Strategija budućeg razvoja tekstilne i odjevne industrije Republike Hrvatske

UNIVERZA V LJUBLJANI
EKONOMSKA FAKULTETA

MAGISTRSKO DELO

STRATEGIJA BUDUĆEG RAZVOJA TEKSTILNE I ODJEVNE
INDUSTRIJE REPUBLIKE HRVATSKE

Ljubljana, lipanj 2016                                              DAMIR AHMETOVIĆ

IZJAVA O AUTORSTVU

Potpisani Damir Ahmetović, student Ekonomskog fakulteta Sveučilišta u Ljubljani, autor ovog rada naslova
Strategija budućeg razvija tekstilne i odjevne industrije Republike Hrvatske, izrađenog u suradnji s
mentoricom prof. dr. Majom Makovec Brenčić.

IZJAVLJUJEM

1. da sam ovaj rad izradio samostalno;

2. da je tiskani oblik ovog rada istovjetan njegovom elektronskom obliku;

3. da je tekst ovog rada jezično ispravno i tehnički oblikovan u skladu s Uputama za izradu završnih
radova Ekonomskog fakulteta Sveučilišta u Ljubljani, što znači da su radovi i mišljenja drugih autora
koje koristim ili citiram u tekstu, citirana ili sažeta u skladu s Uputama za izradu završnih radova
Ekonomskog fakulteta Sveučilišta u Ljubljani;

4. da sam svjestan da je plagiranje – predstavljanje tuđih dijelova rada (u tekstualnom ili grafičkom
obliku) kao svojih vlastitih – kažnjivo po Kaznenom zakonu Republike Slovenije;

5. da sam svjestan posljedica koje bi dokazano plagiranje u ovom radu moglo imati na moj status na
Ekonomskom fakultetu Sveučilišta u Ljubljani u skladu s relevantnim pravilnikom;

6. da sam dobio sve potrebne dozvole za korištenje podataka iz drugih autorskih radova u svom radu i u
njemu ih jasno označio;

7. da sam se pri izradi ovog rada vodio etičkim načelima i, gdje je potrebno, za istraživanje dobio
suglasnost etičke komisije;

8. da sam suglasan da se elektronski oblik ovog rada upotrijebi za provjeru sličnosti sadržaja s drugim
radovima, pomoću programske opreme za provjeru sličnosti sadržaja, koja je povezana sa studijskim
informacijskim sustavom članice;

9. da na Sveučilištu u Ljubljani besplatno, u cijelosti, prostorno i vremenski neograničeno prenosim pravo
pohrane ovog rada u elektronskom obliku, pravo reproduciranja i pravo da ovaj rad bude dostupan
javnosti na Internetu putem Repozitorija Sveučilišta u Ljubljani;

10. da istovremeno s objavom ovog rada dozvoljavam objavu svojih osobnih podataka koji su navedeni u
njemu i u ovoj izjavi.

U Ljubljani, dana _____________

Potpis studenta: ____________________

i

KAZALO

UVOD ................................................................................................................................... 1
1 POVIJESNI RAZVOJ TEKSTILNE I ODJEVNE INDUSTRIJE HRVATSKE
...... 3
1.1 Manufakturna proizvodnja tekstila
.............................................................................. 3
1.2 Industrijska proizvodnja tekstila u Hrvatskoj do 1941. godine ................................... 4
1.3 Tekstilna industrija Hrvatske od 1945. godine  do 1991. godine ................................ 5
1.4 Stanje tekstilne i odjevne industrije u Hrvatskoj nakon 1991. godine ........................ 6
2 ANALIZA TEKSTILNE I ODJEVNE INDUSTRIJE HRVATSKE .......................... 8
2.1 Temeljne informacije o industriji ................................................................................ 8
2.1.1 Osnovni podaci o tekstilnoj i odjevnoj industriji Republike Hrvatske i njihova
važnost za prerađivačku industriju Hrvatske...........................................
...................... 8
2.1.2 Osnovni pokazatelji razvitka tekstilne i odjevne industrije u Republici Hrvatskoj
 ..................................................................................................................................... 12
2.2 Analiza hrvatske industrije tekstila i odjeće u međunarodnoj razmjeni
.................... 18
2.2.1 Analiza izvoza i uvoza tekstilne i odjevne industrije u Republici Hrvatskoj
..... 18
2.2.2 Izvoz i uvoz tekstilne i odjevne industrije .......................................................... 21
2.2.3 Stanje u industriji
................................................................................................ 23
2.2.4 Industrija tekstila i odjeće u Europskoj uniji ...................................................... 25
2.3 Analiza konkurentnosti tekstilne i odjevne industrije u Hrvatskoj
............................ 29
2.4 SWOT analiza Hrvatske industrije tekstila i odjeće
.................................................. 31
2.5 Klaster tekstilne industrije ......................................................................................... 35
2.6 Uzroci negativnih trendova u tekstilnoj i odjevnoj industriji Hrvatske .................... 37
3 IZAZOVI I PERSPEKTIVE STRATEGIJE TEKSTILNE I ODJEVNE
INDUSTRIJE……………………………………………………………………………..42
3.1 Strategija sektora i analiza učinaka ........................................................................... 42
3.2 Problemi s provođenjem usvojene strategije ............................................................. 44
3.3 Istraživanje tvrtki tekstilne i odjevne industrije ........................................................ 46
3.3.1 Opće informacije o poslovanju
........................................................................... 46
3.3.1.1 Informacije o ulaganju u tehnologiju i razvoj ............................................. 54
3.3.1.2 Informacije o tržišnim aspektima poslovanja i financiranju ....................... 57
3.3.1.3 Informacije o konkurentnosti i izvoznom potencijalu
................................. 58
    3.3.2 Analiza promatranih tvrtki prema NKD 2007.
................................................... 67
    3.3.2.1 Analiza poduzeća iz skupine proizvodnje tekstila
....................................... 67
3.3.2.1.1 Analiza prema prihodima i rezultatu poslovanja
...................................... 67
3.3.2.1.2 Analiza prema broju zaposlenih i broju poduzeća na tržištu
.................... 70
    3.3.2.2 Analiza poduzeća iz skupine proizvodnje odjeće
........................................ 72
3.3.2.2.1 Analiza prema prihodima i rezultatu poslovanja
...................................... 72
ii

  3.3.2.2.2 Analiza prema broju zaposlenih i broju poduzeća na tržištu………….. 75
3.3.3 Komparativna analiza promatranih grana industrije .............................................. 76
ZAKLJUČAK
.................................................................................................................... 79
LITERATURA I IZVORI ................................................................................................ 86
POPIS KRATICA ............................................................................................................. 89

KAZALO TABELA

Tablica 1: Klasifikacija djelatnosti tekstila i odjeće po NKD 2002
...................................... 9
Tablica 2: Klasifikacija djelatnosti tekstila i odjeće po NKD 2007
.................................... 11
Tablica 3: Godišnji indeksi fizičkog obujma industrijske proizvodnje po NKD-u
(2010.=100) ......................................................................................................................... 13
Tablica 4: Kretanje broja zaposlenih u tekstilnoj i odjevnoj industriji ............................... 15
Tablica 5: Struktura i dinamika broja zaposlenih u hrvatskoj tekstilnoj industriji u
razdoblju od   2010. do 2014
............................................................................................... 16
Tablica 6: Kretanje broja zaposlenih u tekstilnoj i odjevnoj industriji prema spolu
........... 17
Tablica 7: Izvoz i uvoz tekstilne i odjevne industrije u razdoblju od 2010. do 2014. ........ 19
Tablica 8: Odnos izvoz / uvoz za tekstilnu i odjevnu industriju od 2010. do 2014 ............ 22
Tablica 9: Osnovni pokazatelji za tekstilnu i odjevnu industriju u EU od 2010. do 2014
.. 26
Tablica 10: Broj zaposlenih u tekstilnoj industriji po članicama EU od 2010. do 2014
..... 27
Tablica 11: Broj zaposlenih u odjevnoj industriji po članicama EU od 2010. do 2014
...... 28
Tablica 12: SWOT analiza Hrvatske industrije tekstila i odjeće ........................................ 32

KAZALO SLIKA

Slika 1: Godišnji indeksi fizičkog obujma industrijske proizvodnje po NKD-u ................ 14
Slika 2: Indeksi kretanja broja zaposlenih u promatranim granama industrije ................... 15
Slika 3: Kretanje broja zaposlenih u tekstilnoj i odjevnoj industriji ................................... 16
Slika 4:  Odnos uvoza i izvoza u proizvodnji tekstila ......................................................... 19
Slika 5:  Odnos uvoza i izvoza u proizvodnji odjeće .......................................................... 20
Slika 6: Kretanje vanjsko-trgovinske bilance u proizvodnji tekstila i odjeće ..................... 22
iii

Slika 7: Ukupni prihodi promatranih poduzeća za 2009. i 2012 godinu..............................47
Slika 8: Ostvareni prihodi u zemlji za razdoblje 2009. i 2012 godine ................................ 48
Slika 9: Ostvareni prihodi u inozemstvu za razdoblje  2009. i 2012 godine
....................... 49
Slika 10: Struktura zaposlenih za promatrana razdoblja ..................................................... 49
Slika 11: Usporedba udjela dana bolovanja u ukupnom fondu radnih dana u %
................ 50
Slika 12: Usporedba prosječnih isplaćenih neto plaća za razdoblje 2009. i 2012 godine
... 51
Slika 13: Ocjena obrazovne strukture zaposlenika i njene prikladnosti za poduzeće ......... 52
Slika 14: Ispitivanje suradnje s drugim poduzećima i institucijama ................................... 53
Slika 15: Trenutna i planirana struktura korištene tehnologije u industrijskoj grani .......... 54
Slika 16: Procjena stupnja razvijenosti tehnologije s obzirom na konkurenciju
................. 55
Slika 17: Razlozi za uvođenje novih tehnologija u proizvodni proces................................ 56
Slika 18: Aktivnosti kojima se bave promatrana poduzeća u Hrvatskoj
............................. 57
Slika 19: Područja izrade srednjoročnih projekcija u tekstilnoj i obućarskoj industriji
...... 58
Slika 20: Usporedba vlastitoga poduzeća s konkurentskim poduzećima u grani industrije 59
Slika 21: Procjena glavnih internih prednosti promatranih poduzeća
................................. 60
Slika 22: Ocjene čimbenika konkurentnosti promatranih poduzeća ................................... 61
Slika 23: Ocjene bitnih aktivnosti za poboljšanje proizvodnje ........................................... 61
Slika 24: Važnost aktivnosti za poboljšavanje proizvodnje ................................................ 62
Slika 25: Ocjena prioriteta ulaganja u dužem petogodišnjem razdoblju ............................. 63
Slika 26: Prioriteti ulaganja u petogodišnjem razdoblju ..................................................... 63
Slika 27: Očekivanja ispitanih menadžera u budućem petogodišnjem razdoblju ............... 64
Slika 28: Ocjena važnosti države u poticanju industrijske grane ........................................ 65
Slika 29: Kretanje ukupnih ostvarenih prihoda u proizvodnji tekstila ................................ 68
Slika 30: Kretanje poslovnih prihoda u proizvodnji tekstila ............................................... 69
Slika 31: Kretanje neto dobiti poduzeća u proizvodnji tekstila
........................................... 69
Slika 32: Kretanje broja zaposlenih u proizvodnji tekstila
.................................................. 71
Slika 33: Kretanje broja poduzeća u proizvodnji tekstila
.................................................... 71
Slika 34: Kretanje ukupnih ostvarenih prihoda u proizvodnji odjeće ................................. 73
Slika 35: Kretanje poslovnih prihoda u proizvodnji odjeće ................................................ 73
Slika 36: Kretanje neto dobiti poduzeća u proizvodnji odjeće
............................................ 74
iv

Slika 37: Kretanje broja zaposlenih u proizvodnji odjeće
................................................... 75
Slika 38: Kretanje broja poduzeća u proizvodnji odjeće
..................................................... 76
Slika 39: Usporedba ukupnih ostvarenih prihoda promatranih grana industrije
................. 77
Slika 40: Usporedba ukupnog broja zaposlenih u promatranim granama industrije .......... 77

1

UVOD

Tema ovog magistarskog rada obuhvaća tekstilnu i odjevnu industriju u Republici
Hrvatskoj (u daljnjem tekstu RH). Radom se želi prikazati stanje u kojemu se ona nalazi i
njezina razvojna obilježja te dati prijedlog za strategiju njezinoga budućeg razvoja. U radu
se prikazuju tekstilna i odjevna industrija po mnogim pokazateljima kao značajne grane za
hrvatsku privredu, ali trenutno u znatnim poteškoćama, te se sagledava prema Nacionalnoj
klasifikaciji djelatnosti, u svojoj ukupnosti kao značajno potpodručje prerađivačke
industrije RH.

U današnjim uvjetima globalizacije i liberalizacije tržišta, širenje poslovanja poduzeća na
međunarodno tržište ključni je element, ne samo razvoja, nego i opstanka nacionalnoga
gospodarstva. Zbog toga se želi prikazati da su sustavne promjene u tekstilnoj i odjevnoj
industriji nužne, kao važnom segmentu hrvatske industrije, a kako bi osigurala opstanak na
tržištu. Temeljni preduvjet za postizanje alternativnoga scenarija uspješnog restrukturiranja
je tržišno repozicioniranje hrvatske industrije tekstila i odjeće.

Radne hipoteze su sljedeće:
 najveći su izazovi tekstilne i odjevne industrije globalna kriza i repozicioniranje te
usluge više dodane vrijednosti
 ključne su perspektive i strateške smjernice tržišno repozicioniranje sektora
 industrijska je strategija neophodan preduvjet kvalitetne promjene sektora.
Rad se sastoji od triju međusobno povezanih cjelina, uz uvod i zaključak.

U uvodu se ukratko govori o svrsi i cilju istraživanja, objašnjava se strukturalna
koncipiranost i navodi korištena metodologija. Iznesena je osnovna hipoteza od koje se
polazi u istraživanju.

U prvom se poglavlju - Povijesni razvoj tekstilne i odjevne industrije Hrvatske obrađuju
počeci razvoja tekstila, od razdoblja manufakturne proizvodnje do povijesnoga razvoja i
stanja tekstilne i odjevne industrija u Hrvatskoj prije i nakon 1991. godine.

U drugome poglavlju, koje nosi naslov Analiza tekstilne i odjevne industrije Hrvatske,
analizirana su kretanja u tekstilnoj i odjevnoj industriji RH i njihova važnost za
prerađivačku industriju Hrvatske. Definirani su uzroci negativnih trendova i
konkurentnosti u tekstilnoj i odjevnoj industriji u Hrvatskoj.

2

U trećem poglavlju - Izazovi i perspektive strategije tekstilne i odjevne industrije
prezentiran je status provedbe strategije i analize učinaka, problemi s provođenjem
usvojene strategije te izazovi perspektive strategije budućega razvoja tekstilne i odjevne
industrije Hrvatske.

U zaključku je sistematizirana bit pojedinih poglavlja, odnosno svi rezultati i zaključci do
kojih se došlo istraživanjem relevantne teorijske i statističke građe.

Temelj za izradu teoretskog dijela rada bit će analiza i sinteza relevantnih stručnih knjiga,
udžbenika i časopisa. Analizom i kasnijom sintezom prikupit će se dovoljno teoretskog
znanja za daljnju izradu praktičnog dijela. Na temelju prikupljenih podataka iz realnog
sektora, napravila se detaljna analiza uz pomoć programskog alata MS Excel kako bi se
dobili tablični i grafički prikazi kretanja pojedinih pokazatelja. Osnovne metode u
istraživanju i obradi domaće literature bile su metoda analize i sinteze, induktivna i
deduktivna metoda te metoda komparacije.

Za analizu numeričkih podataka korištene su statističke i matematičke metode obrade
podataka. Radi boljega pregleda i uvida u pojedina stanja i kretanja, neki su brojčani
podaci iz tablica prikazani i slikama.

Pri izražavanju zaključka i rezultata istraživanja korištena je metoda deskripcije, metoda
definicije i metoda klasifikacije.

3

1 POVIJESNI RAZVOJ TEKSTILNE I ODJEVNE INDUSTRIJE
   HRVATSKE

1.1 Manufakturna proizvodnja tekstila

Manufakturna se proizvodnja tekstila na tlu Hrvatske najprije pojavila u Dubrovniku
krajem 14. i početkom 15. stoljeća. Velika općinska radionica za pranje i bojadisanje
sukna, koju je od Dubrovačke Republike 1419. godine iznajmio Petar Pantela, može se
smatrati prvom manufakturom u Dubrovniku, u našim krajevima. Postojali su i mnogi
drugi proizvođači sukna pa se ta proizvodnja dosta raširila uz poticaj država (carine,
oslobađanje uvoza sirovina od carina, novčani poticaji i propisi, oznake o kvaliteti vune i
sukna). Dubrovačka se proizvodnja sukna održala kroz dva stoljeća, no s obzirom na to da
je bila ovisna o uvozu sirovina i izvozu gotovih proizvoda, s nazadovanjem dubrovačke
trgovine postupno se gubi i iščezava u 17. stoljeću.

U ostalim krajevima Hrvatske nije bilo značajnije manufakturne proizvodnje tekstila sve
do druge polovice 18. stoljeća kada su razvoj manufaktura započeli podupirati car Karlo
VI. i carica Marija Terezija davanjem niza olakšica za otvaranje novih poduzeća. Tako je
1751. godine u Zagrebu otvorena manufaktura sukna koja je, većinom, proizvodila sukno
prosječne kvalitete za vojsku u Vojnoj krajini, a kasnije je, zahvaljujući povećanju
kapitala, omogućen dodatni razvoj proizvodnje te je suknara počela proizvoditi i finiju
robu za civilno stanovništvo te poslove bojadisanja.

Najvažnije tekstilne manufakture u Hrvatskoj bile su u proizvodnji sirove svile za što je
poticaj dala carica Marija Terezija, a koja je pozvala lombardijskoga svilara Solengija da
uvede svilarsku proizvodnju u druge dijelove carstva. Tako se započelo s uzgojem svilca i
1767. godine u Požegi je otvorena manufaktura za odmatanje svile iz čahura, a zatim i u
Osijeku, Varaždinu, Zagrebu i drugdje. Računa se da se oko 1841. godine, kada je
svilarstvo imalo najveći opseg, uzgojem dudovog svilca bavilo oko trinaest tisuća
domaćinstava.

Postojale su tri faze proizvodnje: prva u seljačkoj kući gdje se uzgajao dudov svilac i
dobivale svilene čahure, druga u filandama gdje su se gušile ličinke u primitivnim
kotlovima, a potom se sa svilenih čahura odmatala nit sirove svile i treća u filatoriju gdje
se sirova svila upreda u konac i predivo. U doba najvećega cvata proizvodnje svile bilo je
46 filanda.

Karakteristika je manufaktura u Hrvatskoj, koje su se razvile i radile tijekom 18. i 19.
stoljeća, da su, uz neke iznimke, proizvodile samo poluproizvode i sirovine koji su slani u
daljnju preradu u razvijenije dijelove austrijskoga carstva. Nasuprot tomu manufakture u
4

Dubrovniku u 15. i 16. stoljeću uvozile su sirovine i poluprerađevine (vunu, vunenu pređu,
bojila, ulje i sapun), a izvozile gotove, visokovrijedne proizvode (Soljačić &Čunko,1994,
str. 591-594).

1.2 Industrijska proizvodnja tekstila u Hrvatskoj do 1941. godine

Unatoč tomu što je industrijska revolucija u Europi započela u drugoj polovici 18. stoljeća
i to upravo razvojem tekstilne industrije i primjenom strojeva koji su ubrzali industrijske
procese i proizvodnost, tekstilna se industrija u Hrvatskoj nije, u većoj mjeri, razvijala do
osamdesetih godina 19. stoljeća. Slabi razvoj tekstilne industrije u Hrvatskoj bio je
posljedica gospodarsko-geografskog položaja i političkih odnosa u Hrvatskoj.

Tekstilna industrijska proizvodnja razvija se tek u zadnjim desetljećima 19. stoljeća  kada
židovski kapital u banu Khuenu dobiva jakoga zagovornika. Tako je u Zagrebu postojala
tvornica rublja pa velika tkaonica, a krajem stoljeća osnovana je Prva hrvatska tvornica
rublja. U Čakovcu je osnovana bojadisaonica platna u kojoj se bojadisalo i iskuhavalo
platno, a koja je 1894. godine, nabavkom većeg broja strojeva, prerasla u manju tvornicu iz
koje se razvila današnja tvornica Čateks. Razvoj tekstilne industrije nastavljen je i u 20.
stoljeću pa je u Osijeku osnovan tvornica lana iz koje se kasnije razvila Lanena industrija
Osijek (u daljnjem tekstu LIO). Godine 1902. u Varaždinu je proradila pamučna
predionica, a 1914. godine u Zagrebu su braća Bauer osnovala Domaću tvornicu rublja (u
daljnjem tekstu DTR) koja je već 1924. godine imala 300 radnika.

Ubrzo nakon Prvog svjetskog rata započinje nagli razvoj tekstilne industrije u Hrvatskoj.
Glavni razlog za to je bio odvajanje Hrvatske od Austro-Ugarske Monarhije u čijim je
razvijenijim dijelovima već bila jaka tekstilna industrija koja je svojom proizvodnjom
podmirivala potrebe cijele Monarhije. Radi toga je osnivanje novih tekstilnih poduzeća u
Austro-Ugarskoj nailazilo na jaku konkurenciju, što je otežavalo plasman robe na tržišta.
Nakon Prvog svjetskog rata razvila se povoljna situacija za osnivanje novih tekstilnih
poduzeća. Ubrzo su i strani investitori počeli ulagati kapital u osnivanje novih tvornica.
Tako je već 1918. godine osnovana Tekstilna industrija Varaždin koja s radom počinje
1922. godine pod nazivom Tivar. Od 1948. godine poduzeće nosi naziv Varteks i danas je
najveće tekstilno poduzeće u Hrvatskoj. Nakon toga, 1924. godine u Zagrebu je otvorena
Tvornica za pamučnu industriju, a iste je godine osnovana i tekstilna industrija u Krapini
(današnji Krateks).

U Hrvatskoj je 1938. godine postojalo 30 tvornica u tekstilnoj industriji koje su osnovane
od 1918. godine i one su činile 5,9% osnovanih tvornica do 1918. te je postojala 91
tekstilna tvornica osnovana nakon 1918. godine i one su činile 13,9% svih tvornica
osnovanih u tom razdoblju. U ukupnoj vrijednosti novih investicija u prerađivačkoj
5

privredi međuratne Hrvatske (1920–1940), udio tekstilne industrije iznosio je 27%
(Karaman, 1991, str. 2).

Do tridesetih godina 20. stoljeća većina tekstilnih poduzeća poslovala je s dobitkom te se
razdoblje od 1918. do 1929. godine može smatrati razdobljem prosperiteta. Međutim
ekonomska kriza zahvatila je tekstilnu industriju u razdoblju od 1930. do 1934. godine.
Otežani uvjeti proizvodnje i prodaje u kriznom razdoblju doveli su, s jedne strane do
zatvaranja mnogih poduzeća, a s druge strane do integracijskih procesa i okrupnjavanja
kapitala. Da bi se preživjelo, trebalo je racionalizirati i modernizirati proizvodnju, smanjiti
troškove i povećati konkurentnost. Izlazak iz toga kriznog razdoblja zamjetljiv je nakon
1934. godine, a bitnu ulogu imala su proširenja, rekonstrukcije i modernizacija poduzeća.
Osnivaju se i novi, manji tekstilni pogoni naročito u manjim mjestima radi zapošljavanja
jeftinije radne snage, jeftinijeg ili besplatnog građevinskog zemljišta i drugih olakšica
kojima je država poticala takav trend.

Na području današnje Hrvatske 1941. godine poslovalo je oko 150 tekstilnih tvornica što je
već znatan broj koji govori o snazi i značenju tekstilne industrije u privrednom životu
ondašnje Hrvatske. Odjevna tehnologija u Hrvatskoj u ono vrijeme još nije bila osobito
razvijena.

1.3 Tekstilna industrija Hrvatske od 1945. godine  do 1991. godine

Tekstilna i odjevna industrija Hrvatske svoj je najsnažniji razvoj doživjela u razdoblju
između 1945. i 1991. godine.  Za to je razdoblje karakteristična  koncentracija proizvodne
opreme i pogona u veće proizvodne jedinice s ciljem racionalnijeg korištenja postojećih
postrojenja, a uvodi se i rad u više smjena. Nastavlja se trend razvoja tekstilne, a posebno
odjevne industrije, koja u posljednjim godinama dvadesetog stoljeća znatno nadmašuje
tekstilnu industriju.

Otvaranju konfekcijskih proizvodnih pogona i ubrzanom širenju odjevne industrije,
pogodovala su relativno mala potrebna ulaganja, a značajnu ulogu imala je i državna
politika usmjerena na razbijanje sela i omasovljenje radničke klase, posebice u ranom
poslijeratnom razdoblju. Kasnije se bitnim elementom pokazalo zapošljavanje ženske
radne snage te se osnivaju brojne tvornice za izradu odjeće od kojih se ističu: Kamensko,
Vesna, Sport Heruc, Savremena žena, Modna konfekcija (Zagreb), Slavonija (Osijek),
Kninjanka (Knin), Zelinka (Zelina), RIO (Rijeka), TRIO (Obrovac), Ličanka (Srb) te druge
modne konfekcije s brojnim dislociranim pogonima u mali mjestima. Anđelko Herjavec1

1 Anđelko Herjavec (1958. – 2001.) – generalni direktor tekstilne tvrtke Varteks d.d. Varaždin u razdoblju od
01. 12. 1994. do smrti 2001. godine
6

istaknuo je da je konfekcija bila raširena stoga što je to radno intenzivna industrija koja
zahtijeva niska ulaganja, a zapošljava veliki broj ljudi pa je time rješavan i problem
zaposlenosti u pojedinim regijama. Tako je rješavan socijalni problem zapošljavanja u
industriji, mada je vrijednost ljudskoga rada bila niska. Bilo je jednostavno kupiti nekoliko
šivaćih strojeva te organizirati proizvodnju konfekcije, koja je radila za izvoz (tzv. lohn-
poslovi), odnosno dorađivala za kupce širom Europe gotove odjevne predmete. Bilo je
mnogo interesa za proizvodnim kapacitetima širom Hrvatske i nije bilo većih problema
popuniti ih (Herjavec,1999, str. 1302).

U Hrvatskoj tekstilnoj i odjevnoj industriji suvremenom su se tehnologijom proizvodili
najmoderniji proizvodi. U preradu su se počela uvoditi umjetna vlakna kao i
najsuvremeniji procesi proizvodnje, oplemenjivanja i prerade tekstila. Razvoj proizvodnje
uvjetovao je i potrebu većega ulaganja u obrazovanje kadrova za potrebe te industrije te
potrebu jačega razvoja znanstvene djelatnosti iz područja tekstila.

Godine 1951. uvedeni su izborni predmeti iz područja tekstila na Tehnološkom fakultetu
Sveučilišta u Zagrebu. U razvoju tekstilnoga školovanja veliku ulogu imao je Savez
inženjera i tehničara tekstilaca Hrvatske, koji se, među ostalim, brinuo za osposobljavanje
stručnih kadrova. Na inicijativu Saveza otvoren je 1960. godine Tekstilno-kemijski smjer
na Tehnološkom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu. Godinu dana kasnije otvorene su više
tekstilne tehničke škole u Zagrebu, Varaždinu i Dugoj Resi te Viša tehnička konfekcijska
škola u Zagrebu, a 1971. godine na Tehnološkom fakultetu osnovan je cjeloviti studij
tekstila.

1.4 Stanje tekstilne i odjevne industrije u Hrvatskoj nakon 1991. godine

Novo doba za tekstilnu i odjevnu industriju u Hrvatskoj započelo je  ratnom agresijom
1991. godine. Hrvatska tekstilna i odjevna industrija pretrpjela je goleme štete u ratu, kako
na okupiranom području, tako i u slobodnim dijelovima Hrvatske.

Već za vrijeme rata tekstilci su se organizirali i počeli s radom na obnovi i konsolidaciji
hrvatske tekstilne i odjevne industrije. Ona je postala najveći izvoznik u Hrvatskoj, no
najveći dio izvoza je izvoz od tzv. uslužne prerade, koja u normalnim uvjetima,
najvjerojatnije, ne bi bila zadovoljavajuće profitabilna, ali u tim ratnim prilikama
poslovanje tih industrija bilo je od iznimnog značenja. Može se reći da su upravo te
industrije dale najveći doprinos uravnoteženju platne bilance Hrvatske.

Posebno je važno da je najveći izvoz roba bio na konvertibilno tržište te da je razlika izvoz
– uvoz bila pozitivna i to u vrijeme kada ukupna industrija i rudarstvo imaju negativnu
razliku u robnoj razmjeni s inozemstvom. Udio izvoza tekstilne i odjevne industrije iznosio
7

je 1993. godine 19,4% od ukupnog izvoza industrije i rudarstva, a posebno je značajno da
je taj udio u ukupnom izvozu na konvertibilno područje iznosio čak 21,7% (Herjavec,
1999, str. 599).

