi na urbani život.202 „Pametni
gradovi“ se u hodu prilagođavaju tim promjenama.
Istraživanjem Juniper Research, 2015. godine sastavljena je lista prvih pet pametnih
gradova na svijetu, a Barcelona je proglašena najboljim gradom. Prednjačila je čak i
ispred New Yorka, Londona, Nice pa i Singapura.203 Razlog je bio taj što je
korištenjem informacijskih i komunikacijskih tehnologija nastojala pružiti komunalne
usluge na nekoliko razina. Definirano je čak 12 područja u koja se ubrajaju ICT,
zaštita okoliša, voda, otpad, energija i takozvana „otvorena uprava“ gdje građani
imaju mogućnost upravljati promjenama i mogu više sudjelovati, a temelji se na
modernim tehnologijama. Barcelona trenutno broji 22 glavna programa i 83 projekta
u koje ulazi i pametna rasvjeta koja se puni solarnim pogonom, javlja smetnje i kvar
putem aplikacija itd. Ima i pametni parking koji funkcionira tako da javlja korisnicima
putem pametnih telefona lokaciju slobodnog parkirnog mjesta. Među tim projektima je
i pametno upravljanje vodom i pametno gospodarenje otpadom. Zahvaljujući svemu
tome, na godinu se štedi više od 70 milijuna dolara i još bitnije od svega je što se
otvorilo 47 tisuća novih radnih mjesta. U pametne gradove možemo svrstati i Beč koji
je također među bolje rangiranima. On je dosegao visoki rang zahvaljujući osnutku
javno privatne organizacije sa zadatkom razvoja rješenja i strategije za Smart City.
Kopenhagen i Stockholm su zbog razvoja pametnih tehnologija i znatnog smanjenja
potrošnje električne energije svrstani među najuspješnije pametne gradove. Oni
predvode u upotrebi energije iz obnovljivih izvora i zelene IT tehnologije. Stokab–
stochholmska pametna mreža omogućuje nesmetanu i brzu komunikaciju
podsustava te je temelj za razvoj svih ostalih „pametnih rješenja“.204 New York isto
možemo navesti kao praktični primjer primjene koncepta „pametnog grada“. Dolazi
pod nazivom LinkNYC i cilj mu je zamijeniti više od 7500 javnih govornica
pristupačnim točkama za besplatni WI-FI. Takozvani „Linkovi“ nude besplatno
telefoniranje putem interneta i korištenje prijenosnih računala kojima se može
pristupiti gradskim uslugama i kartama grada. Omogućeno je punjenje vlastitih
mobitela na svakom „Linku“. Berlin je poznat po pametnom rješenju u vezi s

201 Leszczynski, 2016, str. 1-18.
202 Rochel et al.,  2012, str. 3.
203 Koncept pametnog grada, Aestus Group, 2018, e-izvor
204 Budućnost u kojoj živimo: pametni gradovi, Europska komisija, e-izvor
71

parkiranjem. Koriste se radarski senzori koji prate zauzetost parkirnih mjesta te šalju
podatke sustavu koji vozačima šalje podatke o slobodnim parkirnim mjestima. Na taj
način se izbjegavaju i smanjuju gužve u gradskom prometu te se također smanjuje
ispuštanje štetnih plinova.205
U Hrvatskoj se također ide tim stopama i gradovi rade na svojoj infrastrukturi kako bi
postali dio zajednice „pametnih gradova“. Neki od gradova koji ulaze u tu skupinu su:
Zagreb, Zadar, Rijeka, Dubrovnik, Vukovar i Bjelovar. Kako bi se mogla u potpunosti
iskoristiti pametna rješenja, potrebna je dobra komunikacija, a to znači da je nužna
kvalitetna prometna mreža kojom će se upravljati svim gradskim procesima te
proizvodnjom i potrošnjom energije. Predviđa se da će do 2050. godine čak 70 %
stanovništva živjeti u gradovima što je još jedno od upozorenja zašto treba mijenjati
infrastrukturu gradova. Potrebno je da gradovi počnu primjenjivati suvremena
tehnološka, organizacijska i logična rješenja. Za „pametan grad“ potrebno je i
uvođenje ICT tehnologije, internetsko povezivanje objekata, povećanje energetske
učinkovitosti, smanjenje onečišćena, upotreba pametnih mreža i inovativna rješenja.
Kao što smo prethodno naveli, mnogi gradovi u Hrvatskoj imaju dobru praksu što se
tiče važnosti digitalizacije i razvoja. U Zagrebu je prihvaćena „Okvirna strategija
pametnog grada Zagreba – Zagreb Smart City“ koja je usmjerena na pametnu,
učinkovitu i transparentnu gradsku upravu, digitalnu infrastrukturu, pametno
upravljanje energijom, komunalnim uslugama i na održivu urbanu mobilnost,
gospodarstvo i obrazovanje. Rijeka je 2007. godine uvela besplatni WI-FI na
odabranim gradskim lokacijama, a prošle je godine nagrađena nagradom „Smart
City“ za nadzor prometa dronom i stvarno praćenje stanja na terenu. Dubrovnik je
dobio glavnu nagradu za najbolji Smart City u Hrvatskoj zahvaljujući predstavljanju
nekoliko pametnih rješenja kojima bi olakšao i poboljšao život građana i turista. Od
srpnja uvodi sustav pametnog parkiranja koji vrijedi 3,2 milijuna kuna. Napravili su i
aplikaciju „Visitor“ koja prati kretanje ljudi starom gradskom jezgrom i predviđa
stvaranje gužve.206 Hrvatski gradovi su tek počeli s transformiranjem u pametne
gradove.
Koncept pametnog grada zvuči nevjerojatno i veoma privlačno te nam daje nadu za
rješenje urbanih problema današnjice, no Holland je drukčijeg mišljenja. On smatra
da se ti problemi neće poboljšati isključivo jednostavnim tehnološkim rješenjima ili
sofisticiranijim prikupljanjem podataka iz razloga što su život u gradu i urbana
sociologija tijekom prošlog stoljeća pokazali da se siromaštvo, nejednakost,
diskriminacija te propadanje zajednica, kriminal i problemi okoliša neće poboljšati.207

