Razvoj konkurentnosti sektora proizvodnje namještaja Republike Hrvatske kao članice Evropske unije

SVEUČILIŠTE U LJUBLJANI
EKONOMSKI FAKULTET

MAGISTARSKI RAD

RAZVOJ KONKURENTNOSTI SEKTORA PROIZVODNJE
NAMJEŠTAJA REPUBLIKE HRVATSKE KAO ČLANICE
EUROPSKE UNIJE

Ljubljana, rujan 2016
MORENA NEGOVETIĆ

i

IZJAVA O AUTORSTVU

Potpisana Morena Negovetić, studentica Ekonomskog fakulteta Sveučilišta u Ljubljani, autorica ovog  rada
naslova Razvoj konkurentnosti sektora proizvodnje namještaja Republike Hrvatske kao članice Europske
Unije, izrađenog u suradnji s mentorom dr. sc. Alenom Hostom,

IZJAVLJUJEM

1. da sam ovaj rad izradila samostalno;

2. da je tiskani oblik ovog rada istovjetan njegovom elektronskom obliku;

3. da je tekst ovog rada jezično ispravno i tehnički oblikovan u skladu s Uputama za izradu završnih
radova Ekonomskog fakulteta Sveučilišta u Ljubljani, što znači da su radovi i mišljenja drugih autora
koje koristim ili citiram u tekstu, citirana ili sažeta u skladu s Uputama za izradu završnih radova
Ekonomskog fakulteta Sveučilišta u Ljubljani;

4. da sam svjesna da je plagiranje – predstavljanje tuđih dijelova rada (u tekstualnom ili grafičkom obliku)
kao svojih vlastitih – kažnjivo po Kaznenom zakonu Republike Slovenije;

5. da sam svjesna posljedica koje bi dokazano plagiranje u ovom radu moglo imati na moj status na
Ekonomskom fakultetu Sveučilišta u Ljubljani u skladu s relevantnim pravilnikom;

6. da sam dobila sve potrebne dozvole za korištenje podataka iz drugih autorskih radova u svom radu i u
njemu ih jasno označila;

7. da sam se pri izradi ovog rada vodila etičkim načelima i, gdje je potrebno, za istraživanje dobila
suglasnost etičke komisije;

8. da sam suglasna da se elektronski oblik ovog rada upotrijebi za provjeru sličnosti sadržaja s drugim
radovima, pomoću programske opreme za provjeru sličnosti sadržaja, koja je povezana sa studijskim
informacijskim sustavom članice;

9. da na Sveučilištu u Ljubljani besplatno, u cijelosti, prostorno i vremenski neograničeno prenosim pravo
pohrane ovog rada u elektronskom obliku, pravo reproduciranja i pravo da ovaj rad bude dostupan
javnosti na Internetu putem Repozitorija Sveučilišta u Ljubljani;

10. da istovremeno s objavom ovog rada dozvoljavam objavu svojih osobnih podataka koji su navedeni u
njemu i u ovoj izjavi.

U Ljubljani, dana _____________

Potpis studentice:

ii
SADRŽAJ
UVOD ................................................................................................................................... 1
1 TEORIJSKA ZASNOVANOST MEĐUNARODNE KONKURENTNOSTI ............ 4
1.1 Definiranje konkurentnosti
.......................................................................................... 5
1.2 Evolucija teorijskih modela konkurentnosti država .................................................... 7
1.3 Teorijska utemeljenost metoda mjerenja konkurentnosti država ................................ 8
1.3.1 Metoda Svjetskog gospodarskog foruma (WEF) ............................................... 10
1.3.2 Metoda Međunarodnog instituta za razvoj menadžmenta (IMD) ...................... 12
1.3.3 Porterov model konkurentnosti .......................................................................... 13
1.3.4 Temeljni elementi konkurentnosti na nacionalnoj razini značajni za sektor
         proizvodnje namještaja
....................................................................................... 16
2 ANALIZA GLOBALNOG I EUROPSKOG TRŽIŠTA NAMJEŠTAJA
................. 17
2.1 Determinante svjetskog tržišta namještaja ................................................................ 17
2.1.1 Definiranje i segmentiranje tržišta namještaja ................................................... 17
2.1.2 Analiza trgovinskih tokova namještaja .............................................................. 22
2.1.2 Utjecaj globalizacije na redestiniranje trgovinskih tokova ................................ 28
2.1.3 Globalni trendovi u proizvodnji namještaja ....................................................... 30
2.2 Tržište namještaja u EU ............................................................................................ 33
2.2.1 Osnovne značajke regulacije unutrašnjeg tržišta namještaja u EU .................... 33
2.2.2 Carinska zaštita i preferencijalna razmjena
........................................................ 36
2.2.3 Sektor proizvodnje namještaja u gospodarstvu EU
............................................ 37
2.2.3 Analiza elemenata ponude namještaja u EU ...................................................... 39
2.2.3 Analiza elemenata potražnje namještaja u EU ................................................... 48
3 SEKTOR PROIZVODNJE NAMJEŠTAJA U HRVATSKOJ ................................. 51
3.1 Razvoj, uloga i značaj prerade drva i proizvodnje namještaja u Hrvatskoj .............. 51
3.2 Osnovni pokazatelji sektora proizvodnje namještaja u Hrvatskoj ............................ 54
3.2.1 Stanje sektora proizvodnje namještaja u Hrvatskoj ........................................... 54
3.2.2 Proizvodnja namještaja ...................................................................................... 58
3.2.3 Kretanje prihoda i rashoda ................................................................................. 62
3.2.4 Zaposlenost i struktura radne snage ................................................................... 64
3.2.5 Analiza strukture izvoza i glavnih izvoznih tržišta ............................................ 68
3.3 Čimbenici konkurentnosti ......................................................................................... 71
3.3.1 Profitabilnost ...................................................................................................... 72
3.3.2 Dostupnost primarnih proizvoda
........................................................................ 73
3.3.3.Troškovi rada i radna snaga ............................................................................... 76
3.3.4 Investicijska aktivnost ........................................................................................ 79
3.3.5 Istraživanje i razvoj, inovacije i dizajn
............................................................... 82

iii
3.3.6 Analiza cijena ..................................................................................................... 85
3.4 Klasteri i međunarodna konkurentnost sektora proizvodnje namještaja ................... 87
3.5 Položaj sektora proizvodnje namještaja u sklopu industrijske  strategije razvoja
      Hrvatske 2014.-2020. godine..................................................................................... 89
3.6 Strateški ciljevi i razvoj ............................................................................................. 91
4 PERSPEKTIVA KONKURENTNOSTI SEKTORA PROIZVODNJE
   NAMJEŠTAJA U HRVATSKOJ ................................................................................. 94
4.1 Učinci liberalizacije na faktore konkurentnosti u sektoru namještaja
....................... 94
4.2 Učinci priključivanja EU na sektor proizvodnje namještaja Hrvatske
...................... 98
4.3 Razvoj mjera za povećanje konkurentnosti na razini poduzeća .............................. 100
4.4 Razvojna uloga države u sektoru namještaja i drvnom sektoru .............................. 103
4.5 Učinci povećanja konkurentnosti sektora proizvodnje namještaja u Hrvatskoj na
     osnovne makroekonomske indikatore ...................................................................... 106
ZAKLJUČAK .................................................................................................................. 109
LITERATURA I IZVORI .............................................................................................. 116

POPIS TABLICA

Tablica 1: Svjetska proizvodnja namještaja, 2004.-2014., milijarde eura, postoci ............. 18
Tablica 2: Izvoz HS 94 (namještaj, rasvjeta, montažne zgrade), 2011.-2015., vodećih 10
                zemalja, tisuće američkih dolara ......................................................................... 24
Tablica 3: Uvoz HS 94 (namještaj, rasvjeta, montažne zgrade ), 2011.-2015., vodećih 10
                zemalja, tisuće američkih dolara ......................................................................... 26
Tablica 4: Uvoz drvenog  namještaja, vodećih pet zemalja uvoznica, 2013.-2014.
                (vrijednost u milijardama američkih dolara, udio u postocima)
.......................... 27
Tablica 5: Vanjskotrgovinska bilanca za HS94, 2011.-2015., vodećih 10 zemalja, tisuće
                američkih dolara .................................................................................................. 27
Tablica 6: Vanjskotrgovinska bilanca za podkategorije HS94, 2011.-2015., svijet, tisuće
                američkih dolara .................................................................................................. 28
Tablica 7: Svjetska potrošnja namještaja, 2004.-2014., milijarde eura, postoci ................. 28
Tablica 8: Online prodaja namještaja, 2013.-2014., milijuni američkih dolara .................. 32
Tablica 9: Strukturni profil industrije namještaja, EU 27 (od 2012. EU28), 2004.-2014. .. 38
Tablica 10: Podaci o zaposlenim osobama u proizvodnji namještaja, 2013. ...................... 44
Tablica 11: EU 28, bruto investicije u materijalna dobra u C31 (u mil. eura), 2008.-2014.45
Tablica 12: EU 28, proizvodne cijene u EU industriji (indeks, 2010=100) ........................ 48
Tablica 13: Bruto domaći proizvod po tržišnim cijenama, indeks 2010=100, per capita ... 48

iv
Tablica 14: Ukupna potrošnja kućanstava na namještaj i opremu, tepihe i ostale podne
                  obloge (udio u ukupnoj potrošnji kućanstava), 2006.-2014.
............................. 49
Tablica 15: Izdaci za finalnu potrošnju kućanstava u namještaj i opremu, tepihe i ostale
                  podne obloge, index 2010=100, EU 28, EU 15 i odabrane zemlje ................... 49
Tablica 16: Glavni indikatori proizvodnje namještaja u RH
............................................... 56
Tablica 17: Relevantni faktori konkurentnosti za C i C31 u 2014. godini
.......................... 56
Tablica 18: Broj i veličina poslovnih subjekata u djelatnosti C31 za 2014. godinu ........... 57
Tablica 19: Vrijednost proizvodnje za C31, 2008.-2014., tisuće kuna ............................... 60

Tablica 20: Proizvodnja odabranih proizvoda djelatnosti C31 za razdoblje od 2013. do
                  2015. godine (fizički obujam) ........................................................................... 61
Tablica 21: Bruto dodana vrijednost za C3 i C31, 2003.-2013, tekuće cijene, milijuni
                   kuna .................................................................................................................. 62
Tablica 22: Ukupan prihod djelatnosti C31 za razdoblje od 2010. do 2015., tisuće kuna
.. 62
Tablica 23: Ukupan rashod djelatnosti C31 za razdoblje od 2010. do 2015., tisuće kuna
.. 63
Tablica 24: Zaposlenost u djelatnosti C31, C i RH  za razdoblje od 2012. do 2015. ......... 65
Tablica 25: Broj poslovnih subjekata i broj zaposlenih djelatnosti C31 po županijama
                  RH, 2014. .......................................................................................................... 65
Tablica 26: Zaposlenost u poslovnim subjektima djelatnosti C31 prema veličini za 2014. 66
Tablica 27: Zaposleni u pravnim osobama djelatnosti C31 prema stupnju stručnog
                   obrazovanja, stanje na datum 31. ožujka 2014. godine
.................................... 67
Tablica 28: Dobna i obrazovna struktura u tvrtkama za proizvodnju namještaja
............... 67
Tablica 29: Prosječna mjesečno isplaćena neto plaća po zaposlenom u djelatnosti C31 u
                  odnosu na prerađivačku industriju RH za razdoblje od 2012. do 2015., kune
.. 68
Tablica 30: Pokazatelji izvoznih performansi djelatnosti C31 – Proizvodnje namještaja,
                  u razdoblju od 2008. do 2014. godine
............................................................... 68
Tablica 31: Izvoz i uvoz 94 C31 prema ekonomskim grupacijama i za razdoblje od
                  2014. do 2015. godine, tisuće eura
.................................................................... 69
Tablica 32: Trgovinski indikatori RH za HS podkategorije 94, 2015. ............................... 71
Tablica 33: Struktura izvoza RH za HS podkategorije 94, 2011.-2015., tisuće USD
......... 71
Tablica 34: Pokazatelji profitabilnosti u sektoru C31, 2010.-2015., postoci ...................... 72
Tablica 35: Bruto operativna stopa za C31 i podsektore u periodu 2008.-2014., postoci .. 73
Tablica 36: Vrijednost utrošaka sirovina i materijala za potrebe industrijske proizvodnje
                  prema potrošnji u odjeljku C31, tisuće kuna
..................................................... 75
Tablica 37: Kretanje troškova osoblja u C31 i podesktorima, 2008.-2014., tisuće kuna
.... 78
Tablica 38: Prosječna mjesečna neto plaća po zaposlenom, 2010.-2015., kune
................. 78
Tablica 39: Bruto investicije u materijalnu imovinu, 2008.-2014, tisuće kuna .................. 79
Tablica 40: Bruto investicije u postojeće zgrade i druge građevine, 2008.-2014., tisuće
                   kuna .................................................................................................................. 80
Tablica 41: Bruto investicije u zemljište, 2008.-2014., tisuće kuna ................................... 80
Tablica 42: Bruto investicije u strojeve i opremu, 2008.-2014., tisuće kuna
...................... 80
Tablica 43: Izdaci poduzeća za istraživanje i razvoj, 2008.-2013., milijuni eura ............... 83

v
Tablica 44: Proizvođačke cijene u industriji namještaja i prerađivačkoj industriji
                  (indeks, 2010=100)
............................................................................................ 85
Tablica 45: Kvalitativni pokazatelji – Proizvodnja namještaja ........................................... 91
Tablica 46: Dodana vrijednost djelatnosti C31, 2008.-2014., tisuće kuna
........................ 106
Tablica 47: Utjecaj promjene važnih makroekonomskih veličina na promjenu isporuke
                  roba na jedinstveno tržište EU i izvoza u treće zemlje djelatnosti C16 i C31
 ......................................................................................................................................... 1077