Tekstilna i odjevna industrija Republike Hrvatske nalazi se u mnogim teškoćama. One se
pokazuju, između ostalog, i u stalnom padu industrijske proizvodnje od 1991. do 1996.
godine u odnosu na godinu 1990., i u proizvodnji prediva i tkanina, i u proizvodnji gotovih
odjevnih predmeta (Herjavec, 1999, str. 1301).

Problemi koji su se gomilali u posljednjim desetljećima su:
 nedostatak strategija i izlaženje na tržište vlastitim proizvodnim markama,
 nedostatak pravih menadžera za uvođenje marketinškog ponašanja u društvima,
 nedostatak tehničko-tehnološkog kadra za povećanje proizvodnosti i kvalitete,
 nedostatak pravovremenih informacija,
 nepovezanost pojedinih dijelova poduzeća u cjelinu i borba za parcijalne
interese,
 nepostojanje menadžerskih informatičkih sustava,
 zastarjela tehnologija,
 neodgovarajuća organizacija poduzeća,
 skupa cijena kapitala u novim uvjetima gospodarenja,
 veliki nesrazmjer proizvodnog i režijskog osoblja (režijskog osoblja ima
dovoljno za prodaju proizvoda, a u pravilu se prodaje proizvodnja u lohnu)
(Herjavec, 1999, str. 1303).

Tvrtke mastodonti (kojih je već jako malo), morale bi se reorganizirati u smislu da postanu
fleksibilnije za zahtjevna tržišta, provodeći strategiju diversifikacije, odnosno mobilnosti u
zahtjevnijim tržišnim uvjetima. Proizvodnja bi se trebala temeljiti na relativno malim
serijama proizvoda, zadržavajući kvalitetu kako bi se postigla ekskluzivnost i mogućnost
formiranja relativno veće prodajne cijene, a samim time i ostvarivanje većeg tržišnog
udjela, jer mi ne možemo proizvoditi puno, već dobro kao što to rade već poznati hrvatski
proizvođači (Tomašinec, S. (2008, 30. svibnja). Recept za tekstilnu industriju: proizvodimo
malo,
ali
dobro.
Pronađeno
22.
travnja
2016.
na
naslovu
http://www.infobiro.ba/article/457272).

Stoga navedeni problemi, koji još uvijek postoje, pokazuju kako se tekstilna i odjevna
industrija nije mogla preko noći prilagoditi novim gospodarskim uvjetima. O
karakteristikama i kretanjima u tekstilnoj i odjevnoj industriji Republike Hrvatske
posljednjih godina, više će se govoriti u nastavku rada.

8

2 ANALIZA TEKSTILNE I ODJEVNE INDUSTRIJE HRVATSKE

2.1 Temeljne informacije o industriji

Tekstilna i odjevna industrija među najznačajnijim su industrijskim granama u RH, ali
unatoč tome nalaze se u nezavidnoj i vrlo teškoj situaciji. U proteklom desetogodišnjom
razvoju hrvatska tekstilna i odjevna industrija dijelile su sudbinu općih negativnih trendova
u gospodarstvu Hrvatske, pa i šire. Fizički obujam primame tekstilne proizvodnje smanjuje
se kod svih tekstilnih proizvoda, a slično vrijedi i za djelatnost proizvodnje odjeće. Kao
posljedica rata, pogrešne ekonomske politike države i zastarjelosti tehničko-tehnološke
osnovice proizvodnje, prisutni su izrazito negativni trendovi. Da bi se tako negativni
trendovi ispravili, potrebno je uložiti mnogo truda i znanja, i na razini tekstilne i odjevne
industrije, i na razini državne ekonomske politike. Usprkos negativnim trendovima,
Hrvatska se ne smije odreći ove djelatnosti, koja ima dugu tradiciju i koja je uvijek bila
izvozno orijentirana te je donosila značajna devizna sredstva. Stanje u tekstilnoj i odjevnoj
industriji Hrvatske može se najbolje prikazati i sagledati pomoću tabličnih i grafičkih
prikaza. U sljedećim poglavljima bit će prikazana i analizirana kretanja te karakteristike
ove djelatnosti.

2.1.1 Osnovni podaci o tekstilnoj i odjevnoj industriji Republike Hrvatske i njihova
          važnost za prerađivačku industriju Hrvatske

Proizvodnja tekstila i odjeće tradicionalno je otvorena za suradnju sa svijetom, a razvila se
na načelima obujma kvalitetne proizvodnje ili konkurentnosti u cijeni i troškovima. Dobar
tehnološki i stručni potencijal zaposlenih u tekstilnom i odjevnom gospodarstvu, izborio je
prednost na europskom tržištu zahvaljujući spremnosti proizvodnog procesa na brzu
prilagodbu novim modnim trendovima. Zato je hrvatska tekstilna industrija dugogodišnji i
priznati partner europskih i svjetskih kupaca.

Do 2007. godine u Hrvatskoj primarna proizvodnja tekstila (DB17) obuhvaćala je:
 pripremu i predenje tekstilnih vlakana,
 proizvodnju tkanina,
 doradu tekstila,
 proizvodnju gotovih tekstilnih proizvoda (osim odjeće) i drugih tekstilnih
proizvoda,
 proizvodnju pletenih i kukičanih tkanina te pletenih i kukičanih proizvoda.

Proizvodnju odjeće (DB18) činile su:
 proizvodnja kožne odjeće, ostale odjeće i odjevnih predmeta
 dorada te bojenje krzna i proizvoda od krzna.
9

U nastavku se navode obilježja i klasifikacija proizvodnje tekstila i odjeće. Sukladno
NACE2 klasifikaciji, industrija uključuje sljedeće djelatnosti (Tablica 1) i Nacionalna
klasifikacija djelatnosti (u daljnjem tekstu NKD) 2007 (Tablica 2) gdje je DB17 i DB18 po
novoj klasifikaciji postali razredi C13 i C14. Dana 1. siječnja 2010. stupanjem na snagu
prestala je važiti Odluka o Nacionalnoj klasifikaciji djelatnosti – NKD 2002. (Nar. nov., br.
13/03.), no "stara" se klasifikacija za statističke i analitičke potrebe službene statistike
Republike Hrvatske koristila u prijelaznom razdoblju do 31. prosinca 2009.

Tablica 1: Klasifikacija djelatnosti tekstila i odjeće po NKD 2002

Odjeljak
Skupina
Razred
Naziv
Područje d

Prerađivačka industrija
Potpodručje db

Proizvodnja tekstila i tekstilnih proizvoda
17

Proizvodnja tekstila

17.1

Priprema i predenje tekstilnih vlakana

17.11
Priprema i predenje vlakana pamučnoga tipa

17.12
Priprema i predenje grebenanih vlakana vunenoga tipa

17.13
Priprema i predenje češljanih vlakana vunenoga tipa

17.14
Priprema i predenje vlakana lanenoga tipa

17.15
Priprema i predenje svile, uključujući otpadnu svilu, te predenje i
teksturiranje sintetičnih i umjetnih filamenata

17.16
Proizvodnja konca za šivanje

17.17
Priprema i predenje ostalih tekstilnih vlakana

17.2

Proizvodnja tkanina

17.21
Proizvodnja tkanina od pređe pamučnoga tipa

17.22
Proizvodnja tkanina od grebenane pređe vunenoga tipa

17.23
Proizvodnja tkanina od češljane pređe vunenoga tipa

17.24
Proizvodnja tkanina od pređe svilenoga tipa

17.25
Proizvodnja tkanina od ostale pređe

17.3

Dovršavanje tekstila

17.4

Proizvodnja gotovih tekstilnih proizvoda, osim odjeće

17.40.1
Proizvodnja gotovih tekstilnih proizvoda za kućanstvo

17.40.2
Proizvodnja ostalih gotovih tekstilnih proizvoda, osim odjeće

17.5

Proizvodnja ostalih tekstilnih proizvoda

17.51
Proizvodnja sagova i prostirača za pod

17.52
Proizvodnja užadi, konopaca, upletnoga konca i mreža

17.53
Proizvodnja netkanoga tekstila i proizvoda od netkanoga tekstila, osim
odjeće

17.54
Proizvodnja ostalih tekstilnih proizvoda, d. n.

17.54.1
Proizvodnja pozamanterije

17.54.2
Proizvodnja nespomenutih tekstilnih proizvoda

17.6

Proizvodnja pletenih i kukičanih tkanina

17.7

Proizvodnja pletenih i kukičanih proizvoda

17.71
Proizvodnja pletenih i kukičanih čarapa

2 NACE je akronim koji se koristi za imenovanje različitih verzija statističkih klasifikacija ekonomskih
djelatnosti koje se od 1970. razvijaju u Europskoj uniji. NACE osigurava okvir za prikupljanje i prikazivanje
velikog opsega statističkih podataka prema ekonomskim djelatnostima, kako u području ekonomskih
statistika (proizvodnja, zaposlenost, nacionalni računi i dr.), tako i u drugim statističkim područjima.
10

Odjeljak
Skupina
Razred
Naziv

17.72
Proizvodnja pletenih i kukičanih pulovera, jakni i sličnih proizvoda
18

Proizvodnja odjeće; dorada i bojenje krzna

18.1

Proizvodnja kožne odjeće

18.2

Proizvodnja ostale odjeće i pribora za odjeću

18.21
Proizvodnja radnih odijela

18.22
Proizvodnja ostale vanjske odjeće

18.22.1
Proizvodnja ostale vanjske odjeće, osim po mjeri

18.22.2
Proizvodnja ostale vanjske odjeće, po mjeri

18.23
Proizvodnja rublja

18.24
Proizvodnja ostale odjeće i pribora za odjeću, d. n.

18.24.1
Proizvodnja odjeće za dojenčad i malu djecu te sportske odjeće

18.24.2
Proizvodnja pribora za odjeću, d. n.

18.3

Dorada i bojenje krzna; proizvodnja proizvoda od krzna

Izvor:  Vlada RH (2007, 31. svibnja). Odluka o nacionalnoj klasifikaciji djelatnosti 2007. – NKD 2007.
Pronađeno 22. travnja 2016. na naslovu http://narodne-novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/298306.html)

Unutar Europske zajednice uvedena je statistička klasifikacija ekonomskih djelatnosti pod
nazivom NACE rev. 2, koja je stupila na snagu 19. siječnja 2007., a njena je primjena
počela  1. siječnja 2008. Spomenuta klasifikacija objavljena je u Uredbi Komisije
Europske zajednice pod nazivom: Uredba Komisije Europske zajednice br. 1893/2006.
Europskog parlamenta i Vijeća, od 20. prosinca 2006., kojom je ustanovljena statistička
klasifikacija ekonomskih djelatnosti NACE Rev. 2 i dopuna Uredbe Vijeća (EEZ) br.
3037/90, kao i neke uredbe EZ-a koje se odnose na specifična statistička područja.
Primjenom klasifikacije NKD 2007., koja sadržajno i strukturno u potpunosti odgovara
klasifikaciji NACE Rev. 2, moći će se, bez ikakve sumnje, statističkim podatcima prikazati
stvarno stanje u hrvatskom gospodarstvu. Takvim će se načinom primjene nastaviti s
dobrom praksom usporedivosti hrvatskih statističkih podataka s bilo kojim gospodarstvom
u Europi, pa i šire, a sve u korist krajnjega korisnika (Nacionalna klasifikacija djelatnosti –
NKD. Pronađeno 22. travnja 2016. na naslovu http://www.poslovniforum.hr/nkd/).

Tehnološka intenzivnost pojedine djelatnosti određuje se prema klasifikaciji tehnološke
intenzivnosti. Organizacija za ekonomsku suradnju i razvoj (u daljnjem tekstu OECD3)
OECD svrstava djelatnosti u 4 skupine:
 visoka tehnološka intenzivnost (engl. High Technology),
 srednje visoka tehnološka intenzivnost (engl. Medium High Technology),
 srednjniska tehnološka intenzivnost (engl. Medium Low Technology) i
 niska tehnološka intenzivnost (engl. Low Technology).

3 Prema engleskoj kratici Organization for Economic Cooperation and Development.
11

U nižoj Tablici 2 prikazana je detaljnija klasifikacija djelatnosti tekstila i odjeće po NKD
2007.
Tablica 2: Klasifikacija djelatnosti tekstila i odjeće po NKD 2007

C

Prerađivačka industrija

13

Proizvodnja tekstila

NKD 13.1

Priprema i predenje tekstilnih vlakana

NKD 13.10
Priprema i predenje tekstilnih vlakana

NKD 13.2

Tkanje tekstila

NKD 13.20
Tkanje tekstila

NKD 13.3

Dovršavanje tekstila

NKD 13.30
Dovršavanje tekstila

NKD 13.9

Proizvodnja ostalog tekstila

NKD 13.91
Proizvodnja pletenih i kukičanih tkanina

NKD 13.92
Proizvodnja gotovih tekstilnih proizvoda, osim odjeće

NKD 13.93
Proizvodnja tepiha i sagova

NKD 13.94
Proizvodnja užadi, konopaca, upletenoga konca i mreža

NKD 13.95
Proizvodnja netkanog tekstila i proizvoda od netkanog tekstila,
osim odjeće

NKD 13.96
Proizvodnja ostaloga tehničkog i industrijskog tekstila

NKD 13.99
Proizvodnja ostalog tekstila, d. n.

14

Proizvodnja odjeće

NKD 14.1

Proizvodnja odjeće, osim krznene odjeće

NKD 14.11
Proizvodnja kožne odjeće

NKD 14.12
Proizvodnja radne odjeće

NKD 14.13
Proizvodnja ostale vanjske odjeće

NKD 14.14
Proizvodnja rublja

NKD 14.19
Proizvodnja ostale odjeće i pribora za odjeću

NKD 14.2

Proizvodnja proizvoda od krzna

NKD 14.20
Proizvodnja proizvoda od krzna

NKD 14.3

Proizvodnja pletene i kukičane odjeće

NKD 14.31
Proizvodnja pletenih i kukičanih čarapa

NKD 14.39
Proizvodnja ostale pletene i kukičane odjeće

Izvor: Vlada RH (2007, 31. svibnja). Odluka o nacionalnoj klasifikaciji djelatnosti 2007. – NKD 2007.
Pronađeno 22. travnja 2016. na naslovu http://narodne-novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/298306.html)

Prema OECD-u,  2 od 24 pripadajuće djelatnosti prerađivačke industrije klasificiraju se
kao visoko tehnološki intenzivne, 5 od 24 kao srednje visoko tehnološki intenzivne, 6 od
24 kao srednje nisko tehnološki intenzivne, dok je najveći broj djelatnosti, njih 11 od 24,
klasificiran kao nisko tehnološki intenzivne.

Kao što je već spomenuto, od 11 klasificiranih kao nisko tehnološki intenzivne djelatnosti,
predmet obrade ovoga rada su sljedeće dvije djelatnosti:
 C13 Proizvodnja tekstila
 C14 Proizvodnja odjeće
12

Djelatnost Proizvodnja tekstila (C13) obuhvaća:
 poddjelatnosti pripreme i predenja tekstilnih vlakana (C13.1),
 tkanje tekstila (C13.2),
 dovršavanje tekstila (C13.3),
 proizvodnju ostalog tekstila (C13.9).

Djelatnost Proizvodnja odjeće (C14) obuhvaća:
 proizvodnju odjeće, osim krznene odjeće (C14.1),
 proizvodnju proizvoda od krzna (C14.2),
 proizvodnju pletene i kukičane odjeće (C14.3).

2.1.2 Osnovni pokazatelji razvitka tekstilne i odjevne industrije u Republici
Hrvatskoj

Aktivnosti u prerađivačkoj industriji snažno utječu na ukupna gospodarska kretanja u
Republici Hrvatskoj, kao i na pojedine segmente privređivanja jer su uz ovu djelatnost
vezani mnogobrojni proizvodi iz mnogih drugih područja djelatnosti.

Neovisni hrvatski makroekonomisti suglasni su da je potrebno:
 osigurati rast koji može servisirati navedene obveze,
 podići standard stanovništva u rasponu između 7 i 8 % te
 da je industrija najznačajniji činitelj koji može jamčiti dugoročno stabilan rast.

Svako odgađanje definiranja i provedbe hitnih mjera koje će pridonijeti reindustrijalizaciji
hrvatskog gospodarstva otežat će, poskupiti i progresivno smanjiti mogućnost
repozicioniranja uloge prerađivačke industrije kao značajnog i stabilnog stvaratelja prihoda
za servisiranje svih obveza države (Hrvatska udruga poslodavaca. Pronađeno 22. travnja
2016 na naslovu  http://www.hup.hr/).

Iako s razvojem neke zemlje, industrija polako gubi svoj značaj i važniju ulogu u strukturi
preuzima sektor usluga, naročito intelektualnih, industrijska proizvodnja u svakom
gospodarstvu ima i nadalje vrlo važnu ulogu. U nedovoljno razvijenim zemljama ona je
glavni pokretač razvoja, dok u visoko razvijenim zemljama ona postepeno prelazi u fazu
informatizacije i elektronike. Industrija prema NKD obuhvaća: rudarstvo i vađenje,
prerađivačku industriju i opskrbu električnom energijom, plinom i vodom.

Prerađivačka industrija najznačajnija je za daljnju analizu industrije i ima najveći udio u
industriji – oko 80%. Već u osamdesetim godinama prošlog stoljeća industrija je, kao i
cijelo gospodarstvo bivše države, poprimila obilježja krize. Stope rasta u tom razdoblju
bile su negativne ili tek neznatno iznad nule, usporeno je povećavanje zaposlenosti, a naglo
13

je počela rasti nezaposlenost, proizvodnost rada je padala, cijene su krajem osamdesetih
ušle u sferu hiperinflacije.

Takvo krizno stanje Hrvatska je naslijedila iz bivše države, a stanje se pogoršalo
izbijanjem rata 1991. godine. Oko 30% površine Hrvatske, na kojem se nalaze glavnina
postrojenja kemijske, tekstilne, kožne, drvne, metalne i drugih industrija, bilo je zahvaćeno
direktnim razaranjima. Štete su bile ogromne, a industrijska proizvodnja je u 1993. godini
bila prepolovljena u odnosu na 1989. godinu.

Nažalost velika globalna kriza koja je započela 2008. godine nastavila je negativno utjecati
na industrijsku proizvodnju, a tako i na tekstilnu i odjevnu industriju. Industrijska
proizvodnja, međutim, i nadalje ima poseban i važan značaj u hrvatskom gospodarstvu, s
obzirom na to da u ukupnom robnom izvozu i uvozu sudjeluje velikim udjelom. Vrlo lako
je sagledati negativne trendove u ukupnoj industriji, prerađivačkoj industriji te tekstilnoj i
odjevnoj industriji Hrvatske koji se mogu uočiti iz kretanja indeksa industrijske
proizvodnje koji su prikazani u Tablici 3 i Slici 1 te iz kretanja broja zaposlenih
prikazanoga u Tablici 4.

Tablica 3: Godišnji indeksi fizičkog obujma industrijske proizvodnje po NKD-u
(2010.=100)

Izvor: Državni zavod za statistiku. (2014). Kratkoročni pokazatelji industrije u 2013. – proizvodnja,
proizvođačke cijene i promet industrije. Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske – Statistička
izvješća: Zagreb, 2014.

Iz Tablice 3, vidljivo je da su cjelokupna industrija i prerađivačka industrija imale
konstantni trend pada. Nažalost takav negativan trend vidljiv je i kod proizvodnje tekstila,
dok je kod proizvodnje odjeće bila naznaka pozitivnog trenda samo u 2011. godini.
Proizvodnja tekstila u promatranom razdoblju od 2010. do 2014. godine imala je velika
osciliranja u kretanju te je u razdoblju od 5 godina pala za 20%. Padajući trend imala je i
industrija odjeće gdje se proizvodnja u 2014. godini smanjila za više od 6% u odnosu na
2010. godinu što je mnogo, ali opet puno manje nego veliki pad proizvodnje tekstila.

Godina
Ukupno
industrija
(C) Prerađivačka
industrija
(C13)
Proizvodnja
tekstila
(C14)
Proizvodnja
odjeće
2010.
100,0
100,0
100,0
100,0
2011.
98,8
99,9
88,9
105,1
2012.
93,3
94,6
81,3
91,1
2013.
91,6
90,8
84,1
82,1
2014.
92,7
93,6
80,0
94,0
14

Slika 1: Godišnji indeksi fizičkog obujma industrijske proizvodnje po NKD-u
(2010.=100)

Promatrajući kretanja u Slici 1, primjetno je da cijela prerađivačka industrija prati ukupnu
industriju u kretanjima indeksa u promatranim godinama, dok proizvodnja tekstila i
proizvodnja odjeće imaju znatna odstupanja. I dok proizvodnja odjeće u zadnjem
promatranom razdoblju pokazuje znakove oporavka i vraćanje u industrijski prosjek,
proizvodnja tekstila, izuzev 2013. godine, u 2014. godini nastavlja trend pada.

Takav pad u fizičkom obujmu proizvodnje imao je veliki utjecaj na kretanje zaposlenih u
tekstilnoj i odjevnoj industriji. Analizirajući podatke o kretanju zaposlenih u industriji,
prerađivačkoj i tekstilnoj industriji dolazi se do zaključka da je ukupan broj zaposlenih u
industriji i prerađivačkoj industriji u promatranome razdoblju u određenoj stagnaciji te ima
pad od 4,1% broja zaposlenih u industriji i pad od 10,1% zaposlenih u prerađivačkoj
industriji.

Međutim u tekstilnoj i odjevnoj je industriji vrlo negativan trend od 20% manje zaposlenih
u odnosu na prije 5 godina, što su očito iskoristile druge industrije. U tekstilnoj  i odjevnoj
industriji Hrvatske 2014. godine broj zaposlenih iznosio je ukupno17.385 zaposlenih te je
ukupan broj zaposlenih u stalnome opadanju.Nepovoljna situacija u proizvodnji tekstila i
tekstilnih proizvoda negativno se reflektirala  i na kretanje broja zaposlenih u tekstilnoj i
odjevnoj industriji Hrvatske. Stalno opadanje broja zaposlenih je prikazano u Tablici 4.

100
98,8
93,3
91,6
92,7
100
99,9
94,6
90,8
93,6
100
88,9
81,3
84,1
80
100
105,1
91,1
82,1
94
79
84
89
94
99
104
109
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
Indeksi industrijse proizvodnje
Godišnji indeksi industrijske proizvodnje
Ukupno industrija
(C) Prerađivačka industrija
(C13) Proizvodnja tekstila
(C14) Proizvodnja odjeće
15

Tablica 4: Kretanje broja zaposlenih u tekstilnoj i odjevnoj industriji

Godina
Ukupno
(C) Prerađivačka
industrija
(C13) Proizvodnja
tekstila
(C14)
Proizvodnja
odjeće
2010.
1.168.179
219.976
4.179
17.460
2011.
1.159.657
214.302
4.350
17.004
2012.
1.153.497
207.298
4.070
15.551
2013.
1.132.246
201.950
3.719
14.244
2014.
1.120.507
198.069
3.190
14.195

Izvor: Državni zavod za statistiku. (2014). Kratkoročni pokazatelji industrije u 2013. – proizvodnja,
proizvođačke cijene i promet industrije. Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske – Statistička
izvješća: Zagreb, 2014.

Ukoliko se pogleda Slika 2 te kao bazična godina uzme 2010., vidljivo je da broj
zaposlenih u industriji generalno prati kretanja u industrijskoj proizvodnji. U tekstilnoj
industriji vidljiv je znatno brži pad broja zaposlenih, nego u industrijskom prosjeku što je
posebice istaknuto kod proizvodnje tekstila gdje je broj zaposlenih postotno smanjen još
više nego je smanjena industrijska proizvodnja. Kod proizvodnje odjeće taj je pokazatelj
nešto stabilniji i vidljiv je, ukoliko se uspoređuje s prethodnom godinom, oporavak u
zadnjem promatranom razdoblju.

Slika 2: Indeksi kretanja broja zaposlenih u promatranim granama industrije

16

U ukupnoj prerađivačkoj industriji zaposleni u tekstilnoj i odjevnoj industriji čine udio od
8,77%. Također se iz tabličnog prikaza može zaključiti da je broj zaposlenih u ubrzanom
opadanju. Naime, od početka 2010. do kraja 2014. godine u industriji tekstila i odjeće u
Hrvatskoj je izgubljeno 4.254 radnih mjesta što predstavlja pad od čak 20%. Potrebne su
hitne mjere zaustavljanja negativnog trenda te stabiliziranje broja zaposlenih.

Tablica 5: Struktura i dinamika broja zaposlenih u hrvatskoj tekstilnoj industriji u
razdoblju od 2010. do 2014

Izvor: Državni zavod za statistiku. (2014). Kratkoročni pokazatelji industrije u 2013. – proizvodnja,
proizvođačke cijene i promet industrije. Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske – Statistička
izvješća: Zagreb, 2014.

Prethodne tvrdnje potvrđuje i Slika 3 na kojem je izdvojeno prikazano kretanje broja
zaposlenih u proizvodnji tekstila i proizvodnji odjeće, a gdje je očito da je negativan trend
u proizvodnji odjeće zaustavljen. Oporavkom industrije, moguće je očekivati rast industrije
u cjelini, dok proizvodnja tekstila i dalje ima negativan trend koji je u zadnjem razdoblju
znatno ubrzan, što izaziva dodatnu zabrinutost te je negativan trend potrebno zaustaviti.

Slika 3: Kretanje broja zaposlenih u tekstilnoj i odjevnoj industriji

4.179
4.350
4.070
3.719
3.190
17.460
17.004
15.551
14.244
14.195
74
2.074
4.074
6.074
8.074
10.074
12.074
14.074
16.074
18.074
20.074
2010.
2011.
2012
2013
2014
Broj zaposlenih
Kretanje broja zaposlenih u industriji tekstila i proizvodnji
odjeće
1. Proizvodnja tekstila
2. Proizvodnja odjeće
STRUKTURA/GODINA
2010.
2011.
2012
2013
2014
1. Proizvodnja tekstila
4.179
4.350
4.070
3.719
3.190
2. Proizvodnja odjeće
17.460
17.004
15.551
14.244
14.195
Ukupno
21.639
21.354
19.621
17.963
17.385
17

Važno je istaknuti da je sektor obilježen visokom regionalnom koncentriranošću: čak 75%
u sjeverozapadnoj Hrvatskoj. U tri županije (Varaždinska, Međimurska i Krapinsko-
zagorska) udio zaposlenih u sektoru u ukupnom gospodarstvu je 21%.

Mnoga su tekstilna poduzeća propala (ili su zatvorena), broj zaposlenih se, logički, time i
značajno smanjio. Prema statističkim podacima, u prosincu 2014. ove su grane
zapošljavale 17.385 radnika, od čega je 14.569 žena, što potvrđuje da je to još uvijek
djelatnost u kojoj se pretežno zapošljavaju žene (oko 83%).

Tablica 6: Kretanje broja zaposlenih u tekstilnoj i odjevnoj industriji prema spolu

Godina
 C (13) Proizvodnja
tekstila
Žene
Udio
(%)
C (14) Proizvodnja
odjeće
Žene
Udio
(%)
2010.
4.179
2.955
70,71%
17.460
15.101
86,49%
2011.
4.350
3.069
70,55%
17.004
14.747
86,73%
2012.
4.070
2.
70,05%
15.551
13.535
87,04%
2013.
3.719
2.527
67,95%
14.244
12.409
87,12%
2014.
3.190
2.103
65,92%
14.195
12.466
87,82%

Izvor: Državni zavod za statistiku. (2014). Kratkoročni pokazatelji industrije u 2013. – proizvodnja,
proizvođačke cijene i promet industrije. Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske – Statistička
izvješća: Zagreb, 2014.

Prethodne tvrdnje potvrđuje i Slika 3 na kojem je izdvojeno prikazano kretanje broja
zaposlenih u proizvodnji tekstila i proizvodnji odjeće gdje je očito da je negativan trend u
proizvodnji odjeće zaustavljen i oporavkom industrije moguće je očekivati rast  industrije u
cjelini, dok proizvodnja tekstila i dalje ima negativan trend koji je znatno ubrzan u
zadnjem radoblju što izaziva dodatnu zabrinutost i te je potrebno zaustaviti negativan
trend.

U proizvodnji tekstila i odjeće, predviđa se daljnje smanjenje broja zaposlenih i to, sigurno,
zbog dvaju razloga. Jedan je daljnje restrukturiranje tvrtki te privođenje kraju procesa
stečaja određenog broja tvornica, a drugi razlog je daljnje smanjenje narudžbi za uslužne
poslove, dijelom zbog smanjenja kupovine takvih roba u Europskoj uniji (u daljnjem tekstu
EU), a dijelom zbog premještanja uslužnih poslova (šivanje odjeće) u zemlje s još nižom
cijenom rada. Iako se u novije vrijeme povećava, razina i suvremenost upravljačkih znanja
nedovoljna je što se, naravno, ne može generalizirati s obzirom na to da postoje vrlo dobri
primjeri hrvatske industrijske prakse.

S obzirom na to intenzitet doživljavaju srednjim prema velikom te smatraju da je utjecaj
pozitivan za poduzeća u kojima je suvremenost upravljačkih znanja zadovoljavajuća, a
negativan u onima u kojima nije. Zaposlenost u industriji općenito stagnira ili opada (što je
18

negativno percipirano u smislu povećanja nezaposlenosti). Pozitivan učinak smanjenja
broja zaposlenih povećanje je proizvodnosti kod uspješnih poduzeća, što se može ocijeniti
pozitivnim utjecajem, srednjega do velikog intenziteta.