205 Fischer, 2017
206 Pametni gradovi u Hrvatskoj, Europska komisija, e-izvor.
207 Hollands, 2015, str. 13.
72

6.1. PAMETNI GRADOVI VS. VRTNI GRADOVI

Uspoređujući pojam pametnih gradova s Howardovim vrtnim gradovima možemo
povući poveznicu. Što se same inovacije tiče, on je već u 19. stoljeću radio na
inovaciji tadašnjih gradova. Primijetio je nedostatke i težio ka poboljšanju. Želio je
uništiti ili barem smanjiti razliku između gradskog i seoskog stanovništva što se vidi i
u današnjim „pametnim gradovima“ odnosno „gradovima budućnosti“ gdje ljudi sami
bježe u gradove te se prema navedenim podacima očekuje 70 % gradskog
stanovništva do 2050. godine. U pametnim gradovima se radi na čistoći zraka i
okoliša isto kao što je Howard predlagao zelene površine koje bi okruživale svaki
grad. Jedina velika i primjetna razlika je prenapučenost koju svi današnji gradovi
imaju, a Howard se borio protiv toga. On je zadao određenu brojku stanovništva i
samim time, kad bi brojka bila dosegnuta, grad bi se „zatvarao“ i gradio bi se novi.
Smatramo da je to jedna od najboljih Howardovih ideja koja bi se trebala i danas
primjenjivati. Na taj način bi se smanjila zagađenost i život bi bio jednostavniji i lakši.
Istina da su danas razne inovacije olakšale otežano kretanje prenapučenim gradom,
ali Howardovu ideju smatramo korisnijom.

6.2. ZELENI GRADOVI

Pojam „zeleni grad“ nastao je u Europi i označava promoviranje održivog razvoja
putem uređenja okoliša sa smanjenom emisijom ugljičnog dioksida. Svojim epitetom
„zeleni“ slikovito opisuje svoju organizaciju. Svrha je učiniti izgrađene i neizgrađene
prostore grada „zdravijim“, a glavni cilj je očuvanje okoliša i napredak društva u
socijalnom, ekonomskom, zdravstvenom i gospodarskom smislu. Sredinu s
kvalitetnim sadržajima, dostupnim obrazovanjem uz održivo raspolaganje resursima i
ekološki osviještenim građanima nazivamo „zelenim gradom budućnosti“.208

208 Križanić, 2019, str. 5-30.
73

Slika 20: Zeleni grad

Izvor: 'Zeleni gradovi' (2): Istražili smo na koji način gradovi brinu o zaštiti okoliša,
Gradonačelnik.hr, 2019, e-izvor.

Definicija zelenih gradova prema njihovoj okolišnoj efikasnosti ne znači da su
socijalna pitanja ignorirana već da zelenije životno okruženje može igrati važnu ulogu
u stvaranju gradova boljim za svoje stanovnike. Mnogima je u interesu da njihov grad
dobije status zelenog grada. Radi se na poboljšanju kvalitete zraka, smanjenju
upotrebe neobnovljivih resursa, stvaranju više zelenih prostora, potiče se na
izgradnju zelenih zgrada i kuća, nude se programi recikliranja i podržavaju se
okolišno prihvatljive metode prijevoza. U obzir treba uzeti alternativni „zeleni prijevoz“
kako bi imali bolju i zdraviju budućnost za razliku od klasičnih prometnih sistema koji
imaju veliki utjecaj na okolinu i odgovorni su za 25 % potrošnje svjetske energije i
emisije CO2. Osim toga, klasični promet i prijevoz uključuje prometne nesreće,
zagađenja zraka, osjetljivost na porast cijena goriva i fizičku neaktivnost. Kao najbolju
opciju i alternativu klasičnom prijevozu možemo izabrati vožnju biciklom, električnim
romobilima i pješačenje. Takva alternativa nije samo ekološki bolja opcija već je i
puno korisnija za zdravlje i održavanje fizičke forme. Jedna od opcija je i korištenje
javnog prijevoza u odnosu na putovanje pojedinca vlastitim automobilom. Električni
tramvaji, autobusi i eko-taksi ili hibridna vozila imaju veliki i pozitivni utjecaj na okoliš.
Za zelene gradove vrlo je bitna i „zelena ili održiva gradnja“. To je štedljiva gradnja,
odnosno gradnja za budućnost. Tako nastaju „zelene kuće i zgrade“ 21. stoljeća koje
su dizajnirane tako da brinu o okolišu. Koriste se zdraviji i efikasniji modeli izgradnje,
obnove, rada, održavanja i rušenja. Zelene su zgrade dizajnirane tako da smanje
utjecaj izgrađene okoline na ljudsko zdravlje i na prirodu. To se postiže efikasnijim
korištenjem energije, vode i ostalih resursa, zaštitom zdravlja stanara i povećanjem
74

produktivnosti zaposlenika te smanjenjem zagađenja, otpada i uništavanja prirode. U
izgradnju se uključuju održivi materijali. To su materijali koji su ponovno korišteni,
reciklirani i napravljeni iz obnovljivih izvora. Stvaraju se zdravija zatvorena okruženja
s minimalnim zagađenjem, okolina koja smanjuje upotrebu vode korištenjem domaćih
biljaka koje ne zahtijevaju prekomjerno zalijevanje.209
Bitna stavka održive gradnje je što prirodne resurse ostavlja u nasljeđe budućim
generacijama. U tom kontekstu arhitektura nam predstavlja pasivnu kuću koja ne
treba aktivan sustav grijanja. To je građevina koja ne troši već koristi prirodno kolanje
energije, a postoji i mogućnost proizvodnje energije. To je postala zahvaljujući
koncepciji projektiranja, koja se oslanja na iskorištavanje prednosti strana svijeta,
instalacijskom sustavu koji koristi obnovljive izvore energije kao što su sunčeva
energija, energija vjetra i toplina Zemljine unutrašnjosti te suvremenim prirodnim
izolacijskim materijalima. U trenutku kad gradnja, korištenje i održavanje standardnih
zgrada sve više financijski opterećuje, preporučljivo je orijentirati se na gradnju
pasivne kuće. Osim što je jeftinije, bitno je spomenuti da je u tim kućama zdravija i
ugodnija atmosfera. Kao i svaka inovacija, tako i pasivne kuće imaju svojih
nedostataka, a to je znatno veća početna investicija. Ekonomski je to opravdano jer
postoji obračunsko razdoblje u kojem će se investicija vratiti, a radi se o razdoblju od
15 do 20 godina. 210

Slika 21: Zelena kuća

Izvor: Održane radionice o upravljanju energijom i energetskoj učinkovitosti,
bljesak.info, 2018, e-izvor.