POPIS SLIKA

Slika 1: Porterov model konkurentnosti (Porterov dijamant)
.............................................. 15
Slika 2: Svjetska proizvodnja namještaja, 2010.-2015., milijarde američkih dolara .......... 19
Slika 3: Vodeće zemlje u proizvodnji namještaja, 2009.-2014., milijarde američkih
            dolara ....................................................................................................................... 20
Slika 4: Proizvodnja namještaja po geografskoj regiji, 2009.-2014., u milijardama
            američkih dolara ...................................................................................................... 20
Slika 5: Struktura potražnje za namještajem, 2013.-2014., vrijednost u milijardama
             eura i stopa promjene u postocima ......................................................................... 21
Slika 6: Svjetska trgovina namještajem, 2009.-2015., milijarde američkih dolara ............. 22
Slika 7: Postotak međunarodne trgovine namještajem unutar različitih ekonomskih
             regija ....................................................................................................................... 23
Slika 8: Izvoz HS 94 (namještaj, rasvjeta, montažne zgrade) u  2015., godišnji rast
             vrijednosti izvoza 2011.-2015., vodećih 20 zemalja .............................................. 24
Slika 9: Glavne zemlje izvoznice namještaja, 2015., postoci
.............................................. 25
Slika 10: Struktura izvoza HS94 po podsektorima, 2015., u postocima ............................. 25
Slika 11: Struktura uvoza namještaja po vrijednosti u 2015.godini, u postocima............... 26
Slika 12: Potrošnja namještaja po dohodovnim grupama, 2009.-2014., u milijardama
              američkih dolara .................................................................................................... 29
Slika 13: EU 28 dodana vrijednost na tvorničke cijene u sektoru namještaja, 2013.
              (u postocima) ......................................................................................................... 39
Slika 14: EU28, Udio materijala koji se koriste u proizvodnji namještaja (po vrijednosti) 40
Slika 15: Proizvodni lanac vrijednosti u industriji namještaja ............................................ 42
Slika 16: Ukupno korištena drvna sirovina u EU-27, Mm3 (RWE) ................................... 42
Slika 17: Promjene u korištenju drvne sirovine, EU-27 Mm3 (RWE)
................................ 43
Slika 18: EU 28, Stanovništvo starosti 65 godina i više, 2003.-2015. ................................ 50
Slika 19: Struktura izvoza drvnih proizvoda i namještaja u 2015. godini, postoci ............. 57
Slika 20: Struktura uvoza drvnih proizvoda i namještaja u 2015. godini, postoci .............. 58
Slika 21: Struktura vrijednosti proizvodnje namještaja u 2014 godini, postoci
.................. 60
Slika 22: Proizvodnja pojedinih skupina namještaja Republike Hrvatske u 2014. godini,
              u komadima ........................................................................................................... 61
Slika 23: Ukupni prihodi po zaposlenom, 2010.-2015., kune ............................................. 63

vi
Slika 24: Dobit razdoblja ili gubitak razdoblja po zaposlenom, 2010.-2015, kune ............ 64
Slika 25: Pet glavnih izvoznih tržišta namještaja i njihovi udjeli u ukupnom izvozu u
              razdoblju od 2001. do 2015. godine, za HS kategoriju 94 .................................... 69
Slika 26: Pet glavnih izvoznih tržišta namještaja u razdoblju od 2011. do 2015. godine,
              za HS kategoriju 94 ............................................................................................... 70
Slika 27: Kretanje pokazatelja profitabilnosti za C31 u razdoblju 2010. do 2015.,
              postoci ................................................................................................................... 72
Slika 28: Kretanje udjela sirovina i materijala za potrebe industrijske proizvodnje
               namještaja nabavljene na domaćem i inozemnom tržištu u razdoblju od 2004.
              do 2014. godine ..................................................................................................... 76
Slika 29: Kretanje indeksa proizvodnosti rada u odjeljku C31 u razdoblju 2009.-2014. ... 77
Slika 30: Stopa investiranja u C31, 2009.-2014.
................................................................. 81
Slika 31: Kretanje indeksa cijena sektora namještaja, 2006-2015. ..................................... 86
Slika 32: Kretanje pokazatelja izvozne otvorenosti RH za C31, 2008.-2014. .................... 95
Slika 33: Kretanje tržišnog udjela za proizvedeni namještaj (HS kategorija 94), 2008.-
              2015., postoci ........................................................................................................ 96
Slika 34: Kretanje normaliziranog tržišnog udjela za namještaj (HS kategorija 94),
              2004.-2015.
............................................................................................................ 96
Slika 35: Kretanje RCA pokazatelja za HS kategoriju 94 (namještaj), 2004.-2015. .......... 97
Slika 36: Kretanje Grubel-Llyodova indeksa za HS kategoriju 94 (namještaj),
              2004.-2015.
............................................................................................................ 98

1
UVOD

Posljednjih 30-ak godina konkurentnost postaje jedan od najčešće analiziranih ekonomskih
pojmova. To je jedan od najmoćnijih koncepata modernog ekonomskog mišljenja koji
svoje začetke vuče još u klasičnoj školi predvođenoj Adamom Smithom i Davidom
Ricardom. Unatoč postojanju brojne literature i teoretskih pristupa konkurentnosti, još
uvijek nema sveobuhvatnog teorijskog okvira za analizu konkurentnosti, što stvara brojne
praktične i teorijske probleme. Konkurentnost se kao multidimenzionalni pojam često
analizira na razini proizvoda, poduzeća, industrije, klastera, nacionalnog gospodarstva i
regije (Ajitabh & Momaya, 2004). O važnosti konkurentnosti unutar Europske Unije (u
nastavku rada EU) najbolje govori činjenica da je za rast konkurentnosti i zapošljavanja u
2015. godini bilo predviđeno 17,5 milijardi eura što je 9,3% proračunskih sredstava EU.
Industrija proizvodnje namještaja je tradicionalno radno intenzivna industrija u kojoj
dominiraju mala i srednja poduzeća kao i kompleksan i fragmentiran opskrbni lanac, sa
mnogo faza koje često moraju biti eksternalizirane. Zajednički trend koji je prisutan od
početka 21. stoljeća je rastući stupanj tržišne otvorenosti, iako još uvijek ima velikih
razlika u stupnju otvorenosti između različitih nacionalnih tržišta.
EU veliki je „igrač“ na globalnom tržištu namještaja. Naime, čak četvrtina svjetskog
namještaja proizvede se u EU, a 2014. godine više od 900 tisuća europskih radnika bilo je
zaposleno u oko 130 tisuća tvrtki u sektoru namještaja. Iste godine sektorska proizvodnja
iznosila je više od 86 milijardi eura sa dodanom vrijednosti od gotovo 29 milijardi eura.
Njemačka, Italija, Poljska i Francuska su među 10 vodećih svjetskih proizvođača
namještaja i drže udio od 17% svjetske proizvodnje te gotovo 60% EU proizvodnje
(Renda, Pelkmans, Schrefler, Luchetta, Simonelli, Mustilli, Wieczorkiewiewicz, Busse,
Tomaselli, Tracogna, Zavatta, & Bolognini, 2014).
Globalna ekonomska kriza, koja je zahvatila sve zemlje EU, dovela je do toga da se
ponovno u prvi plan postavi prerađivačka industrija kao motor budućeg razvoja i rasta.
Važnost jake, konkurentne i diverzificirane prerađivačke industrije, čiji segment čini i
industrija namještaja, postavljena je kao prioritet u dokumentu kojeg je Europska komisija
objavila 2010. i u kojem se ističe kako Europa sada, više nego ikada, treba industriju i
industrija treba Europu. Naime, sama prerađivačka industrija čini 75% izvoza EU. Unatoč
tome, udio EU u svjetskoj proizvodnji namještaja konstantno se smanjuje u posljednjem
desetljeću, a vrijednost proizvodnje namještaja u 2012. bila je jednaka kao i 2002 (Renda
et al., 2014). Ovaj trend je pokrenut brojnim faktorima, od kojih svaki ima različit utjecaj
na različite nivoe u lancu vrijednosti.
Tržište namještaja i ostalih drvnih proizvoda jedan je od najznačajnijih segmenata hrvatske
prerađivačke industrije, te ga također  karakteriziraju brojne promjene koje nosi suvremeni
poslovni svijet. Posebnost geostrateškog položaja Republike Hrvatske i gospodarsko-

2
povijesni procesi imaju velik utjecaj na dugoročni razvoj hrvatskog tržišta namještaja i
ostalih drvnih proizvoda. Prerada drva i proizvodnja namještaja Republike Hrvatske
razvila se na visokovrijednoj šumskoj sirovini, a svoj rad temelji na njezinu iskorištavanju,
dugogodišnjoj tradiciji prerade drva te na kvalitetnim ljudskim resursima. Stoga je ta
djelatnost važan segment gospodarstva Republike Hrvatske (Pirc, Motik, Moro, Posavec,
& Kopljar, 2010). Međutim, kako zbog globalnih gospodarskih kretanja, tako i zbog
nedovoljno obnovljene i niskoproduktivne proizvodnje, nepopunjenosti kapaciteta te
nerazvijene proizvodnje viših faza prerade, ukupni je prihod industrijske prerade drva i
prozvodnje finalnih proizvoda u odnosu prema potencijalu sirovine relativno nizak, pa je
potrebno što prije steći uvid u stanje sektora (Vlahinić-Dizdarević & Uršić, 2010, str. 65).

Vlada Republike Hrvatske 2006. godine Operativnim programom razvoja industrijske
prerade drva, nagovještavala je optimizam, jačanje sektora i zapošljavanje. S vremenskim
odmakom do projiciranih rezultata nije došlo, pa se postavlja pitanje uzroka. U tom smislu
to mogu biti nedovoljno obnovljena i niskoproduktivna proizvodnja, nepopunjenost
kapaciteta ili nerazvijena proizvodnja viših faza prerade u drvnoj industriji. Velik utjecaj
na nepostizanje željenih rezultata imala je ekonomska kriza čije su posljedice smanjenje
proizvodnje, drastično smanjenje zaposlenosti te pogoršanje dinamike izvoza. U
Industrijskoj strategiji RH 2014.-2020., izdanoj od strane Ministarstva gospodarstva (u
nastavku rada MINGO) djelatnosti proizvodnje namještaja dodjeljena je strateška uloga,
no, vrlo je teško očekivati da će se tržište samo od sebe početi značajno uzdizati.

Pritisci na tržištu idu u smjeru sniženja cijena što zahtijeva dugoročno jačanje
konkurentnosti kroz inovacije i dizajn u načinima odvijanja proizvodnje, pružanja usluga i
razvoju novih proizvoda i usluga jer konkurentske prednosti moraju biti vidljive u svim
segmentima razvoja. Na globalnoj razini, hrvatski proizvođači namještaja ne mogu biti
konkurentni cijenom, ali mogu biti konkurentni kreativnošću, inovativnošću i proizvodima
veće dodane vrijednosti. Upravo dizajn, kao element diferencijacije u odnosu na proizvode
konkurencije, je jedan od ključnih čimbenika jačanja konkurentnosti hrvatskog namještaja
i samih gospodarskih subjekata (Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog
gospodarstva, u nastavku MRŠVG, 2010). Nažalost, praksa i rezultati istraživanja
pokazuju da dizajn uopće ne ulazi ili prekasno ulazi u proces razvoja novog proizvoda te
posljedično, njegovo značenje i potencijal ostaju zanemareni.