2.2 Analiza hrvatske industrije tekstila i odjeće u međunarodnoj
      razmjeni

2.2.1 Analiza izvoza i uvoza tekstilne i odjevne industrije u Republici Hrvatskoj

Postoje mnogi razlozi zbog kojih je svaka zemlja zainteresirana za uključivanje  u
međunarodnu razmjenu. Najvažniji je taj što razvoj društvenih proizvodnih snaga izaziva
specijalizaciju proizvodnje i proizvodnju roba u velikim količinama pa tržište postaje
preusko za njihov plasman. Zbog toga je potrebno pronalaziti nova tržišta, što se postiže
izvozom roba. Osim toga izvozom se ostvaruju devizna sredstva, koja mogu poslužiti za
uvoz deficitarnih (nedostajućih) roba ili proizvoda koji se u vlastitoj zemlji uopće ne
proizvode radi zadovolajvanja potražnje u zemlji (Andrijanić, 2010, str. 7).

Prema tome izvoz bi trebao biti imperativ te veći od uvoza. Nažalost RH u posljednjih 15
godina konstantno bilježi trgovinske deficite. Oni su, prije svega, posljedica visokih stopa
robnog uvoza i relativno slabog izvoza. Nacionalna ekonomija može imati uspjeh na
svjetskome tržištu ukoliko proizvodi i nudi proizvod koji je jeftiniji od konkurencije ili
onaj koji ima istu cijenu, ali uz visoku kvalitetu. Iz tranzicijskih zemalja i iz Azije pojavila
se konkurencija koja ima jeftine proizvode s kojima Hrvatska ne može konkurirati u
tekstilnoj industriji. Strategiju niske cijene potrebno je zamijeniti strategijom kvalitativne
prednosti, a u cilju postupnog smanjenja trgovinskog deficita. Standardi kvalitete na
američkom i zapadnoeuropskom tržištu izuzetno su visoki. S obzirom na to da Hrvatska
većinu svog izvoza ostvaruje na tome tržištu, treba se prilagoditi njihovim standardima.

Već smo istakli da koncept izgradnje tržišne i izvozno orijentirane privrede Hrvatske
podrazumijeva i njezinu otvorenost prema svijetu. S obzirom na geopolitički položaj
Hrvatske, to znači usku povezanost s EU. Tome cilju treba podrediti cjelokupnu
ekonomsku politiku, pa i politiku odnosa s inozemstvom (Babić, 1996, str. 518).

Od 2010. godine Hrvatska nažalost i dalje nastavlja ostvarivati negativnu, vanjsko-
trgovinsku bilancu u tekstilnoj industriji. Posljednjih godina poslovna aktivnost tekstilne
industrije otežana je zbog velikih poteškoća na ino tržištu, a stanje se dodatno pogoršalo
zbog nepoticajnoga domaćeg okruženja. U Tablici 7 prikazuje se kretanje izvoza i uvoza
tekstilne industrije Hrvatske, prerađivačke industrije i Hrvatske ukupno, udjeli izvoza i
uvoza tekstilne industrije u izvozu i uvozu prerađivačke industrije i Hrvatske ukupno,
odnose izvoza i uvoza te stope promjene izvoza i uvoza.
19

Tablica 7: Izvoz i uvoz tekstilne i odjevne industrije u razdoblju od 2010. do 2014 godine

Godina
Izvoz/uvoz
u tsd EUR
Ukupno
Republika
Hrvatska
(C) Prerađivačka
industrija
(C13)
Proizvodnja
tekstila
(C14)
Proizvodnja
odjeće
2010.
Izvoz
8.905.242
8.099.072
82.107
359.157

Uvoz
15.137.011
12.399.194
304.229
422.635
2011.
Izvoz
9.582.161
8.683.934
85.315
408.586

Uvoz
16.281.147
13.193.423
342.123
489.994
2012.
Izvoz
9.628.468
8.626.988
82.440
394.836

Uvoz
16.215.896
13.014.393
303.850
466.324
2013.
Izvoz
9.589.448
8.405.273
98.713
379.786

Uvoz
16.527.900
13.307.638
323.844
457.293
2014.
Izvoz
10.368.782
9.061.043
123.475
588.873

Uvoz
17.129.405
14.520.573
385.009
773.051

Izvor: Državni zavod za statistiku. (2014). Kratkoročni pokazatelji industrije u 2013. – proizvodnja,
proizvođačke cijene i promet industrije. Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske – Statistička
izvješća: Zagreb, 2014.

Analizirajući podatke iz Tablice 7, vidljiv je trend rasta izvoza tekstilnih proizvoda u
periodu od 2010. do 2014. godine, a povećao se za 50,3%, što je brži trend rasta od izvoza
Republike Hrvatske (16,4%) i prerađivačke industrije (11,8%). Činjenica je da je u
predmetnoj komparaciji rasta izvoza tekstilne industrije u odnosu na izvoz RH, u
apsolutnome iznosu zanemariv, međutim veseli činjenica da je relativni iznos rasta izvoza
obećavajući. Također i kod proizvodnje odjeće došlo je do rasta izvoza za 63,9%. Važno je
prikazati i udio u 2014. godini gdje je proizvodnja tekstila i odjeće zajedno činila 7,9 %
izvoza prerađivačke industrije i 6,8% ukupnog hrvatskog izvoza.

Slika 4.:  Odnos uvoza i izvoza u proizvodnji tekstila

0
100.000
200.000
300.000
400.000
500.000
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
U tisućama eura
Promatrane godine
Odnos uvoza i izvoza u proizvodnji tekstila
Izvoz
Uvoz
20

Slika 4 prikazuje kretanje odnosa uvoza i izvoza u proizvodnji tekstila. Primjetan je gotovo
stalan rast izvoza robe u proizvodnji tekstila, što je svakako dobar pokazatelj, izuzev 2012.
godine kada je došlo do pada uvoza istodobno je primjetan rast izvoza. Odnos uvoz / izvoz
svih je godina relativno stabilan i prati promatranu granu industrije. Prethodno je prikazano
da je proizvodnja tekstila u opadanju, no očito je da je potrebno restrukturiranje, jer uz veći
plasman na strana tržišta moguć je oporavak te grane industrije.

Slična kretanja vidljiva su i u proizvodnji odjeće prikazana u Slici 5. Razlika između uvoza
i izvoza odjeće znatno je manja nego kod tekstila, a razlog tome je što je Hrvatska
relativno veliki izvoznik odjeće. Kao i kod robne razmjene tekstila vidljivo je značajno
povećanje u zadnjem promatranom razdoblju, no u ovom slučaju može se govoriti o
normalnom kretanju iz razloga što proizvodnja odjeće u zadnjem razdoblju bilježi značajan
rast. Potrebno je primijetiti rast razlike uvoz/izvoz u korist uvoza, što je posljedica
povećane potrošnje na uvezenu robu.

Slika 5:  Odnos uvoza i izvoza u proizvodnji odjeće

Uvoz proizvodnje tekstila i odjeće činio je između 8,0% uvoza prerađivačke industrije i
6,7% ukupnog uvoza Hrvatske. Uvoz proizvodnje tekstila povećao se za 80.780 tsd EUR,
odnosno rast u 2014. godini u odnosu na 2010. godinu je za 26,55%. Lošija je situacija kod
proizvodnje odjeće, gdje se uvoz povećao za 350.416 tsd EUR, što je povećanje od čak
82,3%.

Kao što se već konstatiralo, Hrvatska konstantno, već dugi niz godina, ostvaruje negativnu
vanjsko-trgovinsku bilancu u tekstilnoj industriji. Posljednjih godina poslovna aktivnost
0
100.000
200.000
300.000
400.000
500.000
600.000
700.000
800.000
900.000
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
U tisućama eura
Promatrane godine
Odnos uvoza i izvoza u proizvodnji odjeće
Izvoz
Uvoz
21

tekstilne industrije otežana je zbog velikih poteškoća na ino tržištu, a stanje se dodatno
pogoršalo zbog nepoticajnoga domaćeg okruženja. Predmetni trgovinski deficiti su
posljedica su visokih stopa robnog uvoza i relativno slabog izvoza. Nacionalna ekonomija
može imati uspjeha na svjetskome tržištu ukoliko proizvodi i nudi proizvod koji je jeftiniji
od konkurencije ili onaj koji ima istu cijenu, ali uz visoku kvalitetu. Iz tranzicijskih
zemalja i iz Azije pojavila se konkurencija koja ima jeftine proizvode s kojima Hrvatska ne
može konkurirati u tekstilnoj industriji. Strategiju niske cijene potrebno je zamijeniti
strategijom kvalitativne prednosti, a u cilju postupnog smanjenja trgovinskog deficita.
Standardi kvalitete na američkom i zapadno-europskom tržištu izuzetno su visoki. S
obzirom na to da Hrvatska većinu svog izvoza ostvaruje na tome tržištu, treba se
prilagoditi njihovim standardima.

Zbog toga ni buduće godine za hrvatske tekstilce neće biti lake, kako u kontekstu
domaćega tako i širega okruženja. Međutim kroz dugu povijest tekstilna je grana uvijek
uspijevala naći svoje mjesto i održati se, no budući razvoj sigurno nije moguć bez novih
investicija, razvoja visoke tehnologije, suvremenog menadžmenta i marketinga,
proizvodnje atraktivnih visokokvalitetnih i ekološki prihvatljivih proizvoda. U skladu s
kretanjima u razvijenim zemljama, veću orijentaciju treba dati tehničkom tekstilu
(geotekstil, netkani tekstil, zaštitna odjeća). Uz opće i posebne državne mjere za
ostvarivanje takvih ciljeva nužno je intenzivnije korištenje znanosti i struke. Postavlja se
pitanje gdje su naše prednosti? Prije svega, to je u stručnoj snazi, iako i tu dolazi do
problema, jer sve više nedostaju konstruktori. Naše prednosti su i u blizini tržišta zapadnih
zemalja, izradi malih serija, velikoj fleksibilnosti. To su elementi koji pridonose tome da su
naručitelji spremni platiti našim proizvođačima i nešto više cijene. Unatoč tome naša je
konkurentnost ozbiljno ugrožena.

Stoga je sve jasnije kako sudbina odjevne industrije ovisi, ne samo o ekonomskim
faktorima (niskoproduktivna grana s visokim radnim intenzitetom), već su u igri presudni
politički čimbenici, vodeći računa da nemamo realne alternative za brojnu žensku radnu
snagu koja je dominantna u toj industriji (Gavranović, A. (2013). Nove promjene donose
nove
glavobolje.
Pronađeno
22.
travnja
2016
na
naslovu
http://www.suvremena.hr/25123.aspx)

2.2.2 Izvoz i uvoz tekstilne i odjevne industrije

Može se zaključiti da su u proteklom desetogodišnjem razdoblju tekstilna i odjevna
industrija znatno izgubile na brojnosti tvrtki, fizičkom obujmu proizvodnje, broju
zaposlenih i izvoznoj moći. Uzroci tomu su mnogobrojni – od nepovoljnog i nepoticajnog
domaćeg okruženja (male investicije, zaostajanje u razvoju tehnologije, slaba povezanost
sa znanstveno-nastavnim institucijama i nedovoljno korištenje znanstveno-stručnih
22

potencijala zemlje, stabilan tečaj domaće valute, brzo otvaranje domaćeg tržišta prodoru
stranih roba i drugo) preko globalnih do sasvim uskih kao što su kriva procjena
proizvodnih programa, uskih privatizacijskih interesa i slično. Konkurentnost hrvatskih
proizvoda time je znatno smanjena, a nepostojanje jasne strategije razvitka zemlje i u ovoj
se grani osjeća kao veliki nedostatak.

Tablica 8: Odnos izvoz / uvoz za tekstilnu i odjevnu industriju od 2010. do 2014

GODINA
2010.
2011.
2012
2013
2014
Izvoz u tsd EUR
441.264
493.901
477.276
478.499
712.348
Uvoz u tsd EUR
726.864
832.117
770.174
781.137
1.158.060
Vanjskotrgovinski deficit
-285.600
-338.216
-292.898
-302.638
-445.712
Pokrivenost uvoza izvozom
60,71%
59,35%
61,97%
61,26%
61,51%

Izvor: Državni zavod za statistiku. (2014). Kratkoročni pokazatelji industrije u 2013. – proizvodnja,
proizvođačke cijene i promet industrije. Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske – Statistička
izvješća: Zagreb, 2014.
Tablica 8 prikazuje da je proizvodnja tekstila i odjeće deficitarna u razmjeni s
inozemstvom kroz cijelo promatrano razdoblje. Također može se vidjeti odnos izvoza i
uvoza koji je za proizvodnju tekstila i odjeće, mogli bismo reći, skoro proporcionalan rast
jer je pokrivenost uvoza izvozom u zadnje tri godine oko 61%.

Slika 6: Kretanje vanjsko-trgovinske bilance u proizvodnji tekstila i odjeće

441.264
493.901
477.276
478.499
712.348
726.864
832.117
770.174
781.137
1.158.060
-285.600
-338.216
-292.898
-302.638
-445.712
-600.000
-400.000
-200.000
0
200.000
400.000
600.000
800.000
1.000.000
1.200.000
1.400.000
2010.
2011.
2012
2013
2014
U tisućama Eura
Kretanje vanjskotrgovinske bilance u proizvodnji tekstila i
odjeće
Izvoz u tsd EUR
Uvoz u tsd EUR
Vanjskotrgovinski deficit
23

Slikom 6 prikazano je kretanje vanjskotrgovinske bilance u proizvodnji tekstila i odjeće.
Tijekom promatranih razdoblja vanjskotrgovinska bilanca relativno je stabilna, s
konstantnim ostvarivanjem vanjskotrgovinskog deficita. No rastom u zadnjem
promatranom razdoblju, primjetni su pozitivni trendovi posebice u proizvodnji odjeće, no
istodobno je došlo do značajnog povećanja uvoza, što je uzrokovalo značajan rast
vanjskotrgovinskog deficita. Potrebno je zaustaviti rast vanjskotrgovinskog deficita, a
posebice se to može postići ojačavanjem prodaje na domaćem tržištu kako bi se smanjila
potreba za uvozom robe.

Hrvatska nije iskoristila otvaranje tržišta EU za rast izvoza tekstilnih proizvoda. Istodobno,
nešto izraženiji izvoz na tržište bivših zemalja Jugoslavije nije bio dostatan da bi se
nadoknadile izgubljene komparativne prednosti. Uslijed takvih kretanja, dolazi do
značajnog gubitka komparativnih prednosti i slabljenja konkurentnosti hrvatske industrije
tekstila i odjeće. Pad konkurentnosti i smanjivanje komparativnih prednosti rezultira
značajnim padom zaposlenosti i gašenjem pojedinih proizvodnih programa.

To ne treba biti jednoznačan zaključak za čitavu industriju tekstila i odjeće. S jedne strane
postoje moderne (po tehnologiji proizvodnje i organizaciji rada) tvornice, zatim one koje
posluju na granici rentabiliteta te one koje moraju provesti restrukturiranje kao jedini
mogući izlaz iz nastalih poteškoća. Valja istaknuti da su komparativne prednosti kod dijela
proizvoda odjevne industrije tek privremenog i kratkoročnog karaktera. Razlog tomu su
lohn poslovi na koje se odnosi preko 80% ukupnog poslovanja u sektoru odjevne industrije
i koji će, zasigurno, u idućemu razdoblju biti pod snažnim utjecajem konkurencije s
istočnih tržišta zbog dostupnijih resursa i niže cijene radne snage.

Izvoz se ostvaruje, uglavnom, u uslužnim (lohn) poslovima, čime je prosječno popunjeno
od 80% do 95% proizvodnih kapaciteta. Ti poslovi nemaju perspektive u budućnosti jer se
takva proizvodnja, zbog jeftinije radne snage, sve više premješta na Istok. Puni izvoz,
odnosno izvoz robe hrvatskoga podrijetla ostvaruje se u proizvodnji odjeće, i to posebno
muških odijela, za tržišta Velike Britanije, Italije, Slovenije i Bosne i Hercegovine (u
daljnjem tekstu BIH), a za žensku odjeću za tržište Slovenije, Češke, BIH. U Njemačkoj,
Austriji i Sloveniji ostvaruje se puni izvoz trikotažne robe, a prede i tkanine izvoze se,
uglavnom, u Italiju, Njemačku te BIH.

2.2.3 Stanje u industriji

U posljednjih nekoliko godina tekstilna industrijska grana ima otežanu poslovnu aktivnost
koja je sezonski promjenjiva i smanjena te nastaju veliki problemi s popunjavanjem
proizvodnih kapaciteta u međusezoni. Narudžbe stranih kupaca, posebno u uslužnim
poslovima, manje su po fizičkom opsegu i cijenama.
24

Na slične probleme upućuju i predstavnici tekstilne industrije, a koji ističu i drugu skupinu
vanjskih uvjeta, prisutnih globalno, poput istočne konkurencije koja je radi niske cijene
rada cjenovno konkurentnija te ograničenost u sirovinama ili njihovoj cijeni koja se
formira globalno i u velikoj mjeri utječe na cijenu konačnog proizvoda.

Država može poticati razvoj hrvatske tekstilne i odjevne industrije mjerama horizontalne i
vertikalne industrijske politike. Horizontalna industrijska politika ne preferira razvoj ni
jednoga sektora. Ona gospodarske djelatnosti i subjekte prepušta tržišnoj utakmici, a uloga
središnje državne vlasti premješta se u područje stvaranja uvjeta i pretpostavki za ukupan
gospodarski razvoj. Tu je značajna uloga države u vođenju obrazovne, znanstvene i
tehnološke politike.

Država treba voditi makroekonomsku politiku koja će osigurati stabilne uvjete
privređivanja. Na taj će se način smanjiti rizik i neizvjesnost donošenja poslovnih odluka,
posebice onih koje se odnose na povećanje iskorištenosti kapaciteta, novo zapošljavanje,
izvozno usmjeravanje proizvodnje, preuzimanje kreditnih obaveza.

Na povećanje investicijskih ulaganja utjecat će provođenje odgovarajućih mjera kreditno-
monetarne politike, ali i porezne i politike deviznoga tečaja. Njihovim će se provođenjem
osigurati smanjenje inputa proizvodnje, što će stvoriti prostor za vlastita ulaganja u
proizvodne činitelje. Država bi trebala sniziti poreznu presiju (posebice poreze i doprinose
iz plaća i na plaće zaposlenih) i utjecati na snižavanje visokih kamatnih stopa na kredite.
Mjera koja bi tekstilnoj i odjevnoj industriji značajno snizila troškove je snižavanje
naknada za bolovanje radnicima koji do 42 dana idu na teret tvrtki.

Vertikalna industrijska politika provodi se na način da se biraju pobjednici, strateške grane
ili proizvodnje koje mogu povući razvitak cijelog gospodarstva i čiji se daljnji razvoj
potiče mjerama države. Tekstilna i odjevna industrija, s obzirom na svoju izvoznu
orijentiranost, može biti strateška grana.

Mjere kojima se može poticati razvoj tekstilne i odjevne industrije mogu biti oslobađanje
uvoza sirovina koje se ne proizvode u Hrvatskoj od carina, oslobađanje uvoza strojeva od
carina, poticanje proizvodnje i organiziranje otkupa vune u Hrvatskoj, organiziranje
zajedničkih nastupa hrvatskih proizvođača tekstila i odjeće na značajnim specijaliziranim
sajmovima u inozemstvu, doticanje razvoja znanstvene djelatnosti na području tekstila,
razvijanje visokoškolskog i srednjoškolskog obrazovanja iz područja tekstilne proizvodnje
i dizajna itd.

25

Hrvatska ima vrlo bogatu tradiciju u proizvodnji tekstila. Neke od hrvatskih tvrtki
svrstavaju se među starije u Europi te imaju image proizvođača vrlo kvalitetne robe. Radna
snaga u tvornicama osposobljena je za suvremenu proizvodnju, a imamo i obrazovani
sustav koji uistinu može pružiti mnogo.

Iskustva na međunarodnom planu skupljaju se već stoljećima što govori o iskustvu i
tradiciji hrvatske proizvodnje tekstila. Potrebno je da se, uz podršku državnih organa,
poduzme sklop učinkovitih mjera restrukturiranja proizvodnje i da se usmjeri na one
čimbenike koji su danas aktualni.

U idućem će razdoblju uspjeh domaće industrije tekstila i odjeće na međunarodnom tržištu
i izvozni trendovi primarno ovisiti o novim idejama, inovativnosti, odgovaranju na
noveizazove te brzom i učinkovitomrazvoju. Pri tome je od izuzetne važnosti zarviti
proizvodnju i konkurirati na tržištu vlastitom robnom markom (Butorac, 2007, str. 125).

2.2.4 Industrija tekstila i odjeće u Europskoj uniji

Proizvodnja tekstila i odjeće u EU ima dugu tradiciju i veliko ekonomsko značenje.
Europska industrija tekstila i odjeće nalazi se u intenzivnom procesu modernizacije i
strukturnog prilagođavanja kojemu je glavni cilj povećanje konkurentnosti ove industrije
na zasićenom europskom tržištu. EU potiče taj proces i olakšava strukturne prilagodbe
proizvođača indirektno, preko horizontalnih i regionalnih mjera.

Hrvatska industrija tekstila i odjeće prolazi kroz isti proces i stoga su iskustva EU od
velikog značenja za izradu Strategije razvoja industrije tekstila i odjeće u Hrvatskoj.
Analiza europske industrije tekstila i odjeće važna je iz razloga što Hrvatska u procesu
integracije u EU preuzima i primjenjuje određene standarde i industrijsku politiku EU u
području tekstilne i odjevne industrije. Osim toga EU je i važno tržište za hrvatsku
industriju na koje se plasira gotovo 90% proizvedenih proizvoda. U nastavku rada
analiziraju se iskustva i uloga države i tržišta u procesu restrukturiranja industrije tekstila i
odjeće u EU.

Sektor tekstila i odjeće važan je dio europske prerađivačke industrije te ima ključnu ulogu
u gospodarstvu i društvenom blagostanju u mnogim regijama Europe. Prema podatcima iz
2013. godine bilo je 185 000 tvrtki koje u industriji zapošljavaju 1,7 milijuna ljudi i time
stvaraju promet od 166 milijarde eura te i udjelom od 6% zaposlenosti u ukupnoj
proizvodnji u Europi. Sektor u EU temelji se na malim poduzetnicima. Tvrtke s manje od
50 zaposlenih čine više od 90% ukupne radne snage i proizvode gotovo 60% od dodane
vrijednosti.

26

Sektor je bio predmet niza radikalnih transformacija u posljednjim desetljećima zbog
kombinacije tehnoloških promjena, evolucija troškova proizvodnje, pojave važnih
međunarodnih natjecatelja, a eliminacija uvoza kvota dolazi nakon 2004. godine. Tvrtke su
poboljšale svoju konkurentnost smanjivanjem ili prestankom masovne proizvodnje
jednostavnih proizvoda, a koncentrirajući se umjesto toga na širi izbor proizvoda s većom
dodanom vrijednošću. Europski proizvođači svjetski su lideri u tržištu za tehnički /
industrijski tekstil i netkani tekstil (industrijski filteri, higijenski proizvodi, proizvodi za
automobilsku i medicinsku djelatnost itd.), kao i za visoko-kvalitetnu odjeću s visokim
dizajnom sadržaja. Trend prema višim proizvodima s dodanom vrijednošću treba nastaviti
u cilju jačanja konkurentnosti sektora tekstila i odjeće.

Opisani su trendovi vidljivi i iz ključnih pokazatelja sektora u zadnjih 5 godina. Tabela 9
pokazuje da je prihod u periodu od 2010. do 2014.  ukupno porastao za 2 % u tekstilu, a
pao za 1 % u odjeći. Istovremeno je broj zaposlenih pao za 16%, odnosno 11% u tekstilu –
odjeći.

Tablica 9: Osnovni pokazatelji za tekstilnu i odjevnu industriju u EU od 2010. do 2014

EUROPSKA UNIJA
2010
2011
2012
2013
2014
Prihod (u 000.000.000 €) :

Tekstil
78,1
80,9
77,9
77,9
80,0
Odjeća
76
79,6
76,6
74,1
75,6
Investicije (u 000.000.000 €) :

Tekstil
2,7
2,7
2,4
2,5
2,6
Odjeća
1,8
1,4
1,4
1,4
1,4
Zaposlenost (u 1.000 zaposlenih)

Tekstil
709
651
627
601
593
Odjeća
1.146
1.098
1.080
1.038
1.020
Izvoz van EU (u 000.000.000 €) :

Tekstil
18,5
20,1
20,7
20,7
21,2
Odjeća
15,1
18,1
20,1
20,9
21,9

Izvor: The European apparel and Textile Confederation. Pronađeno 23. travnja 2016 na naslovu
http://www.euratex.eu/

Kretanje zaposlenosti po zemljama također ukazuje na uočene trendove. Tablica 10
iskazuje kretanje u tekstilu i vidljivo je da je najmanji relativni pad u zemljama koje
predvode proizvodnju tehničkog tekstila kao što su Njemačka, Velika Britanija,
Nizozemska bez obzira što su Njemačka i Velika Britanija zemlje s izrazito visokom
zaposlenošću (23 % ukupne zaposlenosti samo u te dvije zemlje). Najveći je pad u
zemljama koje su bile okrenute proizvodnji tradicionalnog tekstila (mediteranske zemlje i
istočna Europa).

27

Tablica 10: Broj zaposlenih u tekstilnoj industriji po članicama EU od 2010. do 2014

GEO/TIME
2009
2010
2011
2012
2013
European Union (28 countries)
:
:
590.100
564.500
556.300
European Union (27 countries)
634.900
609.800
584.900
:
:
Belgium
23.142
21.543
20.617
18.577
17.786
Bulgaria
12.771
11.992
11.375
11.131
11.570
Czech Republic
26.213
24.145
24.486
23.991
23.662
Denmark
3.578
3.198
3.853
3.717
3.604
Germany (until 1990 form. territory of the FRG)
76.676
76.064
78.278
75.821
76.738
Estonia
4.424
4.390
3.862
3.939
4.014
Ireland
2.448
1.611
1.707
1.187
:
Greece
11.500
8.841
8.010
8.018
7.207
Spain
43.948
42.315
37.917
36.405
34.907
France
49.002
47.929
43.360
40.793
38.667
Croatia
:
5.305
5.033
4.627
4.473
Italy
139.297
127.848
124.004
116.872
110.251
Cyprus
461
476
448
406
403
Latvia
2.456
2.325
2.293
2.451
2.458
Lithuania
7.462
6.950
7.198
7.523
7.674
Luxembourg
:
:
:
:
:
Hungary
9.261
8.393
8.712
9.454
8.729
Malta
:
:
:
:
:
Netherlands
11.315
10.862
11.004
10.874
10.795
Austria
8.758
8.777
8.832
8.631
8.433
Poland
49.688
47.920
45.477
41.979
42.896
Portugal
46.356
43.422
41.275
38.011
38.940
Romania
28.257
27.763
28.862
28.756
29.608
Slovenia
6.012
5.126
3.946
3.865
3.245
Slovakia
5.266
5.168
5.939
5.592
5.438
Finland
4.151
3.789
3.631
3.308
3.222
Sweden
5.459
5.625
5.019
4.813
4.800
United Kingdom
55.250
:
53.165
51.968
53.887
Iceland
:
:
:
:
:
Liechtenstein
:
:
:
:
:
Norway
2.761
2.736
2.736
2.729
2.662
Switzerland
:
:
:
:
:
Former Yugoslav Republic of Macedonia, the
:
:
:
3.475
:
Turkey
265.957
:
:
:
:
Bosnia and Herzegovina
:
:
6.204
5.811
:
Total

Izvor: You key to European statistics pronađeno 23. travnja 2016 na naslovu http://ec.europa.eu/eurostat

Kretanje zaposlenih u odjevnoj industiji pokazuje da su visoke udjele u ukupnoj
zaposlenosti zadržale zemlje s nižom cijenom radne snage.
28

Tablica 11: Broj zaposlenih u odjevnoj industriji po članicama EU od 2010. do 2014

GEO/TIME
2009
2010
2011
2012
2013
European Union (28 countries)
:
:
941.200
902.500
876.200
European Union (27 countries)
1.020.000
950.000
920.100
:
:
Belgium
5.467
4.126
:
3.269
3.143
Bulgaria
114.029
103.162
105.861
103.312
101.959
Czech Republic
20.672
18.871
18.229
17.117
16.303
Denmark
1.443
1.406
1.616
:
:
Germany (until 1990 former territory of FRG)
43.775
42.894
43.629
41.890
40.398
Estonia
7.428
6.668
6.571
6.312
6.297
Ireland
1.389
1.141
974
676
:
Greece
18.708
15.451
13.194
14.316
11.134
Spain
62.181
54.530
48.781
42.110
39.639
France
48.701
45.820
43.471
41.039
40.039
Croatia
22.942
21.253
21.227
18.371
17.587
Italy
199.001
188.312
182.815
181.199
167.151
Cyprus
776
638
560
487
340
Latvia
9.330
9.606
10.442
9.935
10.057
Lithuania
20.632
19.604
19.888
19.531
19.111
Luxembourg
:
:
:
:
:
Hungary
26.046
24.062
23.250
22.339
21.480
Malta
291
310
309
:
:
Netherlands
2.524
2.349
2.173
2.021
2.675
Austria
7.856
7.267
6.910
6.847
6.558
Poland
109.253
94.518
90.345
82.242
77.008
Portugal
93.380
87.260
84.235
78.668
78.844
Romania
167.931
154.547
159.784
159.891
158.034
Slovenia
7.875
5.149
5.190
4.019
3.897
Slovakia
17.310
16.314
15.754
14.531
14.525
Finland
2.876
2.425
2.276
2.350
3.528
Sweden
1.454
1.085
1.127
1.070
1.113
United Kingdom
28.056
36.891
28.652
27.035
32.757
Iceland
:
:
:
:
:
Liechtenstein
:
:
:
:
:
Norway
1.400
1.345
1.321
1.255
1.174
Switzerland
:
:
:
:
:
Former Yugoslav Republic of Macedonia, the
:
:
33.886
32.844
32.721
Turkey
329.584
:
:
:
:
Bosnia and Herzegovina
:
:
9.514
9.048
:
Total
:
:
:
:
:

Izvor: You key to European statistics pronađeno 23. travnja 2016 na naslovu
http://ec.europa.eu/eurostat

29

Navedeni pokazatelju ukazuju na sljedeće:
 strukture reforme sektora utječu na smanjenje ukupnog broja zaposlenih, a s
ciljem povećanja učinkovitosti i amortizacije visokih troškova,
 prihod po zaposlenom raste što ukazuje na veću učinkovitost i okretanje k
proizvodima veće vrijednost,
 veći rast prihoda, a pogotovo prihoda po zaposlenom, prisutan je u tekstilu što
je posljedica rasta proizvodnje tehničkog tekstila, a to je segment koji je
odgovor europske tekstilne industrije na troškovni pritisak daleko istočnih
zemalja i tržišna niša u kojoj Europska unija pokušava steći komparativnu
prednost inovativnošću.