209 Šta je „zeleni grad“?, Impuls, 2016, e-izvor.
210 Ovčar, 2010, str. 5-6.
75

Asocijacija i bitna poveznica sa zelenim gradom je i „nula otpada“. Etičan i
ekonomičan cilj koji vodi ljude ka mijenjanju životnih navika, gdje su svi otpadni
materijali dizajnirani da postanu resurs za izradu nečeg novog. „Nula otpada“ znači
rukovanje i dizajniranje proizvoda i procesa tako da se izbjegava količina i toksičnost
otpada i materijala kako bi se očuvali resursi, a ne da ih se spaljuje i zakopava.
Implementacijom istog, izbjegnut će se sva ispuštanja otpada u vodu, zrak i zemlju.
Taj otpad je prijetnja zdravlju cijele planete, ljudi, životinjskih i biljnih vrsta. Biljni
svijet, odnosno zelene površine su neophodne jer su od velikog ekološkog i
društvenog značaja. One osiguravaju staništa za različite ptice, životinje, insekte i
ostale organizme i u isto vrijeme osiguravaju zelene puteve koji povezuju staništa.
Sprječavaju eroziju tla te apsorbiraju kišnicu, a na taj način se poboljšava odvodnja.
Istraživanja su pokazala da biljke smanjuju efekt urbanog toplinskog otoka, a zelene
površine smanjuju buku i osiguravaju mjesta za okupljanje, igru i odmor. Poveznica
između stanovništva i prirodnog okruženja je upravo zelena površina što je jako bitno
za održivost zajednice.211
Kao konkretan primjer zelene zgrade navest ćemo „Zelenu Poslovnu Zgrada
Menerga Maribor“. To je energetski učinkovita zelena zgrada. Ona je dokaz
optimalne fuzije građevinsko-fizičke perfekcije, arhitekturne rafiniranosti i optimalnog
energetskog dizajna. Cilj je minimalno zagađivanje okoliša. Zgrada služi kao realan
primjer održivosti, a ujedno je i dokaz da je za cijenu troškova klasične investicije
moguće napraviti zelenu zgradu. Zgradu koja je u skladu sa svim mjerilima održivosti
i koja je prema potrošnji energije uzor niskoenergetskim zgradama.212

211 Šta je „zeleni grad“?, Impuls, 2016, e-izvor.
212 Menerga, Maribor, Menerga building energy systems, e-izvor.
76

Slika 22: „Zelena Poslovna Zgrada Menerga Maribor“

Izvor: Menerga, Maribor, Menerga building energy systems, e-izvor.

Kako bismo saželi značenje zelenih gradova i zelene gradnje te povukli poveznicu s
idejama Ebenzena Howarda, možemo reći da je i on sam težio nečem sličnom što se
danas zaista i realizira. U njegovo doba to je bila samo vizija. Tada nisu postojale
mogućnosti za takve inovacije, ali vidi se da je Howard bio ispred svog vremena i
zamišljao nešto takvo.

7. RASPRAVA

Zašto smo se odlučili za analiziranje koncepta prostornog planiranja, odnosno
nastanka i razvoja vrtnih gradova?
Kamo god se okrenemo, nešto se gradi, nešto je u procesu nastajanja. Bez obzira na
to radi li se o stambenim ili poslovnim zgradama ili obiteljskim kućama, broj
građevina svakodnevno raste. Te brojke potiču na razmišljanje i bacaju mrvicu
sumnje na sukladnost sa zakonima prirode i zakonima države. Živimo u svijetu kada
nam je dostupno baš sve. Ne razmišljamo o kakvoći i pitkosti vode isto kao ni zraka.
Sve smo shvatili olako i tako se odnosimo prema tome. Sve je manje zelenih
površina, a sve više gomilanja zgrada i borbe za m2. Zanimalo nas je kako se nekada
gradilo i kako su se nekada ljudi odnosili prema istome. Postoji li poveznica prošlosti i
77

sadašnjosti i je li moguće izvući kakve korisne zaključke i pouke? Kopajući po
povijesnim izvorima prostornog planiranja, može se zaključiti da je oduvijek postojao
red gradnje i pravila. Gradovi se izdvajaju i ističu s obzirom na kulturu i razdoblje u
kojem su nastali. Također su i velike ekonomske i socijalne promjene pridonijele
tome da se 19. stoljeće pamti kao burno razdoblje u kojem su ljudi išli trbuhom za
kruhom i formirali urbane sredine. Broj ljudi u gradovima je sve više rastao, a s druge
strane je kao negativna posljedica proizašla prenapučenost i veliki problemi s
uništavanjem i ugrožavanjem seoskih područja. Zahvaljujući Ebenezeru Howardu i
njegovom isticanju nezadovoljstva takvim uvjetima i načinom života možemo
spoznati pojam i ideju vrtnih gradova.
Svrha ovog magistarskog rada bila je proučiti teoretski i praktični pristup koncepta
prostornog planiranja s naglaskom na vrtnim gradovima. Osnovno pitanje bilo je:
„Kako su nastali prvi vrtni gradovi?“. Proučavanje različitih izvora i članaka koji su
povezani s ovom temom dolazi se do saznanja da je kolijevka prostornog planiranja
dolina rijeke Ind i to prije 4500. godina. Prvi gradovi u kojima su živjeli ljudi također su
povezani s tim razdobljem. Prema izgledu naselja, može se zaključiti da se radilo o
planskom razvoju, što znači da od tuda potječe prostorno planiranje. Isto tako može
se saznati ponešto i o urbanom planiranju. Ono potječe s indijskog potkontinenta, a
civilizacija za koju se smatra da su je uspješno razvili je civilizacija doline Inda. Daljnji
razvoj seže u staru Grčku i Rim. Gradovi su imali centar, okruživala ih je mreža ulica
s dvije glavne ulice koje su se križale na glavnom trgu, a okolo svega toga je bio
obrambeni zid. Specifično je i to da su gradovi bili građeni na rijekama. Nakon Rima
se nije pridavala velika pozornost urbanom planiranju, već se počinje pridavati u
industrijsko doba kada su se gradovi počeli jako razvijati i postajati industrijska
središta.
Još jedna od bitnih značajki nastanka ovog rada je rad i djelo Ebenezera Howarda.
Istraživali su se ciljevi i značajke vrtnog grada, proučavala mišljenja teoretičara na tu
temu te istraživao razvoj vrtnih gradova od 19. stoljeća pa do danas. Ebenezera je
neizmjerno mučila razlika između sela i urbane aglomeracije pa je osmislio i
predložio ideju novog tipa grada. Bilo mu je bitno da zadrži pozitivne strane sela i
grada. Pozitivne strane gradskog života bile su kultura i ekonomske prednosti, a što
se tiče sela, želio je zadržati ekološke značajke života na selu. Njegova ideja bila je
da vrtni grad bude samostalna zajednica i da se unaprijed odredi broj stanovnika i
površina. Zamislio je i princip zoniranja koji je bio podijeljen na industrijsku zonu,
stambenu, javni prostor i zeleni pojas. Zeleni pojas je simbolizirao vrtne gradove i po
tome su i poznati. U svemu tome spriječio ga je nedostatak novaca i teška situacija
njegove kompanije. Prvi takav grad mu je ostvario puni potencijal tek nakon Drugog
svjetskog rata. Radi se o gradu Letchworthu. Howardova najveća želja bila je da
osigura jeftino stanovanje za najsiromašnije radnike, no to nikad nije uspio.
Howard ima još jedan uspjeh iza sebe, a to je njegova knjiga koja je nastala 1898.
godine, „To-Morrow: A Peaceful Path to Real Reform“. Može se reći da je ova knjiga
temelj modernog urbanog planiranja.
78