Kao temeljni problem rada ističe se činjenica da potencijali sektora proizvodnje
namještaja, kao tradicionalnog i strateški vrlo važnog sektora u RH, nisu dovoljno
iskorišteni te su u neskladu sa postojećim sirovinskim resursima i mogućnostima. Sektor
proizvodnje namještaja RH ima brojne komparativne prednosti koje se, uz korištenje
odgovarajućih instrumenata i mjera ekonomske politike, mogu razviti u konkurentske
prednosti. U skladu s time sektor proizvodnje namještaja trebao bi postati strateški
međunarodno važan, profitabilan i konkurentan izvozni sektor s visokim stupnjem
finalizacije proizvoda. Također, na nedovoljno iskorištene konkurentske mogućnosti utječe

3
i činjenica nedovoljne istraženosti pojedinih makroekonomskih čimbenika koji posredno ili
neposredno utječu na dinamiku proizvodnje i izvoza hrvatskog sektora proizvodnje
namještaja.

Temeljna svrha ovog znanstvenog magistarskog rada je istražiti i analizirati cjelokupni
sektor proizvodnje namještaja u Europskoj Uniji, na temelju spoznaja dobivenih tom
analizom i usporedbom uočiti ključne prednosti i nedostatke sektora proizvodnje
namještaja u Hrvatskoj, predložiti mjere koje treba provesti sektor, kao i vlada i nadležna
tijela s ciljem uklanjanja razvojnih zaostataka i dostizanja više stope konkurentnosti putem
povećanja produktivnosti i bruto dodane vrijednosti.

Osnovni cilj i namjena rada je utvrditi bitne odrednice teorijskog okvira za proučavanje
konkurentnosti sektora proizvodnje namještaja, analizirati stanje u hrvatskom sektoru
proizvodnje namještaja, prije i nakon priključenja u jedinstveno tržište EU, kroz
objašnjenje strukture proizvodnje, značajke potražnje, određivanja njezine konkurentnosti
te predviđanja mogućnosti poboljšanja poslovanja s konkretnim mjerama. Cilj i svrha
magistarskog rada je dati razvojnu viziju hrvatske proizvodnje namještaja na osnovu
razvojnih kretanja u trenutnom ekonomskom okruženju.

Iz navedenog proizlazi radna hipoteza: Znanstveno utemeljenim spoznajama o razvoju
međunarodne konkurentnosti, moguće je dokazati pozitivan učinak sudjelovanja na
globalnom i europskom tržištu na konkurentnost sektora proizvodnje namještaja u
cjelini, tako i za pojedina poduzeća.

Postavljena temeljna znanstvena hipoteza implicira pomoćne hipoteze:

 Postojeća izvozna konkurentnost hrvatskog sektora proizvodnje namještaja u
neskladu je s proizvodnim potencijalima koje pruža domaća drvna sirovina.
 Promijenjeni ekonomski tokovi, kao posljedica globalizacije, te ekonomska kriza,
znatno utječu na makroekonomske pokazatelje u sektoru proizvodnje namještaja u
EU.
 Unatoč brojnim izazovima s kojima se suočava hrvatski sektor proizvodnje
namještaja, značajnim naporima za poboljšanje produktivnosti i efikasnosti
procesa, kontinuiranim investicijama u dizajn te istraživanjem i razvojem moguće
je povećati efikasnost proizvodnje te konkurentnost hrvatskog sektora proizvodnje
namještaja.

Da bi se istražili i izložili rezultati znanstvenog istraživanja u ovom magistarskom
znanstvenom radu korišteno je niz znanstvenih metoda. Teorijski dio rada tako se temelji
na pregledu adekvatne strane i domaće literature. Shodno tome u navedenom dijelu rada
najzastupljenije su deskriptivna i komparativna metoda. U dijelu rada u kojem se istražuju

4
makorekonomski čimbenici konkurentnosti, istraživanje se bazira na sekundarnim
podacima koji su analizirani, sintetizirani i grafički prikazani. Podloga navedenih metoda
rada su inozemni i domaći statistički izvori, te relevantne on line baze podataka. Rezultati
različitih istraživanja uspoređeni su komparativnom metodom, a za utvrđivanje različitih
uzročno posljedničnih veza korištena je kauzalna analiza.
Magistarski rad sastoji se od četiri glavna sadržajna poglavlja. U prvom djelu predstavljen
je teorijski okvir pojma konkurentnosti kroz različite teorijske pristupe samom pojmu,
klasificirani su različiti načini i pristupi mjerenju konkurentnosti te su analizirani temeljni
elementi konkurentnosti RH značajni za sektor proizvodnje namještaja. Drugi dio daje
cjelovitu analizu globalnog i europskog tržišta namještaja. Analizirani su trgovinski tokovi
i globalni trendovi na svjetskom tržištu namještaja. Dan je pregled trenutnog stanja na
tržištu namještaja EU sa posebnim naglaskom na elemente ponude i potražnje. U trećem
dijelu prezentirana je cjelovita analiza sektora proizvodnje namještaja u Republici
Hrvatskoj. Analizirana su i statistički obrađena kretanja proizvodnje, prihoda i rashoda,
stuktura izvoza, zaposlenosti i strukture radne snage. Pojedinačno su analizirani čimbenici
konkurentnosti sektora proizvodnje namještaja i to profitabilnost, dostupnost primarnih
proizvoda, troškovi rada i radne snage, investicijska aktivnost, istraživanje i razvoj,
inovacije i dizajn te cijene. Opisan je položaj sektora u sklopu industrijske strategije
razvoja RH 2014. - 2020. te su analizirani strateški ciljevi i razvoj. Ovaj dio prezentira
ekstenzivnu i sveobuhvatnu analizu različitih aspekata sektora. U četvrtom dijelu su
prezentirani učinci liberalizacije i priključivanja EU na faktore konkurentnosti i sektor
proizvodnje namještaja u RH. Iskazani su i očekivani učinci povećanja konkurentnosti
sektora na osnovne makroekonomske indikatore. Magistarski rad završava zaključkom koji
sustavno i koncizno formulira te prezentira najvažnije rezultate istraživanja, koji su
opširnije elaborirani u magistarskom radu i kojima se nastojala dokazati postavljena
hipoteza.

1 TEORIJSKA ZASNOVANOST MEĐUNARODNE
   KONKURENTNOSTI

Pojam konkurencija postao je središtem razmišljanja pojavom kapitalističkih ekonomija te
predstavlja bitan čimbenik tržišnog natjecanja i slobodnog djelovanja tržišta. Kao
konceptualni okvir, konkuretnost se počela razvijati 1980-tih pojavom Michaela Portera
koji ističe da je potrebno analizirati konkurentske prednosti, a ne komparativne troškove.
Od tada do danas na temu konkurentnosti provedena su brojna istraživanja, napisano je
mnogo literature i stvorene su brojne metode i načini klasifikacije samog pojma.
U ovom dijelu rada biti će navedena različita definiranja konkurentnosti s obzirom na
različite pristupe koji se u teoriji pridaju ovom pojmu, zatim će se klasificirati različiti

5
načini mjerenja konkurentnosti te će se na kraju istaknuti temeljni elementi konkurentosti
koji su na razini hrvatskog gospodarstva značajni za sektor proizvodnje namještaja.
1.1 Definiranje konkurentnosti

Konkuretnost se, prema Rječniku stranih riječi (1988, str. 726), definira kao „suparništvo
na bilo kakvom području između pojedinih osoba od kojih svaka za sebe osobno želi
postići neki cilj“ ili, u širem smislu, kao „takmičenje, natjecanje“. Ovo je tek polazna
definicija koja se u tržišnom, odnosno ekonomskom kontekstu, modificira i nadopunjuje,
ovisno o određenom segmentu u kojem se o konkurenciji govori, odnosno, ovisno o autoru
i točki gledišta od koje se polazi.
Prema poslovnom riječniku konkurentnost (competitiveness, b.g.) je sposobnost države ili
poduzeća da ponudi proizvode ili usluge koji zadovoljavaju kvalitativne standarde, kako
lokalnog tako i svjetskog tržišta, po cijenama koje su konkurentne i osiguravaju adekvatan
povrat utrošenih resursa. Iz ove definicije proizlazi da je riječ o višedimenzionalnoj
kategoriji koju se može promatrati  u kontekstu cjelokupne nacionalne ekonomije, sektora,
djelatnosti, ali i samog poduzeća. Upravo zbog navedenog ne postoji općeprihvaćena
definicija konkurentnosti od strane teoretičara, već svatko tumači konkurentnost sa
stajališta predmeta konkretnog istraživanja.
Posljednjih 30-ak godina konkurentnost postaje jedan od najčešće analiziranih ekonomskih
pojmova. To je jedan od najmoćnijih koncepata modernog ekonomskog mišljenja koji
svoje začetke vuče još u klasičnoj školi predvođenoj Adamom Smithom i Davidom
Ricardom. Unatoč postojanju brojne literature i teoretskih pristupa konkurentnosti, još
uvijek nema sveobuhvatnog teorijskog okvira za analizu konkurentnosti, što stvara brojne
praktične i teorijske probleme (Basarac Sertić, 2013). Konkurentnost se kao
multidimenzionalni pojam često analizira na razini proizvoda, poduzeća, industrije,
klastera, nacionalnog gospodarstva i regije.
Tako Europska komisija u svojem Izvješću o konkurentnosti iz 2009. godine (European
Commision, 2010) definira konkurentnost kao ukupnu ekonomsku performansu
nacionalnog gospodarstva, koja se mjeri mogućnošću pružanja rastućeg životnog standarda
i zaposlenja onim građanima koji su voljni raditi. Pri tome temelje konkurentnosti čine
rješenja institucionalne i mikroekonomske politike koja stvaraju uvjete u kojima se
poslovanje može integrirati i unaprijediti te u kojima su pojedinčna kreativnost i trud
nagrađeni. Ne manje važne su i makroekonomske politike koje omogućavaju siguran i
stabilan okvir za poslovno djelovanje i razvoj strateške vizije za ekonomiju koja će
osigurati održivost. Drugim riječima to znači da Europska unija definira konkurentnost kao
mogućnost europskih ekonomija da ostvare visoke stope rasta produktivnosti.
Prema Europskoj centralnoj banci konkurentnost u užem smislu vezana je uz „vanjsku
performansu“ zemlje koja se mjeri rastom izvoza, udjelom izvoznog tržišta ili bilancom

6
tekućeg računa, dok u širem smislu konkurentnost uključuje i pojam relativne
produktivnosti. To znači da je nakonkurentnija ona ekonomija s najboljom perspektivom
za generiranje visokoproduktivnih poduzeća pridonoseći tako dugoročnom ekonomskom
rastu i , konačno, blagostanju svojih građana (Basarac Sertić, 2013).
Piramida konkuretnosti je temelj na kojem Irsko nacionalno vijeće za konkurentnost (eng.
Ireland National Competitiveness Council) zasniva svoju definiciju konkurentnosti. Na
vrhu te piramide nalazi je održivi rast životnog standarda, zatim slijede osnovni uvjeti za
postizanje konkurentnosti (poslovne performanse, produktivnost, cijene , troškovi, ponuda
rada), dok se na dnu piramide nalaze inputi koji osiguravaju ekonomske politike kao glavni
nositelji buduće konkzrentnosti (poslovno okruženje, fizička infratsuktura, infrastruktura
znanja).
Prema Organizaciji za ekonomsku suradnju i razvoj (eng. Organisation for Economic
Cooperation and Development, u nastavku OECD, 1998), konkurentnost se definira kao
sposobnost zemlje da u slobodnim i ravnopravnim tržišnim uvjetima proizvede robu i
usluge koje prolaze test međunarodnog tržišta, uz zadržavanje i dugoročno povećavanje
realnog dohotka. Prema ovoj definiciji, uspjeh kompanije, države, proizvoda, na tržištu
definira se kroz omjer kvalitete i cijene, o čemu konkuretnost direktno ovisi. Međutim,
postoje brojni čimbenici koji imaju ne samo direktan nego i indirektan utjecaj na
konkurentnost, a to su, između ostaloga, i inovativnost te korporativni imidž proizvođača,
odnosno kompanije ili države.
Svjetski gospodarski forum (eng. World Economic Forum, u nastavku WEF) u svom
Globalnom izvješću o konkurentnosti (Porter & Schwab, 2008)  smatra da je u srcu
konkurentnosti razina produktivnosti svake ekonomije. Stoga su konkurentnije ekonomije
one koje su sposobne osiguravati visok i rastući životni standard svojih građana,
dopuštajući svim nivoima društva da doprinesu i imaju benefit od tog nivoa blagostanja.
Nadalje, konkurentne ekonomije moraju biti održive te ići u korak sa trenutnom
generacijom ne ugrožavajući pritom mogućnost budućim generacijama da i one zadovolje
svoje potrebe.
Stephen Garelli (2008), urednik Svjetskog godišnjaka konkurentnosti smatra da je
kratkoročno konkurentnost usmjerena k povećanju ekonomske ekspanzije zemalja i
profitabilnosti poduzeća, dok dugoročno zemlje teže nečem većem od ekonomskog rasta, a
to je blagostanje odnosno napredak. U skladu s time Garelli (2008) prikazuje
konkurentnost kroz Teoriju kocke (eng. Cube theory) koja definira četiri snage
konkurentnosti: agresivnost vs. atraktivnost, imovina vs. postupci/procesi; globalno
vs.neposredno, socijalna odgovornost vs. preuzimanje rizika.
Međutim, postoje i autori smatraju da je uloga koncepta konkuretnosti u analizi nacionalne
konkurentnosti minorna. Među njima se posebice ističe Krugman (1994) koji ističe da je
taj koncept pogrešan jer vodeće nacije u svijetu nisu međusobno u ekonomskoj
konkurenciji.