Globalizacija je, s jedne strane prilika, no i velika prijetnja. Negativna percepcija procesa
očituje se kroz prijetnju jeftinijih resursa, osobito radne snage i snage velikih korporacija,
te je doista teško opstati i zato je potrebna kreativnost u poslovanju. Utjecaj globalizacije u
svakom je slučaju velik, i doživljen različito, u kontekstu gornjih opisa. Promjene zbog
ulaska u Europsku uniju poduzeća percipiraju pozitivno i srednjega intenziteta. Za većinu
one ne predstavljaju ograničenja jer su svojim asortimanom već prisutni na zahtjevnom,
europskom tržištu pa su se morali prilagoditi zahtjevima i prije formalnog ulaska
Republike Hrvatske u Europsku uniju. Neki predstavnici ističu da su hrvatski zakoni i
zahtjevi čak stroži nego europski pa ne vide nikakvu prijetnju i u formalnom pristupanju
(Industrijska hrvatska, 2007, str. 44–46).

Slično kao i EU hrvatska tekstilna industrija neće moći sačuvati konkurentske prednosti
koje proizlaze iz troškova rada i lohn poslova pa zato industriji predstoji intenzivan proces
restrukturiranja i modernizacije. Budućnost je na međunarodnim tržištima u postupnom
zamjenjivanju sadašnjih proizvoda, proizvodima s većim udjelom dodane vrijednosti
(Anić, Lovrinčević, Rajh, &Teodorović, 2008, str. 48).

2.3 Analiza konkurentnosti tekstilne i odjevne industrije u Hrvatskoj

Koristeći model M. Portera prema kojem konkurentski potencijal, odnosno profitabilnost
određene industrije ovisi o snazi pet konkurentskih sila (barijera, pregovaračka moć kupaca
i snabdjevača, intenzitet rivaliteta, pritisak supstituta) te prepoznavanje strateškog
pozicioniranja pojedinih skupina proizvođača, M. Lenardić  došla je do sljedećih
karakteristika (ne)konkurentnosti tekstilne i odjevne industrije Hrvatske (Prema: Lenardić,
M. (1999.) Pristup konkurentnosti gospodarstva i strateška analiza pojedinih industrijskih
sektora Hrvatske - Hrvatsko gospodarstvo u tranziciji).
Tekstilna i odjevna industrija Hrvatske kao jedna od najvećih hrvatskih neto izvoznika s
dominantnim udjelom uslužne prerade u izvozu (lohn poslovi) svoju poziciju na
30

inozemnim tržištima, dominantno na njemačkom, talijanskom, nizozemskom, francuskom,
temelji na:
 prodaji proizvodnih kapaciteta,
 razvijenom vlastitom know-howu,
 kvaliteti, odnosno
 sposobnosti udovoljavanja proizvodnim specifikacijama ino kupaca, ali isto tako,
premda rijetko, i na razvijenom vlastitom dizajnu.

Postojeću konkurenciju poduzeća doživljavaju dvojako: ona je poželjna jer pokreće razvoj
svih poduzeća i industrije, ali je istovremeno i prijetnja jer oduzima tržište (ponekad i
nelojalnim praksama). Ideja o tome da konkurente vide kao partnere s kojima surađuju u
ograničenim razvojnim projektima prisutna je u samo dvama poduzeća, koja ovu opciju
vide vrlo praktičnom. Takvo, suvremeno shvaćanje konkurencije, podrazumijeva suradnju
s konkurentima u razvoju novih vrijednosti, ostvarujući na taj način manje troškove i
razvoj tržišta, a potom se nastavlja borba u domeni svojih segmenata.

Konkurenti u industriji, smatraju poslodavci, jaki su u svim segmentima poslovnih procesa,
što uglavnom opisuju kroz konkretne situacije kojima ih mogu predočiti. U području
globalne konkurencije među najvažnijim prijetnjama ističe se cijena rada (jeftina radna
snaga) i velika moć globalnih korporacija (financijska, u ljudima, u snazi lobija i politici),
a među domaćim konkurentima povoljniji položaj u javnim natječajima i u pojedinim
regijama jeftinija radna snaga.

Na razvitak konkurentskih prednosti hrvatske tekstilne i odjevne industrije ograničavajuće
djeluje zaostajanje domaćeg primarnog sektora kao svojevrsne podržavajuće industrije pa
je ta industrija ovisna o sirovinama iz uvoza (pamuk, vuna) – u strukturi ukupnih rashoda
tekstilne i odjevne industrije sirovina čini oko 60%. Domaće predionice i tkaonice,
uglavnom, imaju slabu kvalitetu, uzak asortiman, visoku cijenu koštanja izrade, slabu
kvalitetu dorade i oplemenjivanja.

Slabosti u odjevnome sektoru su: slaba iskorištenost materijala, nedostatak jedinstvenih
normi kvalitete i robnih znakova i proizvodnih trgovačkih marki te zaostajanje u
informacijskoj infrastrukturi. Čimbenici uspjeha u  tekstilnoj i odjevnoj industriji su u
traženju segmentiranog proizvoda s kojim se može uklopiti u izvoz, što znači potrebu uske
specijalizacije, neophodno investiranje u tehnološko znanje, motiviranje kreativnosti i
dizajnerske slobode, razvijanje proizvođačke i trgovačke marke, promoviranje proizvoda,
razvijanje informacijske osnovice, a kako bi se bilo u stanju reagirati na tržišne zahtjeve.

Položaj tekstilne i odjevne industrije u odnosu na snabdjevače, ipak, olakšava moguća
supstitucija sirovina koja je ograničena kada je riječ o primarnoj proizvodnji zbog prisutne
31

zastarjele tehnologije u odjevnoj industriji. Istodobno, pregovarački je položaj tekstilne
industrije otežan utjecajem kvalitete sirovina na diferenciranje njezinih proizvoda.

Daljnji korak koji treba poduzeti predstavlja diversifikaciju i inoviranje postojećih i razvoj
novih proizvodnih programa. Proizvodi i programi, koji na tržištu nemaju uspjeha, trebaju
biti zamijenjeni proizvodima koncipiranim na temelju spoznaja o novim zahtjevima i
potrebama potrošača. Opstanak i daljnji razvoj tekstilne i odjevne industrije neće biti
moguć bez razvoja i proizvodnje vlastitog programa i njegovog plasmana na domaće i
inozemno tržište. Da bi se to postiglo, potrebno je učiniti veliki napor kako bi se
zadovoljilo probirljivo svjetsko tržište, a treba  i izdržati jaku konkurenciju svjetskih
proizvođača tekstila i odjeće.

U budućem razvoju posebnu pažnju trebalo bi obratiti na izradu proizvoda s vlastitim
dizajnom koji se treba temeljiti na bogatim motivima iz hrvatske umjetničke i kulturne
baštine, ali isto tako moraju se gledati modna kretanja u svijetu te na temelju tih spoznaja
kreirati i proizvode prepoznatljive kao hrvatski tekstil.

2.4 SWOT analiza Hrvatske industrije tekstila i odjeće

Hrvatsko tržište tekstilom nije veliko. Industrijski kapaciteti koji bi zadovoljavali samo to
tržište bili bi zaista minijaturni. Stoga će se proizvodnja tekstila i tekstilnih proizvoda u
Hrvatskoj uvijek morati orijentirati, kao što je to i do sada činila, na izvoz. Komparativna
prednost jeftinije radne snage potrajat će još neko vrijeme, ali moći će se realizirati samo
pod uvjetom da je hrvatski proizvod na jednakoj razini kvalitete kao i zapadni proizvod.
Inače je jeftinije otići u zemlje s još nižim troškovima radne snage.

Unatoč tome, domaće proizvodne tvrtke orijentirane su na lohn proizvodnju, te s obzirom
na takav karakter poslovanja nisu u poziciji biranja između tržišno zadanih cijena i
dobivenog know-how od inozemnog kupca i ulaganja u istraživanje i razvoj. Tvrtke koje
suipak ulagale u vlastiti proizvod i robnu marku, ostvaruju veće cijene i veću dobit po
zaposlenome u odnosu na lohn proizvodnju (iako lohn proizvodna može biti profitabilna)
(Novak &Grilec, 2015, str. 238).

Problemi koji se pojavljuju u sektoru tekstilne i odjevne industrije su:
 zastarjelost opreme i tehnološko zaostajanje,
 višak radnika u odnosu na starosnu dob,
 nedostatak obrtnih sredstava,
 rad isključivo na lohn poslovima,
 nemogućnost razvoja vlastitih proizvoda
 nedostatak stručne radne snage.
32

Problem se jasno odražava i kroz slabu međunarodnu konkurentnost te industrije, a u vidu
registriranoga negativnog vanjsko-trgovinskog salda koji industrija ostvaruje u kontinuitetu
od početka ovoga stoljeća.

Velik dio hrvatske tekstilne proizvodnje okrenut je uslužnoj proizvodnji u kojoj su troškovi
rada i ekonomija obujma, uz kvalitetu i poštivanje rokova isporuke, primarni kriteriji
vrednovanja, a u troškovima rada hrvatska tekstilna proizvodnja ne može konkurirati onoj
koja potječe iz jugoistočne Europe, a posebno iz azijskih zemalja. Za ocjenu stanja i
razvojnih sposobnosti industrije tekstila i odjeće polazište čini SWOT analiza kojom su
identificirane i prikazane snage, slabosti, prilike i prijetnje u razvoju industrije koje se
mogu vidjeti u Tablici 12.

Tablica 12: SWOT analiza Hrvatske industrije tekstila i odjeće

Izvor: Vlada Republike Hrvatske. Pronađeno 22. travnja 2016 na naslovu
https://vlada.gov.hr

SNAGE
 SLABOSTI
– tradicija u poslovanju
– nizak udio bazne proizvodnje
–  iskusna postojeća radna snaga
– ovisnost o uvoznom know-how
–  tehnološka opremljenost
– nedostatna suradnja i niska profitabilnost
 – kvaliteta proizvoda
 – niske plaće i fluktuacija radne snage
 – geografska blizina tržišta Europske unije
– nedostatak naprednih menadžerskih vještina
 – kratki rok isporuke
–  niska ulaganja u razvoj novih proizvoda
– fleksibilnost u malim serijama.
 – niska produktivnost rada.
PRILIKE
PRIJETNJE
 – razvoj vlastitih proizvoda i vlastitih robnih
– intenzivna cjenovna konkurencija
  marki
 – rastući pritisak trgovačkih lanaca na
–  jačanje suradnje sa znanstveno- istraživačkim
snižavanje prodajnih cijena proizvođača
  i obrazovnim institucijama
– rast troškova proizvodnje
– pristup državnim i fondovima Europske unije
 – nefleksibilnost tržišta rada i nedostatak
 – očekivano članstvo u Europskoj uniji
  stručnih kadrova
 – porast izvoza
– rast cijena energenata, zemljišta i komunalnih
–  transfer znanja i proizvodnje na tržišta s
  naknada
  nižom cijenom rada.
 – pritisak na troškove vezane uz uvođenje

  ekoloških, zdravstvenih i drugih standarda.
33

Snaga su resursi, sposobnosti i karakteristike koje čine industriju jakom i konkurentnom na
tržištu. Najvažnije snage hrvatske tekstilne i odjevne industrije jesu tradicija, iskustvo u
poslovanju i kvaliteta proizvoda. Iz dugogodišnjeg iskustva u poslovanju proizlazi
postojanje iskusnih radnika, zaposlenih direktno u proizvodnji, stečeni i razvijeni know-
how u proizvodnji vlastitog proizvoda, zadovoljavajuća tehnološka opremljenost i
postignuta kvaliteta proizvoda.

Slabost je nešto što industriji nedostaje ili se loše izvodi u usporedbi s konkurencijom ili
uvjet koji stavlja industriju u slabiju tržišnu poziciju. Najvažnije su slabosti  niska
profitabilnost, niska produktivnost, nizak udio bazne proizvodnje, niske plaće i usitnjena
proizvodnja i nedostatak naprednih menadžerskih vještina.

Prilike su vanjski čimbenici koji omogućuju rast prihoda od prodaje i rast profitabilnosti.
Najvažnije poslovne prilike jesu očekivano članstvo u Europskoj uniji, pomak u
proizvodnji prema proizvodima veće dodane vrijednosti, bolja kooperacija s poduzećima i
institucijama u okružju i efikasnije korištenje projekata financiranih od države i Europske
unije.

Prijetnje čine čimbenici i promjene u vanjskom okruženju koji bi u budućnosti mogli
umanjiti prihode i profitabilnost hrvatske industrije tekstila i odjeće. Kao najvažnije
prijetnje ističu se intenzivna cjenovna konkurencija posebno u lohn poslovima, rastući
pritisak organiziranih moćnih trgovačkih korporacija na cijene i standarde u poslovanju
hrvatskih proizvođača, pogoršanje odnosa cijene i kvalitete rada, pritisak na troškove
vezane uz uvođenje ekoloških, zdravstvenih i drugih standarda.

Iz SWOT analize zaključuje se da, iako su polazne osnove za budući razvoj hrvatske
industrije tekstila i odjeće izazovne i kompleksne, industrija tekstila i odjeće u Hrvatskoj
ima perspektivu za razvoj, ali uz napore u procesima restrukturiranja proizvođača prema
proizvodnji s većim udjelima dodane vrijednosti.

Industrija tekstila i odjeće u Hrvatskoj ima perspektivu, ali je potrebno aktivirati prioritetne
aktivnosti specifične za ovaj sektor :
 pokrenuti i razvijati baznu industriju tekstila (vuna, pamuk i tkanina),
 stimulirati uvođenje proizvodnih, dizajnerskih i menadžerskih tehnologija –
preko informacionih i savjetodavnih centara, internet-portala, specifičnih
centara, radi modernizacije tekstilne industrije,
 poticati istraživanje i razvoj kao i buđenje kreativnih potencijala na nivou firmi,
radi razvijanja vlastitih kolekcija i postupnog prelaska slohn poslova na
klasičan izvoz,
34

 poticati uvođenje i jačanje sektorski relevantno obrazovanje na sveučilištima
kroz specijalizaciju (tekstilni inženjeri, prerada kože, dizajn itd.),
 jačati institucije, posebno one za kontrolu kvaliteta proizvoda,
 razvijati specijalizirane istraživačke institucije u stalnome kontaktu s
poduzećima
 identificiranje i pozicioniranje prema profitabilnim tržišnim nišama,
 prilika za rast prihoda i ostvarenje profitabilne industrije može se ostvariti
promjenom svjetonazora, poduzetničkim duhom i aktivnim partnerstvom,
 ustrajnost na organiziranom i planskom pristupu te davanjem prilika
poduzetnicima koji će svojom inovativnošću i menadžerskim vještinama podići
razinu konkurentnosti ove industrije.

Tržište tekstilne i odjevne industrije po svojoj prirodi je globalno, što znači da je izloženo
oštroj domaćoj i inozemnoj konkurenciji. Stoga se visoka razina produktivnosti, poslovna
fleksibilnost i inovativnost, «otkriće» i osvajanje «tekstilnih niša», izgradnja vlastitih
brandova i proizvoda s visokom dodanom vrijednošću te umrežavanje i zajednički rad
tekstilnih poduzeća i ostalih interesnih skupina, nameću kao preduvjeti opstanku i razvoju
hrvatske tekstilne industrije.

Budući rast i razvoj tekstilne i odjevne industrije moći će se ostvariti jedino
unapređivanjem tehničko-tehnološke osnovice proizvodnje, modernizacijom postojećih
proizvodnih linija i zamjenom zastarjelih proizvodnih linija novima, a čime bi se postigla
visoka proizvodnost i kvalitete proizvoda te konkurentnost na svjetskome tržištu. Bez
brzog podizanja tehničko-tehnološke osnovice, za većinu će poduzeća u dugoročnom
razdoblju doći u pitanje opstanak na tržištu. Rekonstrukcija je nužna i zbog podizanja
efikasnosti svih proizvodnih činitelja i zbog povećanja konkurentske sposobnosti poduzeća
jer ona pretpostavlja i mogućnost praćenja suvremenih tehnoloških dostignuća. Da bi se to
ostvarilo, bit će potrebno investirati značajna novčana sredstva kojima tekstilna i odjevna
industrija ne raspolaže. Stoga je poduzećima potrebno omogućiti pristup bankarskim
kreditima pod povoljnijim uvjetima od trenutnih. Dobivanje kredita poduzećima tekstilne i
odjevne industrije bilo bi olakšano kada bi poduzeća iza sebe imala jamstvo države za
povrat kredita.

Daljnji preduvjet za unapređenje proizvoda i proizvodnje te ekonomično vođenje procesa u
tekstilnoj i odjevnoj industriji su sposobni, znanstveni, visokostručni i stručni kadrovi, čijoj
se izobrazbi treba posvetiti posebnu pažnju. Također treba uvoditi svjetske standarde
poslovanja koji će zahtijevati od poduzeća hrvatske tekstilne i odjevne industrije određene
promjene u tehnologiji, proizvodnji i organizaciji rada, što je povezano s dodatnim
troškovima. No dugoročno takvim se sustavima kvalitete povećava konkurentnost na
domaćem te olakšava pristup na inozemna tržišta.
35

2.5 Klaster tekstilne industrije

Klasteri su postali jedan od ključnih pojmova u mnogim, novim razvojnim inicijativama,
strategijama i politikama u posljednjih nekoliko godina u Europi i čitavom, globaliziranom
svijetu. Izazov koji je odredio Europski savjet 2000. godine u Lisabonskoj strategiji, prema
kojoj bi Europa trebala postati "svjetski najkonkurentnija i dinamična ekonomija
zasnovana na znanju", posebno je predstavio interes za nove pristupe ekonomskoj politici
konkurentnosti. Mobiliziranje potencijala regionalnih klastera sagledava se kao ključni
trenutak za dostizanje ambicioznih ciljeva definiranih u strategiji (Dragičević & Obadić,
2003, str. 17).

Razlog nužnosti stvaranja klastera proizašla je iz višegodišnjeg iskustva u poslovanju i
poznavanju problematike tržišta sa željom ostvarivanja novih inventivnih poslovnih
mogućnosti i projekata na području RH, regije i EU. Takve vrste projekta trebale bi
obuhvaćati ulaganje u kooperativne oblike dizajna, proizvodnje i distribucije kroz koje se
objedinjuju mali i srednji proizvođači prema karakteristikama proizvoda i s obzirom na
njihovu komplementarnost.

Europska unija također u posljednje vrijeme dosta ulaže u razvoj ovakvog oblika
organiziranja,
a
sufinancira
seobrazovanje,
otvaranje
tvrtki,
inovacije,
kupnja
licenci,završetak istraživanja, regionalni projekti za razvoj ljudskih resursa i drugi bitni
segmenti koji su ključni u djelovanju kalstera (Obrtničke novine, travanj 2012, p.10
Dragičević, 1998, str. 15).

Klaster bi trebale činiti tvrtke u modnoj industriji koje žele, kroz svoju proizvodnju,
sadašnje tržište i iskustvo i  udružujući se sa srodnim tvrtkama po modnom izričaju,
unaprijediti svoje poslovanje kroz iskustva drugih sudionika u udruživanju, a na kraju i sa
zajednički zaokruženom paletom proizvoda nastupiti na tržištima.

Tako koncipirana grupa proizvoda zapravo čini jedan zaokružen proizvod. Članice klastera
i dalje zadržavaju svoju neovisnost, ali kooperacija im otvara mogućnosti koje su svakom
partneru ponaosob nedostupne. Da bi klaster zaživio i živio, između partnera treba
postojati visoki stupanj povjerenja, koje se također izražava u pristupanju klasteru, a
proizlazi iz već ranije povezanosti nekih članica putem različitih oblika suradnje.

Zajednički interes i mogućnost suradnje, članice su prepoznale kroz temu poslovnog
odijevanja jer su sve članice, barem jednim segmentom poslovnog odijevanja, usko vezane
svojim proizvodnim programom, bilo kao proizvođači bilo kao poznavatelji tržišta. Tema
poslovnoga odijevanja na našem tržištu nije kvalitetno pokrivena ponudom i želja je na
jednome mjestu objediniti širinu izbora i kvalitetan program.
36

Put do realizacije takvog koncepta, koji bi za cilj imao otvaranje jednog „pilot“ prodajnog
mjesta,nije brz i jednostavan, ali činjenica je da osnovne okosnice takvog programa moraju
biti trajno jamstvo kakvoće svih njegovih segmenata i elemenata.

Klaster je otvoren za primanje novih članica ili povremeno uključivanje pojedinih članica
s obzirom na projekte te uključivanje znanstvenih institucije kao što je Tehničko-
tehnološki fakultet u Zagrebu te ostalih certificiranih institucija za ispitivanje tekstila i
kože. Važno je udruživanje s ciljem unapređenja poslovanja svih članica grupe, rasta i
razvoja same grupe kao homogene cjeline te  njihove permanentne potpore kroz znanja i
metodologije koje su usavršili u dosadašnjem, višegodišnjem radu.

Glavni je zadatak razviti strateška partnerstva među članicama, a s ciljem zajedničkoga
izlaska na tržišta, povezivanje s potencijalnim partnerima i klijentima na području RH,
regije i EU. Glavni je cilj svih članica povećanje proizvodnje i prodaje uz razvoj proizvoda
višeg cjenovnog ranga pod zajedničkom markom u vlastitim prodajnim mjestima u
Hrvatskoj i susjednim zemljama. Sve članice klastera već imaju svoju paletu proizvoda, ali
da bi se ostvarili ciljevi vezani uz povećanje prodaje i izvozne orijentacije, moraju
nastupati zajedno, napraviti pomak od standardne ponude te iznjedriti zajednički brand.

Zadatak klastera treba biti aktivan rad na brandiranju nove linije proizvoda. Također treba
planirati realizaciju i razvoj trgovačke mreže koja će okupljati proizvode članica pod
njihovim vlastitim brandom, ali zajedničkim konceptom vezanim uz poslovno odijevanje i
stvaranju novog zajedničkog branda svih članica, kao rezultat niže navedenih aktivnosti.

Uz razvoj trgovačke mreže tvrtka će se baviti i ostalim poslovima kao što su:
 dizajn, promocija i marketing,
 razvijanje prezentacijskih vještina,
 stvaranje logističke baze prema dobavljačima i razmjena sofisticirane opreme
za proizvodnju i uvođenje novih tehnologija,
 nabava kvalitetnog repromaterijala,
 organizacija i osuvremenjivanje distributivnih kanala,
 razvoj novih proizvoda i linija proizvoda,
 zajedničko nastupanje na modnim događanjima i prezentacija članica na
sajmovima
 razvoj zajedničkog branda,
 otvaranje vlastitih maloprodaja i franšiza u Hrvatskoj,
 osnivanje tvrtki u zemljama jugoistočne Europe u cilju otvaranja vlastitih
prodajnih prostora,
 novo zapošljavanje.
37

Takvim aktivnostima planira se znatno povećati prodaja proizvoda te samim time i
proizvodnja u Hrvatskoj. Budući da se u slučaju radi o projektu gdje su proizvodi
osmišljeni i tehnički realizirani u hrvatskim tvrtkama, postiže se i najveća moguća dodana
vrijednost tih proizvoda, a kroz vlastitu maloprodajnu mrežu i najveći prodajni učinak.
Razvoj maloprodajne mreže u Hrvatskoj planira se, prije svega, s težištem na vlastitim
maloprodajnim prostorima.

Stručni timklastera trebao bi biti spoj tvrtki s dugim radnim stažem i velikim iskustvom u
tekstilnoj i odjevnoj industriji. Takav tim garantira uspjeh. Shodno tomu u svim tvrtkama
postoje i stručnjaci koji su, uz iskusnu radnu snagu, zajedno sa svim tvrtkama koje su
pristupile klasteru, zalog razvoja,kako u proizvodnom tako i u trgovačkom dijelu tvrtki. U
klasteru je potreban vođa, odnosno zaposlen direktor – klaster manager čiji je osnovni
zadatak osnivanje vrsnog, kvalificiranog tima koji će se, po potrebi, okupljati shodno
planiranim aktivnostima i projektima na način da se postigne maksimalna učinkovitost i
sinergija iskustva i znanja na raznim područjima. Osnovni je zadatak direktora
koordinacija timova.

Regionalni klasteri imaju višestruko razvojno značenje. Klasteri, naime, ne samo da
dovode do povećanja konkurentnosti u nekoj regiji, već i povećavaju zaposlenost,
međusobno povjerenje sudionika klastera, kao i njihovu socijalnu odgovornost. Kako je
problem nezaposlenosti još uvijek u Hrvatskoj jedan od temeljnih ekonomskih problema, a
razina povjerenja između poslovnog i javnog sektora niska, jednako kao i socijalna
kohezija, bili su to dodatni razlozi za propitivanje utjecaja regionalnih klastera na novo
zapošljavanje (Dragičević & Obadić, 2003, str. 5).

2.6 Uzroci negativnih trendova u tekstilnoj i odjevnoj industriji Hrvatske

Negativna kretanja u hrvatskoj tekstilnoj i odjevnoj industriji imaju višestruke uzroke.
Poteškoće koje karakteriziraju i opterećuju ovo gospodarstvo rezultat su djelovanja snažnih
inozemnih nepovoljnih silnica (kao što su: prvo, istočnoeuropski izvoz rada u vidu niže
cijene uslužnih poslova, i drugo, azijska konkurencija u izvozu jeftinijih roba) i domaće
opće deindustrijalizacije.

U nastalom vrtlogu izgubljena su mnoga radna mjesta pa se čak neki tekstilni programi
više ne proizvode u hrvatskoj (Gambiroža-Jukić, 1998, str.  643).

Loše provedene privatizacija uzrokom je slabljena motivacije i proizvodne propulzije.
Mnogi novi vlasnici nisu bili zainteresirani za razvoj te su umjesto investicija u poduzeća
iz njih crpili kapital dovodeći ih do stečaja.

38

Uzroci današnjega stanja u tekstilnoj i odjevnoj industriji Hrvatske koji su doveli do
sadašnje situacije u industriji su:
 nedostatak vizije i dugoročne strategije hrvatske. Jednostavno nije definirana jasna
strategija i vizija koje su odabrane kao nositelji razvoja. Postoji osjećaj da
dosadašnje vlade nisu prepoznale potrebu ekonomskoga rasta, rasta zaposlenosti i
neto izvoza kao ciljeve ekonomske politike koji će se ostvariti kroz rast industrije u
cjelini kao ključnog čimbenika, uz nepovoljnu tečajnu politiku koja godinama
negativno djeluje na njihovo poslovanje i ne štiti domaće proizvođače.

 posljedice procesa privatizacije koji je među najznačajnijim uzrocima. Procesom
privatizacije, napravljeni su propusti. Odgovornost se nalazi u tadašnjim političkim
strukturama, više ne postoji očekivanje ikakve revizije privatizacije, odnosno
ikakvih pozitivnih ishoda iz eventualnih revizija. Privatizacija je provedena
neracionalno, poduzeća su dodijeljena netransparentno i propušteno je povećanje
vrijednosti istih, i ono što je najlošije, uništeni su veliki sustavi nositelji, lideri
tadašnjeg razvoja.

 problemi prilagodbe poduzeća jer se mnoga poduzeća nisu uspjela snaći u
novonastalim tržišnim okolnostima: otvaranju tržišta, gubitku postojećih tržišta,
pritisku inozemne konkurencije i nespremnošću na samostalan rad (u uvjetima
tržišnog, a ne planskog gospodarstva). Nesnalaženje u novonastalim okolnostima
rezultat je i okolnosti rata i promjena u upravnim tijelima poduzeća.

 ratom prouzročena šteta koja se reflektirala na sve industrije. Ratna razaranja
dovela su do velikih gubitaka u industriji, osobito u uništenim proizvodnim
pogonima, i drugoj materijalnoj imovini. Negativne posljedice rata ogledaju se i u
gubitku tržišta medu zemljama bivše Jugoslavije koja su za mnoga poduzeća bila
vodeća tržišta. Ovaj se problem, naknadno, prevladao u jednoj mjeri, čemu je
prethodilo i rješavanje političkih pitanja medu zemljama bivše Jugoslavije.


siva ekonomija koja, naravno, šteti svima, a ne samo sektoru industrije. U nekim
segmentima sivu ekonomiju predstavlja nelojalna konkurencija, ali i domaća siva
ekonomija (ona koja ne plaća poreze i davanja). Ona je problem i državi,
poduzetnicima i sindikatima, ali i samim prekršiteljima. Sivu ekonomiju, uz ostale,
potiču i nesposobni poduzetnici isplaćujući minimalac i preostali dio plaće „na
crno, što je i vid nelojalne konkurencije (Industrijska hrvatska – pogled
poslodavaca (2007). pronađeno 23. travnja 2016 na naslovu www.iz-001-gu-cro
ind-13-04-07).