Cilj ovog rada je bio i povući poveznicu vrtnih gradova s pametnim i zelenim
gradovima što je bio jedan od najzanimljivijih dijelova. Možemo reći da smo
uspoređivali prošlost i budućnost te smo se osvrnuli i na sadašnjost. Sva tri tipa
gradova se u nečemu podudaraju pa se može reći da je jedna od hipoteza
potvrđena. Dakle, sva tri tipa grada građena su planski, s idejom o očuvanju okoliša.
Mišljenja smo da je bilo i još uvijek ima puno više prostora za vrtne gradove nego što
je iskorišteno. To se konkretno odnosi na Hrvatsku u kojoj ima jako malo primjera
vrtnih gradova. Smatramo da su se arhitekti jako brzo prebacili na inovacije i krenuli u
projekte gradova budućnosti odnosno pametnih gradova, a zapostavili su neke
jednostavnosti koje vuku za sobom vrtni gradovi. Smatramo da su neki elementi iz
prošlosti korisniji od ovih modernijih iz 21. stoljeća. Kao konkretan primjer naveli
bismo zeleni pojas kojim je predviđeno da grad bude zaokružen i prometnice izvan
grada. Danas se sve rjeđe misli na zeleni pojas, kako unutar grada tako i okolo
grada. Velika je pomama za zemljištima pa ne pridaju važnost zelenilu koje je
neophodno da služi kao igralište, park za rekreaciju ili samo kao zelena površina koja
spašava monotoniju postignutu betonom. Možda nam se na prvu čini da ima dovoljno
parkova, ali oni lagano i sigurno nestaju, a to će se vidjeti kroz nekoliko godina.
Zelene površine i poljoprivredna zemljišta dio su samo seoskih sredina, a ne kako je
Howard predvidio da se ne radi takva razlika između sela i gradova. Ono što se je
postiglo s pametnim gradovima je to da sve više ima gradskog stanovništva pa nema
ni potrebe za stvaranjem razlike između gradskog i seoskog stanovništva. S druge
pak strane dolazi do prenapučenosti, a to je ono protiv čega se Howard borio. S
gradovima budućnosti teško će se postići zadana brojka ljudi kao što je to bio slučaj s
vrtnim gradovima, no to je jedna od najboljih Howardovih ideja. Tu bi se opet
preklopili s idejom zelenih gradova jer bi se na taj način smanjila zagađenost i život bi
bio lakši i jednostavniji. Zeleni gradovi promoviraju održivi razvoj putem uređenja
okoliša sa smanjenjem CO2, a glavni cilj je očuvanje okoliša i napredak društva u
socijalnom, ekonomskom, zdravstvenom i gospodarskom smislu. Strategija Europske
unije za poticanje pametnog, uključivog i održivog rasta pomaže im u tome. Svrha joj
je stvaranje više radnih mjesta i veća kvaliteta života te pokazivanje sposobnosti
ostvarenja pametnog, održivog i uključivog rasta. Najbitnije od svega je da se nađe
način za stvaranje novih radnih mjesta i da se pravilo usmjeri naše društvo. Velika
prepreka svemu tome je trenutna situacija s pandemijom bolesti COVID-19, ali se
svakako nadamo da će nakon završetka sve krenuti svojim putem i da ćemo ipak
neke dobrobiti znati cijeniti više.
U ovom magistarskom radu su postavljene četiri hipoteze, koje su djelomično
potvrđene.
H1: Vrtni gradovi su pozitivna pojava koja je nastala zahvaljujući želji za promjenama.
Ebenezer Howard izumio je taj novi grad kako bi potaknuo na promjene koje želi
stvoriti u svijetu. Predložio je osnivanje gradova novog tipa koji će izbrisati socijalne
razlike među stanovništvom. Njegovi vrtni gradovi prototipovi su novih gradova u
79

Engleskoj što je bitan pokazatelj pozitivne pojave vrtnog grada. To potvrđuje prvu
hipotezu.

H2: Vrtni gradovi ostvaruju alternativni dizajn društvene zajednice
Howardov prijedlog o vrtnim gradovima doveo je do napetosti i podjela među
stručnjacima. Nažalost to se nije moglo potvrditi na terenu. Na temelju istraživanja
vidi se da je Howard tražio alternativni dizajn. Želio je da se ograniči rast i da se
ukloni ekonomska neravnopravnost, no to nije bilo izvedivo u njegovo vrijeme isto
kao ni danas. U svom naumu imao je podupiratelje isto kao i protivnike. Protivnici su
se zalagali za očuvanje tradicionalnih vrijednosti, no iz različitih članaka i uz pomoć
istraživanja može se vidjeti da je ipak uspio Howard sa svojim dizajnom. Želio je
stvoriti zajednicu zadovoljnih ljudi kojima njihov vrtni grad omogućuje sve što im je
potrebno, bez ikakvih razlika i rangiranja. Temeljem toga, ova hipoteza je djelomično
potvrđena.

H3: Sve više gradova trebalo bi težiti ka pretvaranju u vrtne gradove radi zadržavanja
svih proizvodnih sektora i stanovanja na jednom mjestu.
Vrtne gradove nije potrebno uvesti zbog utopijskih ideala, nego ih je bitno razvijati
radi opstanka društva. Potreba za vrtnim gradovima je porasla u današnje vrijeme i to
iz mnogih razloga. Tempo rasta urbanih sredina samo je jedan od razloga. Drugi
razlog je potreba za oživljavanjem ideje vrtnih gradova zbog paradigme održivog
razvoja koja je u današnje vrijeme sve više aktualna i ljudi su osvješteniji.
Istraživanjem se može doći do zaključka da ljudi imaju u planu graditi sve više
zelenih kuća i zgrada, imaju potrebu kupovati električne automobile, seliti u stanove
koji su im što bliže poslu kako bi mogli putovati biciklom ili pješice. Zadržavanje
proizvodnih sektora i stanovanja na jednom mjestu samo bi im olakšalo način života,
a s druge strane potiče se održivi razvoj. Ova hipoteza je potvrđena.