7
O konkurentnosti neke države, na čemu je u ovom radu fokus, Porter (2008) pak  navodi da
nacije odabiru prosperitet ako stvore politike, zakone i institucije koje potiču rast
produktivnosti.
Dakle, kada govorimo o konkurentnosti neke države, uz faktore kao što su kvaliteta, cijena
i inovativnost određenog proizvoda ili usluge koji se nude na globalnom tržištu, veliki
utjecaj na konkurentnost imat će i aktualne društveno-političke prilike u zemlji,
prvenstveno zakonodavni i institucionalni okviri.
1.2 Evolucija teorijskih modela konkurentnosti država

Imajući u vidu postojanje raznolikih definicija pojma konkurentnosti i brojnih analiza koje
su proizašle iz istih, nastalo je i mnoštvo modela konkurentnosti.
Konkurentnost je jedan od najvažnijih segmenata ekonomskih promišljanja i gospodarskih
strategija i razvijenih zemalja, ali i zemalja u razvoju. Konkurentnost država na
međunarodnoj razini definirala se ponajprije kroz teorije međunarodne razmjene čiji je
začetnik već spomenuti Adam Smith. Tako je, kao protuodgovor na merkantilističke ideje
koje su smatrale da se trgovinski viškovi jedne zemlje neutraliziraju trgovinskim
manjkovima druge zemlje, Adam Smith, u svom Istraživanju prirode i uzroka bogatstva
naroda, 1776. godine, razvio Teoriju aposlutnih prednosti prema kojoj se na temelju
specijalizacije proizvodnje proizvoda može povećati ukupna proizvodnja i potrošnja
trgovinskih partnera.
David Ricardo je 1817. proširio teoriju apsolutnih prednosti na teoriju komparativnih
prednosti.  Prema Ricardu, čak i ukoliko zemlja nema apsolutnu prednost u niti jednoj robi,
ta zemlja i ostale zemlje i dalje mogu imati koristi od međunarodne trgovine.
Karl Max je u svojem djelu Kapital: Kritika političke ekonomije (1867) istaknuo važnost
utjecaja sociopolitičkog okruženja na ekonomski razvoj, dok je Joseph Schumpeter (1942)
naglasio ulogu poduzetnika kao faktora konkurentnosti i istaknuo da je napredak rezultat
neravnoteže, koja pogoduje inovacijama i tehnološkom napretku.
Alfred Sloan (1963) i Peter Drucker (1969) unaprijedili su koncept menadžmenta kao
ključnog faktora konkurentnosti dok je Robert Solow (1957) proučavajući temeljne faktore
rasta u SADu u razdoblju 1948-1982 osvijetlio važnost obrazovanja, tehnoloških inovacija
i rastućeg know-how-a.
Međutim, razvoj suvremene globalne gospodarske scene doveo je do kompleksne situacije
koju više nije moguće objasniti i analizirati pomoću tradicionalnih teorijskih modela.
Evoluciju na tom području pokrenuo je upravo M. E. Porter svojom publikacijom
Konkurentska prednost nacija (eng. The Competitive Advantage of Nations, 1990) u kojoj
predlaže novu teoriju konkurentnosti prema kojoj blagostanje neke nacije nije uvjetovano
naslijeđem već adekvatnim odabirom gospodarskih strategija. Porter naglašava da se danas

8
konkurentska prednost neke države temelji na ekonomskom razvoju koji je uvjetovan
naprednim faktorima kao što su znanje, razvijena infrastruktura, visoka tehnologija i
inovacije, za razliku od prijašnjih uvjeta u kojima se konkurentnost država temeljila na
komparativnim prednostima kao što su jeftina radna snaga i prirodni resursi. Porterov
dijamant ima četiri međusobno povezane komponente: 1) faktorske uvjete (zemlja, rad i
kapital), 2) uvjete potražnje, 3) srodne i prateće industrije i 4) strategiju poduzeća,
strukturu i suparništvo. Tu su još i dva egzogena faktora: mogućnosti (prilike) i
upravljanje.
Javni i privatni sektor neke države međusobno su povezani u stvaranju produktivnog i
konkurentnog gospodarstva. Koliko god su dobra fiskalna i monetarna politika, efikasni
pravni sustav te stabilne demokratske institucije neophodni za uspješnu ekonomiju, oni
nisu dovoljni. U konačnici, bogatstvo nastaje na mikroekonomskoj razini gospodarstva,
koje je utemeljeno na kvaliteti mikroekonomskog poslovnog okruženja te operativnim
praksama i strategijama na razini tvrtke.
Međutim neki autori smatraju da Porterova teorija egzistira u okviru menadžmenta, a ne i u
okviru trgovine. Stoga smatraju da bi Porterov dijamant bio bolje vrednovan i aplikabilniji
ukoliko se primjeni na razini poduzeća, a ne država (Krugman, 1979). Ostali Porterovi
kritičari, prvenstveno Choo i Moon (2000) smatraju da njegov model nije primjenjiv u
malim ekonomijama zbog ograničenih domaćih varijabli.
Kao kritičari Portera ističu se i Rugman i D Cruz (1993) koji razvijaju dvostruki model
dijamantih prednosti kod kojeg vanjski četverokut predstavlja globalni dijamant, a
unutarnji četverokut domaći dijamant. Veličina globalnog dijamanta je fiksna tijekom
određenog razdoblja, a veličina domaćeg dijamanta varira ovisno o veličini zemlje i njenoj
konkurentnosti. Razlika između međunarodnog i domaćeg dijamanta predstavlja izravna
inozemna ulaganja. Budući da se ovaj model pokazao odgovarajućim samo za Kanadu
Moon, Rugman i Verbeke (1995) razvili su generalizirani dvostruki dijamantni model koji
je pogodan za analizu svih zemalja i uključuje multinacionalnu aktivnost i vladanje.
Budući da su smatrali da Porterov model nije primjeren za ekonomije u razvoju, Choo i
Moon (2000) razvili su devetfaktorski model koji obuhvaća četiri fizičke determinante
međunarodne konkurentnosti: obdarenost resursima, poslovno okruženje, srodne i prateće
industrije te domaću potražnju, te četiri ljudska faktora: radnike, političare i birokrate,
poduzetnike, menadžere i inženjere. Deveti faktor su vanjske mogućnosti i događaji.
1.3 Teorijska utemeljenost metoda mjerenja konkurentnosti država

Metoda mjerenja konkurentnosti na mikrorazini većim je dijelom usuglašena – analiziraju
se specifični indikatori vezani za pojedini tržišni segment određene kompanije te tržišna
pozicija analizirane kompanije. U tom kontekstu, najčešće se koristi metoda analize

9
tržišnog udjela pojedine kompanije u određenom trenutku i u odnosu na promjenu tržišnog
udjela određene kompanije.
Nadalje, ostali pokazatelji koji se najčešće uzimaju u obzir pri mjerenju konkurentnosti
jesu profitabilnost, kretanje prodaje na domaćem i međunarodnom tržištu te analiza
sposobnosti kompanije da se dugoročno održava i razvija u uvjetima rastuće međunarodne
konkurencije (Lovrinčević, Mikulić & Rajh, 2008, str. 606).
Međutim, kada se govori o metodama mjerenja konkurentnosti država, stavovi pojedinih
analitičara, odnosno stručnjaka i autora, uvelike se razlikuju. Tako, primjerice, neki
analitičari smatraju da mjerenje konkurentnosti nije moguće provesti na razini zemalja, već
samo na razini pojedinih kompanija (Krugman, 1994). Ovaj je stav u znatnoj mjeri
ekstreman, posebno s obzirom na činjenicu da među zemljama koje su u sličnoj fazi
ekonomskog razvoja postoje značajne razlike u gospodarskim kretanjima pomoću kojih je
moguće izmjeriti, odnosno izvršiti analizu uspješnosti, što će rezultirati definiranjem
uspješnijih i manje uspješnih država.
Tako da je ovdje moguće primjeniti, kao što se i primjenjuje, teorija da se konkurentnost
neke države u međunarodnom kontekstu mjeri prema razini sposobnosti te zemlje, odnosno
države, da ostvari brži gospodarski rast u odnosu na ostale zemlje i da, paralelno s tim,
ostvari povećanje blagostanja i učinkovitu prilagodbu kretanjima na međunarodnom tržištu
(Bienkowski, 2006).
U definiranju konkurentnosti na razini države, odnosno država, često se polazi od
istraživanja koje sublimira dotadašnje teorijske spoznaje o konkurentnosti, a koje se u
načelu nisu značajno promijenile ni do danas. Tako Trabold (1995) analizira četiri
značajna aspekta konkurentnosti:
 mogućnost prodaje na globalnom tržištu (izvoz);
 mogućnost privlačenja investicija (lokacija);
 mogućnost prilagodbe gospodarstva;
 mogućnost stvaranja i povećanja raspoloživog dohotka.
Dragičević (2012) ističe da institucionalni indikatori kao što su indeks ekonomskih
sloboda, indeks ljudskog razvoja, indeks percepcije korupcije, svjetski indikatori vladanja i
uvjeti poslovanja, omogućuju potpunu sliku u analizi stvarnih i mogućih konkurentskih
prednosti neke zemlje.
Cho i Moon (2000) smatraju da se pri definiranju konkurentnosti na nacionalnoj razini nije
potrebno fokusirati na ekonomiju kao cjelinu nego na njene specifične industrije i
industrijske segmente. Nadalje ističu da su korijeni rasta nacionalne produktivnosti u
specijalizaciji gospodarstva u najproduktivnijim industrijama.
Pozicija pojedinih zemalja prema određenim aspektima konkurentnosti predmet je analize
različitih međunarodnih institucija. Neka se od tih istraživanja u nazivu jasno koriste

10
pojmom konkurentnosti, primjerice globalni indeks konkurentnosti (eng. Global
Competitiveness Index, u nastavku GCI) Svjetskog gospodarskog foruma (eng. World
Economic Forum, u nastavku WEF), a druge se metodologije koriste pojmovima poput
ekonomskih sloboda, napretka u tranziciji ili uvjetima poslovanja. Iako se pojam
konkurentnosti izričito ne spominje, njihova teorijska pozadina, jednako kao i percepcija u
javnosti, daju za pravo da ih se smatra pokazateljem konkurentnosti. Cilj takvih
istraživanja nije samo utvrđivanje redoslijeda zemalja, već i pružanje mogućnosti
zemljama da uoče vlastite nedostatke i da njihovim otklanjanjem poboljšaju svoju
konkurentnost (Lovrinčević et al., 2008).
Međunarodne institucije koje istražuju konkurentnost država mogu se, prema metodama
mjerenja konkurentnosti i na temelju načina i objekta istraživanja, podijeliti u dvije
skupine. U prvoj su skupini već spomenuti WEF te Međunarodni institut za razvoj
menadžmenta (eng. International Institute for Management Development, u nastavku
IMD), koji svoja mjerenja temelje na analizi ekonomskog sustava države, odnosno na
analizi društvenih i međunarodnih odnosa, te prema ulozi države i institucionalnom okviru
koji određuju razinu konkurentnosti neke zemlje. U drugoj su skupini istraživanja koja se
temelje na čimbenicima razvoja, u prvom redu na regulativi vezanoj uz poslovne aktivnosti
(Worldbank i Heritage).
U nastavku poglavlja prikazati će se različiti načini mjerenja konkurentnosti na makro
razini (WEF i IMD) i mikro razini (Porterov model) te će biti analizirani temeljni elementi
konkurentnosti na nacionalnoj razini važni za sektor proizvodnje namještaja.
1.3.1 Metoda Svjetskog gospodarskog foruma (WEF)
WEF već više od tri desetljeća izdaje godišnjak Globalno izvješće o konkurentnosti u
kojem se proučavaju i uspoređuju brojni čimbenici na kojima se temelji nacionalna
konkurentnost. Od samog početka cilj je bio da se pruži uvid i potakne rasprava među svim
analiziranim zemljama o najboljim strategijama i politikama kako bi se pomoglo državama
da prevladaju prepreke i poboljšaju konkurentnost. U trenutnom, vrlo izazovnom
gospodarskom okruženju, rad WEF –a je kritičan podsjetnik na važnost čvrstih strukturnih
ekonomskih temelja za održivi rast.