39

Osim toga u Hrvatskoj nije postojala eksplicitna industrijska politika koja bi trebala
ostvariti:
 razvojno poticajno okruženje,
 poslovno poticajno okruženje,
 konzistentnu znanstveno-tehnološku viziju razvitka,
 unapređenja upravljanja na svim razinama,
 participativnost svih partnera i decentralizaciju koja znači odvajanje politike od
ekonomije i drugačiji ustroj države i državne moći.

U tome smislu industrijska politika mora odgovorit na pitanjekako. Traženje odgovora na
to pitanje sadrži kombinaciju različitih politika, među kojima valja istaknuti sljedeće:
kreditno- monetarna politika, porezna politika, politika cijena prirodnih resursa i politika
rente, politika potpore trgovačkim društvima u procesu restrukturiranja i razvojne sanacije,
politika privatizacije, politika zapošljavanja i plaća, politika tehnološkog razvitka, politika
održivog razvitka. (Teodorović, 2000, str. 39).

Osim toga u Hrvatskoj nije postojala eksplicitna industrijska politika koja bi trebala
ostvariti: razvojno poticajno, okruženje, poslovno poticajno okruženje, konzistentnu
znanstveno-tehnološku viziju razvitka, unapređenje upravljanja na svim razinama,
participativnost svih partnera i decentralizaciju koja znači odvajanje politike od ekonomije
i drugačiji ustroj države i državne moći. Industrijska politika u tom smislu mora odgovoriti
na pitanje kako. Traženje odgovora na to pitanje sadrži kombinaciju različitih politika
među kojima valja istaknuti sljedeće: kreditno-monetama politika, porezna politika,
politika cijena prirodnih resursa i politika rente, politika potpore trgovačkim društvima u
procesu restrukturiranja i razvojne sanacije, politika privatizacije, politika zapošljavanja i
plaća, politika tehnološkog razvitka, politika održivog razvitka (prema Teodrović, 2000,
str.  52).

Od navedenih čimbenika iz okruženja, poslodavci ističu sljedeće čimbenike koji su
doživljeni kao najvažniji (ujedno i problematični) za sva poduzeća, bez obzira u kojoj
industriji posluju:

 nedostupnost i neodgovarajuća kvalifikacijska struktura ljudskih resursa u RH:
 ljudski resursi nedostupni su i neodgovarajuće kvalifikacijske strukture. Problem je
evidentan u svim industrijama, gdje nedostaju, kako stručni visokokvalificirani
zaposlenici, tako i specifični zaposlenici nižih kvalifikacija. Regionalno je ovaj
problem još više izražen. Regionalno (lokalno) školstvo ni na koji način ne
odgovara potražnji na tržištu, to jest da se uporno i dugotrajno ne školuju struke
koje su deficitarne dok istovremeno velik broj ljudi suficitarnih zanimanja ostaje
nezaposlen na burzi. Za kvalitetnog kvalificiranog radnika potrebno je 5 do 10
40

godina da bi postao «majstor» u određenoj struci i ta činjenica upućuje na
dugoročni problem zapošljavanja u pojedinim industrijama. Budući da se danas ne
školuju specifične struke, za očekivati je da ih za 10 godina uopće neće ni biti na
tržištu rada, što znači da će Hrvatska morati uvoziti pojedina zanimanja. Iako je u
nekim industrijama (primjerice tekstilnoj) moguće prekvalificirati zaposlenike za
obavljanje drugih vrsta poslova, predstavnici industrije ističu kako postoji određeni
problem s ljudima koji su dugo vremena bili nezaposleni. Ističu kako su ljudi na
burzi izgubili radne navike i teško im se vratiti u svakodnevicu obavljanja posla.
Problem postoji i u neskladu između razine tehnologije koja se primjenjuje u
poduzeću i mogućnostima odnosno, kvalifikaciji dostupnih zaposlenika.

 Što se tiče zaposlenika s visokom stručnom spremom i ovdje se uočava nedostatak i
njihova strukturna neusklađenost. Poslodavci navode kako nedostaje suradnja
između pojedinih fakulteta i poduzeća, a koja bi urodila konkurentnijim
zaposlenicima, koji mogu odgovoriti zahtjevima struke. Veliki je problem, izravno
povezan s pitanjem ljudskih resursa, i nedostatak fundamentalnih i bazičnih
istraživanja, koja trebaju ostvariti razvoj temeljen na inovacijama. Budući da ima
potencijala, Hrvatska može razvijati tehnološke parkove ili centre znanja (u kojima
bi se mogle dobiti informacije o struci, posebno u segmentu kemijske, drvne i
elektroindustrije), ali o tome ne postoje ideje ni suradnja među ključnim nositeljima
(država, školstvo, visoko obrazovanje, poduzeća).

 tečajna politika: Budući da su sva poduzeća iz uzorka u najvećoj mjeri izvoznici
(izvozi se od 30% do 80% ukupne proizvodnje), svi se susreću s problemom
precijenjene kune. Izražavaju nerazumijevanje prema ovakvoj politici središnje
banke, iako razloge pronalaze u najjačim lobijima kojima pogoduje snažan tečaj
kune – uvoznicima i trgovcima te državi koja se zadužuje na inozemnom tržištu
kapitala (izravno ili neizravno) i tako, velikim dijelom, financira pretjeranu javnu
potrošnju u odnosu na veličinu bruto domaćega proizvoda. Tečajna politika je
dugoročno iznimno štetna i uništava hrvatsku proizvodnju. Kao primjer postepene
(i pozitivno percipirane) deprecijacije je Slovenija, koja je takvom, razvojno
orijentiranom monetarnom politikom, zaštitila domaću proizvodnju i time osigurala
uspjeh na dugi rok. Cilj ovakve slovenske politike bio je razvoj, izvoz i
zapošljavanje. Povezano s ovim čimbenikom, domaće je tržište nezaštićeno i
dopušta slobodan uvoz umjesto da zaštiti domaće proizvođače. Poslodavci nisu
pobornici protekcionizma, postoji nerazumijevanje prema politici koja dopušta da
domaće tržište bude preplavljeno jeftinom uvoznom robom, a kao posljedicom
precijenjene kune (Hrvatska udruga poslodavaca (2007.) pronađeno 23. travnja
2016 na naslovu www.hup.hr).

41

 fiskalna politika, davanja i nameti: postoji velik otpor prema ovakvom, kako
navode poslodavci, „maćehinskom“ odnosu državne politike prema proizvođačima.
Prevelika davanja, a ona su najveća medu zemljama u okruženju, opisuju kroz
poreze, skrivene namete te komunalne naknade koje, primjerice u Gradu Zagrebu,
kontinuirano rastu po neprihvatljivoj stopi iznimno opterećuju finalnu cijenu
njihovog proizvoda. Upravo je ovo jedan od razloga koji predosjećaju kao veliku
prijetnju:  gubitak poslova zbog nižih opterećenja i jeftinije radne snage na Istoku.
Treba istaknuti kako poslodavci ne navode potrebu smanjivanja naknada
zaposlenicima (u smislu smanjenja plaće), nego smanjenja opterećenja na plaću,
odnosno dijela koji plaćaju državi.

 zakoni i propisi –  jasnoća, jednostavnost, prilagođenost, provođenje: među
najznačajnijim čimbenicima ističu se i zakoni, koji nisu jednoznačno definirani i
mogu se različito tumačiti (primjerice carinska i tarifna regulativa). Zakoni se,
prečesto mijenjaju i usklađuju, što stvara određenu nesigurnost u poslovanju. Kao
veći problem vezan uz zakone, njihovo je  neprovođenje, odnosno nesankcioniranje
onih
koji
se
zakona
ne
pridržavaju,
dugotrajnost
sudskih
postupaka,
netransparentnost postupaka.

 ponašanje države: postoji određena dozu kritičnosti prema postojećem stavu
državne administracije prema poslodavcima.

Razloga za takvo mišljenje je nekoliko:
 smatraju kako je administracija spora i neučinkovita u rješavanju problema koji su
njima za poslovanje relativno hitni, primjerice, izdavanje građevinskih dozvola za
rekonstrukciju pogona potrebno je čekati nekoliko mjeseci, pri čemu nije sasvim
definirano što je tomu razlog,

 ključni ljudi – ministri ili tajnici – nedostupni su za komunikaciju s predstavnicima
poduzeća pa su eventualne promjene ili suradnja s vladom na nekim projektima
otežani,

 uloga države treba biti prava potpora, a ne deklarativnog karaktera, odnosno
projekti koji se razvijaju trebaju biti definirani i u provedbi,

 državne poticajne mjere, prema mišljenju poslodavaca, obojane su političkim, a ne
gospodarskim interesom. Kriteriji za dobivanje poticaja nisu jasno definirani, iznosi
poticaja raspoređuju se nejasno, a kao glavni problem predstavnici poduzeća ističu
krivu orijentaciju poticaja, odnosno činjenicu da država stimulira propale, a ne
opstale. Gotovo svi predstavnici industrije ovom prigodom navode brodogradnju,
42

kao industriju kojoj se kontinuirano dotiraju sredstva, a smatraju da brodogradnji ne
trebaju novci već konzalting,

 politike poticanja domaćih ulaganja, poduzetništva i regionalne politike također su
ocijenjene slabima, nejasnima i nedefiniranima. Predstavnici industrije i ovom
prigodom ističu kako postoje dobre inicijative, ali više (često sukobljenih) tijela
koja su nadležne za provedbu i kontrolu tih aktivnosti. Rezultat je obično
poražavajući ili nikakav,

 investicije nisu adekvatno stimulirane. To znači da nisu oslobođene davanja pa
poduzeća imaju na raspolaganju manje sredstava za investiranje. Mnogi među
njima izradili su kalkulacije za svoja poduzeća, kojima pokazuju što bi se moglo
dogoditi ukoliko bi se novac koji se slijeva u državnu blagajnu djelomično usmjerio
u investicije poduzeća,

 osobito problematičnim u domeni ponašanja države poslodavci ističu njezino
ponašanje na tržištu, uvjetovano vlasničkim udjelima u nekim poduzećima. Radi se
redovito o monopolističkim dobavljačima sirovina, koji kontinuirano povećavaju
cijene svojih proizvoda, po stopi koja ne odgovara povećanju cijene finalnih
proizvoda njihovih kupaca. Sasvim suprotno, zbog jake pregovaračke moći kupaca
(na industrijskom tržištu), proizvođači su pod stalnim pritiskom na cijenu. S druge
strane, državna / javna poduzeća podižu cijenu sirovina (a sirovina čini između 50
% i 60% troška / nabave), što proizvođačima ostavlja sve manji prostor razlike u
cijeni između sirovina i konačnog proizvoda. Zbog malenih marži nisu u
mogućnosti investirati i platiti kvalitetne zaposlenike. Osobito ograničavajućim
predstavnici industrije doživljavaju odnose s državnim poduzećima koji su
monopolisti u području gospodarske infrastrukture (Hrvatska udruga poslodavaca
(2007.) pronađeno 23. travnja 2016 na naslovu www.hup.hr).

3 IZAZOVI I PERSPEKTIVE STRATEGIJE TEKSTILNE I ODJEVNE
   INDUSTRIJE

3.1 Strategija sektora i analiza učinaka

I prije svjetske financijske krize, hrvatska tekstilna i kožarska industrija bile su u
teškoćama. Od ljeta 2008. godine, kada je cjelokupno svjetsko gospodarstvo zapljusnuo val
krize iz Sjedinjenih Američkih Država (u daljnjem tekstu SAD), tekstilna industrija
doslovce grca u zalihama neprodanih roba, nelikvidnosti, sve se teže nosi s konkurencijom,
visokim troškovima rada i gotovo je na rubu opstanka.

43

Kriza je prouzročila pad industrijske proizvodnje i trgovine, smanjenje potražnje te
povećanu nelikvidnosti tvrtki, što je dovelo do brojnih otkaza diljem svijeta. Mnogi su
nakon toga poduzeli brojne mjere kako bi se stanje stabiliziralo. U EU Europska komisija
donijela više od 500 mjera za poticanje cjelokupnog gospodarstva, od kojih je, primjerice,
Njemačka za izlaz iz krize izdvojila 50 milijardi eura, najviše za infrastrukturu, ali i za
povećanje potrošnje, odnosno zadržavanje radnih mjesta pa je tako uvela i jednokratnu
isplatu po 100 eura za svako dijete, ističe Gambiroža. Sve su te mjere donesene s ciljem
stabilizacije gospodarstva, stimuliranja potrošnje i očuvanja radnih mjesta, kazala je
Gambiroža te dodala da se tekstilna industrija u EU također našla u velikim teškoćama, ali
odolijeva krizi jer se u tu djelatnost puno investira. Gambiroža kao primjer navodi Italiju,
koja ima najjaču tekstilnu industriju, odnosno 56.608 tekstilnih tvrtki s više od 500.000
zaposlenih, a koja je u njihov opstanak investirala 1,6 milijardi eura (Rupčić, Z. (2009, 30.
prosinca). Tekstilci grcaju u zalihama roba. Pronađeno 22. travnja 2016  na naslovu
http://www.poduzetnistvo.org/news/tekstilci-grcaju-u-zalihama-roba).

Zagrebački Ekonomski institut, po narudžbi Ministarstva gospodarstva, 2007. objavio je
Strateške odrednice razvoja industrije tekstila i odjeće u RH od 2006. do 2015. U
sektorskoj se strategiji navodi da stanje karakteriziraju značajan udjel doradnih poslova;
razjedinjenost, usitnjenost i slaba pregovaračka sposobnost; slaba razvijenost vlastite robne
marke. Navedeno je i da za razvoj i restrukturiranje u pet godina treba isplatiti 1,6 milijardi
kuna potpora, što je tek djelomice realizirano (Paparella, S. (2013, 8. ožujka) Nakon
gubitka levisica mogli bismo spasti na rublje i čarape. Pronađeno 22. travnja 2016 na
naslovuhttp://www.poslovni.hr/domace-kompanije/nakon-gubitka-levisica-mogli-bismo-
spasti-na-carape-i-rublje-233200).

Nakon toga je Vlada Republike Hrvatske 25. listopada 2007. usvojila je Razvojnu
strategiju hrvatske industrije tekstila i odjevnih predmeta za razdoblje od 2008. do 2015. U
skladu sa strategijom, pokrenula je razvojne programe za koje su bile državne potpore u
iznosu od 627 milijuna kn do 2012. godine.

Navedene potpore koristile su se za pokretanje projekata kakvi se provode u razvijenim
članicama EU u kojima se realizacijom takvih projekata tekstilna industrija usmjerava u
proizvodnju specijaliziranih proizvoda i naprednih tehnologija tekstila utemeljenih na
istraživanju i razvoju s naglašenom važnošću kvalitete i funkcionalnosti proizvoda.

U skladu s Razvojnom strategijom hrvatske industrije tekstila i odjevnih predmeta za
razdoblje od 2008. do 2015. poticalo se izvođenje sljedećih razvojnih programa:
 restrukturiranje i konsolidacija poduzetnika u poteškoćama,
 poticanje istraživanja, razvoja te primjene prenesenih i vlastitih znanja u
poslovanju,
44

 akvizicije u procesima okrupnjavanja djelatnosti,
 dislokacija proizvodnih jedinica u RHi korištenje lokacijske rente,
 obrazovanje i stručno osposobljavanje kadrova,
 razvoj distribucije,
 tehničko-tehnološka obnova proizvodnje,
 kadrovsko restrukturiranje, zbrinjavanje i novo zapošljavanje,
 razvoj poduzetništva, kooperacije i robnih marki.

3.2 Problemi s provođenjem usvojene strategije

Analizirana nepovoljna kretanja i procjene gubitaka rezultat su četiriju ključnih čimbenika,
a to su:
 nepotpuno provođenje Strategije tekstilne i odjevne industrije,
 nekonzistentnost kriterija za dodjelu državnih potpora,
 nepredvidivi učinci recesijskih neprilika,
 neusklađenost djelovanja dionika u primjeni Strategije.

Primjena usvojene Strategije bila je djelomična, formalna i neučinkovita. U provođenju
Strategije zanemareno je ustrajanje na cjelovitosti i primjeni objektiviziranih kriterija
odabira programa za korištenje državnih potpora. Izostale su planirane i, pod povoljnim
uvjetima, odobravane kreditne linije. Zanemarene su strateške preporuke da se pri provedbi
Strategije preferiraju nositelji razvitka, koji će jamčiti maksimalizaciju društvenih koristi,
kao osnove opravdanja državnih potpora i povoljnih kredita.

Potpore se nisu dodjeljivale na osnovi objektiviziranih kriterija i uz odgovarajući nadzor, a
izostala je i preporučena politika dodjele većih sredstava državnih potpora nositeljima
razvitka, koji su korištenje državnih potpora svojim rezultatima mogli i opravdati. Čak se
nije poštivalo ni načelo horizontalnosti i regionalnosti državnih potpora, što nije bilo niti
nužno, jer je jedinična vrijednost državnih potpora bila zapravo zanemariva i vatrogasnih
obilježja. Zbog toga se i izgubila važnost poštivanja i primjene odgovarajućih kriterija
društveno-ekonomske učinkovitosti.

Komplementarno Strategiji, na Ekonomskome institutu u Zagrebu, u lipnju 2008. godine
izrađena je i Metodologija, kriteriji i model odabira razvojnih programa za financiranje u
hrvatskoj tekstilnoj industriji u razdoblju 2008. – 2012. godine, a kao osnova
institucionalizacije hrvatskoga sustava državnih potpora u proizvodnji tekstila i odjeće, no
Metodologija jednostavno nije primijenjena, premda je uređena na način da se, gotovo u
cijelosti, mogla objaviti u Narodnim novinama kao sustavno i razvidno rješenje za
organiziranje Internoga tržišta programa i projekata.

45

Zbog toga se ovdje ustraje na obnovi koncepta Internoga tržišta programa i projekata u
procesu korištenja izravnih i neizravnih državnih potpora, prilagođenoga izmijenjenim
uvjetima u okružju. Recesijske neprilike, naime, za hrvatsko gospodarstvo imaju svoj opći
horizontalni učinak, ali za proizvodnju tekstila i odjeće, zbog njezine izvozne usmjerenosti,
i veoma veliki vertikalni, negativni učinak. U prilikama veoma ograničenih proračunskih
sredstava, proizvodnja tekstila i odjeće u RH ostaje bez pravih mogućnosti zaustavljanja
negativnih trendova u financiranju, osobito u pogledu zaposlenosti.

Izmijenjene prilike u okružju zahtijevaju odgovarajuće prilagodbe pa se, polazeći od
Strategije, ključnom smjernicom smatra očuvanje zaposlenosti kao preduvjeta stabilizacije
poslovanja, konkurentnoga povratka na inozemno tržište s proizvodima veće dodane
vrijednosti i stvaranja osnova za razvitak regija u kojima je visoka koncentracija
djelatnosti. Na toj se osnovi utvrđuju sljedeći ciljevi:
 zadržavanje stupnja zaposlenosti i broja zaposlenih,
 povrat udjela izvoza u ukupnim prihodima,
 smanjenje proračunskih rashoda za nezaposlene,
 smanjenje izravnih troškova otpremnina i drugih oportunitetnih troškova,
 kadrovsko restrukturiranje specifične strukture zaposlenih – žena, zaposlenika
starije i srednje dobi i nižega obrazovanja.

U skladu s ciljevima i polazeći od Strategije, u godini 2010. valjalo se usmjeriti na sljedeće
programe prilagođene izmijenjenim prilikama u okružju, a to su:
 očuvanje zaposlenosti,
 dugoročno financiranje trajnih obrtnih sredstava i održanje likvidnosti,
 razvitak zajedničke distribucije na domaćem i inozemnom tržištu,
 akvizicija u procesima okrupnjavanja i zajednički programi umreženja
poduzetnika na regionalnoj i međuregionalnoj razini,
 tehnološko-tehnička obnova izvozno usmjerene proizvodnje.

Programima valja prilagoditi i kriterije odabira programa i projekata. Izvedbeno razrađeni
sustav kriterija, pondera i rangiranja konkurentnih programa i projekata u odabiru za
financiranje sadržan je u studiji Metodologija, kriteriji i model odabira razvojnih
programa za financiranje u hrvatskoj tekstilnoj industriji u razdoblju 2008. – 2012.,
Ekonomskoga instituta u Zagrebu (lipanj, 2008. godine).

Kada je riječ o pokazateljima / kriterijima vrednovanja zahtjeva i prijedloga državnih
potpora, važno je razlikovati dvije skupine pokazatelja / kriterija, a to su:
 eliminacijski pokazatelji / kriteriji,
 rangirajući pokazatelji / kriteriji.

46

Kada su svi pokazatelji / kriteriji na standardiziranoj metodološkoj osnovici izračunati,
slijedi proces njihovoga rangiranja. Rangiranje je veoma osjetljiv postupak jer se oslanja
na utvrđene pondere, koji se pridjeljuju svakomu od pokazatelja. O veličini pondera
odlučuje Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva jer ponderi izravno odražavaju
prioritete industrijske politike u djelatnosti. Pokazatelji su raščlanjeni na:
 pokazatelji dosadašnjega poslovanja,
 pokazatelji tržišno-financijske opravdanosti,
 pokazatelji društveno-ekonomske opravdanosti,
 pokazatelji zaposlenosti,
 pokazatelji regionalnih učinaka.

Svakome od navedenih pokazatelja u metodološkome materijalu pridružen je ponder, koji
je ključan za rangiranje programa i projekata. S obzirom na recesijske neprilike i prethodno
prilagođene ciljeve za djelatnost proizvodnje tekstila i odjeće, u prilagođenoj metodologiji
treba značajno povećati ponder sljedećih pokazatelja:
 pokazatelje zaposlenosti,
 pokazatelje tržišno-financijske opravdanosti, osobito likvidnost poslovanja i
vrijednost izvoza,
 pokazatelje regionalnih učinaka.

Na temelju ukupnoga broja bodova po svim pokazateljima utvrđuje se završni rang, tj.
redoslijed zahtjeva i prijedloga za državnim potporama. Državne se potpore odobravaju po
utvrđenom redoslijedu i odobrenim pojedinačnim iznosima državnih potpora. Odabir tih
pokazatelja i povećanje njihovih pondera osnove su anti-recesijske politike, uz primjenu
Strategije za djelatnost proizvodnje tekstila i odjeće.

Dakle, hitno su potrebne ocjene strateške tržišne pozicije na mikro (na razini svake
tvornice) i makro planu (na razini cjelokupne djelatnosti) (Gambiroža-Jukić, 2003: 195).

3.3 Istraživanje tvrtki tekstilne i odjevne industrije

3.3.1 Opće informacije o poslovanju

U svrhu istraživanja u sklopu magistarskoga rada opsežnim anketnim upitnikom
obuhvaćeno je istraživanje 7 kompanija u tekstilnoj i odjevnoj industriji u RH.
Istraživanjem se nastojalo analizirati 5 najvažnijih aspekata u poslovanju poduzeća i
nastojati kvalitativno i kvantitativno mjeriti poslovanje tvrtki iz navedene industrije.

Također je važno istaknuti da sam osim tvrtki iz obrađenih anketa, izvršio i analizu i
rezultate cijelog sektora temeljem dostupnih financijskih izvješća.
47

Na temelju obrađenih anketa, opće informacije o poslovanju prikazuju temeljne rezultate
poslovanja za dva promatrana razdoblja, odnosno za 2009. i 2012. godinu.
Slika 7: Ukupni prihodi promatranih poduzeća za 2009. i 2012 godinu

Ukupni prihodi značajni su pokazatelji uspješnosti poslovanja tvrtke u promatranim
razdobljima. Interpretacijom Slike 7 može se vidjeti kretanje ukupnih prihoda za
promatrana poduzeća. Većina tvrtki ima, otprilike, ujednačeno kretanje prihoda u
promatranim razdobljima, s manjim odstupanjima u rastu ili padu prihoda u razdoblju od
tri godine.

Značajnu razliku ima najveće promatrano poduzeće sa značajnim padom prihoda.
Posljedica je to nefleksibilnosti velikih tvrtki u razdobljima krize, gdje se ne mogu brzo
preorijentirati na novonastale tržišne uvjete te kriza ima značajan utjecaj na poslovanje
takvih poduzeća. Shodno tome za hrvatsko su gospodarstvo u promatranoj grani industrije
pogodnija mala i srednja poduzeća zbog veće fleksibilnosti na nagle tržišne promjene,
kako što je bila zadnja gospodarska kriza iz koje je hrvatsko gospodarstvo tek nedavno
izašlo. Razlog tome je orijentiranost poduzeća, gotovo isključivo, na domaće tržište dok u
isto vrijeme na stranom tržištu zadržava mali, ali stabilni udio.

Značajan pad prihoda u zemlji za većinu poduzeća može se objasniti nastupanjem
gospodarske krize u kojoj se smanjuje potražnja za proizvodima iz tekstilne i obućarske
29
113,00
43
21
361
85,6
81
36
92,00
67
27
235
86,9
94
0
50
100
150
200
250
300
350
400
Poduzeće
1
Poduzeće
2
Poduzeće
3
Poduzeće
4
Poduzeće
5
Poduzeće
6
Poduzeće
7
Ukupni prihodi u milijunima kuna
Visina ukupnih prihoda promatranih poduzeća
2009
2012
48

industrije. Tekstilna i odjevna industrija radno je intenzivna pa cijena rada značajno utječe
na ostvarivanje poslovnih rezultata jer cijena rada ima veliki udio u prodajnoj cijeni
finalnoga proizvoda.

Kako je potražnja u promatranom razdoblju smanjena, a plaće su u razdoblju od 2009. do
2012. godine porasle, lako je zaključiti da je posljedica krize na poslovanje i ukupni
ostvareni prihod poduzeća imala značajan utjecaj, a posebno se to odnosi na poslovanje u
zemlji.
Slika 8: Ostvareni prihodi u zemlji za razdoblje 2009. i 2012 godine

Promatrajući ostvarene prihode u inozemstvu prema Slici 9, vidljiv je porast ostvarenih
prihoda kod 5 promatranih poduzeća dok pad bilježe samo 2 poduzeća. Razlog tomu je što
je Hrvatska za inozemna tržišta izvor jeftinijih i relativno kvalitetnih proizvoda što u
razdoblju gospodarske krize ima pozitivan efekt na hrvatski izvoz.

Budući da potražnja u hrvatskoj za domaćim proizvodom pada za vrijeme gospodarske
krize zbog dostupnosti jeftinijih proizvoda iz azijskih zemalja, tako i platežno naprednija
tržišta Europe imaju veće aspiracije jeftinijim, a kvalitetnim proizvoda iz njima povoljnijih
tržišta kao što je hrvatsko.

Poduzeće 1 Poduzeće 2 Poduzeće 3 Poduzeće 4 Poduzeće 5 Poduzeće 6 Poduzeće 7
2009
14
70,00
39
1
226
24,1
0,9
2012
14
44,00
64
1
134
19,6
0,9
0
50
100
150
200
250
U milijunima kuna
Prihodi u zemlji
49

Slika 9: Ostvareni prihodi u inozemstvu za razdoblje  2009. i 2012 godine

Uspoređujući rezultate poslovanja i strukturu zaposlenih poduzeća, vidljivo je da poduzeća
koja imaju obrazovaniju radnu snagu u promatranim razdobljima ostvaruju i bolje
poslovne rezultate. Dovoljno je samo pogledati promatrano poduzeće 3 koje ima relativno
mali udio zaposlenika s nižim stručnim spremama, visok stupanj srednjoškolski
obrazovanih i zadovoljavajući stupanj više i visoko obrazovanih zaposlenika.
Slika 10: Struktura zaposlenih za promatrana razdoblja

Uspoređujući rezultate poslovanja i strukturu zaposlenih poduzeća, vidljivo je da poduzeća
koja imaju obrazovaniju radnu snagu u promatranim razdobljima ostvaruju i bolje
Poduzeće 1 Poduzeće 2 Poduzeće 3 Poduzeće 4 Poduzeće 5 Poduzeće 6 Poduzeće 7
2009
15
0,05
0,09
20
132
53,4
19
2012
22
0,19
0,48
26
101
61,2
90
0
20
40
60
80
100
120
140
U milijunima kuna
Prihodi u inozemstvu
Poduzeće
1
Poduzeće
2
Poduzeće
3
Poduzeće
4
Poduzeće
5
Poduzeće
6
Poduzeće
7
NKV, KV, VKV
48%
67%
29%
61%
48%
65%
47%
SSS
42%
24%
65%
38%
42%
29%
47%
VŠS
2%
5%
3%
1%
5,80%
4%
4%
VSS
8%
4%
3%
0%
4%
2%
0%
Mr./Dr.
0%
0%
0%
0%
0%
0%
2%
0%
10%
20%
30%
40%
50%
60%
70%
80%
Struktura zaposlenih u %
Struktura zaposlenih
50

poslovne rezultate. Dovoljno je samo pogledati promatrano poduzeće 3 koje ima relativno
mali udio zaposlenika s nižim stručnim spremama, visok stupanj srednjoškolski
obrazovanih i zadovoljavajući stupanj više i visoko obrazovanih zaposlenika.