H4: Vrtni su gradovi pokretači „pametnih gradova“.
Kako su „pametni gradovi“ vizija urbanog razvoja u kojem se koristi digitalna i
komunikacijska tehnologija i internet stvari, radi što boljeg zadovoljstva građana i
unaprjeđenja učinkovitosti gradskih usluga možemo vidjeti poveznicu s vrtnim
gradovima. Howardu je također bilo na prvom mjestu zadovoljstvo građana i uvijek je
težio novom dizajnu, odnosno pojednostavljenju u korist građana. Pametni grad
pruža održivost jer povećava potencijal pojedinaca i čitave zajednice. Na građanima
je fokus vođenja takvog grada. Najbitnije su njihove potrebe, rast gospodarstva,
kvalitetno upravljanje, odnosno optimalno korištenje resursa. Postoji poveznica tih
dviju vrsta gradova pa se može reći da je hipoteza potvrđena.
80

8. ZAKLJUČAK

Pretpostavke na početku istraživanja teme ovog magistarskog rada, da su vrtni
gradovi pozitivna prekretnica urbanizacije, pokazale su se točnima. Pretpostavka je
bila da bi trebalo postojati više takvih gradova u budućnosti do čega smo zapravo i
došli. Isto tako, saznali smo da postoji i poveznica između vrtnih i pametnih gradova,
što je također bila naša pretpostavka.
Jedan od većih problema današnjice je nekontrolirano širenje gradova i neplanska
prenapučenost. Istraživanje je pokazalo da je koncept „zelenih gradova“ najbliži
konceptu „vrtnih gradova“ i tako najpogodniji za stanovnike, kao i za samu prirodu.
Zadatak je bio proučiti pozitivne i negativne činjenice vrtnih gradova. Očekivanja su
bila pozitivna s obzirom na sklad s paradigmom održivog razvoja. Zaključak je da
prevladavaju pozitivne činjenice. Kao najnegativnija činjenica vrtnih gradova može se
navesti nemogućnost stvaranja jeftinog stanovanja za najsiromašnije radnike, a
sigurno bi se s time složio i sam Ebenezer Howard. Jedna od negativnih činjenica je i
poistovjećivanje vrtnog grada s predgrađem. Sve ostalo pripisujemo pozitivnom.
Uvažavajući znanstveno dokazane teorije i činjenice vezane za korisnost vrtnih
gradova i njihov utjecaj na budućnost, zaključak je da postoji poveznica vrtnih
gradova i „pametnih gradova“.
Kao temeljna svrha rada istaknuta je učinkovitost prostornog planiranja primjenom
koncepta vrtnih gradova. Povezali smo vrtne gradove, odnosno održivi razvoj s
kohezijskom politikom EU-a. Kohezijska politika je usmjerena na ključna područja
koja će Europskoj uniji pomoći da se suoči s izazovima 21. stoljeća i ostane globalno
konkurentna. Ona je glavna investicijska politika te se u njezinom okviru podupiru
gospodarski rast, otvaranje radnih mjesta, poslovna konkurentnost, održivi razvoj i
zaštita okoliša. Kako bi se postigli takvi ciljevi, upotrebljavaju se europski strukturni i
investicijski fondovi.
Rad dokazuje da je neophodno planirati te prije svega stvoriti zdravo i prirodno
okruženje i samim time omogućiti komfor i udobnost života ljudi.
Nadamo se da će dobiveni rezultati osvijestiti ljude i potaknuti ih na malo drugačiji i
prije svega bolji način života, da će potaknuti zajednicu na pametno planiranje
gradnje, na očuvanje resursa, na to da više cijene zelenilo i čisti zrak oko sebe.
Može se zaključiti da vrtni grad predstavlja održivi spoj prirode i grada, čemu se i
danas teži. Koncept vrtnog grada varijanta je „održivog grada“ koji podrazumijeva
granice rasta, ekološku ravnotežu, organizirane gradske funkcije, razvijeno i
civilizirano društvo te sklad građana u donošenju odluka. Unatoč činjenici da novi
gradovi danas imaju i preko 200,000 stanovnika, ipak uspijevaju optimizirati
mobilnost zbog drugačijeg pristupa zoniranja. Umjesto ograničavanja zelenom
površinom, zelene površine i zone raspoređene su kroz grad čime se dobiva
81

mogućnost uspostavljanja policentrične urbane regije kada grad prijeđe određenu
količinu stanovnika. Prostor na kojem je grad osnovan može se adaptirati prema
potrebi, a može se i proširiti kroz predodređene prostore u zelenom pojasu. Zbog
uvođenja takvih principa, postmodernizam je znatno poboljšao izvedbu Howardovih
ideja i približio koncepte vrtnih gradova ostvarenju Howardove vizije ravnopravnog i
organiziranog društva. Kako vrijeme ide naprijed, tako je očito da je trebalo nastati
nešto novije, malo drugačije. Iz toga proizlaze zeleni gradovi i gradovi budućnosti.
Indirektno su stvarani na Howardovim temeljima. Isto tako, ne smije se zanemariti
čovjeka. O čovjeku ovisi kakav će grad biti. Hoće li biti vrtni, zeleni ili pametni.
Najbitnija je osviještenost ljudi o resursima koji su nam još uvijek dostupni i njihovo
savjesno korištenje. Treba težiti onome što je najbolje i najkorisnije za čitavu
zajednicu, ali ništa manje i za naš planet.