Od 2005. godine, WEF bazira svoju analizu konkurentnosti na GCI-u, sveobuhvatnom
alatu
koji
mjeri
mikroekonomske
i
makroekonomske
čimbenike
nacionalne
konkurentnosti. U novije vrijeme, kako bi se rasprava o konkurentnosti bolje mogla
postaviti u društveni i ekološki okvir, WEF (Schwab, 2014) je počeo istraživati
kompleksan odnos između konkuretnosti i održivosti, mjeren njihovom društvenom i
ekološkom dimenzijom. WEF će i dalje poticati zemlje u njihovom nastojanju za većom
konkurentnošću prikupljanjem i objavljivanjem javno-privatnih praksi koje su države
impelementirale kako bi povećale konkurentnost.

11
WEF (Schwab, 2014) definira konkurentnost kao skup institucija, politika i faktora koji
određuju razinu produktivnosti neke države. Razina produktivnosti određuje razinu
blagostanja koju neko gospodarstvo može postići. Razina produktivnosti određuje i stope
povrata investicija u nekom gospodarstvu, što čini temeljne pokretače njegove stope rasta.
Drugim riječima, konkurentnije je ono gospodarstvo za koje postoji veća vjerojatnost da će
rasti brže kroz tijekom vremena.

Koncept konkurentnosti uključuje statičke i dinamične komponente. Iako produktivnost
države određuje njena sposobnost za održavanje visoke razine dohotka, to je također jedna
od središnjih odrednica povrata njenih investicija, što je jedan od ključnih čimbenika koji
objašnjavaju potencijal rasta nekog gospodarstva.

Mnoge odrednice potiču produktivnost i konkurentnost. Razumjevanje elemenata koji stoje
u pozadini tih procesa okupirali su umove ekonomista stotinama godinama unazad, počevši
od Adama Smitha, čiji je fokus bila specijalizacija i podjela rada, preko neoklasičnih
ekonomista čiji je naglasak bio na ulaganja u fizički kapital i infrastrukturu, te, u novije
vrijeme, na druge mehanizme kao što su obrazovanje i osposobljavanje, tehnološki
napredak, makroekonomska stabilnost , dobro upravljanje, sofisticiranost društva i tržišna
efikasnost. Svi ovi elementi su važni za konkurentnost i rast i međusobno se ne isključuju –
dva ili više od njih mogu biti značajna u isto vrijeme , i zapravo je to ono što je prikazano u
ekonomskoj literaturi. Sve navedene komponente grupirane su u 12 stupova konkrentnosti:
1.) institucije; 2) infrastruktura, 3.) makroekonomska stabilnost, 4.) zdravstvo i primarno
obrazovanje, 5.) visoko obrazovanje i usavršavanje, 6.) efikasnost tržišta, 7.) efikasnost
tržišta rada, 8.) sofisticirano financijsko tržište, 9.) tehnološka spremnost, 10.) veličina
tržišta, 11.) sofisticirano poslovanje i 12) inovacije.

Svi ovi stupovi nisu nezavisni već imaju tendenciju da jačaju jedni druge, a slabost u
jednom području često ima negativan utjecaj na druga područja. Iako se oni svi na kraju
agregiraju u jedinstven indeks, mjere se prijavljuju za svaki od 12 stupova pojedinačno jer
tek takvi detaljni rezultati mogu pokazati kakvo je stanje u pojedinim područjima u kojima
se određena zemlja treba popraviti.

Svaki od navedenih stupova neće utjecati na različite zemlje u istoj mjeri iz razloga što
nisu sve na istom stupnju razvoja. Naime, kako se zemlje razvijaju plaće se povećavaju, a
kako bi se održao veći dohodak, mora se povećati produktivnost rada.

Tako se, prema Globalnom izvješću o konkurentnosti, u prvoj fazi gospodarstvo temelji na
faktorima, pa zemlje međusobno konkuriraju na osnovi svojih faktorskih bogatstava, dakle
nekvalificiranom radu i prirodnim resursima. Poduzeća se natječu na temelju cijena te
prodaju osnovne proizvode, pa se njihova niska produktivnost reflektira u niskim
nadnicama. S rastom nadnica zemlje se pomiču u fazu razvoja koja se temelji na
efikasnosti, u kojoj se razvijaju efikasniji proizvodni procesi i raste kvaliteta proizvoda.

12
Konkurentnost je stoga vođena visokim obrazovanjem, usavršavanjem, efikasanim tržištem
dobara i tržištem rada te sofisticiranim financijskim tržištem, velikim domaćim ili stranim
tržištem i mogućnostima postojećih tehnologija. Konačno, kako se zemlja pomiče u fazu
inovacija, ona može održati visoke nadnice i pripadajući životni standard samo ako su
poduzeća sposobna konkurirati novim i jedinstvenim proizvodima (Bezić, 2008, str.47)

Na taj način je konstruiran i Globalni indeks konkurentnosti, koji, dakle, uzima u obzir
faze razvoja dodjeljujući veći ponder onim stupovima koji su relevantniji za određenu
ekonomiju ovisno o njenoj fazi razvoja. To drugim riječima znači da, iako je svih 12
stupova u određenoj mjeri bitno za svaku zemlju, relativna važnost svakog pojedinog ovisi
o stupnju razvoja u kojem se određena zemlja nalazi. Kako bi se to moglo implementirati
stupovi su organizirani u tri podindeksa, od kojih je svaki kritičan za određenu fazu
razvoja.
Posljednje izvješće WEF-a (Schwab, 2015.-2016.) pokriva 140 država. Najkonkurentnija
država na svijetu je Švicarska, i to već šestu godinu zaredom, a iza nje slijede Singapur,
SAD, Njemačka i Nizozemska. Hrvatska se nalazi na 77. mjestu, što je isto kao i za 2014.-
2015., za dva mjesta lošije u odnosu na razdoblje prije toga, odnosno isto kao i 2010.
godine. Lošije pozicionirana Hrvatska je bila samo na početku mjerenja 2004. godine – na
79. mjestu. Najbolju 57. poziciju Hrvatska je imala 2007. godine. Stagnacija i lošiji
rezultati u posljednjih nekoliko godina posljedica su neprovođenja strukturnih reformi
ključnih za dugoročni održivi gospodarski razvoj. Ovogodišnji rezultati Hrvatske pokazuju
blago poboljšanje ocjene faktora visokog obrazovanja i treninga (51.), efikasnosti tržišta
rada (105.), tehnološke spremnosti (43.) te inovacija (92.), dok je i ove godine zamjetan
pad ocjene makroekonomskog okruženja (107.) i razvoja financijskog tržišta (88.). Najveći
rast je zabilježen kod indikatora zaštite investitora (55.) koji se ove godine popeo za
visokih 68 pozicija, carinske tarife (5.), izvoz u udjelu BDP-a (46.), pristranost u odlukama
vladinih službenika (100.) te transparentnost vladinih politika (113.). Prema aktualnim
rezultatima, područja u kojima su potrebne intenzivnije reforme odnose se na
makroekonomsko okruženje gdje je uočen pad za 16 pozicija te razvoj financijskih tržišta s
evidentiranim padom od 14 mjesta.
1.3.2 Metoda Međunarodnog instituta za razvoj menadžmenta (IMD)
Svjetski godišnjak konkurentnosti kojeg objavljuje IMD je vrlo temeljito i sveobuhvatno
godišnje izvješće o konkurentnosti zemalja, koje se bez prekida objavljuje od 1989.
godine. Smatra se prvom pristupnom točkom ka svjetskoj konkurentnosti te osigurava
objektivno vrednovanje i donosi trendove.

Svjetski godišnjak konkurentnosti rangira i analizira sposobnost naroda za stvaranjem i
održavanjem okruženja u kojem poduzeća mogu međusobno konkurirati. To znači da
postoji pretpostavka da se stvaranje bogatstva odvija prvenstveno na razini poduzeća (bilo
da su ona u privatnom ili državnom vlasništvu). To polje istraživanja naziva se

13
„konkurentnost poduzeća“. Međutim, poduzeća djeluju u nacionalnom okruženju koje
povećava ili otežava njihovu sposobnost da se natječu u zemlji ili u inozemstvu - ovo polje
istraživanja naziva se "Konkurentnost naroda“ (Bezić, 2008, str. 45).

Metodologija IMD-a (2015) promatra četiri temeljna faktora konkurentnosti – ekonomske
performanse, efikasnost vlade, poslovna efikasnost i infrastruktura . Svaki faktor podijeljen
je u pet podfaktora koji označavaju aspekte analiziranog područja. Na taj način Svjetski
godišnjak konkurentnosti analizira 20 podfaktora. Tih 20 podfaktora obuhvaća više od 300
različitih kriterija, iako svaki podfaktor ne mora nužno imati isti broj kriterija (npr.
potrebno je više kriterija za procjenu obrazovanja nego za procjenu cijena). Svaki
podfaktor, neovisno o broju kriterija koje sadrži, ima istu težinu u ukupnom
konsolidiranom rezultatu, a ona iznosi 5% (20x5=100). Konačno, agregiranje rezultata svih
20 podfaktora čini ukupnu konsolidaciju koja vodi ukupnom poretku u Svjetskom
godišnjaku konkurentnosti.

U 2015. godini Svjetski godišnjak konkurentnosti pruža opsežnu pokrivenost 61
ekonomije. Sve ekonomije su izabrane zbog svojeg utjecaja na globalnu ekonomiju i
dostupnosti usporedive međunarodne statistike.

Republika Hrvatska u 2015. godini bila je na 58. mjestu što je za jedno mjesto bolje u
odnosu na 2014. godinu, ali još uvijek puno lošije u odnosu na rezultate s početka
desetljeća. Najbolju poziciju – 41.mjesto ima faktor infrastrukture, zatim slijedi efikasnost
vlade, a ekonomske performanse i poslovna efikasnost su najlošije rangirani faktori.

Na svjetskoj su razini, prema zadnjim izvješćima IMD-a (2015), među samim vrhom
obično SAD, Hong Kong, Kanada, Ujedinjeni Arapski Emirati, dok rast najčešće bilježe
Kina i Japan. U okviru Europe najuspješnije su Švicarska, Švedska, Norveška i Njemačka
čija je konkurentnost uglavnom utemeljena na orijentiranosti izvozu, snažnom malom i
srednjem poduzetništvu te fiskalnoj disciplini.
Posljednjih je godina, kako pokazuju IMD-ova izvješća, gospodarski rast, kao i rast
konkurentnosti, većine europskih zemalja, među kojima je i Hrvatska, ograničen i usporen
mjerama štednje.
1.3.3 Porterov model konkurentnosti
Prema Porteru (1990), konkurentnost je osnovni čimbenik koji određuje uspjeh odnosno
neuspjeh neke kompanije, a istu tu tvrdnju može se lako preslikati kada govorimo o
konkurentnosti države, u segmentu gospodarstva. Nadalje, Porter konkurentsku strategiju
definira kao potragu za povoljnom konkurentskom pozicijom unutar industrije, temeljnog
okruženja u kojem se konkurencija pojavljuje.
Osmišljavanje i kreiranje konkurentske strategije počinje od dvaju pitanja: prvo se odnosi
na privlačnost određene industrije za dugoročnu profitabilnosti te na faktore koji je

14
određuju, primjerice nasljedna profitabilnost industrijske grane. Drugo pitanje odnosi se na
odrednice relativne konkurentske pozicije unutar kompanije, odnosno unutar industrije.
Drugim riječima, u većini industrija neke su kompanije profitabilnije u odnosu na druge,
bez obzira na prosječnu profitabilnost same industrije o kojoj je riječ. Isto važi i za države,
odnosno makroekonomiju.
Odnosno, ako se govori o državama, svaka zemlja može samostalno oblikovati privlačnost
neke industrije i samim time svoju konkurentsku prednost, odnosno položaj na globalnom
tržištu.
Porterov model konkurentnosti, bilo da se radi o kompaniji ili državi, polazi od tvrdnje da
su pravila natjecanja utemeljena kroz pet kompetitivnih sila, a to su:
 ulazak novih sudionika;
 prijetnja supstitutivnih proizvoda ili usluga;
 pregovaračka moć kupaca;
 pregovaračka moć dobavljača;
 rivalitet među postojećim konkurentima.
Kolektivna snaga ovih pet konkurentskih sila određuje sposobnost tvrtki unutar industrije
da u prosjeku zarade stope povrata na investicije koje su više od troškova kapitala. Snaga
pet sila različita je od industrije do industrije i mijenja se kako se industrija razvija.
Posljedica toga je da nisu sve industrije jednake sa stajališta naslijeđene profitabilnosti. U
industrijama u kojima je svih pet sila povoljno, kao npr. u farmaceutskoj industriji,
industriji bezalkoholnih pića ili izdavačkoj industriji, mnogi konkurenti ostvaruju značajne
prihode.
Na temelju ovih tvrdnji, odnosno čimbenika koje Porter navodi, autor je prikazao tzv.
„dijamant konkurentnosti“, poznat i kao „Porterov dijamant“. Ovaj se prikaz temelji na
čimbenicima konkurentske strategije kompanije (ili države), a to su struktura kompanije,
ciljevi i rivalstvo među domaćim kompanijama. Ostali čimbenici svrstani su iduće tri
skupine, a to su: interni čimbenici, uvjeti potražnje te vezana i podržavajuća industrija.
Eksterni čimbenici – šanse i vlada - odvojeni su dio prikaza, odnosno odvojeni uvjeti koji
određuju kretanja među gore navedenim čimbenicima (Slika 1).
Nakon godina istraživanja Porter je zaključio da konkurentnost ima smisla samo među
zemljama koje su obdarene sličnim komparativnim prednostima i koje se natječu u sličnim
industrijama. Drugim riječima, važan element konkurentnosti neke zemlje je relativna
konkurentska pozicija među sličnim zemljama u određenoj fazi gospodarskog razvoja, a ne
među svim zemljama na svijetu.