Slična je situacija i s drugim poduzećima koja imaju viši stupanj zaposlenika sa
završenomsrednjom školom i fakultetom koji ostvaruju bolje rezultate. Razlog tome leži u
činjenici da obrazovaniji ljudski potencijal ima i veći potencijal u pronalaženju boljih
rješenja u razdoblju kad nastupi gospodarska kriza, što je u promatranom razdoblju i bio
glavni faktor koji je utjecao na poslovanje promatranih poduzeća.
Slika 11: Usporedba udjela dana bolovanja u ukupnom fondu radnih dana u %

Slika 11 prikazuje usporedbu udjela dana bolovanja u ukupnom fondu radnih dana za
promatrana poduzeća. Vidljivo je da je gospodarska kriza u sektoru pozitivno utjecala na
smanjenje broja dana bolovanja, odnosno broj dana bolovanja se u svim promatranim
poduzećima smanjio dok je povećan samo u jednome promatranom poduzeću. Razlog
tome može se pronaći u činjenici da se radi o velikom poduzeću gdje se promjene teško ili
jako rijetko događaju, a to se odnosi i na fluktuaciju zaposlenika.

Zanimljiva bi usporedba bila ukoliko bi se u odnos stavile vrste ugovora zaposlenika (jesu
li oni na određeno ili neodređeno) te bi u tome slučaju brzo mogli izvući zaključak zašto
dolazi do odstupanja u jednome promatranom poduzeću. Ovako se može samo zaključiti
da u vrijeme gospodarske krize opća potražnja za radnom snagom opada, što posljedično
dovodi do vrste straha od gubitka posla pa se zaposlenici rjeđe odlučuju  za bolovanje.
10%
7%
8%
12%
11%
9%
9%
6%
6%
5%
8%
12%
8%
7%
0%
2%
4%
6%
8%
10%
12%
14%
Poduzeće
1
Poduzeće
2
Poduzeće
3
Poduzeće
4
Poduzeće
5
Poduzeće
6
Poduzeće
7
U % radnih dana
Udio dana bolovanja u ukupnom fondu radni dana
2009
2012
51

Posebice se to odnosi na zaposlenike koji rade na određeno vrijeme i kod njih je teško
očekivati da će koristiti bolovanje, čak i u trenucima kada je ono neophodno.

Daljnja usporedba odnosi se na usporedbu prosječnih isplaćenih neto plaća za zaposlenike
u promatranim poduzećima. Na Slici 12 općenito je kod svih tvrtki vidljiv rast neto plaća
od 2009. do 2012. No taj je rast značajno manji u velikom poduzeću, nego u ostalima koja
se mogu karakterizirati kao mala i srednja. Razlog tome opet je neprilagodljivost velikih
poduzeća na izvanredne uvjete na tržištu koje uzrokuje gospodarska kriza. Ukoliko se za
promatrano poduzeće 5 usporede financijski rezultati, odnosno gotovo prepolovljeni
ostvareni prihodi u 2012. za razliku od 2009. godine, vrlo se lako može zaključiti da i taj
minimalni rast plaća nije opravdan, već da je on rezultat kolektivne zaštite zaposlenika dok
rezultati poduzeća nikako ne mogu opravdati rast plaća u tome razdoblju.

Prosječno najviše isplaćene neto plaće odnose se na poduzeće 7 koje je u stranome
vlasništvu. Poduzeće većinu svojih prihoda ostvaruje u inozemstvu, odnosno orijentirano
je, prije svega, na izvoz. Kao što je već prije zaključeno, takav način poslovanja povoljan
je za tvrtke u RH vrijeme gospodarske krize što se i u ovome slučaju pokazalo kao točno.
Uspoređujući rast ukupnih prihoda i rast prosječno isplaćene neto plaće, zaključuje se da
tvrtka prati svoje financijske mogućnosti i u tome aspektu razvoja poduzeća.
Slika 12: Usporedba prosječnih isplaćenih neto plaća za razdoblje 2009. i 2012 godine

Također Slika 13 prikazuje prosjek ocjena kojima su ispitanici iz 7 promatranih poduzeća
ocijenili karakteristike radne snage u njihovim poduzećima. Ocjene su rangirane od 1 do 5
Poduzeće
1
Poduzeće
2
Poduzeće
3
Poduzeće
4
Poduzeće
5
Poduzeće
6
Poduzeće
7
2009
3364,21
3.786,73
2.656,64
2825
2.821,00
2.845
4400
2012
3499,97
4.005,65
3.403,47
3162
2.891,00
3.038
4700
0
500
1000
1500
2000
2500
3000
3500
4000
4500
5000
U tisućama kuna
Usporedba prosječne neto plaće
52

pri čemu 1 označava potpuno neslaganje s tvrdnjom dok ocjena 5 označava potpuno
slaganje s tvrdnjom.

Visoke prosječne ocjene za sve tri promatrane tvrdnje vidljive na Slici 13, dovode do
zaključka da menadžeri procjenjuju da je trenutno stanje zadovoljavajuće i omogućava
daljnje pozitivno poslovanje. Jedini pokazatelj koji u ocjenjivanju neznatno zaostaje odnosi
se na obrazovnu strukturu.

Naime obrazovna struktura zaposlenika u toj grani industrije može se poboljšati te ovdje
uvijek ima prostora za poboljšanje, posebice jer u nedostatku obrazovane radne snage
menadžeri rade raspoređivanje postojećih zaposlenika ili zapošljavaju zaposlenike s nižom
stručnom spremom od potrebne. Iako bez sumnje većina zaposlenika niže stručne spreme
može savladati više zahtjeve radnog mjesta, vrijeme koje je potrebno da ih se dodatno
educira iziskuje dodatno vrijeme i materijalna sredstva što je i razlog zašto su menadžeri
ocijenili nešto nižim ocjenama adekvatnost obrazovne strukture zaposlenika za njihovo
poduzeće.
Slika 13: Ocjena obrazovne strukture zaposlenika i njene prikladnosti za poduzeće

Ispitanici su produktivnost zaposlenika u poduzećima ocjenjivali u rasponu od 1 do 5 gdje
ocjena 1 označava nedovoljnu produktivnost, a ocjena 5 izvrsnu produktivnost. Prosječna
ocjena 2,71 označava relativno nisku produktivnost zaposlenika prema procjeni njihovih
menadžera. Djelomično je to posljedica toga što menadžeri iz svih ispitanih poduzeća
konstantno ulažu u edukaciju vlastitih zaposlenika, a to se, u konačnici, dugoročno ne
ocrtava u ostvarivanju značajno boljih rezultata.

4,29
4,14
4,29
4,05
4,10
4,15
4,20
4,25
4,30
Broj zaposlenih odgovara
potrebama poduzeća
Obrazovna struktura
zaposlenih odgovara
potrebama poduzeća
Raspored zaposlenika
odgovara radnom mjestu na
koje su raspoređeni
Prosječna ocjena
53

Kao uzrok tome može se navesti i djelomična averzija zaposlenika prema prihvaćanju
novih znanja, ali i dobi zaposlenika čiji je prosjek u 2009. bio 43,23 godine. U radno
intenzivnoj industriji kao što je tekstilna i odjevna industrija, takav podatak označava da
većina zaposlenika radi već dugo na takvim ili sličnim poslovima i u toj ih je dobi teže
motivirati za stjecanje novih znanja.
Slika 14: Ispitivanje suradnje s drugim poduzećima i institucijama

Suradnja s drugim poduzećima i institucijama jedna je od glavnih pretpostavki rasta i
razvoja poduzeća u bilo kojoj grani pa tako i u tekstilnoj i odjevnoj industriji. Suradnja
može smanjiti troškove, povećati konkurentske prednosti u više aspekata, dovesti do novih
tržišta i omogućiti različite druge pogodnosti. Ispitivanjem menadžera hrvatskih tvrtki
nastojalo se analizirati surađuju li njihova poduzeća s drugima i drugim institucijama te
jesu li više orijentirani na suradnju s domaćim ili s vanjskim partnerima.

Slika 14 prikazuje ispitivane kategorije ili vrste suradnje koje poduzeća mogu ostvariti.
Kod ove analize, posebni naglasak bit će na lošim pokazateljima što se prema prikazanom
grafičkom prikazu vidi u području nabave, suradnje s drugim fakultetima i institutima i
suradnji u strukturnome obrazovanju. Iako je vidljivo da i u tim područjima postoji
značajan broj poduzeća koja imaju razvijenu suradnju, ona je pretežno domaćega karaktera
i u tim područjima poduzeća nisu prepoznala važnost međunarodne suradnje. Problem
nabave uvijek je prisutan, no međunarodno povezivanje s dobavljačima, uključivanje u
različite lance nabave može dovesti do dodatnih prednosti za poduzeće. Suradnja s
0
1
2
3
4
5
6
7
Suradnja s fakultetima i institutima
Suradnja u razvijanju proizvoda
Proizvodna suradnja
Suradnja u nabavi
Suradnja u prodaji i distribuciji
Suradnja u strukovnom obrazovanju
Suradnja s drugim poduzećima u
industrijskoj grani
Broj ispitanika s potvrdnim odgovorom
Vrsta suradnje
Suradnja s drugim poduzećima i institucijama
Definirana ugovorom
Međunarodna
Postoji suradnja
54

fakultetima i institutima, ne samo domaćim, već i inozemnim dovodi do značajnoga rasta
kolektivnoga znanja u poduzeću što posljedično može dovesti do boljih poslovnih
rezultata.

Drugi zanimljiv pokazatelj prema Slici 14 odnosi se na suradnju koja je definirana
ugovorom. Primjetno je da hrvatske tvrtke vrlo malo, ako i uopće, definiraju suradnju
ugovorom. To znači da, iako su menadžeri procijenili da postoji suradnja njihovoga
poduzeća i drugih tržišnih čimbenika, ta suradnja nije formalna i svodi se na neformalnu
suradnju ili usmeni dogovor.

Takav vid suradnje, iako kratkoročno može biti dobar i dovesti do određenih prednosti,
dugoročno može prouzrokovati značajne probleme, posebno ukoliko se na takav
neformalni način suradnje poduzeće počne pretjerano oslanjati. U slučaju problema s
„neformalnim“ partnerima i oslanjajući se na njih bez da oni imaju obvezu suradnje, u
znatno većoj mjeri postoji mogućnost nepoštivanja dogovora, nego kada bi suradnja bila
definirana ugovorom. Zbog toga bi trebalo sustavno poticati poduzeća u grani na veću
međusobnu suradnju i povezivanje s inozemnim poduzećima, prije svega u Europskoj
uniji, kako bi se tržište zaštitilo od jeftinijih proizvoda s Azijskog tržišta koji su često
upitne kvalitete.

3.3.1.1 Informacije o ulaganju u tehnologiju i razvoj

Analiza trenutnog stanja i očekivanih budućih kretanja u industrijskoj grani tekstila i
odjeće pokazat će koje su promjene, prema procjenama ispitanika, potrebne radi postizanja
podizanja konkurentnosti hrvatskih tvrtki iz grane i njihovog boljeg pozicioniranja na
tržištu.
Slika 15: Trenutna i planirana struktura korištene tehnologije u industrijskoj grani

0
1
2
3
4
5
6
7
Standardna tehnologija -
…
Polu automatizirana tehnologija
…
CAD/CAM
Sustavi elektroničke nabave preko
…
Automatizirana tehnologija
…
Broj poduzeća koja koriste ili planiraju uvesti
Vrsta tehnologije ili operme
Struktura tehnologije i opreme
Planira se uvesti
Koristi se
55

Slika 15 prikazuje trenutnu tehnološku strukturu hrvatskih poduzeća u gospodarskoj grani.
Vidljiv je očekivani raspored vrsta korištenih tehnologija gdje gotovo sva poduzeća koriste
standardnu tehnologiju koja se odnosi na mehaničku proizvodnju. Udjeli naprednih
tehnologija kao što su, primjerice, korištenje računanog dizajna (CAD) ili računalom
potpomognute proizvodnje (CAM) u tekstilnoj i obućarskoj industriji u Hrvatskoj je
relativno nizak, ali prema ispitanicima u 7 promatranih poduzeća u tome pogledu postoji
indikacija značajnoga napretka. Prema Slici 15 vidljivo je da trenutno automatiziranu
tehnologiju proizvodnje koriste 2 promatrana poduzeća, a još 2 uvesti takav način
proizvodnje. To će uvelike ubrzati proizvodne procese i pridonijeti boljoj kvaliteti finalnog
proizvoda, što bi u konačnici trebalo rezultirati boljim mogućnostima plasmana na
razvijena tržišta.

Ispitanici 7 promatranih poduzeća ocjenjivali su stupnjeve razvijenosti tehnologije što je
prikazano na Slici 16. Većina ispitanika smatra da, usporedno s domaćim i stranim
konkurentima, tehnologija koju koriste u poslovanju ne zaostaje značajno i smatraju da se
nalaze u tehnološkom prosjeku. Prosječni stupanj razvijenosti omogućava im održavanje
stabilnosti poslovanja i držanja koraka s konkurencijom, kako u zemlji tako i u
inozemstvu.
Slika 16: Procjena stupnja razvijenosti tehnologije s obzirom na konkurenciju

Jedan ispitanik smatra da je tehnologija zastarjela u odnosu na konkurente iz inozemstva, a
razlog tome vidi, isključivo, u nedostatku financijskih resursa za unaprjeđenje tehnoloških
procesa. U promatranoj grani industrije, Hrvatske tvrtke već se 20 godina bore kako bi
održale korak s konkurencijom i zadržale tržišta koja su prije imala.

0
1
2
3
4
5
6
Zastarjela
Prosječni stupanj razvijenosti
Napredna
Broj ispitanika
Stupanj razvijenosti
Usporedba stupnjeva razvijenosti tehnologije
Stupanj razvijenosti tehnologije i
opreme u odnosu na domaće
konkurente
Stupanj razvijenosti tehnologije i
opreme u odnosu na inozemne
konkurente
56

Tehnološka razvijenost omogućava radno intenzivnoj grani industrije držanje koraka s
poduzećima koja svoju proizvodnju imaju u zemljama s izrazito niskom cijenom rada te uz
napredne tehnološke procese mogu parirati nižim troškovima proizvodnje konkurentnih
poduzeća.

Ta tvrdnja podržana je grafičkim prikazom na Slici 17 gdje su vidljivi razlozi za uvođenje
novih tehnologija. Najveći broj ispitanika prema tome prikazu smatra da je glavni razlog
uvođenja novih tehnologija snažna konkurencija koja tjera svako proizvodno poduzeće na
daljnja ulaganja, a u cilju držanja  koraka u svim aspektima proizvodnje. Kako se radi o
proizvodnoj industriji, cijena rada najviše utječe na konačnu cijenu gotovog proizvoda pa
se tehnološki naprednom proizvodnjom nastoji smanjiti potreba za ljudskim radom, a
samim time smanjiti cijena gotovog proizvoda i povećati konkurentnost.

Slika 17: Razlozi za uvođenje novih tehnologija u proizvodni proces

Od 7 ispitanika, menadžera hrvatskih tvrtki, troje je na pitanje „Postoji li formalna
organizacijska jedinica u Vašem poduzeću koja se bavi razvojem?“ odgovorilo pozitivnim
odgovorom. Razlog tome pronalazi se u veličini tvrtki i njihovim poslovima koje
obavljaju. Kako dosta njih radi doradu, teško je za očekivati da će imati posebnu
organizacijsku jedinicu za razvoj. S druge strane niti jedna tvrtka nema ni jedan prijavljeni
patent, što implicira značajni zaostatak za tvrtkama u grani.

U prilog tome idu i dobiveni podatci pri ispitivanju prema kojima poprilično točnim
(prosječna ocjena 3,84) ispitanici ocjenjuju tvrdnju da je bolje financijska sredstva
usmjeriti na što brži izlazak na tržište, nego na razvoj i patentiranje novih proizvoda. U isto
0
1
2
3
4
5
6
7
Informacije o novoj opremi i tehnologiji
Pritisci od strane tržišta
Snažna konkurentska borba
Zaštita od novih potencijalnih konkurenata
Zaštita od supstitutskih proizvoda i industrija
Broj ispitanika
Razlozi uvođenja nove tehnologije
57

vrijeme važnost inovacija za poslovanje poduzeća u promatranim granama isto je
razmjerno visoka (prosječna ocjena 3,86) što je na neki način u suprotnosti s prethodnim
mišljenjem  jer ispitanici u isto vrijeme smatraju da sredstva treba usmjeriti što bržem
izlasku na tržište i da su inovacije važne. Ispitanici su složni da je patentiranje skupo i
razvijanje novih proizvoda i patenata predstavlja veliki trošak poduzeću (prosječna ocjena
4). Zaključak koji se iz toga izvodi je da tvrtke trebaju inovacije i nove patente, ali su zbog
ograničenosti materijalnih resursa (novca) ograničene u ulaganju u patente i razvoj novih
proizvoda što u konačnici implicira zatvoreni krug razvoja gdje tvrtke zadržavaju sadašnju
poziciju nauštrb razvoja kako bi održale svoj tržišni udio.

3.3.1.2 Informacije o tržišnim aspektima poslovanja i financiranju

Slika 18 prikazuje glavne aktivnosti kojima se promatrana poduzeća bave. Prema
grafičkome prikazu, najveći udio imaju aktivnosti pretežito vlastite proizvodnje i većinski
doradnoga posla. Razlog tomu su hrvatska tekstilna i obućarska industrija koje su kroz
posljednjih 50 godina relativno dobro razvijene, sa značajnim padom u posljednjih 20
godina kada su se poduzeća preorijentirala na doradni posao za druge.

Iako doradni posao  zauzima relativno veliki udio, većinska vlastita proizvodnja najviše
govori u kojem bi smjeru trebao ići razvoj te grane industrije u Hrvatskoj. Kako postoje
razvijeni proizvodi, potrebno ih je konstantno unaprjeđivati te u, najmanju ruku, zadržati
razinu vlastite proizvodnje uz razvijanje novih tržišta što će se manifestirati u održavanju
stabilnosti industrijske grane u budućnosti. Pritom ne treba zanemariti doradni posao, već
ga zadržati kao jednu od mogućnosti ukoliko proizvodnja vlastitog proizvoda u pojedinim
poslovnim razdobljima upadne u krizu.
Slika 18: Aktivnosti kojima se bave promatrana poduzeća u Hrvatskoj

0
0,5
1
1,5
2
2,5
3
3,5
4
4,5
100% proizvodnja vlastitih proizvoda
Većinski vlastita proizvodnja
Većinski doradni posao
100% doradni posao
Izrada proizvoda za poznatog kupca X
Broj ispitanika
Aktivnosti kojima se poduzeća bave
58

Srednjoročne projekcije poslovanja koje se rade za razdoblje od 2 do 5 godina,
izrađuje 4 od 7 ispitanih menadžera hrvatskih tvrtki. Od njih četvero koji izrađuju
srednjoročne projekcije, područja u kojima izrađuju srednjoročne projekcije prikazana su u
grafičkome prikazu na Slici 19. Iz prikaza se vidi da svi izrađuju srednjoročne projekcije u
području proizvodnje jer je ta poslovna funkcija najvažnija u toj grani industrije, no
funkciju proizvodnje prate i ostale poslovne funkcije pa tako za prodaju, financije i
tehnološki razvoj troje ispitanika također radi srednjoročne prognoze. Kod srednjoročnih
prognoza, najmanje se gleda marketing, nabava, zaposlenici.
Slika 19: Područja izrade srednjoročnih projekcija u tekstilnoj i obućarskoj industriji

Menadžeri provode prosječno manje od 3% svog vremena  zarazvoj dugoročnih vizija
budućnosti (Hofmann, 2003, str. 176).

Gore navedeno, potvrđuje da se situacija nije puno popravila, naime na temelju analize
dugoročne projekcije – za više od 5 godina radi svega samo dvoje od 7 ispitanika, i to
samo za područje proizvodnje dok su ostale poslovne funkcije zanemarene, a što u
konačnici implicira da menadžeri hrvatskih tvrtki nemaju razvijenu svijest o vođenju brige
oko budućih kretanja što vrlo lako može dovesti do sadašnjih loših odluka koje će se loše
projicirati u budućnosti.

3.3.1.3 Informacije o konkurentnosti i izvoznom potencijalu

Kod usporedbe s konkurentskim poduzećima, ispitanici procjenjuju, a što se vidi iz Slike
20, da su promatrane tvrtke, generalno, u maloj konkurentskoj prednosti naspram drugih u
grani, a što djelomično potvrđuju prethodno opisani poslovni rezultati gdje se, ipak, vidi
0
0,5
1
1,5
2
2,5
3
3,5
4
4,5
Proizvodnja
Tehnologija i razvoj novih proizvoda
Financije
Prodaja
Nabava
Zaposlenike
Marketing
Broj ispitanika
Područja izrade srednjoročnih projekcija
59

mali napredak u promatranim razdobljima u ostvarenim prihodima i neto dobiti. Pritom se
to ne odnosi na velika poduzeća koja sve više zaostaju za malim i prilagodljivim
poduzećima i ustupaju im svoj tržišni udio.
Slika 20: Usporedba vlastitoga poduzeća s konkurentskim poduzećima u grani industrije

Usporedba glavnih internih prednosti ispitivanih poduzeća na Slici 21, pokazuje što
hrvatski menadžeri u promatranoj industrijskoj grani smatraju razlikom koja im nad
konkurencijom daje prednost. Ističu se dvije glavne prednosti  koje se odnose na kvalitetu
proizvoda i usluga i na kvalitetu ljudi.

Menadžeri smatraju da su to dvije prednosti kojenjihovo poduzeće sigurno posjeduje što je
posljedica razmjerne razvijenosti tehnologije, koja je prethodno opisana, i kvalitete ljudi,
odnosno obrazovane radne snage i radne snage s iskustvom rada u grani.

Kako bi se dugoročno zadržala konkurentska prednost vezana uz kvalitetu zaposlenika,
trenutna ulaganja u obrazovanje budućega kadra u tekstilnoj i odjevnoj industriji
nedovoljna su jer trenutno zaposleno stanovništvo stari, a novo se ne stvara zbog opće
percepcije neperspektivnosti grane. Trenutna rješenja vide se u dodatnom obrazovanju i
prekvalifikaciji kadrova obrazovanih za druge grane industrije.

0
1
2
3
4
5
6
Zaostajemo
Jednaki položaj
Mala prednost
Značajna prednost
Dugoročna prednost
Broj ispitanika
Usporedba poduzeća s konkurentima u grani
60

Slika 21: Procjena glavnih internih prednosti promatranih poduzeća

Analizom čimbenika konkurentnosti prikazanima na Slici 22 vidljivo je da kao najvažniji
čimbenik konkurentnosti ispitani menadžeri vide kvalitetu proizvoda, a najmanje važnim
inovacije tehnoloških procesa.

Takva razdioba očekivana je s obzirom na dosad analizirane podatke gdje menadžeri ne
pridaju toliku važnost inovacijama i razvoju novih proizvoda, a  naglašavaju kvalitetu kao
glavnu konkurentsku prednost.

Cijenu, isto tako, smatraju konkurentskom prednosti zato jer relativno niska cijena rada
rezultira i nižom prodajnom cijenom proizvoda, što je za zahtjevna inozemna tržišta bitno
jer osigurava nižu maloprodajnu cijenu koja je konkurentnija proizvodima iz azijskih
zemalja koje kvalitetom zaostaju, a cjenovno su vrlo povoljni i stoga iznimno konkurentni.

0
1
2
3
4
5
6
7
Menadžerske sposobnosti
Timski rad
Kvaliteta ljudi
Konkurentne cijene
Kvaliteta proizvoda i usluga
Kvaliteta tehnološkog procesa
Organizacijska rješenja
Organizacijska kultura i međuljudski odnosi
Imidž
Broj ispitanika
Glavne interne prednosti promatranih poduzeća
61

Slika 22: Ocjene čimbenika konkurentnosti promatranih poduzeća

Slikom 23 prikazane su ocjene bitnih aktivnosti poslovanja poduzeća gdje su ispitanici
najvažnijim za poslovanje poduzeća ocijenili inovacije tehnoloških procesa i poboljšanje
organizacijskih struktura i procesa. Iako su prosječno proširenje asortimana i razvijanje
novih proizvoda nešto slabije ocijenjeni, razlika je vrlo mala i ispitanici smatraju da je
potrebno poduzeti akcije u svim ispitivanim područjima za poslovanje poduzeća. Prema
dosadašnjoj analizi, inovacije tehnoloških procesa i poboljšanje organizacijskih struktura i
procesa nešto su slabije razvijeni pa stoga i postoji veća mogućnost napretka u tim
područjima.
Slika 23: Ocjene bitnih aktivnosti za poboljšanje proizvodnje

1,29
2,29
4,00
3,29
4,86
5,29
0,00
1,00
2,00
3,00
4,00
5,00
6,00
Kvaliteta
Cijena
Rokovi isporuke
Fleksiblinost sukladno zahtjevima kupaca
Poboljšavanje organizacijskih struktura i procesa
Inovacije tehnoloških procesa
Čimbenici konkurentnosti (1 - najvažnije, 6 - najmanje važno)
2,43
2,43
2,57
2,57
2,35
2,40
2,45
2,50
2,55
2,60
Razvijanje novih proizvoda
Proširenje asortimana
Poboljšanje organizacijskih struktura i procesa
Inovacije tehnoloških procesa
Aktivnosti važne za poslovanje poduzeća
(1 - najvažnije, 5 - najmanje važno)
62

Ocjena aktivnosti za poboljšanje proizvodnje prikazana na Slici 24 dovodi do zaključka da
su najvažnije aktivnosti vezane uz nove organizacijske strukture ili procese. Razumljivo je
da investicije u strojeve, opremu i informacijsku tehnologiju imaju prosječno najnižu
ocjenu jer se to u prethodnome dijelu analize prikazalo kao zadovoljavajuće.

Veće prilike i izazovi otvaraju se kroz nove organizacijske strukture i procese gdje se
značajno može unaprijediti proizvodnja, što kroz ubrzanje proizvodnog procesa, smanjenje
troškova proizvodnje, što kroz druge pokazatelje koji u konačnici dovode do veće
konkurentnosti proizvoda.
Slika 24: Važnost aktivnosti za poboljšavanje proizvodnje

Slika 25 prikazuje ciljeve koji se mogu postići ulaganjima u novu tehnologiju u dužem
petogodišnjem razdoblju. Prosječno najvišom ocjenom označeno je povećanje inovacijske
sposobnosti. Prema dosadašnjoj analizi ispitanih podataka vidljivo je da gotovo sva
poduzeća u gospodarskoj grani zaostaju u tome pogledu te je procijenjeno da je potreban
značajan iskorak kako bi se i u tome području napredovalo.

Također Slika 25 pokazuje da se najmanje važnim ocijenjeno je smanjenje troškova
proizvodnje koji su već sada razmjerno niski i teško da se mogu značajno smanjiti bez da
se dira u najosjetljiviju stavku, a to su plaće zaposlenika. Troškove u proizvodnji moguće
je smanjiti uvođenjem automatiziranih i poluautomatiziranih proizvodnih procesa koji
smanjuju potrebu za ljudskim radom.

1,57
2,43
2,00
0,00
0,50
1,00
1,50
2,00
2,50
3,00
Investicije u strojeve, opremu
i informacijsku tehnologiju
Nove organizacijske strukture
ili procesi
Ulaganje u ljudske resurse
Prosječna ocjena pokazatelja
Aktivnosti prema važnosti za poboljšanje proizvodnje
(1 - najvažnije, 5 - najmanje važno)
63

Slika 25: Ocjena prioriteta ulaganja u dužem petogodišnjem razdoblju

Također Slika 25 pokazuje da se najmanje važnim ocijenjeno je smanjenje troškova
proizvodnje koji su već sada razmjerno niski i teško da se mogu značajno smanjiti bez da
se dira u najosjetljiviju stavku, a to su plaće zaposlenika. Troškove u proizvodnji moguće
je smanjiti uvođenjem automatiziranih i poluautomatiziranih proizvodnih procesa koji
smanjuju potrebu za ljudskim radom.