82

9. POPIS LITERATURE I IZVORA

Samostalne monografske publikacije
1. Buck, N. T., While,  A. (2015). Competitive urbanism and the limits to smart
city innovation: The UK Future Cities initiative. Ujedinjeno Kraljevstvo:
University of Sheffield, Urban Studies.
2. Buder, S. (1990). Visionaries and planners: the Garden City Movement and
the modern community. New York, NY: Oxford University Press.
3. Braudel, F. (1990). Civilizacije kroz povijest. Zagreb: Zavod za hrvatsku
povijest.
4. Domović, M. (2018). Civilizacija doline Inda (diplomski rad). Zagreb:
Sveučilište u Zagrebu Filozofski fakultet odsjek za indologiju i dalekoistočne
studije.
5. Đulabić, V. (2014). Kohezijska politika Europske unije kao instrument razvoja
Hrvatske. Zagreb: University of Zagreb.
6. Fišman, R. (1997). Ebenizer Hauard i njegov koncept vrtnog grada. Beograd:
IDEA, Arhitektonski fakultet.
7. Forshaw, J. H., Abercrombie, P. (1944). County of London plan. London:
Macmillan and Co.
8. Hall, P., Ward, C. (1999). Sociable cities: the legacy of Ebenezer Howard.
New York: J. Wiley.
9. Hollands, R. (2015). Critical interventions into the corporate smart city.
Cambridge: Journal of Regions.
10.
Howard, E. (1902). Garden cities of to-morrow. Cambridge: The MIT Press.
11.
Križanić, V. (2019). Europski zeleni gradovi – Načela i vizije razvoja
(diplomski rad) Zagreb: Sveučilište u Zagrebu Fakultet šumarstva i drvne
tehnologije, Zavod za izmjeru i uređivanje šuma.
12.
Kumar, T. M. V., Dahiya, B. (2017). Smart economy in smart cities. USA:
Springer Nature Singapore.
13.
Lamza, B. (2015). Urbanizacija u antičkom razdoblju (diplomski rad). Osijek:
Sveučilište J. J. Strossmayera u Osijeku Filozofski fakultet.
14.
Leszczynski, A. (2016). Speculative futures: Cities, data, and governance
beyond smart urbanism, Environment and Planning. New Zealand: University
of Auckland.
15.
Letica, V. (2015). Utjecaj industrijske revolucije na razvoj gradova u Velikoj
Britaniji u 19. stoljeću (diplomski rad). Osijek: Sveučilište J. J. Strossmayera u
Osijeku Filozofski fakultet.
16.
Marinović - Uzelac,  A. (2001). Prostorno planiranje. Zagreb: Dom i svijet.
17.
Milić, B. (2002). Razvoj grada kroz stoljeća III. Zagreb: Školska knjiga.
18.
Morton, A.L. (1955). Istorija Engleske. Sarajevo: Veselin Masleša.
19.
Mumford, L. (1968). Grad u historiji. Zagreb: Naprijed.
20.
Mumford, L. (2010). Kultura gradova. Novi Sad: Mediteran.
83

21.
Parsons, K. C., Schuyler, D. (2002). From garden city to green city: the legacy
of Ebenezer Howard. Baltimore: The John Hopkins University Press.
22.
Perlain, V. (2016). Nastanak i razvoj vrtnih gradova (diplomski rad). Zagreb:
Sveučilište u Zagrebu Filozofski fakultet odsjek za sociologiju.
23.
Poropat, A., Bršić, K., Velčić, E. (2006). Hijerarhija planova prostornog
uređenja Republike Hrvatske i EU. Poreč: Institut za poljoprivredu i turizam.
24.
Povijest svijeta. (2005). Split: Marijan tisak.
25.
Radović Mahečić, D. (2001). Psefizma. Karlovac: Društvo arhitekata,
građevinara i geodeta.
26.
Razvoj gradova kroz povijest. (2011). Zagreb: Prirodoslovno-matematički
fakultet sveučilišta u Zagrebu.
27.
Rimski gradovi – urbanistički ustroj. (2011). Osijek: Sveučilište J. J.
Strossmayera u Osijeku, Građevinski i arhitektonski fakultet Osijek.
28.
Roberts, J.M. (2002). Povijest Europe. Zagreb: AGM.
29.
Rochel, S., et al. (2012). Are Smart Cities’ Smart Enough? Canada: Laval
University.
30.
Savić, Z., et al. (2015). Kohezijska politika Europske unije i Hrvatska 2014. –
2020. Zagreb: Hrvatska Gospodarska Komora.
31.
Staničić, F. (2017). Sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu u procesima
prostornog planiranja. Zagreb: Pravni fakultet Sveučilišta u Zagrebu.
32.
Topografske karte. geoskola.
URL:
https://www.geoskola.hr/~gsurina/10_1topografske%20karte.pdf,
16.02.2021.
33.
Velika ilustrirana povijest svijeta. (1974). Rijeka: Otokar Keršovani.
34.
Vresk, M. (2002). Osnove urbane geografije. Zagreb: Školska knjiga.
35.
Waart, P. Mulder, I., de Bont, C. (2015). A Participatory Approach for
Envisioning a Smart City. Rotterdam: University of Applied Sciences.
36.
Ward, S.V. (1992). The garden city: past, present and future. London: E. & F.
Spon.

Članci u novinama
1. Almirall, E., Bakıcı, T., Wareham, J. (2012). A Smart City Initiative: the Case
of Barcelona. Journal of the Knowledge Economy, 28.01.2012. URL:
https://link.springer.com/article/10.1007/s13132-012-0084-9, 11.02.2021.
2. Carbone, A., et al. (2012). Complexity aided design. The European Physical
Journal
Special
Topics,
br.
214,
str.
434-459.
05.12.2012.
URL:
https://link.springer.com/article/10.1140/epjst/e2012-01701-5, 25.02.2021.
3. Fischer, I. (2017). 12 inteligentnih rješenja koja su zauvijek promijenila život
građanima, Pametni gradovi donose nova radna mjesta i veće prihode
poduzetnicima. Jutarnji list, 13.11.2017. URL: https://www.jutarnji.hr/vijesti/12-
inteligentnih-rjesenja-koja-su-zauvijek-promijenila-zivot-gradanima-pametni-
gradovi-donose-nova-radna-mjesta-i-vece-prihode-poduzetnicima-6717852,
11.02.2021.
84

4. Flower, H., (2014). The Project Gutenberg EBook of Garden Cities  of To-
Morrow,
by
Ebenezer
Howard.
Gutenberg.org,
URL:
https://www.gutenberg.org/files/46134/46134-h/46134-h.htm, 28.02.2021.
5. Jukić, T., Smode Cvitanović, M., Smokvina, M. (2010). Vizije razvoja gradova
početkom 21. stoljeća. Prostor, god. 18 (2010), br. 2 (40), str. 384-397.
6. Lacković, M. (2017). Prostorno planiranje i urbanizam – skripta. KUPDF,
01.03.2017.
URL:https://kupdf.net/download/prostorno-planiranje-i-urbanizam-
skripta_59f8a299e2b6f59e35dfac1d_pdf, 26.02.2021.
7. Medved, D. (2020). Kako opametiti svoj grad. Open info Trend, 2016. URL:
http://www.infotrend.hr/clanak/2016/7/kako-opametiti-svoj-grad-,88,1262.html,
11.02.2021.
8. Mirkov, A. (2007).  Ebenezer Howard’s Garden Cities. Sociologija, god. 49, br
4, str. 314-332.
URL:https://www.researchgate.net/publication/47392500_Ebenezer_Howard
%27s_garden_cities, 26.02.2021.
9. Monfaredzadeh, T., Krueger, R. (2015). Investigating Social Factors of
Sustainability in Smart City. Procedia Engineering, br. 118, str. 1112-1118.
10.
Steuer, M. (2000). Review article: a hundred years of town planning and the
influence of Ebenezer Howar. The British Journal of Sociology, god. 51, br. 2,
str. 377-386.
11.
Wellman, B. (1979). The community question: the intimate networks of East
Yorkers. American journal of sociology, god. 84, br. 5, str. 1201-1231.