15
Slika 1: Porterov model konkurentnosti (Porterov dijamant)

Izvor: M. E. Porter, Konkurentska prednost – Postizanje i održavanje vrhunskog poslovanja, 1990, str. 127.

Porter je, stoga, proširio svoju dijamantnu teoriju kako bi obuhvatio gospodarstvo u cjelini
i uveo način razmišljanja o tome kako cjelokupno nacionalno gospodarstvo napreduje.
Zato je uveo fazni model koji sugerira četiri faze u procesu razvoja nacionalne
konkurentnosti: faza postojanja faktora proizvodnje, investicija, inovacija i bogatstva. U
prvoj fazi uspješne industrije na međunarodnoj razini ostvaruju prednosti jedino pomoću
faktora proizvodnje kao što su primjerice prirodni resursi. Faza investiranja definira
konkurentsku prednost koja je bazirana na spremnosti i sposobnosti države da njezina
poduzeća agresivno investiraju, a posebice u efikasno i moderno postrojenje, novu opremu
i najbolju tehnologiju koja omogućava izlaz na globalno tržište. U situaciji kada se
poduzeća uspješno proširuju i nadograđuju svoje poslovanje u specifičnim industrijama i
klasterima može se govoriti o uspostavljanju faze inovacija. Tri faze, ukratko opisane,
mogu se ostvariti ukoliko država održava proces nadogradnje konkurentskih prednosti.
Suprotno opisanom, faza bogatstva u konačnici dovodi do pada, tj. riječ je o bogatstvu koje
je već ostvareno pa održavanje istog predstavlja problem.

Fazni model ekonomskog razvoja omogućuje bolje razumijevanje konkurentnosti neke
zemlje uzimajući u obzir različite faze razvoja i zato bi se trebao koristititi zajedno sa
dijamantnim modelom konkurentnosti.  Konkurentska strategija jedne zemlje je umjetnost
balansiranja i poticanja njenih apsolutnih i komparativnih prednosti. U svakoj fazi razvoja,
zemlja mora odlučiti koje faktore koristiti, u koje industrije investirati i gdje inovirati.

16
1.3.4 Temeljni elementi konkurentnosti na nacionalnoj razini značajni za sektor
         proizvodnje namještaja
Hrvatska, nakon ekonomske krize iz 2009. godine, ne zadovoljava potrebe rastuće domaće
potražnje za namještajem, stoga je naglasak na uvozu, a uz to, dugo su vremena bila
smanjena strana ulaganja u ovaj sektor, pa se pozitivni pomaci bilježe tek odnedavno.
Negativna kretanja u kontekstu konkurentnosti domaćeg sektora proizvodnje namještaja
dodatno su opterećena i činjenicom da se većina kompanija u ovom sektoru nalazila, ili se
još nalazi, u fazi restrukturiranja, a ostali negativni čimbenici su i nespecijalizirana
proizvodnja, manjak prepoznatljivih domaćih brandova te, sukladno tome, zaostajanja za
aktualnim europskim i svjetskim trendovima.
Treba spomenuti i neadekvatnu tehnološku opremljenost, koja je također doprinijela ovom
zaostajanju, te ulazak konkurencije, primjerice Kine, koja se odlikuje brzim rastom i sve
uspješnijim pozicioniranjem na globalnom tržištu.
Svi ovi negativni trendovi koji značajno smanjuju konkurentnosti i na nacionalnoj i na
međunarodnoj razini u posljednje se vrijeme donekle ublažavaju, a najveći doprinos tome
ima intenziviranje procesa restrukturiranja sektora namještaja u Republici Hrvatskoj te
određene Vladine mjere, odnosno Strategija za razvoj drvnoprerađivačkog sektora kao i
implementacija najvažnijih operativnih planova za provedbu ove strategije.
Temeljni elementi konkurentnosti koji određuju kretanja u sektoru proizvodnje namještaja
na nacionalnoj razini su:
 veličina tržišta;
 kretanja na tržištu rada;
 industrijsko suparništvo;
 industrijska propusnost (ulazne barijere);
 opasnost od supstituta (zamjenskih proizvoda);
 pregovaračka moć dobavljača;
 pregovaračka moć kupaca.
Svi ovi čimbenici mogu se promatrati kroz SWOT analizu sektora proizvodnje namještaja
na nacionalnoj razini, pri čemu Republika Hrvatska ima solidne prednosti, a to su:
dostupnost kvalitetne drvne građe, tradiciju u proizvodnji namještaja, niže cijene rada u
usporedbi sa zemljama EU te rast potrošnje na domaćem tržištu.
Međutim, pozitivna kretanja i jačanje konkurentnosti usporavaju nedostaci domaćeg
sektora proizvodnje namještaja: orijentiranost na proizvodnju u velikim serijama,
tehnološka zastarjelost pogona, nespecijaliziranost domaćih tvrtki, nepostojanje tržišta
drvne sirovine i nepostojanje razvoja proizvoda.

17
Prilike da se ovi nedostaci ublaže ili eliminiraju leže u stranim ulaganjima, s naglaskom na
renomiranim inozemnim ulagačima, te brojnim mogućnostima koje su se pojavile ulaskom
Hrvatske u EU, što u konačnici dovodi do rasta prodaje na domaćem tržištu. S druge
strane, iskorištavanje ovih mogućnosti može biti otežano zbog konkurencije, odnosno
ulaska zemalja s nižim troškovima rada, a treba spomenuti i povećanja troškova zbog
usklađivanja domaćeg sektora s normama EU.
2 ANALIZA GLOBALNOG I EUROPSKOG TRŽIŠTA NAMJEŠTAJA

Prema podacima Centra za Industrijske Studije (eng. Centre for Industrial Studies, u
nastavku rada CSIL) svjetsko tržište namještaja u 2014. godini činilo je 1% ukupne
svjetske proizvodnje svih proizvoda odnosno bilo je vrijedno 140 milijardi američkih
dolara. To je porast od 9,5% u odnosu na 2013. godinu što pokazuje da je riječ o tržištu
koje se probudilo i izašlo iz krize.
Otprilike četvrtina svjetskog namještaja proizvede se u zemljama EU, a 2014. godine
gotovo milijun europskih radnika bilo je zaposleno u oko 130 tisuća tvrtki u sektoru
namještaja. Iste godine sektorska proizvodnja iznosila je više od 86 milijardi eura sa
dodanom vrijednosti od gotovo 29 milijardi eura. Njemačka, Italija, Poljska i Francuska su
među 10 vodećih svjetskih proizvođača namještaja i drže udio od 17% svjetske
proizvodnje te gotovo 60% EU proizvodnje.
2.1 Determinante svjetskog tržišta namještaja

Industrija proizvodnje namještaja je tradicionalno radno intenzivna industrija u kojoj
dominiraju mala i srednja poduzeća kao i kompleksan i fragmentiran opskrbni lanac, sa
mnogo faza koje često moraju biti eksternalizirane (outsourcane). Zajednički trend koji je
prisutan od početka 21. stoljeća je rastući stupanj tržišne otvorenosti, iako još uvijek ima
velikih razlika u stupnju otvorenosti između različitih nacionalnih tržišta. Ovo proizlazi iz
različitih faktora uključujući povijest industrije namještaja, strukturnih uvjeta i
komparativnih prednosti proizvođača koji su locirani u svakoj pojedinoj državi.
2.1.1 Definiranje i segmentiranje tržišta namještaja
Industrija namještaja (Furniture industry, b.g.) obuhvaća sve tvrtke i aktivnosti koje su
uključene u projektiranje, proizvodnju, distribuciju i prodaju funkcionalnih i dekorativnih
predmeta za opremanje kućanstava. Sam pojam namještaj odnosi se na bilo kakav pokretni
objekt koji je napravljen da potpomogne svakodnevnim ljudskim aktivnostima kao što su
spavanje, hranjenje i odmaranje. S obzirom na materijal od kojeg je izrađen, namještaj se
dijeli na drveni, stakleni i metalni.

18
Moderna proizvodnja namještaja je glavna masovna proizvodna industrija u Europi, SAD-
u i ostalih razvijenim regijama. To je industrija 20. stoljeća, čiji je razvoj posljedica
masovnog potrošačkog društva kao i razvoja tehnologija za masovnu proizvodnju. Baci li
se pogled unatrag, u drevne civilizacije, namještaj se, naime, proizvodio ručnim radom.
Globalno tržište namještaja je vrlo fragmentirano i na njemu je prisutno mnogo lokalnih i
domaćih igrača, najviše zahvaljujući diverzificiranim segmentima koje tržište pokriva.
Prisutna je vrlo intenzivna konkurencija među tržišnim dobavljačima na bazi
diferencijacije proizvoda, portfelja i cijena. Očekuje se da će se ta konkurencija još više
intenzivirati u budućnosti zbog rasta proizvodnih dodataka. Kako bi se uhvatili u koštac sa
rastućom konkurencijom prodavači pokušavaju uvesti inovacije u dizajnu i tehnologiji koju
koriste te se uključuju u promociju svojih proizvoda.
U 2014. godini globalna proizvodnja namještaja iznosila je oko 412 milijardi eura (Tablica
1) što je 16 milijardi više u odnosu na 2013. godinu. Oko 30% vrijednosti se izvozi dok se
70% potroši u zemljama u kojima se i proizvede.
Tablica 1: Svjetska proizvodnja namještaja, 2004.-2014., milijarde eura, postoci
Godina
2004. 2005. 2006. 2007. 2008. 2009. 2010. 2011. 2012.
2013. 2014.
Vrijednost 230
248
268
279
278
264
299
321
361
396
412
St. rasta
-
8,2
7,9
4,0
0.1
5,3
13,6
7,2
12,4
9,7
4,0
Izvor: A. Renda, J. Pelkmans, L. Schrefler, G. Luchetta, F. Simonelli, F. Mustilli, J.
Wieczorkiewiewicz, M. Busse, A. R. Tomaselli, A. Tracogna, R. Zavatta, & A. Bolognini, The EU
furniture market situation and a possible furniture products initiative, 2014, str.18.; Eurostat,
Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.

Ono što je bitno naglasiti jest da se svi navedeni podaci baziraju se na CSIL- ovoj obradi
podataka iz službenih izvora, koji pokrivaju 70 najznačajnih zemalja svijeta koje, sa 5
milijardi stanovnika (oko 75% svjetske populacije), čine 92% svjetske trgovine roba i
gotovo cjelokupnu svjetsku proizvodnju namještaja. Zemlje koje su uključene u analizu su
Alžir, Argentina, Australija, Austrija, Bahrein, Belgija, Bosna i Hercegovina, Brazil,
Bugarska, Kanada, Čile, Kina, Kolumbija, Hrvatska, Cipar, Češka, Danska, Egipat,
Estonija, Finska, Francuska, Njemačka, Grčka, Hong Kong, Mađarska, Island, Irska,
Indonezija, Indija, Izrael, Italija, Japan, Kazahstan, Kuvajt, Litva, Libanon, Latvija,
Malezija, Malta, Meksiko, Maroko, Nizozemska, Novi Zeland, Norveška, Oman, Filipini,
Poljska, Portugal, Katar, Rumunjska, Rusija, Saudijska Arabija, Srbija, Singapur,
Slovačka, Slovenija, Južna Afrika, Južna Koreja, Španjolska, Švedska, Švicarska, Tajvan,
Tajland, Turska, Ukrajina, Ujedinjeni Arapski Emirati, Ujedinjeno Kraljevstvo, Sjedinjene
Američke Države, Venecuela i Vijetnam.