Dosta visokim prioritetom ocijenjeno je i poboljšanje fleksibilnosti isporuke jer u
trenutnim uvjetima poduzeća nisu dovoljno fleksibilna oko količina isporuke, rokova i
sličnih aspekata koji su kupcima bitni. Poboljšanje u tim segmentima, povećat će
konkurentsku prednost u narednom petogodišnjem razdoblju.
Slika 26: Prioriteti ulaganja u petogodišnjem razdoblju

1,71
2,29
2,71
3,71
4,57
0,00 0,50 1,00 1,50 2,00 2,50 3,00 3,50 4,00 4,50 5,00
Smanjenje troškova proizvodnje
Poboljšanje kvalitete
Skraćivanje rokova isporuke
Poboljšanje fleksibilnosti isporuke
Povećanje inovacijske sposobnosti
Ciljevi koji se mogu postići ulaganjima u novu tehnologiju
(1 - najvažnije, 6 - najmanje važno)
0
0,5
1
1,5
2
2,5
3
3,5
Konkurirati s niskim troškovima i niskim cijenama
Težiti usredotočenju na profitabilne tržišne niše
Težiti razvijanju vlasitith proizvoda i proizvodnih
marki
Broj ispitanika
Prioriteti ulaganja u petogodišnjem razdoblju
64

Nakon određivanja ciljeva za ulaganje ispitivani su i prioriteti ulaganja u dužem
petogodišnjem razdoblju prikazani na Slici 26. gdje po troje ispitanika nastoji težiti
razvijanju vlastitih proizvoda i proizvodnih marki te usredotočenju na profitabilne tržišne
niše. Nešto manje ispitanika, odnosno dvoje, nastojat će konkurirati niskim troškovima koji
ujedno impliciraju i niže prodajne cijene. Cijena jest važan, ali nije presudan faktor u
mogućnosti plasmana proizvoda i konkuriranju. Posebice se to odnosi na činjenicu da
dosta proizvoda iz industrijske grane odlazi na strana tržišta zapadne Europe koja ima
značajno višu platežnu moć i gdje su od same cijene značajniji neki drugi faktori.
Zaključuje se da pri određivanju prioriteta za ulaganja, ne treba toliko pažnje posvećivati
cijeni i snižavanju troškova, već razvijanju proizvoda i tržišta. Promatrajući Sliku 27, na
kojoj su prikazana ocijenjena buduća očekivanja u grani promatrane industrije, pokazuju
da u prosjeku ispitanici očekuju smanjenje cijene imputa, a maksimaliziranje vrijednosti
outputa. Što se tiče stagnacije, ispitanici najviše očekuju stagnaciju u tehnološkome
zaostajanju za vodećim konkurentima iz EU što je dobar pokazatelj jer to znači konstantan
napredak i praćenje trenutnih tokova u grani industrije.
Slika 27: Očekivanja ispitanih menadžera u budućem petogodišnjem razdoblju

0
1
2
3
4
5
6
7
8
Tehnološko zaostajanje za vodećim EU
…
Trajanje ciklusa proizvodnje
Proizvodnja vlastitog proizvoda
Proizvodnja proizvoda u lohn poslu
Prodaja na domaćem tržištu
Izvoz
Udio lohn poslova u prihodu
Udio vlastitog proizvoda u prihodu
Izvoz proizvoda u lohn poslu
Izvoz vlastitog proizvoda
Realne cijene vaših proizvoda
Realne cijene inputa
Troškovi proizvodnje
Troškovi marketinga
Zaposlenost
Neto plaće
Proizvodnost rada
Dobit nakon poreza
Broj ispitanika
Vrsta ispitivanog očekivanja
Očekivanja u budućem petogodišnjem razdoblju
Povećanje
Smanjenje
Stagnacija
65

Svi ispitanici na pitanje „Na koji način ostvaruju prihode u inozemstvu?“ potvrdno su
odgovorili samo na „izvoz“ kao način izlaska na strano tržište. Pritom je vidljivo da
strateško partnerstvo, licencija, franšiza i izravna inozemna ulaganja nisu način na koji bi
tvrtke ostvarivale svoje tržišne udjele u inozemstvu. Djelomično je to posljedica vrste
industrije koja je vrlo rijetko usmjerena na strateško partnerstvo i franšize dok licencirana
proizvodnja u hrvatskoj obućarskoj i tekstilnoj industriji, očito, nije prepoznata kao
povoljan način izlaska na strano tržište.

Kod procjene važnosti države u pojedinim aspektima poticanja i razvoja industrijske grane,
ispitanici najvažnijim ocjenjuju poticanje i podržavanje inovativnosti u industrijskoj grani.
Kroz cijelu analizu vidljivo je da promatrana grana industrije najviše zaostaje u
inovacijama i ulaganju u nove proizvode, što se u konačnosti oslikava u potrebi za
strukturnim promjenama gdje sve više poduzeća treba odrađivati lohn poslove.
Slika 28: Ocjena važnosti države u poticanju industrijske grane

Ukoliko se u budućnosti utjecaj države na poticanje inovativnosti i razvijanja novih
proizvoda ne poveća, moguće je značajno zaostajanje za konkurentima u proizvodnji
vlastitih proizvoda. Isto tako, ispitanici važnim smatraju pomoć pri pristupanju inozemnim
tržištima gdje država značajno može olakšati procedure plasmana proizvoda i promocije
domaćih tvrtki iz grane industrije na inozemnim tržištima. Ispitanici smatraju da najmanju
ulogu država ima u razvoju ekonomskoga i regulatornog okvira industrije gdje očito
2,57
2,14
3,57
1,71
0,00
0,50
1,00
1,50
2,00
2,50
3,00
3,50
4,00
Pomoć pri pristupanju
inozemnim tržištima i
rastu na tržištima
Pomoć pri izgradnji
konkurentnosti na
domaćem tržištu
Podržavanje
inovativnosti
Razvijanje
ekonomskog i
regualtornog okvira
industrije
Prosječna ocjena važnosti
Važnost države u pojedinim aspektima poticanja i razvoja
industrijske grane
66

smatraju da se državna tijela ne bi smjela pretjerano miješati u organiziranost industrijske
grane kako ne bi narušila trenutnu ravnotežu.

Od 7 ispitanih tvrtki samo 3 trenutno koriste državne potpore što govori o djelomično
iskorištenim potencijalima koje pružaju državni poticaji pri razvoju industrijske grane.
Primjetno je da potpore koristi jedna tvrtka koja je u državnom vlasništvu dok tvrtka koja
je u stranome, privatnom vlasništvu ne koristi državne potpore.

Tvrtke koje koriste državne potpore od svih ispitanih po visini su prihoda srednje pa se
lako može zaključiti da državne potpore idu na ruku srednje velikim poduzećima dok su
relativno neprikladne za manja i velika poduzeća. Kod rangiranja važnosti državnih
potpora za tvrtke koje ih koriste, svi su ih ispitanici ocijenili kao vrlo važnima što znači da
se, većinom, oslanjaju na potporu države u razvoju poduzeća.

Važno je napomenuti da senapravila dodatna analiza gdje je uzorak poduzeća iz tekstilne i
odjevne industrije selektiran iz baze podataka EL KONCEPT4 na način da se pretraživanje
baze izvršilo po kriteriju šifre djelatnosti za vremenski period od 2011. do 2014. godine.

Na taj se način iz baze podataka izdvojilo 840 do 889 poduzeća (broj poduzeća varira od
godine do godine). Dobiveni uzorak dodatno je pročišćen na način da su se iz uzorka,
odnosno analize isključila poduzeća koja:
 nemaju dostupne i objavljene financijske podatke za sve promatrane godine,
 su u stečaju ili u postupku likvidacije,
 ne zapošljavaju ni jednog djelatnika, odnosno koja u službenim statistikama
nemaju evidentiranoga ni jednoga zaposlenika u jednoj ili više promatranih
godina,
 nisu ostvarile minimalan poslovni prihod u iznosu od 10.000,00 hrvatskih kuna
(u daljnjem tekstu) HRK u jednoj od promatranih godina.

Temeljem navedenih kriterija odabrano je 270 poduzeća iz skupine 13 – Proizvodnje
tekstila i 570 poduzeća iz skupine 14 – Proizvodnje odjeće. Primarni podaci prikupljeni su
putem popisa proizvođača tekstila i odjeće u Hrvatskoj po najosnovnijim kriterijima
najvećih ukupnih prihoda, broja zaposlenih i ostvarenogdobitka / gubitka.

4 Financijski podatci za poduzeća koja se analiziraju u okviru studije dobiveni su iz baze podataka EL
KONCEPT d.o.o. Pronađeno 23. travnja 2016 na naslovu http://www.el-koncept.hr.
EL KONCEPT d.o.o. trgovačko je društvo osnovano 24. travnja 2002. godine, sa sjedištem u Zagrebu.
Djelatnost poduzeća pružanje je sljedećih usluga savjetovanja: za kupoprodaje trgovačkih društava,
upravljanje financijama poduzeća, uspostavljanje controlling sustava, računovodstvena i porezna pitanja te
strateško savjetovanje i savjetovanje u procesima restrukturiranja.
67

3.3.2 Analiza promatranih tvrtki prema NKD 2007.

3.3.2.1 Analiza poduzeća iz skupine proizvodnje tekstila

U daljnjem dijelu rada napravit će se analiza hrvatskih tvrtki iz područja C – Prerađivačka
industrijaskupine 13 – Proizvodnje tekstila i skupine 14 – Proizvodnje odjeće. Te dvije
skupine prerađivačke industrije promatrat će se zasebno i komparativno kako bi se uvidjela
kretanja u industriji u proteklih nekoliko obračunskih razdoblja (2011-2014.) te na temelju
toga zaključila kretanja u toj industrijskoj grani.

Razlog promatranja upravo tih grana industrije je nastojanje pojašnjavanja utjecaja
značajnih državnih subvencija na poslovanje tih tvrtki u proteklim razdobljima. Naime,
polazišna heuristička pretpostavka je da je općenito hrvatska prerađivačka industrija u
značajnom padu, a na taj pokazatelj dodatno je utjecala i gospodarska kriza koja je dodatno
oslabila prerađivačku industriju.

Tekstilna industrija posebno je pod utjecajem konkurencije iz inozemstva kao primjerice
dostupnosti jeftinijih proizvoda iz Kine i drugih zemalja kojima domaće tvrtke ne mogu
konkurirati zbog viših ulaznih troškova proizvodnje.

Skupina proizvodnje tekstila obuhvaća cijeli niz razreda te industrije, od početne
proizvodnje vlakana do finalnog proizvoda, odnosno tkanina za daljnju preradu. Prema
dostupnim podatcima tvrtke su podijeljene u 3 skupine i to:
 mala poduzeća– ona čiji ukupni godišnji prihodi ne prelaze 1 milijun kuna,
 srednja poduzeća – ona čiji ukupni godišnji prihodi nisu manji od 1 milijun
kuna i ne prelaze 10 milijuna kuna,
 velika poduzeća – ona čiji ukupni godišnji prihodi nisu manji od 10 milijuna
kuna.

Ovime je pojašnjenja razdioba tvrtki koja će se koristiti u daljnjoj analizi.

3.3.2.1.1 Analiza prema prihodima i rezultatu poslovanja

Analizom ukupnih ostvarenih prihoda tvrtki, prikazat će se kretanje njihova poslovanja u
protekle četiri godine. Slikoviti prikaz tog kretanja vidljiv je na Slici 29 Prema toj slici
zaključuje se da je hrvatska proizvodnja tekstila pratila kretanja ukupnog gospodarstva,
odnosno vidljiv je pad ostvarenih prihoda za sva poduzeća u 2012. godini dok
gospodarskim oporavkom nakon krize u 2013. i 2014. godini proizvodnja tekstila bilježi
ponovni rast ukupnih prihoda.

68

Pritom je zanimljivo pogledati kretanje tvrtki prema definiranim kategorijama. Budući da
imaju potpuno suprotno kretanje od velikih poduzeća, vidi se su srednja poduzeća
osjetljiva na takva kretanja u industriji. Dok velika poduzeća bilježe pad u 2012. godini,
srednja poduzeća bilježe rast, a suprotna je situacija nakon 2012. godine kada velika
poduzeća ponovno love zamah i ostvaruju bolje rezultate.

U istim razdobljima, mala poduzeća imaju slična kretanja kao i velika poduzeća. Razlog
takvim rezultatima može se tražiti u fleksibilnosti srednjih poduzeća u razdoblju krize i
time što ona brže mogu reagirati na promjene na tržištu.

No u razdoblju značajnijega rasta velika poduzeća imaju mogućnost tržištu ponuditi
značajnije količine proizvoda te, koristeći ekonomiju razmjera, sniziti cijenu finalnog
proizvoda što dovodi do bolje pozicije na tržištu dok srednja poduzeća gube tržišni udio
naušrtb velikih poduzeća.
Slika 29: Kretanje ukupnih ostvarenih prihoda u proizvodnji tekstila

Slika 30 prikazuje ostvarene poslovne prihode koji imaju vrlo slično kretanje kao i ukupni
prihodi. Razlog tome pronalazi se u tome što je okosnica proizvodne industrije upravo
poslovni prihod, odnosno prihod od njihove temeljne djelatnosti i prodaje.

41.136.559
38.014.065
44.529.242
47.087.533
289.913.828
308.000.515
288.130.954
257.013.966
909.767.047
776.695.238
878.745.199
1.130.656.455
1.240.817.434
1.122.709.818
1.211.405.395
1.434.757.954
0
200.000.000
400.000.000
600.000.000
800.000.000
1.000.000.000
1.200.000.000
1.400.000.000
1.600.000.000
2011
2012
2013
2014
u kunama
Ukupni ostvareni prihodi
Mala poduzeća
Srednja poduzeća
Velika poduzeća
Sva promatrana poduzeća
69

Slika 30: Kretanje poslovnih prihoda u proizvodnji tekstila

Zanimljivije je promatrati kretanje ostvarene neto dobiti ili gubitka tvrtki u promatranom
razdoblju.

Slika 31: Kretanje neto dobiti poduzeća u proizvodnji tekstila

38.973.672
36.557.355
42.079.970
45.591.931
282.780.712
299.640.060
281.554.129
252.330.411
885.830.347
752.130.814
865.108.491
1.116.753.048
1.207.584.731
1.088.328.229
1.188.742.590
1.414.675.390
0
200.000.000
400.000.000
600.000.000
800.000.000
1.000.000.000
1.200.000.000
1.400.000.000
1.600.000.000
2011
2012
2013
2014
u kunama
Ostvareni poslovni prihodi
Mala poduzeća
Srednja poduzeća
Velika poduzeća
Sva promatrana poduzeća
-9.920.908
-11.949.121
-6.982.109
-7.935.592
-12.102.567
-25.406.431
4.279.496
3.891.749
13.101.658
42.843.719
22.545.108
49.377.566
-8.921.817
5.488.167
19.842.495
45.333.723
-30.000.000
-20.000.000
-10.000.000
0
10.000.000
20.000.000
30.000.000
40.000.000
50.000.000
60.000.000
2011
2012
2013
2014
u kunama
Kretanje neto dobiti/gubitka
Mala poduzeća
Srednja poduzeća
Velika poduzeća
Ukupno sva promatrana poduzeća
70

Prema Slici 31, na kojoj su prikazana kretanja ostvarenih dobiti i gubitaka u pojedinim
promatranim kategorijama tvrtki, u proizvodnji tekstila primjetno je da velike tvrtke u svim
godinama promatranja ostvaruju dobit, čak i u razdobljima kao 2012. godine, kada
ostvaruju pad prihoda. Srednja i mala poduzeća ne mogu se pohvaliti istim pokazateljima
jer grafički prikaz prikazuje da, gotovo u svim razdobljima, ostvaruju gubitke, izuzev
srednjih poduzeća zadnja dva promatrana razdoblja.

Razlog takvome kretanju je razvijenost tržišta gdje velike tvrtke imaju razvijena tržišta na
kojima svoje proizvode mogu prodati u zadovoljavajućoj količini, čak i u razdoblju krize,
dok mala i srednja poduzeća, zbog svojeg manjeg opsega proizvodnje, ne mogu računati na
ostvarivanje dobrih rezultata u razdoblju krize.

Subvencioniranje velikih tvrtki u razdoblju krize ima pozitivan učinak ukoliko se očekuje
rast cjelokupnog gospodarstva dok su subvencije za srednja poduzeća očito premala ili nisu
bila u stanju povući dovoljno sredstava od države na ime subvencioniranja proizvodnje.

Generalno, u proizvodnji tekstila u Hrvatskoj mala i srednja poduzeća trebaju značajnije
subvencije kako bi mogla pozitivno poslovati jer, za razliku od velikih poduzeća, ona
nemaju razvijena tržišta i trebaju pomoć kako bi mogli svojim malim serijama proizvoda
konkurirati na tržištu.

3.3.2.1.2 Analiza prema broju zaposlenih i broju poduzeća na tržištu

Promatrajući Sliku 32, na kojoj je prikazano kretanje broja zaposlenika u proizvodnji
tekstila, vidljivo je opadanje broja zaposlenih u toj industrijskoj grani gotovo u svim
godinama promatranja.

Gospodarska kriza ostavila je traga i na tome segmentu poslovanja tvrtki tako da je ukupni
broj zaposlenih u 2014. manji nego je bio u 2011. godini. Za srednja je poduzeća primjetno
da se broj zaposlenika kreće otprilike isto kao i ukupni prihodi, odnosno smanjenje prihoda
prati smanjenje broja zaposlenih.

71

Slika 32: Kretanje broja zaposlenih u proizvodnji tekstila

Slika 33 prikazuje kretanje broja poduzeća na tržištu u promatranom razdoblju. Vidljiv je
porast ukupnog broja poduzeća na tržištu u 2012. i 2013. godini kada je otvoren značajan
broj novih tvrtki, a posebno se to odnosi na velike tvrtke.

Slika 33: Kretanje broja poduzeća u proizvodnji tekstila

297
190
236
251
1.226
1.242
1.225
1.009
2.318
1.974
1.980
2.064
3.841
3.406
3.441
3.324
0
500
1.000
1.500
2.000
2.500
3.000
3.500
4.000
4.500
2011
2012
2013
2014
Broj poduzeća
Broj zaposlenih u promatranoj grani
Mala poduzeća
Srednja poduzeća
Velika poduzeća
Sva promatrana poduzeća
151
179
187
166
82
88
81
76
26
20
22
23
259
287
290
265
0
50
100
150
200
250
300
350
2011
2012
2013
2014
Broj poduzeća
Broj poduzeća u promatranoj grani
Mala poduzeća
Srednja poduzeća
Velika poduzeća
Sva promatrana poduzeća
72

Imajući u vidu da velike tvrtke nisu toliko prilagodljive i njima je teže upravljati, ovaj je
podatak zanimljiv, a i zbog toga jer fluktuacije te skupine poduzeća nije očekivana. Broj
malih i srednjih poduzeća relativno je stabilan te ona nisu toliko ovisna o državnim
subvencijama jer se pretežito radi o tvrtkama u privatnom vlasništvu koje su znatno
fleksibilnije od velikih poduzeća i lakše se prilagode novim uvjetima na tržištu. Iz toga je
razloga fluktuacija broja tih tvrtki nešto manja nego kod velikih poduzeća

3.3.2.2 Analiza poduzeća iz skupine proizvodnje odjeće

3.3.2.2.1 Analiza prema prihodima i rezultatu poslovanja

Industrijska grana proizvodnje odjeće usko je vezana za proizvodnju tekstila jer kao ulazne
materijale koristi finalne proizvode prethodno opisane industrije tekstila. Analiza će se
provesti na isti način kao i za proizvodnju tekstila prema ostvarenim prihodima i
poslovnom rezultatu te prema broju zaposlenih i broju poduzeća u promatranoj industriji.

Promatrajući ukupne ostvarene prihode svih poduzeća prikazanih na Slici 28. primjetan je
stalan pad ostvarenih prihoda od početne godine promatranja do posljednje godine
promatranja. Razlog tome može se tražiti u produljenom razdoblju krize koje je u tome
razdoblju bilo prisutno u Hrvatskoj, no isto tako potrebno je primijetiti da mala i srednja
poduzeća ostvaruju stabilnost ostvarenih prihoda u promatranim razdobljima dok se glavni
pad vidi kod velikih poduzeća koja čine najveći udio u ukupno ostvarenim prihodima tvrtki
u promatranoj grani.

Prema analiziranim podatcima može se izvući zaključak da hrvatske tvrtke trebaju
restrukturiranje i da je fokus u proizvodnji odjeće potrebno staviti na mala i srednja
poduzeća jer je današnji trend proizvodnje orijentiran na puno manjih linija proizvodnje
kojima se mala i srednja poduzeća mogu lakše prilagoditi. Subvencioniranje velikih tvrtki
u industriji odjeće stoga nije povoljno jer je prema analiziranim podatcima jasno da takav
način stimuliranja proizvodnje ne mora nužno rezultirati dobrim rezultatima, što je u
konačnici i prikazano na Slici 34.

73

Slika 34: Kretanje ukupnih ostvarenih prihoda u proizvodnji odjeće

Promatrajući ostvarene poslovne prihode na Slici 35, koji su najvažniji u proizvodnoj
industriji, vidljivo je gotovo identično kretanje kroz promatrane godine kao i kod analize
ukupnih ostvarenih prihoda. Kretanja ostvarenih prihoda samo potvrđuju prethodno
iznesenu tezu da su mala i srednja poduzeća u proizvodnji odjeće fleksibilnija od velikih te
bi uz restrukturiranje industrijske grane i prelazak na veći broj manjih poduzeća dovelo do
oporavka te grane industrije s ostvarivanjem boljih poslovnih rezultata cjelokupne grane
industrije.
Slika 35: Kretanje poslovnih prihoda u proizvodnji odjeće

Na Slici 36 prikazano je kretanje neto dobiti ili gubitka za tvrtke iz proizvodnje odjeće u
Hrvatskoj. Najveće fluktuacije vidljive su kod velikih poduzeća gdje dolazi do značajnih
84.152.295
81.525.176
78.334.844
82.035.135
646.259.911
592.520.368
658.396.661
660.191.789
3.335.410.496
3.152.117.874
3.087.378.306
2.978.333.717
4.065.822.702
3.826.163.418
3.824.109.811
3.720.560.641
0
500.000.000
1.000.000.000
1.500.000.000
2.000.000.000
2.500.000.000
3.000.000.000
3.500.000.000
4.000.000.000
4.500.000.000
2011
2012
2013
2014
u kunama
Ukupni ostvareni prihodi
Mala poduzeća
Srednja poduzeća
Velika poduzeća
Sva promatrana poduzeća
80.156.011
76.566.137
75.609.199
77.317.466
628.408.690
578.360.454
634.631.635
646.834.632
3.283.026.921
3.107.464.527
3.013.311.412
2.927.091.362
3.991.591.622
3.762.391.118
3.723.552.246
3.651.243.460
0
500.000.000
1.000.000.000
1.500.000.000
2.000.000.000
2.500.000.000
3.000.000.000
3.500.000.000
4.000.000.000
4.500.000.000
2011
2012
2013
2014
u kunama
Ostvareni poslovni prihodi
Mala poduzeća
Srednja poduzeća
Velika poduzeća
Sva promatrana poduzeća
74

oscilacija u ukupno ostvarenoj dobiti kroz promatrane godine. Razlozi takvim
fluktuacijama različiti su ostvareni poslovni rezultati tvrtki pa, primjerice, znatno lošiji
rezultat jedne ili dvije velike tvrtke značajno smanjuje ukupni zbroj ostvarenih poslovnih
rezultata.

Kao i u proizvodnji tekstila mala i srednja poduzeća ostvaruju lošije rezultate i u
proizvodnji odjeće. Njihova fleksibilnost rezultira povećanjem prihoda, no to ne
korespondira s ostvarivanjem dobiti u istim razdobljima, gdje je prema Slici 36 vidljivo da
u svim razdobljima ostvaruju gubitke. Usporede li se ti podatci s kretanjem broja
zaposlenih u proizvodnji odjeće na Slici 37 zaključuje se da ti iznosi gubitaka kod malih i
srednjih poduzeća zapravo nisu tako alarmantni zbog velikog broja tvrtki koje posluju na
tržištu. Kada se podijeli ostvareni gubitak na broj tvrtki, tvrtke u prosjeku ostvaruju vrlo
male gubitke. Dodatnim subvencijama malog i srednjeg poduzetništva u ovoj grani dobio
bi se značajan broj tvrtki tih veličina, što bi posljedično dovelo do smanjenja broja velikih
tvrtki koje, čak i uz značajne državne subvencije, nisu uspjele značajno poboljšati svoje
poslovanje u prethodnim razdobljima, a broj takvih tvrtki u stalnom je padu kao što je to
vidljivo na Slici 38
Slika 36: Kretanje neto dobiti poduzeća u proizvodnji odjeće

-35.534.064
-32.821.559
-26.500.009
-36.775.242
-25.600.454
-69.981.704
-31.650.458
-45.628.062
130.534.385
38.549.542
203.272.288
116.950.460
69.399.867
-64.253.721
145.121.821
34.547.156
-100.000.000
-50.000.000
0
50.000.000
100.000.000
150.000.000
200.000.000
250.000.000
2011
2012
2013
2014
u kunama
Kretanje neto dobiti/gubitka
Mala poduzeća
Srednja poduzeća
Velika poduzeća
Ukupno sva promatrana poduzeća
75

3.3.2.2.2 Analiza prema broju zaposlenih i broju poduzeća na tržištu

Analizirajući broj zaposlenih u tvrtkama promatrane proizvodne grane, (Slika 37),
primjetan je ukupni pad broja zaposlenih u toj grani industrije, s naglaskom na pad broja
zaposlenih u velikim poduzećima jer ona čine najveći dio zaposlenih u ukupnoj strukturi.

Broj zaposlenih u malim i srednjim poduzećima relativno je stabilan, a potrebno je
primijetiti da u malim poduzećima dolazi do rasta broja zaposlenih u 2014. godini dok
istodobno pada broj malih tvrtki u proizvodnoj grani.
Slika 37: Kretanje broja zaposlenih u proizvodnji odjeće

Iako država subvencionira tvrtke u proizvodnji odjeće, to nije dovelo do pomaka na bolje u
toj proizvodnoj gradi što sugerira i broj poduzeća prikazanih na Slici 38. I dok je kretanje
srednjih i velikih poduzeća relativno stabilno, odnosno nema velikih razlika u broju tvrtki
koje posluju na tržištu, mala poduzeća imaju značajan pad u 2014. godini, a uz nedovoljne
subvencije takav trend moguće je očekivati i dalje.

1.047
779
660
715
5.798
5.608
5.143
4.652
12.639
10.340
10.132
9.880
19.484
16.727
15.935
15.247
0
5.000
10.000
15.000
20.000
25.000
2011
2012
2013
2014
Broj zaposlenih
Broj zaposlenih u promatranoj grani
Mala poduzeća
Srednja poduzeća
Velika poduzeća
Sva promatrana poduzeća
76

Slika 38: Kretanje broja poduzeća u proizvodnji odjeće

Taj podatak indikativan je za promatranje industrijske grane jer u razdobljima ekspanzije
tržište treba veće količine robe koje male tvrtke ne mogu isporučiti. Mala poduzeća mogu
se repozicionirati na tržištu tražeći svoju specifičnu nišu jer one nikako ne mogu
konkurirati velikim poduzećima, već mogu sebe usmjeriti na vrlo uski segment i
proizvoditi odjeću koju ta niša traži.

3.3.3 Komparativna analiza promatranih grana industrije

Komparativnom analizom odabranih kategorija za promatrane grane industrije u daljnjem
tijeku analize naglasak će se staviti na iznošenje generalnih zaključaka kretanja tih grana
industrije. Slika 39. prikazuje usporedbu promatranih grana industrije prema ukupnim
ostvarenim prihodima. Temeljem grafičkoga prikaza primjetan je trend pada ukupnih
ostvarenih prihoda u proizvodnji odjeće i postupan rast u proizvodnji tekstila. To upućuje
na bolji položaj proizvodnje tekstila od proizvodnje odjeće. Razlog tome je orijentiranost
proizvodnje tekstila na strana tržišta dok je proizvodnja odjeće, prije svega, orijentirana na
domaće tržište. Postupnim oporavkom gospodarstva nakon 2012. godine nije došlo do
značajnog pomaka proizvodnje odjeće usprkos značajnim subvencijama za tu vrstu
proizvodnje. Tvrtke bi u toj grani industrije svakako trebale repozicionirati svoje proizvode
i više se usmjeriti na strana tržišta jer posjeduju kvalitetu i cijenu koja je za strana tržišta
prihvatljiva, no na domaćem tržištu znatno im se teže probiti zbog dostupnosti jeftinijih
proizvoda iz uvoza kojima oni teško mogu konkurirati jer prevladava biranje proizvoda
prema cjenovnom pokazatelju, a ne kvalitativnom.