Zapis u zborniku, enciklopedija

1. Frick, F. S. (1997) Cities: An Overview. U: The Oxford Encyclopedia of
Archaeology in the Near East / Meyers E. M. (ur). Oxford: Oxford University
Press, str. 14-19.
2. Guardia, M., Garcia-Fuentes, J.-M., Fava, N. (2010). The Construction of the
Eixample in the Transformation of Contemporary Barcelona Revision through
two admitted Misconceptions. U: 14th International planning History Society
Conference / Guardia, M., Garcia-Fuentes, J.-M., Fava, N. (ur.). Barcelona:
Universitat Politecnica de Catalunya-ETSAV, str. 1-19.
3. Ovčar, J. (2010). Održiva gradnja – ponovno otkrivanje gradnje i/ili novi
pogled na svijet i nova životna filozofija. U: Zbornik radova Međimurskog
veleučilišta u Čakovcu / Ovčar, J. (ur.). Čakovec: Međimursko veleučilište u
Čakovcu, str. 63-70.
4. Povijest i društvo. (1999). U: Hrvatska enciklopedija / Ravlić S. (ur). Zagreb:
Leksikografski zavod Miroslav Krleža.
URL: https://www.enciklopedija.hr/Natuknica.aspx?ID=49215, 22.03.2021.
5. Staničić, F. (2017). Sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu u procesima
prostornog planiranja. U: Zbornik radova Veleučilišta u Šibeniku / Staničić, F.
(ur.). Zagreb: Pravni fakultet Sveučilišta u Zagrebu, str. 31-52.
85

6. Stanković, J., Džunić, M., Marinković S. (2017). A multi-criteria evaluation of
the European cities’ smart performance: Economic, social and environmental
aspects. U: Zbornik radova Ekonomskog fakulteta u Rijeci: časopis za
ekonomsku teoriju i praksu / Stanković, J., Džunić, M., Marinković S. (ur.).
Rijeka: Sveučilište u Rijeci Ekonomski fakultet, str. 519-550.
7. Urbanizam. (1999). U: Hrvatska enciklopedija / Ravlić S. (ur). Zagreb:
Leksikografski zavod Miroslav Krleža.
URL: https://www.enciklopedija.hr/Natuknica.aspx?ID=63320, 22.03.2021.
Pravni izvori
1. Pravilnik o topografskoj izmjeri i izradi državnih karata. Narodne novine NN
15/2020
2. Strategija prostornog razvoja Republike Hrvatske (SPURH). Narodne novine,
NN 106/2017
Internet izvori
1. Agrar. Online riječnik. URL: http://onlinerjecnik.com, 16.02.2021.
2. A New Deal Town Fights for Its Future. The living new Deal, 2018. URL:
https://livingnewdeal.org/tag/new-deal-towns/, 14.02.2021.
3. A
town
for
the
motor
age.
The
Radburn
Association.
URL:
https://www.radburn.org, 14.02.2021.
4. Bausells, M., Story of cities #13: Barcelona's unloved planner invents science
of
'urbanisation'.
The
Guardian,
2016.
URL:
https://www.theguardian.com/cities/2016/apr/01/story-cities-13-eixample-
barcelona-ildefons-cerda-planner-urbanisation, 26.02.2021
5. Bit će vrtni grad! Povijest i sadašnjost jednog urbanističkog koncepta.
Gnsdecoeur.com, 2019. URL: https://gensdecoeur.com/4934-there-will-be-a-
garden-city-the-history-and-the-pres.html, 12.02.2021.
6. Budućnost u kojoj živimo: pametni gradovi. Europska komisija. URL:
https://ec.europa.eu/croatia/future_we_live_in_smart_city_hr, 12.02.2021.
7. Charles Dickens.
librarry.foi.
URL:
http://library.foi.hr/m3/autor.php?B=1&mg=1&lang=hr&H=metelgrad&A=00000
00800,16.02.2021.
8. Dunton, J. Letchworth launches competition for 45ha expansion. Building
Design,
01.11.2018.
URL:https://www.bdonline.co.uk/letchworth-launches-
competition-for-45ha-expansion/5096200.article, 16.02.2021.
9. Ebenezer Howard's three magnets. Support the Guardian, 2014. URL:
https://www.theguardian.com/cities/2014/dec/05/ebenezer-howards-three-
magnets, 16.02.2021.
10.
Ernst May. Achitectuul. URL: http://architectuul.com/architect/ernst-may,
16.02.2021.
86

11.
Garden
City:
Landscape
City:
Landscape
Urbanism.
Gardenvisit.
URL:https://www.gardenvisit.com/landscape_architecture/urban_design/garde
n_city_landscape_urbanism_howard, 16.02.2021.
12.
Hampstead Garden Suburb Heritage. Virtual Museum.
URL: https://hgsh.whirlihost.com/Detail/collections/HGST25, 16.02.2021.
13.
Harris, W., How Urban Planning Works. HowStuffWorks.
URL: https://science.howstuffworks.com/environmental/green-science/urban-
planning.htm, 12.02.2021.
14.
Housing
and
Town
Planning
Act
1909.
Schoolshistory.
URL:https://schoolshistory.org.uk/topics/british-history/modern-britain/liberal-
reforms/housing-town-planning-act-1909/, 13.02.2021.
15.
Hrvatski jezični portal. znanje.hr.
URL:
http://hjp.znanje.hr/index.php?show=search_by_id&id=fFlhXhE%253D,
16.02.2021.
16.
Koncept pametnog grada. Aestus Group, 2018.
URL: https://aestus.hr/koncept-pametnog-grada/, 13.02.2021.
17.
Letchworth
Garden
City.
WestonWilliamson+Partners,