19
Slika 2: Svjetska proizvodnja namještaja, 2010.-2015., milijarde američkih dolara

Izvor: A. Tracogna, CSIL World Furniture Outlook at Salone del Mobile Milano, 2016, str. 11.

U prvom desetljeću 21. stoljeća svjetska proizvodnja namještaja rasla je godinu za
godinom sa iznimkom  2008. i 2009. godine te je 2014. godine bila 79% veća u odnosu na
2004. godinu. Preliminarni podaci za 2015. godinu ukazuju da je došlo do neznatnog pada
proizvodnje namještaja (Slika 2).

U 2014. godini zemlje sa visokim dohotkom (prema klasifikaciji Svjetske banke koja kaže
da su zemlje podijeljene prema dohodovnim grupama u odnosu na per capita dohodak iz
2007. što je izračunano koristeći Atlas metodu Svjetske banke) su osiguravale 39% ukupne
svjetske proizvodnje namještaja (Slika 3). Unutar te grupe, proizvodnja namještaja sedam
glavnih industrijskih zemalja (Kanada, Francuska, Njemačka, Italija, Japan, Velika
Britanija i SAD) je iznosila 120 milijardi eura, što čini trećinu ukupne svjetske
proizvodnje. Bitno je za naglasiti da je 2003. godine udio najrazvijenijih iznosio dvije
trećine.

U 2010. godini po prvi puta udio srednje i slabije razvijenih zemalja je bio preko polovice
ukupne svjetske proizvodnje namještaja – na razini od 53%, da bi se do 2014. povećao na
čak 61%. To je posljedica činjenice da sve veći udio u proizvodnji otpada na gospodarstva
u nastajanju, koju zadovoljavaju domaći dobavljači koji rapidno rastu kako bi zadovoljili
povećanu potražnju na domaćem tržištu (npr. Brazil, Indija) te činjenice da dolazi do rasta
proizvodnih investicije poduzeća iz razvijenih zemalja. Naime, unutar zemalja niskog i
srednjeg dohodovnog razreda tri su zemlje - Kina, Poljska i Vijetnam, u kojima
proizvodnja rapidno raste zahvaljujući investicijama u nove pogone koji su napravljeni sa
svrhom poboljšanja rasta izvoza.

Početak 21. stoljeća obilježen je vrlo impresivnim rastom kineskog tržišta namještaja, što
Kinu čini svjetskim vođom na polju proizvodnje namještaja. Proizvodnja namještaja NR
Kine se u posljednjih 5 godina udvostručila.

20
Slika 3: Vodeće zemlje u proizvodnji namještaja, 2009.-2014., milijarde američkih dolara

Izvor: A. Tracogna, CSIL World Furniture Outlook- Insights on global production,  2015.
Ono što svakako treba naglasiti jest činjenica da je 80% svjetske proizvodnje namještaja
koncentrirano u 10 zemalja, među kojima na Kinu otpada 31% globalne proizvodnje. Na
drugom mjestu je SAD sa 14%, a slijede ih Njemačka sa 7%, Italija sa 6% i Indija sa 5%.

Gledajući po regijama (Slika 4) najveći udio u proizvodnji otpada na Aziju i Pacifik, što ne
čudi s obzirom da se u tom području nalaze Kina i Indija u kojima je prisutan najveći
(dvoznamenkasti!) rast u posljednjih pet godina. Razlozi koji su doveli do toga jesu
konkurentske cijene s kojima na stupaju na međunarodnom tržištu (zahvaljujući velikom
broju kvalificirane radne snage i niskim troškovima), investicije koje su pratile
liberalizaciju tržišta koja je počela 80-tih godina 20. stoljeća, te poticaji države za potporu
izvoza koji su se ogledali ponajviše u smanjenju carinskih tarifa na uvoz sirovine i
poreznim olakšicama za izvoz. Na drugom mjestu nalaze se europske zemlje čija je
proizvodnja neznatno narasla u promatranom periodu.

Slika 4: Proizvodnja namještaja po geografskoj regiji, 2009.-2014., u milijardama
američkih dolara

Izvor: A. Tracogna, CSIL World Furniture Outlook- Insights on global production,  2015.

21
Preliminarni podaci za 2015. godinu ukazuju da je udio Azije i Pacifika u proizvodnji
namještaja iznosio čak 55%, dok je udio Europskih zemalja u proizvodnji iznosio 26%.

Slika 5: Struktura potražnje za namještajem, 2013.-2014., vrijednost u milijardama eura i
stopa promjene u postocima

Izvor: A. Tracogna, CSIL World Furniture Outlook at Salone del Mobile Milano, 2016, str. 11.

Na Slici 5 prikazana je struktura potražnje sektora namještaja u 2014. godini te stopa
promjene u odnosu na prethodnu godinu. Može se uočiti da je najviše porasla potražnja za
uredskim namještajem, dok je pad zamjećen jedino kod tapeciranog namještaja. Ukupna
potrošnja iznosila je 8,2 milijarde  eura, što je 7,3% više u odnosu na prethodnu godinu.

Globalizaciji sektora namještaja pridonosi i činjenica da su vodeći proizvođači namještaja
rašireni diljem cijelog svijeta. Naime, prema podacima CSIL-a 200 glavnih poduzeća u
proizvodnji namještaja osigurava oko 20% ukupne svjetske proizvodnje namještaja, 57
poduzeća ima svoje sjedište u zemljama u razvoju, a 143 poduzeća u razvijenim zemljama.
Posebno valja naglasiti da je od njih 200 čak 84 sa sjedištem u zemljama EU. Prema
podacima CSIL-a (2014) ta poduzeća direktno proizvode u oko 1100 tvornica diljem
svijeta. To znači da svako poduzeće u prosjeku upravlja sa šest tvornica, uz napomenu da
što je veće poduzeće tim više ima tvornica.

Način na koji je organizirana proizvodnja i proizvodni procesi su različiti i ovise o mnogo
faktora kao što je npr. geografska lokacija (poduzeća sa sjedištima u SAD-u su
tradicionalno veliki proizvođači i imaju u prosjeku dvostruko veći broj tvornica od ostalih
poduzeća iz uzorka), specijalizacija poduzeća (broj tvornica se povećava ako se poduzeća
bave proizvodnjom ostalih dobara, a ne samo namještaja), te struktura (popisana poduzeća
3,4
1
0,7
2
0,4
0,8
Namještaj za skladištenje +6,1%
Uredski namještaj +22,8%
Namještaj za opremu
maloprodajnih lanaca +14,9%
Oprema za kuhinju +5,3%
Madraci +4,4%
Tapecirani namještaj -2,5%

22
imaju složeniju proizvodnu strukturu). Oko 40% poduzeća (iz top 200) imaju tvornice
izvan zemlje u kojoj imaju sjedište.
2.1.2 Analiza trgovinskih tokova namještaja
Geografske promjene u proizvodnji na globalnoj razini, izvorno globalne strategije koje se
nastoje postići na razinama maloprodaje kao i na razinama proizvodnje te međunarodna
fragmentacija proizvodnje pomiču operativne granice kompanija daleko od njihovih
sjedišta, prema zemljama gdje su troškovi rada, resursa i ostalih inputa povoljniji.
S druge strane, veća otvorenost tržišta i veći značaj brzo rastućih tržišta zajedno sa onim
tradicionalnim, dodatno pojačavaju taj proces.
Kao rezultat toga, u posljednjih deset godina, međunarodna trgovina namještajem (koja je
definirana kao prosjek ukupnog izvoza i uvoza namještaja 70 glavnih zemlja), rasla je brže
od proizvodnje. Tako je 2003. godine iznosila 65 milijardi američkih dolara, a preliminarni
podaci za 2015. godinu govore da je narasla na 141 milijardu američkih dolara.
Slika 6: Svjetska trgovina namještajem, 2009.-2015., milijarde američkih dolara

Izvor: A. Tracogna, CSIL World Furniture Outlook at Salone del Mobile Milano, 2016, str. 11.

Kada se analiziraju podaci o trgovini namještajem moraju se uzeti u obzir tri bitne
činjenice (Renda et al, 2014):
 Oko 25% vrijednosti trgovine odnosi se na dijelove namještaja, što potvrđuje prije
navedeni trend izvorno globalnih strategija i međunarodnu fragmentaciju globalnog
lanca vrijednosti.
 Samo polovina svjetske trgovine namještajem odvija se između zemalja u
geografski distanciranim regijama; najvažniji od tih tokova su između azijskih
zemalja srednjeg i nižeg dohotka u SAD-a i Europu.
 Značajni postotak međunarodne trgovine namještajem ostvaruje unutar širih
ekonomskih regija.

23
Slika 7: Postotak međunarodne trgovine namještajem unutar različitih ekonomskih regija

Napomena: Europu čine EU 27+ Norveška, Švicarska i Island
Izvor: A. Tracogna, CSIL World Furniture Outlook at Salone del Mobile Milano, 2016, str. 14.
Na unutarregionalnu trgovinu (Slika 7) otpada oko 54% ukupne svjetske trgovine
namještajem. Iz slike je vidljivo da se u EU zajedno sa Norveškom, Švicarskom i Islandom
oko 76% vanjske trgovine namještajem zapravo odvija unutar tih zemalja. U području
NAFTA-e (SAD, Kanada, Meksiko) oko 27% vanjske trgovine namještajem se odvija
između samo tri zemlje, a u azijsko–pacifičkoj regiji oko 39% ukupne vanjske trgovine
namještajem je unutar regije.
Analizira li se zasebno izvoz namještaja (Tablica 2), ono što se može zamjetiti jest da su
glavne zemlje izvoznice smještene u zapadnom svijetu. Izuzetak je jedino Kina koja je na
samom vrhu liste, te Vijetnam koji je jedina azijska zemlja pored Kine u vodećih deset
zemalja. Izvoz namještaja znatno je porastao posljednjih godina, sa potražnjom koja raste
brzim tempom, čak i u zemljama u razvoju. U 2015. godini globalni izvoz namještaja
generirao je ukupni prihod od čak 239,8 milijardi američkih dolara, od čega je na Kinu
otpadalo oko 38%. Mnogi od vodećih svjetskih izvoznika su ujedno i glavni uvoznici, što
naglašava visoku razinu njihovog proizvodnog nivoa.
Kada je riječ o glavnim izvoznicima situacija se značajno promijenila tijekom posljednjeg
desetljeća. Tako je Kina zasjela na prvo mjesto (koje je 2004. držala Italija) i postala
vodeći svjetski izvoznik, ostavivši daleko iza sebe sve ostale zemlje. Italija je 2015. držala
treće mjesto, a Poljska peto. Također valja spomenuti Vijetnam koji je sa 24 . mjesta 2003.
narastao na sedmo mjesto 2015. (Slika 8) i to je najbrže rastući izvoznik namještaja
posljednjih nekoliko godina.

24
Tablica 2: Izvoz HS 94 (namještaj, rasvjeta, montažne zgrade), 2011.-2015., vodećih 10
zemalja, tisuće američkih dolara

2011.
2012.
2013.
2014.
2015.
Svijet
191.303.354
209.911.965
227.959.888
242.855.458
239.853.020
Kina
59.336.352
77.886.190
86.414.579
93.374.041
98.734.456
Njemačka
18.361.230
16.982.043
17.247.609
18.091.117
16.337.377
Italija
14.086.027
13.129.399
14.028.813
14.403.051
12.806.428
SAD
9.552.824
10.622.790
11.103.952
11.843.287
11.523.699
Poljska
9.949.550
9.234.455
10.546.786
11.940.149
10.916.745
Meksiko
5.995.981
7.339.376
8.193.183
9.668.281
9.902.726
Vijetnam
3.274.705
3.810.053
4.242.397
5.016.815
7.607.272
Kanada
4.578.403
4.716.594
4.667.999
4.928.688
5.262.969
Češka
3.516.985
3.255.135
3.838.033
4.350.683
4.193.727
Francuska
4.264.873
3.945.477
4.098.498
4.128.332
3.865.274
Izvor: Trade map, List of exporters 2011-2015, Product: 94 Furniture, 2016.
Najveći pad izvoza kategorije 94 u promatranom razdoblju ostvarile su Belgija, Švedska i
Austrija, a neznatni pad ostvarile su Malezija, Francuska, Italija i Njemačka.
Slika 8: Izvoz HS 94 (namještaj, rasvjeta, montažne zgrade) u  2015., godišnji rast
vrijednosti izvoza 2011.-2015., vodećih 20 zemalja

Izvor: Trade Map, Growth of countries exports 201.-2015, Product: 94 Furniture, 2016.
Udio vodećih 10 zemalja u ukupnom izvozu kategorije 94 u 2015. godini prikazan je na
Slici 9.