Uspoređujući prikaz na Slici 39 i na Slici 40, vidljivo je da kod proizvodnje odjeće pad
prihoda tvrtki prati i pad broja zaposlenih u toj grani industrije, što je i razumljivo, jer
ukoliko tvrtke ne ostvaruju dovoljno prihoda od temeljne djelatnosti, moraju utjecati na
394
415
410
354
172
173
176
175
53
49
44
38
619
637
630
567
0
200
400
600
800
2011
2012
2013
2014
Broj poduzeća
Broj poduzeća u promatranoj grani
Mala poduzeća
Srednja poduzeća
Velika poduzeća
Sva promatrana poduzeća
77

smanjenje rashoda, a jedna od najvećih stavki rashoda u proizvodnim kompanijama su
plaće zaposlenih.
Slika 39: Usporedba ukupnih ostvarenih prihoda promatranih grana industrije

Pozitivni trend rasta ukupnih prihoda u proizvodnji tekstila odražava se i na broju
zaposlenih u toj grani industrije što je prikazano na Slici 40. Broj zaposlenih u toj grani
industrije relativno je stabilan kroz sva promatrana razdoblja usprkos blagom padu.
Slika 40: Usporedba ukupnog broja zaposlenih u promatranim granama industrije

1.240.817.434
1.122.709.818
1.211.405.395
1.434.757.954
4.065.822.702
3.826.163.418
3.824.109.811
3.720.560.641
0
500.000.000
1.000.000.000
1.500.000.000
2.000.000.000
2.500.000.000
3.000.000.000
3.500.000.000
4.000.000.000
4.500.000.000
2011
2012
2013
2014
U kunama
Usporedba ukupnih ostvarenih prihoda
Prihodi u proizvodnji tekstila
Prihodi u proizvodnji odjeće
3.841
3.406
3.441
3.324
19.484
16.727
15.935
15.247
0
5.000
10.000
15.000
20.000
25.000
2011
2012
2013
2014
Broj zaposlenih
Usporedba ukupnog broja zaposlenih
Proizvodanja tekstila
Proizvodnja odjeće
78

Takav pad nije alarmantan i može se pripisati normalnoj fluktuaciji zaposlenika. Uz daljnji
trend porasta ostvarenih prihoda u proizvodnji tekstila, doći će i do povećanja broja
zaposlenih.

Tvrtke u promatranim granama industrije u prethodnim poslovnim godinama, usprkos
državnim subvencijama, nisu uspjele napraviti značajan iskorak u oporavku promatranih
grana industrije. Posebice se to odnosi na proizvodnju odjeće koja je u stalnom padu i taj
se trend  očekuje u budućnosti zbog tromosti velikih tvrtki koje uzimaju značajni dio
subvencija te, usprkos tome, ostvaruju sve slabije poslovne rezultate. Iako bi se prema
analiziranim kretanjima dobiti moglo zaključiti da je taj dio industrije stabilan, pogled na
ukupne ostvarene prihode označava drugačije kretanje. Ukoliko poduzeća ostvaruju sve
niže prihode, prije ili poslije to će se odraziti na potrebnim korekcijama na rashodovnoj
strani kako bi se zadržala željena razina dobiti ili će tvrtke ostvarivati gubitke.

Drugi problem koji je identificiran nad malim i srednjim poduzećima odnosi se na njihovo
konstantno generiranje gubitaka. No situacija nije toliko alarmantna iz razloga što tvrtke
prema prihodima relativno stabilno posluju  i uz pravilno repozicioniranje na tržištu i
dodatne subvencije države može se očekivati daljnji rast tih kategorija poduzeća u
budućnosti.

Tvrtke u proizvodnji tekstila pokazale su da je uz dobro pozicioniranje na tržištumoguće
ostvarivati sve bolje rezultate te da uz potporu države može doći do oporavka industrije te
zadržati radna mjesta. Iako je prisutan blagi pad broja zaposlenih, taj pad nije tako
značajan kao kod proizvodnje odjeće gdje je u četiri godine izgubljeno više od 20% radnih
mjesta.Sekundarni podatci obrađeni su i analizirani različitim metodama, uključujući
izračun različitih ekonomsko-financijskih pokazatelja poslovanja i izračun specifičnih
pokazatelja korištenih u empirijskoj analizi stanja.

Hrvatska kao mala zemlja mora primjenjivati i preuzimati svjetske standarde u
globaliziranom okruženju. Ulaskom u EU, za očekivati je da će Hrvatska dobiti priliku da
poboljša svoju poziciju u međunarodnoj podjeli rada. Preduvjet za to rast je konkurentnosti
i tržišno repozicioniranje njezine industrije. Racionalna su očekivanja da bi novi koncept
razvoja trebao doprinijeti postizanju alternativnog scenarija uspješnog restrukturiranja. U
nastavku se navodi očekivana tržišna pozicija hrvatske industrije tekstila i odjeće u
proširenoj Europi i sastavnice značajnog tržišnog repozicioniranja ove industrije u sklopu
razvojne strategije.

79

ZAKLJUČAK

Nakon provedene analize pojedinih aspekata poslovanja hrvatskih tvrtki iz grana tekstilne i
odjevne industrije, temeljem induktivnih pokazatelja te analize i sinteze spoznaja mogu se
izvući pojedinačni zaključci koji će biti usmjereni pojašnjenju pojava nad cjelokupnom
granom industrije.

Promatrajući osnovne informacije po poslovanju poduzeća iz promatranih grana u
Hrvatskoj u razdoblju gospodarske krize, iz analiziranih podataka može se zaključiti da je
za hrvatsko gospodarstvo primjenjiviji model malih i srednjih poduzeća koja lakše mogu
napraviti relativno brze promjene u vlastitom poslovanju kako bi osigurali kontinuitet. To
je posebice važno ukoliko je potrebna brza transformacija asortimana proizvoda, strukture
kupaca, vrste i strukture dobavljača i slično. Manje tvrtke mogu brže odgovoriti takvim
izazovima u razdoblju krize te su mnogo fleksibilnije. Velike kompanije, s druge strane,
teže odgovaraju na izazove krize te su njihove reakcije trome za što je dovoljno pogledati
kretanje prihoda promatranih tvrtki gdje velika tvrtka ima vrlo visoki pad ukupnih prihoda
poslovanja, upravo zbog nefleksibilnosti i nemogućnosti plasmana vlastitih proizvoda na
postojeće tržišta, a za nova nema dovoljno vremena kako bi ih stvorila.

Istraživanje je pokazalo da i mjesto plasmana vlastitih proizvoda igra vrlo veliku ulogu u
ostvarivanju stabilnosti poslovanja za tvrtke iz promatrane grane u razdobljima krize.
Naime istraživanje je pokazalo da mala i srednja poduzeća mogu lakše povećati udio
izvoza na strana tržišta za razliku od velikih. Tvrtke koje su se više fokusirale na izvoz
proizvoda imaju rast ukupnih prihoda usprkos gospodarskoj krizi, dok su tvrtke
orijentirane na domaće tržište ostvarile lošije rezultate. I u tome je moguće vidjeti
fleksibilnost malih i srednjih poduzeća koja brže mogu iskoristiti prilike koje tržište pruža
u razdobljima krize te svoje poslovanje proširiti van granica države te tako osigurati
kontinuitet poslovanja, pa čak i ostvariti rast uz opći pad cjelokupnog gospodarstva.

Obrazovna struktura isto tako jedan je od značajnijih pokazatelja kretanja promatranih
tvrtki kroz razdoblje krize. Analiza je pokazala da tvrtke koje imaju obrazovaniju radnu
snagu ujedno ostvaruju i bolje poslovne rezultate, a glavni kapital za takve tvrtke je upravo
u znanju. Velike tvrtke pritom imaju relativno dobru distribuciju zaposlenika po stručnoj
spremi, no ne mogu odgovoriti na brze promjene u potrebi za radnom snagom. Manje
tvrtke su tu dosta fleksibilnije. S druge strane, ukoliko se promatra sigurnost zaposlenja,
promatranjem samo promjene udjela dana bolovanja u ukupno fondu radnih dana
primjetna je velika razlika između velikih te srednjih i malih poduzeća. Dok se kroz
razdoblje krize udio bolovanja kod velikih tvrtki povećao, kod svih malih i srednjih
poduzeća se smanjio. Razlog tome uglavnom leži u strahu zaposlenika od dobivanja
otkaza, pa se u razdoblju krize u njihovom radu ogleda veći angažman i manji broj dana
80

bolovanja, nego kod velikih poduzeća. Kod velikih poduzeća sigurnost zaposlenja je veća,
ali to nepovoljno utječe na poslovanje poduzeća gdje u razdoblju krize, kada je potreban
dodatni angažman ljudi, isti izostaje i povećava se broj dana bolovanja.

Hrvatske tvrtke u promatranim granama industrije uglavnom imaju nekakvi oblik suradnje
s drugim dionicima na tržištu, institutima, školama i fakultetima. Suradnju formalno
ugovara vrlo mali broj hrvatskih tvrtki prema čemu se zaključuje da ne pridaju pretjerane
važnosti suradnji i ostvarivanju prednosti koje ona donosi. Uglavnom se suradnja odnosi
na suradnju u razvijanju proizvoda, proizvodnu suradnju i suradnju u prodaji i distribuciji.
No iako postoji suradnja na različitim razinama, prema analiziranim podatcima iz upitnika
generalni zaključak koji se može izvesti je da je ona nedovoljna te da ima prostora za
napredak u tom području, što bi dovelo do bolje pozicije promatranih tvrtki na tržištu.

Analiziranjem tvrtki prema ulaganjima u tehnologiju i razvoj nastojalo se prikazati u kojoj
mjeri menadžeri hrvatskih tvrtki iz promatranih grana industrije daju važnosti ulaganjima u
u razvoj tehnologije. Analizom je utvrđeno da velika većina hrvatskih tvrtki koristi
relativno zastarjele metode tehnologije proizvodnje koji se, uglavnom, baziraju na
standardnoj tehnologiji i mehaničkoj proizvodnji te poluautomatiziranoj proizvodnji. U
današnje vrijeme, u kojem je znatno zastupljena automatizacija i računalni sustavi, takva
proizvodnja nema budućnosti te je potrebno ulagati u razvoj novih tehnologija, a to je
problem koji se kroz istraživanje pokazao kao najveći. Tvrtke naime vrlo sporo prihvaćaju
nove tehnologije te ih samo nekolicina planira uvesti u vlastiti proizvodni proces. Takva
kretanja dugoročno znače značajnu ovisnost o ljudskoj radnoj snazi te stagnaciju
poslovanja, a u konačnici negativna kretanja i propadanje tvrtki. Iako je svijest o ulaganju
u nove tehnologije razmjerno niska, subjektivni pokazatelji ispitanika uglavnom su
usmjereni mišljenju da su tehnološki tvrtke prosječno razvijene, štoviše neki smatraju da je
njihova tvrtka tehnološki naprednija i prema onima u zemlji, ali isto tako i u inozemstvu.
No iako je uvođenje novih tehnologija sporo i tromo, većina ispitanika kao razlog uvođenja
novih tehnologija navodi snažnu konkurentsku borbu koja ih ipak tjera na usvajanje novih
tehnologija iako smatraju da se nalaze negdje u rangu s konkurencijom.

Analizirajući organizacijske aspekte promatranih poduzeća, utvrđeno je da relativno mali
broj menadžera provodi dugoročne projekcije za razdoblje od 5 ili više godina. Strategijski
pristup razvoju poduzeća svoj temelj ima u dugoročnim projekcijama, koje bi se trebale
raditi kao smjernice za kratkoročne projekcije. Dugoročne projekcije ne bi trebale biti
isključivo determinirane, već ih je moguće napraviti na način da budu fleksibilne i da se
kratkoročnim projekcijama, a kasnije i izvedbom, može lakše prilagoditi trenutnim
tržišnim kretanjima. Kod izrade srednjoročnih projekcija situacija je nešto bolja te su
menadžeri najviše usmjereni na izradu projekcija u proizvodnji, tehnologiji, financijama i
prodaji dok najmanje pažnje posvećuju marketingu. No iako postoji važnost izrade
81

srednjoročnih projekcija, opet nedovoljni broj menadžera posvećuje pažnju budućim
kretanjima, pa iako je situacija nešto bolja nego s dugoročnim projekcijama generalni
zaključak je da tvrtke premalo posvećuju pažnju budućim kretanjima na tržištu, što im na
posljedični način šteti u njihovom poslovanju.

Analizom prednosti i nedostataka, većina ispitanika smatra da imaju prednost pred
konkurencijom, bilo da se radi o maloj prednosti ili dugoročnoj prednosti. Menadžeri su
pritom odgovore dali s aspekta usporedbe s domaćim konkurentima te prema njima
smatraju da imaju prednost. Takav rezultat relativno je iznenađujući ukoliko se pogleda
ukupno kretanje u toj grani industrije koja u Hrvatskoj tijekom godina bilježi sve lošije
rezultate te bi menadžeri u tvrtkama trebali napraviti dubinsku evaluaciju vlastitih
performansi, te na temelju objektivnih pokazatelja odrediti svoj položaj u industrijskoj
grani te, ukoliko su potrebne,  napraviti korektivne radnje. Kao glavne interne prednosti
ispitanici su naveli kvalitetu ljudi i kvalitetu proizvoda i usluga dok najmanje prednosti
vide u organizacijskoj kulturi i međuljudskim odnosima te konkurentnosti cijena.

Sukladno ranijem istraživanju, ispitanici su kao glavni čimbenik konkurentnosti istaknuli
kvalitetu proizvoda, a kao najmanje važan čimbenik inovacije tehnoloških procesa. U tome
se ogleda i relativno kratkoročna usmjerenost tvrtki, bez jasnih vizija za budućnost, jer
inovacije tehnoloških procesa svakako ne donose rezultat odmah, ali su ulaganje u
budućnost te se kroz inovacije može postići znatno viša kvaliteta proizvoda u budućnosti te
time ostvariti najznačajniji čimbenik konkurentnosti prema ispitanicima.

Kratkoročno usmjerenje menadžera hrvatskih tvrtki vidljivo je i u prioritetima ulaganja u
dužem razdoblju gdje su gotovo svi usmjereni na smanjenje troškova proizvodnje, a
najmanje ih prioritete vidi u povećanju inovacijske sposobnosti. Usmjerenje na smanjenje
troškova proizvodnje dobro je u kratkoročnom razdoblju, no u dugoročnom je potrebno
usmjerenje dati razvoju, a ne samo zadržavanju trenutnog stanja i korektivnim radnjama
nad trenutnim stanjem. No u tome isto tako ispitanici ne vide prednost, već dodatni trošak
što može imati vrlo nepovoljni utjecaj na buduća kretanja. U domeni državnih potpora u
industrijskoj grani, mali broj ispitanika koristi državne potpore i to se odnosi samo na neka
srednja poduzeća dok mala i velika poduzeća ne koriste potpore. Iako gotovo svi ispitanici
smatraju državne potpore veoma važnim za industrijsku granu, vidljivo je da državne
potpore nisu dovoljno iskorištene, a veliki utjecaj u tome ima nemogućnost dobivanja
potpora ukoliko tvrtka nije strateški usmjerena na razvoj, što je ova analiza pokazala kao
točnim.

Analiza je obuhvatila mala, srednja i velika poduzeća proizvodnje tekstila i proizvodnje
odjeće u razdobljima od 2011. godine do 2014. godine.

82

Pri procjeni mogućega razvoja proizvodnje tekstila treba se razmotriti nekoliko čimbenika:
 restrukturiranje sadašnje proizvodnje,
 promjena vlasničke strukture,
 kvaliteta proizvoda, ekološki prihvatljivi proizvodi,
 novonastali uvjeti na domaćem i inozemnom tržištu,
 svjetski trendovi u tekstilnoj industriji,
 tehnološki i organizacijski zaostatak hrvatske industrije,
 prepoznatljivost hrvatskog proizvoda.

Promatrajući postavljene hipoteze mogu se izvući ovi zaključci:
 hipoteze 1. i 2. (1. najveći su izazovi tekstilne i odjevne industrije globalna kriza i
repozicioniranje te usluge više dodane vrijednosti i 2. ključne su perspektive i
strateške smjernice tržišno repozicioniranje sektora) potvrđuju se kroz zatečeno
stanje zaposlenosti i ostalih ključnih pokazatelja nakon globalne krize i ocjenom
gospodarstvenika o važnosti proizvoda više dodane vrijednosti potaknute
inovacijskim procesima za stabilnost i razvoj poslovanja. Smjernica koje postavlja
Europska unija govore takođeru prilog predmetnom zaključku,

 za značajniji trenutak, potreban za aktiviranje potencijala proizvoda više dodane
vrijednosti, potrebna je stabilizacija trenutnog stanja koje karakterizira visoka
nelikvidnost i stagnacija zaposlenosti,

 treća hipoteza (3. industrijska je strategija neophodan preduvjet kvalitetne promjene
sektora) nesumnjivo dobiva potvrdu, kako kroz analizirane učinke lošeg provođenja
stare sektorske strategije, tako i kroz činjenicu da je industrijska politika tj.
strategija jedan od osnova za korporativne politike i strategije samih tvrtki.

Nastavno na kratku ocjenu hipoteza, a s namjerom da se izloži i prijedlog koji bi rezimirao
ključne zaključke i prezentirao moguće smjernice, u nastavku rada donosi se skica jedne
moguće platforme, kao konačni zaključak:

I. Značaj i stanje:

Sektor zapošljava značajan broj zaposlenih (drugi najveći poslodavac u prerađivačkoj
industriji),
 sektor ima izraziti izvozni karakter (najveći izvoznik u 2015. u prerađivačkoj
industriji)
 sektor ima značajni neto izvozni efekt (blizu 50 %),
 sektor s visokom regionalnom koncentriranošću: 67 % u sjeverozapadnoj
Hrvatskoj,
83

 sektor s najnižim plaćama, zapošljava socijalno osjetljivu i nefleksibilnu radnu
snagu, nepovoljna kvalifikacijska i demografska struktura (najveći udio žena –
preko 81 %, uglavnom niska stručna sprema s visokim prosjekom godina, iznad
45),
 izgubljeno više od 4.500 radnih mjesta u zadnjih 5 godina,
 nedostatna implementacije sektorske strategije (implementirano samo 4
programa od 9, a osigurano 215 milijuna kuna od predviđenih 1,6 milijardi
kuna).

II. Prilike:

 tekstilna, odjevna i kožna industrija može postati generator zapošljavanja radne
snage koja se  teško zapošljava i podrška ukupnom gospodarskom rastu,
 za dosezanje omjera umirovljenika i zaposlenih od 1:2 potrebno je zaposliti 1
milijun ljudi,
 trenutno je 130.000 žena na Zavodu za zapošljavanje, demografskog profila
zaposlenih u tekstilnoj industriji (za koje je potrošeno 1,5 milijardi kn za
naknadu za nezaposlene za 1 godinu).

III. Smjernice i ciljevi:

Osnovni ciljevi budućega razvoja tekstilne i odjevne industrije trebaju biti:
 značajno povećanje proizvodnje te industrije,
 povećanje vrijednosti proizvodnje po zaposlenima,
 kontinuirano povećanje izvoza.

Smjernice kojima se treba rukovoditi su:
 iskoristiti dosadašnji trend razvoja sektora koji je izvor tradicionalnog know-
howa, a istovremeno i tehnologija koje nadilaze klasičnu tekstilnu upotrebu,
 iskorištenje  tekstilne industrije kao jednog od potencijala generatora
zapošljavanja, posebice radne snage koja se teško zapošljava,
 poticanje daljnje diferencijacije sektora i formiranja proizvoda tržišnih niša uz
kreiranje proizvoda s višom dodanom vrijednošću,
 formirati strategiju kao institucionalni dokument koji iskorištava prednosti
potencijala zapošljavanja sektora, a isto tako usmjerava ka proizvodima više
dodane vrijednosti, istovremeno održavajući ravnotežu rizika transformacije
sektora.

84

IV. Okvir potrebnih projekata strategije:

Tablica 13: Okvir potrebnih projekata strategije

Hitne mjere:
-
Cilj
o zaustavljanje negativnog trenda
zaposlenosti
o sprečavanje socijalnih i
regionalnih rizika
o mobilizacija proizvodnih resursa
o stabilizacija likvidnosti

-
Projekti
o smanjenje doprinosa
Dugoročne mjere:
-
Cilj
o osiguranje mehanizma za
uravnoteženo usmjerenje prema
tržišnim nišama veće dodane
vrijednosti i specijalističkim
nišama
o održavanje uravnotežene i
zdrave jezgre industrije

-
Projekti
o kroz reviziju programa
Strategije sektora (obuhvat
mjera iz domene: dostupnosti
kapitala, implementacije
programa sektorske strategije,
podrške inovacijama...)

V. Projekti strategije:

V.I. Hitni projekti:

Projekt: Troškovno rasterećenje kroz smanjenje doprinosa.

Cilj: Podrška očuvanju zaposlenosti kroz troškovno rasterećenje gospodarskih subjekata
putem smanjenja doprinosa vezanih uz bruto plaću, uz istovremeno iskorištenje dijela
smanjenja za povećanje neto plaća zaposlenih.

Obuhvat: trgovačka društva sa sjedištem u RH čija je osnovna djelatnost definirana (po
NKD 2007) djelatnostima proizvodnje u području C13 Proizvodnja tekstila, C14
Proizvodnja odjeće, C15 Proizvodnja kože i srodnih proizvoda

Osnova implementacije podprojekta: oslobađanje plaćanja doprinosa i to u segmentu
doprinosa na bruto plaću od 17,2 % (namijenjenog za zdravstveno osiguranje, ozljede na
radu i zapošljavanje) tijekom dvije godine od početka implementacije projekta.
85

Financijska vrijednost/trošak projekta
 prosječna bruto plaća (12/2015 DZS) za sva tri sektora (tekstil, odjeća, koža):
4.219 HRK
 doprinos na plaću: 726 HRK(17,2 % bruto plaće)
 broj zaposlenih (12/2015 DZS) za sva tri sektora (tekstil, odjeća, koža): 25.995
 ukupna godišnja vrijednost/ trošak projekta: 226.360.000 HRK (zaposleni x
doprinos x 12 mjeseci)
 ukupna vrijednost za dvije godine implementacije: 452.732.000 HRK.

Procjena koristi
 pretpostavka: povećanje broja zaposlenih za 1.000 godišnje u petogodišnjem
periodu (temeljem implementacije projekta)
 koristi:
 povećanje raspoloživog neto dohotka (neto plaća radnika): 192.000.000 HRK
(neto plaća 3.200 x 5 x 1.000 zaposlenih x 12 mjeseci),
 povećanje neto izvoza: 550.000.000 HRK (prosječan godišnji neto izvoz po
radniku 110.000 x 1.000 radnika x 5 godina; pretpostavka je zadržavanje trenda
u strukturi izvoza povećanjem broja zaposlenih),
 porezi: 56.484.000 HRK (doprinos iz i na plaću 1.569 x 1.000 zaposlenih x 3
godine),
 ukupno: 798.484.000 HRK.

Trošak i korist:
 trošak dvogodišnje implementacije (procjena trajanja potrebnog za stvaranje
efekta pokretanja zapošljavanja): 452.732.000 HRK
 ukupna korist u petogodišnjem periodu promatranja: 798.484.000 HRK
 neto korist (korist minus trošak): 345.752.000 HRK; ukupna korist je i veća jer
je uzet u obzir konzervativan scenarij koji bilježi efekte koristi samo za dodatno
zaposlene ljude, dok će efekt biti vidljiv i na ukupno zaposlenima, a za
očekivati je u multiplikativni efekt u ukupnoj društvenoj koristi.

V.II. Dugoročni projekti

Dok kratkoročni projekt služi za stabilizaciju i stvaranje čvrste referentne točke bez koje
nema smisla započinjati strateške razvojne inicijative, dugoročni bi projekti trebali
osigurati financijsku, institucionalnu i pravnu podršku ostvarivanju poslovnih razvojnih
projekata tvrtki koji su u skladu s definiranim smjernicama strategije. Isti bi trebali biti na
tragu programa već korištenih uprijašnjoj strategiji sektora, a usmjereni na dostupnosti
86

kapitala, implementaciju razvojnih projekata, podrške inovacijama itd. Dugoročni projekti
nisu predmet detaljnije analize jer su više generičke prirode.

V. III. Vremenski okvir
Gledajući petogodišnji period, dinamika implementacije projekata bi bile na slijedeći
način, prve dvije godine su intenzivne u kratkoročnim projektima koji bi se trebali
realizirati u periodu 2016. i 2017. godine, dok se dugoročni intenziviraju u drugom dijelu
razdoblja od 2018. godine do 2020. godine.

87

LITERATURA I IZVORI

1. Analiza: prerađivačka industrija u 2008. Pronađeno 22. travnja 2016. na naslovu
http://www.fina.hr/Default.aspx?art=9387&sec=1408
2. Andrijanić, I. (2010). Poslovanje u vanjskoj trgovini. Zagreb: Mikrorad d.o.o.
3. Anić, I. D., Lovrinčević, Ž., Rajh, E., & Teoderović, I. (2008). Ekonomski aspekti
razvitka industrije tekstila i odjeće u Republici Hrvatskoj. Zagreb: Ekonomski institut
Zagreb.
4. Babić, M. (1996). Makroekonomija. Zagreb: Mate d.o.o.
5. Butorac, G. (2007). Hrvatska industrija tekstila i odjeće u međunarodnoj razmjeni.
Zbornik Ekonomskog fakulteta u Zagrebu (str.118 -120). Zagreb: Ekonomski fakultet u
Zagrebu.
6. Dragičević, A. (1991). Ekonomski leksikon. Zagreb: Informator.
7. Dragičević, M. & Obadić, A. (2003). Regionalni klasteri i novo zapošljavanje u
Hrvatskoj.
Pronađeno
23.
travnja
2016
na
naslovu
file:///C:/Users/Korisnik/Downloads/Clanak_06_03%20(1).pdf
8. Državni zavod za statistiku. (2014).  Kratkoročni pokazatelji industrije u 2013. –
proizvodnja, proizvođačke cijene i promet industrije. Zagreb: Državni zavod za
statistiku Republike Hrvatske – Statistička izvješća.
9. Ekonomski institut u Zagrebu (2008). Metodologija, kriteriji i model odabira razvojnih
programa za financiranje u hrvatskoj tekstilnoj industriji u razdoblju 2008.-2012.
Zagreb: Ekonomski institut u Zagrebu.
10. Gambiroža-Jukić, M. (1999). Brojčane promjene u poslovanju tekstilne i odjevne
industrije. Tekstil, 12 /99, (str.138-145)
11. Gavranović, A. (2013). Nove promjene donose nove glavobolje. Pronađeno 22. travnja
2016 na naslovu http://www.suvremena.hr/25123.aspx
12. Herjavec, A. (1999). Analiza stanja naše tekstilne i odjevne industrije. Ekonomski
pregled10 / 99, 1302-1303
13. Hofmann, I. (2003). Odjeća visoke tehnologije u budućnosti – šanse i mogućnosti
usmjerene preorijentacije odjevne industrije. Tekstil, 52/03, (str.176-181)
14. Hrvatska udruga poslodavaca (2007.) pronađeno 23. travnja 2016 na naslovu
www.hup.hr
15. Hrvatska udruga poslodavaca. Pronađeno 22. travnja 2016 na naslovu
http://www.hup.hr/).
16. Industrijska hrvatska – pogled poslodavaca (2007). pronađeno 23. travnja 2016 na
naslovu www.iz-001-gu-cro ind-13-04-07
17. Karaman, I. (1991). Industrijalizacija građanske Hrvatske. Zagreb: Naprijed.
18. Lenardić, M. (1999). Pristup konkurentnosti gospodarstva i strateška analiza pojedinih
industrijskih sektora Hrvatske - Hrvatsko gospodarstvo u tranziciji. Zagreb:
Ekonomski institut.
88

19. Nacionalna klasifikacija djelatnosti – NKD. Pronađeno 22. travnja 2016. na naslovu
http://www.poslovniforum.hr/nkd/).
20. Paparella, S. (2013, 8. ožujka) Nakon gubitka levisica mogli bismo spasti na rublje i
čarape. Pronađeno 22. travnja 2016 na naslovuhttp://www.poslovni.hr/domace-
kompanije/nakon-gubitka-levisica-mogli-bismo-spasti-na-carape-i-rublje-233200
21. Rupčić, Z. (2009, 30. prosinca). Tekstilci grcaju u zalihama roba. Pronađeno 22.
travnja 2016  na naslovu http://www.poduzetnistvo.org/news/tekstilci-grcaju-u-
zalihama-roba
22. Soljačić, I., &Čunko, R. (1994).  Hrvatski tekstil kroz povijest. Tekstil11 / 94, (str.584-
602)
23. Teodorović, I. (2000). Industrijska politika u nemirnim uvjetima. Ekonomski pregled,
1-2/2000,(str. 52-53)
24. The European apparel and Textile Confederation. Pronađeno 23. travnja 2016 na
naslovu  http://www.euratex.eu/
25. Tomašinec, S. (2008, 30. svibnja). Recept za tekstilnu industriju: proizvodimo malo, ali
dobro. Pronađeno 22. travnja 2016. na naslovu http://www.infobiro.ba/article/457272
26. Vlada Republike Hrvatske (2007). Narodne novine broj 98 / 94 Odluka o nacionalnoj
klasifikaciji djelatnosti 2007. – NKD 2007
27. Vlada RH (2007, 31. svibnja). Odluka o nacionalnoj klasifikaciji djelatnosti 2007. –
NKD
2007.
Pronađeno
22.
travnja
2016.
na
naslovu
http://narodne-
novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/298306.html
28. You key to European statistics pronađeno 23. travnja 2016 na naslovu
http://ec.europa.eu/eurostat

PRILOG

1

Prilog 1: Popis kratica

RH – Republika Hrvatska
LIO – Lanena industrija Osijek
DTR – Domaća tvornica rublja
NKD – Nacionalna klasifikacija djelatnosti
OECD – Organizacija za ekonomsku suradnju i razvoj (engl.Organization for Economic
Cooperation and Developmen)
EU – Europska unija
BIH – Bosna i Hercegovina
SAD – Sjedinjene Američke države
HRK – Hrvatska kuna