2021.
URL:https://www.westonwilliamson.com/projects/letchworth-garden-
city,16.02.2021.
18.
Madsen, J., What Is Smart Growth? Greenbelt Alliance, 2015.
URL: https://www.greenbelt.org/blog/what-is-smart-growth/, 14.02.2021.
19.
To-morrow: A Peaceful Path to Real Reform. Maggs Bros. Ltd. Rare Books &
Manuscripts. URL: https://www.maggs.com/to-morrow-a-peaceful-path-to-real-
reform_227546.htm, 16.02.2021.
20.
Menerga, Maribor. Menerga building energy systems.
URL: https://www.menerga.hr/referenca/menerga-maribor/, 16.02.2021.
21.
New towns. UK Parliament. URL: https://www.parliament.uk/about/living-
heritage/transformingsociety/towncountry/towns/overview/newtowns/,
16.02.2021.
22.
Nikada ne biste pogodili gdje se u Europi nalazi ovaj nevjerojatni vrtni grad?
Dom i dizajn, 2019. URL:https://www.jutarnji.hr/domidizajn/eksterijeri/nikada-
ne-biste-pogodili-gdje-se-u-europi-nalazi-ovaj-nevjerojatan-vrtni-grad-
9492776, 13.02.2021.
23.
Održane radionice o upravljanju energijom i energetskoj učinkovitosti.
bljesak.info, 2018. URL: https://www.bljesak.info/gospodarstvo/flash/odrzane-
radionice-o-upravljanju-energijom-i-energetskoj-ucinkovitosti/169069
,
15.02.2021.
24.
Okić, R., Utopijski gradovi - propali su zbog ovih trivijalnih razloga. Express,
2017.
URL:
https://express.24sata.hr/life/utopijski-gradovi-propali-su-zbog-
ovih-trivijalnih-razloga-7871, 12.02.2021.
25.
Our history. TCPA. URL:https://www.tcpa.org.uk, 16.02.2021.
26.
Pametni gradovi u Hrvatskoj. Europska komisija.
URL: https://ec.europa.eu/croatia/smart_city_in_Croatia_hr, 26.02.2021.
87

27.
Plan Cerda. Barcelona. URL: https://historyofbarcelona.weebly.com/plan-
cerda.html, 26.02.2021.
28.
Pojmovnik. European Commission. URL: https://ec.europa.eu/regional_policy
/hr/policy/what/glossary/c/cohesion-policy, 26.02.2021.
29.
Povijest prostornog planiranja. HZPR, 2019. URL:http://hzpr.hr/definicija-
prostornog-planiranja/povijest-prostornog-planiranja/, 26.02.2021.
30.
Prostorni planovi. Zpuzž. URL: https://www.zpuzz.hr/sadrzaj/prostorni-planovi/,
11.02.2021.
31.
Prostorni planovi i budućnost. HZPR, 2019. URL: http://hzpr.hr/prostorno-
planiranje-i-buducnost/prostorni-planovi-i-buducnost, 11.02.2021.
32.
Prostorno
planiranje
u
Republici
Hrvatskoj.
HZPR,
2019.
URL:http://hzpr.hr/definicija-prostornog-planiranja/urbano-planiranje/,
11.02.2021.
33.
Smith, H. Town and country planning association overview. Word Urban
Campaign. URL: https://www.worldurbancampaign.org, 20.04.2021.
34.
Spevec, D., Lenucijeva potkova. Geografija, 2005.
URL: https://www.geografija.hr/hrvatska/lenucijeva-potkova/, 12.02.2021.
35.
Srednjovjekovni grad. Prirodoslovno-matematički fakultet sveučilišta u
Zagrebu.
URL:https://www.pmf.unizg.hr/_download/repository/srednji_vijek%2C_renesa
nsa.pdf , 16.02.2021.
36.
Stambeno-poslovna zone Rujevica u Rijeci. S.E.N.D. d.o.o., 2010.
URL: https://send-arch.com/projekti/stambeno-poslovna-zone-rujevica-u-rijeci/,
16.02.2021.
37.
Jeffries, S., 50 reasons to love Milton Keynes (what, only 50?). The Guardian,
2017. URL: https://www.theguardian.com/cities/2017/jan/20/50-reasons-love-
milton-keynes-concrete-cows-wd-40, 28.02.2021.
38.
Šta
je
"ZELENI
GRAD"?
Impuls,
2016.
URL:https://impulsportal.net/index.php/zivotna-sredina/4582-sta-je-zeleni-
grad, 12.02.2021.
39.
Što je zapravo digitalna transformacija i kakve nas promjene očekuju.
Europska komisija.
URL: https://ec.europa.eu/croatia/what_is_digital_transformation_changing_hr,
12.02.2021.
40.
The Formidable Forest Hills Gardens. Word Press, 2010.
URL:
https://anneshislerhughes.wordpress.com/2010/06/17/the-formidable-
forest-hills-gardens/, 16.02. 2021.
41.
Urbanističko planiranje stambenog naselja. GI Grupa.
URL: http://gin.hr/urbanisticko-planiranje-stambenog-naselja/, 27.02.2021.
42.
Urbano planiranje. HZPR, 2019. URL: http://hzpr.hr/definicija-prostornog-
planiranja/urbano-planiranje/, 28.02.2021.
43.
Vlašimsky, I., Pogled na budući “vrtni grad” na Rujevici. Novi list, 2011.
URL:https://www.novilist.hr/rijeka-regija/rijeka/pogled-na-buduci-vrtni-grad-na-
rujevici/?meta_refresh=true, 13.02.2021.
88

44.
Vrtni gradovi. Cosummit Construction, 2018.
URL: https://hrv.cosummitconstruction.com/garden-cities-88183, 11.02.2021.
45.
Welwyn
Garden
City.
ERIH.
URL:https://www.erih.net/i-want-to-go-
there/site/welwyn-garden-city, 16.02.2021.
46.
Projekti Dubrovački vrtni grad i Dubrovački karavanski put. Zavod za prostorno
uređenje Dubrovačko-Neretvanske županije, 2017.
URL: http://www.zzpudnz.hr/BASTINA/Dubrovackivrtnigrad.aspx, 16.02.2021.
47.
'Zeleni gradovi' (2): Istražili smo na koji način gradovi brinu o zaštiti okoliša.
Gradonačelnik, 2019. URL: http://arhiva.gradonacelnik.hr/zeleni-gradovi-2-
istrazili-smo-na-koji-nacin-gradovi-brinu-o-zastiti-okolisa, 16.02.2021.