25
Slika 9: Glavne zemlje izvoznice namještaja, 2015., postoci

Izvor: Trade Map, List of exporters in 2015, Product: 94 Furniture, 2016.

U strukturi izvoza 2015. godine najveći dio odnosio se na izvoz rasvjete i rasvjetnih tijela
te ostalog namještaja, a najmanji na sjedala (Slika 10).

Slika 10: Struktura izvoza HS94 po podsektorima, 2015., u postocima

Izvor: Trade Map, List of products at 4 digit level exported in 2015. detailed products in the category: 94
Furniture, 2016.
Govoreći o uvozu valja naglasiti da su sve najzačajnije zemlje uvoznice bile suočene sa
smanjenim uvozom tijekom krize. Do 2012. godine SAD, Njemačka, Kanada i Japan su
vratile, a neke čast i prerasle, predkrizne nivoe. Glavni izvoznici namještaja su SAD,
Njemačka, Francuska, Velika Britanija i Kanada. Porast uvoza namještaja u SAD-u zadnjih
pet godina bio je glavni generator rasta međunarodne trgovine namještajem.

Kina
41
Njemačka
7
Italija
5
SAD
5
Poljska
5
Meksiko
4
Vijetnam
3
Kanada
2
Ostale zemlje
28
35%
30%
24%
6%
3%
2%
Rasvjeta i druga rasvjetna tijela
Ostali namještaj i dijelovi
namještaja
Montažne zgrade
Nosači madraca, madraci, i sl.
Namještaj za medicinske i
zubarske ordinacije

26
Tablica 3: Uvoz HS 94 (namještaj, rasvjeta, montažne zgrade ), 2011.-2015., vodećih 10
zemalja, tisuće američkih dolara

2011.
2012.
2013.
2014.
2015.
Svijet
190.177.617
195.890.672
207.069.176
223.544.564
220.331.340
SAD
43.058.201
47.855.696
51.335.977
55.782.891
61.165.613
Njemačka
18.988.045
17934645
18.897.341
21.275.922
19.234.073
Uj. Kraljevstvo
9.795.031
9.209.306
9.873.893
11.396.574
11.439.483
Francuska
11.357.610
10.658.553
10.105.722
10.584.557
9.836.768
Kanada
8.226.199
8.977.169
8.991.074
9.229.735
8.743.404
Japan
7.356.987
8.305.985
8.171.938
8.234.988
7.499.334
Nizozemska
5.133.604
4.819.775
4.783.760
5.129.045
5.051.349
Australija
3.895.486
4.261.688
4.315.591
4.422.031
4.384.309
Švicarska
4.507.835
4.382.787
4.703.326
4.714.070
4.347.642
Španjolska
3.955.750
3.153.377
3.282.573
3.862.414
4.068.345
Izvor: Trade Map, List of importers 2011-2015, Product: 94 Furniture, 2016.
U strukturi uvoza najveći dio otpada na ostali namještaj i dijelove namještaja, a najmanji
na sjedala i djelove sjedala (Slika 12).
Slika 11: Struktura uvoza namještaja po vrijednosti u 2015.godini, u postocima

Izvor: Trade Map, List of products at 4 digit level imported in 2015. detailed products in the category: 94
Furniture, 2016.

U 2014. godini vrijednost uvoz drvenog namještaja u svih pet promatranih zemalja bila je
veća nego godinu prije (Tablica 4). Ono što valja naglasiti jest da je po prvi puta u 2014.
godini više od 50% uvoza Ujedinjenog Kraljevstva došlo iz Azije. Francuska i Njemačka,
za razliku od toga, ostaju većinom „europska“ tržišta iako se i kod njih zamjećuje trend
porasta azijskog uvoza.

35%
30%
24%
6%
3%
2%
Rasvjeta i druga rasvjetna tijela
Ostali namještaj i dijelovi
namještaja
Montažne zgrade
Nosači madraca, madraci, i sl.
Namještaj za medicinske i
zubarske ordinacije
Sjedala i dijelovi sjedala

27
Tablica 4: Uvoz drvenog  namještaja, vodećih pet zemalja uvoznica, 2013.-2014.
(vrijednost u milijardama američkih dolara, udio u postocima)

SAD
Njemačka
Francuska
Velika
Britanija
Japan
2013.
2014.
2013.
2014.
2013.
2014.
2013.
2014.
2013.
2014.
Ukupna
vr.
uvoza
15,7
17,1
6,1
6,4
4,0
4,2
4,0
4,3
3,0
3,0
Udio dijelova
namještaja
2,2
2,4
1,4
1,3
0,7
0,7
0,8
0,8
0,6
0,6
Porijeklo (%)
Azija
73,9
73,1
15,8
16,8
21,3
21,3
47,7
51,3
88,1
88,2
Europa
10,5
11,1
83,7
82,7
77,4
77,4
49,3
45,5
11,0
11,0
S. Amerika
9,4
9,2
0,2
0,1
0,5
0,5
0,9
0,9
0,7
0,7
L. Amerika
6,1
6,4
0,2
0,2
0,4
0,4
2,0
2,1
0,1
0,1
Ostalo
0,1
0,1
0,1
0,2
0,3
0,3
0,3
0,2
0,1
0,1
Izvor: UNECE, Forest products annual marketing Review 2014-2015,  2016.

U idućoj tablici (5) prikazano je kretanje vanjskotrgovinske bilance za segment 94, kao i za
njegove glavne podsektore u periodu od 2011. do 2015. godine na svjetskoj razini.

Tablica 5: Vanjskotrgovinska bilanca za HS94, 2011.-2015., vodećih 10 zemalja, tisuće
američkih dolara

2011.
2012.
2013.
2014.
2015.
Svijet
1.125.737
14.021.293
20.890.712
19.310.894
19.521.680
Kina
56.555.814
75.014.145
83.350.843
90.000.113
95.500.610
Italija
10.171.715
9.825.528
10.630.124
10.580.848
9.311.035
Poljska
7.750.434
7.337.089
8.459.258
9.307.298
8.427.256
Vijetnam
3.039.171
3.598.130
3.970.660
4.685.694
6.301.295
Meksiko
3.322.585
4.202.075
4.683.667
5.886.465
6.019.971
Češka
1.693.365
1.488.506
1.815.641
1.974.019
1.803.076
Malezija
2.295.011
2.513.101
2.159.671
2.129.073
1.783.850
Rumunjska
1.318.978
1.371.489
1.682.603
1.891.046
1.657.517
Litva
1.182.720
1.338.529
1.492.736
1.631.620
1.407.841
Turska
720.873
1.216.838
1.337.985
1.382.007
1.377.246
Izvor: Trade map, Trade indicators, Trade balance, 2011-2015, Product: 94 Furniture, 2016.
Vanjskotrgovinska bilanca prikazana je kao razlika vrijednosti izvoza i vrijednosti uvoza u
promatranom periodu. Ono što se može primijetiti jest da je u promatranom petogodišnjem
periodu vanjskotrgovinska bilanca na svjetskom nivou kontinuirano pozitivna te da se
nakon kriznog nivoa 2011. godine, već iduće godine suficit značajno povećao. Najveći
pozitivni pomak u promatranom periodu ostvarila je Kina te Vijetnam, dok je Italija
smanjila suficit vanjskotrgovinske bilance kategorije 94 u odnosu na kriznu 2011. godinu.

28
Promatrajući vanjskotrgovinsku bilancu podkategorija kategorije 94 u istom razdoblju
(Tablica 6), može se zamijetiti da najveći deficit na svjetskoj razini ostvaruju stolice
(9401), a najveći suficit i porast segment rasvjete (9405) te madraca (9404). Podkategorija
ostali namještaj i dijelovi namještaja (9403) kontinuirano ostvaruje suficit.

Gledajući u globalu, u posljednjem desetljeću bilo je dvanaest zemalja protagonista
međunarodne trgovine namještajem, a to su Kanada, Francuska, Njemačka, Italija, Japan,
Velika Britanija, SAD, Kina, Poljska ,Vijetnam, Turska i Malezija.
Tablica 6: Vanjskotrgovinska bilanca za podkategorije HS94, 2011.-2015., svijet, tisuće
američkih dolara
Izvor: Trade Map, List of products at 4 digit level, Trade indicators, Trade balance, detailed products in the
category: 94 Furniture, 2016.
2.1.2 Utjecaj globalizacije na redestiniranje trgovinskih tokova
Nakon godina krize globalno tržište namještaja polako se vraća uzlaznoj putanji. Tržišne
mogućnosti se razvijaju u različitim dijelovima svijeta, i ukupna potrošnja namještaja opet
raste.
Iz tablice 7 je vidljivo da je prije krize, 2007. godine, svjetska potrošnja namještaja bila
281 milijardi eura, a rast se nastavio već 2010. godine kada je vrijednost potrošnje bila već
znatno iznad predkriznog razdoblja. U 2014. godini potrošnja je narasla na 410 milijardi
eura što je puno iznad predkriznog razdoblja.
Tablica 7: Svjetska potrošnja namještaja, 2004.-2014., milijarde eura, postoci
Godina
2004.
2005.
2006.
2007.
2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
Vrijednost
233
253
272
281
278
261
295
314
347
395
410
St. rasta
-
8,5
7,6
3,4
-1,0
-6,2
13,2
6,3
10,4
13,8
3,8

Izvor: A. Renda, J. Pelkmans, L. Schrefler, G. Luchetta, F. Simonelli, F. Mustilli, J.
Wieczorkiewiewicz, M. Busse, A. R. Tomaselli, A. Tracogna, R. Zavatta,  & A. Bolognini, The EU
furniture market situation and a possible furniture products initiative, 2014, str.18; Eurostat,
Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.

Podkategorija
2011.
2012.
2013.
2014.
2015.
9405
-537.069
4.475.766
7.495.890
10.535.231
13.170.078
9403
3.480.307
8.433.845
10.192.949
7.465.518
6.155.057
9406
1.119.445
506.568
1.555.926
1.253.437
1.357.888
9404
1.019.224
1.243.862
1.485.884
1.394.484
1.100.020
9402
-355.377
-154.763
-58.130
18.350
-32.670
9401
-3.215.875
-157.781
537.611
-972.140
-1.707.476

29
Povećanje raspoloživog dohotka i otvaranje tržišta dovelo je do velike promjene u strukturi
potrošnje između zemalja sa visokim i onih sa srednjim i niskim dohotkom (Slika 12).
Tako je 2014. godine udio u potrošnji zemalja sa srednjim i niskim dohotkom bio 47% u
odnosu na samo 18% 2003. godine.
Još jedna velika strukturna promjena koja je pogodila sektor proizvodnje namještaja u
posljednjem desetljeću je vidljivo otvaranje tržišta. To je posljedica sljedećih faktora:
smanjenja carinskih tarifa, ekspanzije vodećih maloprodajnih lanaca na međunarodnom
nivou, i njihovog ulaska u zemlje u razvoju, partnerstva između velikih distributera i
stranih dobavljača, infrastrukturnih i logističkih poboljšanja, smanjenja potrošnje
namještaja po glavi stanovnika u razvijenim zemljama (posebice tijekom i nakon krize) te
povećanja  potražnje za proizvodima sa niskom cijenom, koji se uglavnom proizvode u
Aziji (Renda et al., 2014).
Slika 12: Potrošnja namještaja po dohodovnim grupama, 2009.-2014., u milijardama
američkih dolara

Izvor: P. Govoni, World Furniture Outlook on Global Markets, 2015.
Zahvaljujući navedenim faktorima uvozna penetracija namještaja (mjerena kao odnos
između uvoza i potrošnje) za cijeli svijet porasla je sa 26,8% u 2003. godini na 29,5% u
2007. godini. Nakon toga 2008 i 2009. godine, taj se omjer smanjio kao rezultat krize i
ostao je ispod predkriznog razdoblja u narednim godinama.
Taj omjer je rezultat veće i rastuće uvozne penetracije u razvijenim zemljama (oko 40%) i
manje, ali također rastuće tržišne otvorenosti u zemljama u razvoju (omjer uvoza i
potrošnje je 10%).
Promatraju li se zemlje sa visokim dohotkom - SAD, Njemačka, Velika Britanija i
Francuska su se brzo otvorile, Španjolska se otvara, dok je u Italiji otvaranje još u početnoj
fazi. Unutar zemalja sa srednjim i niskim dohotkom najveća tržišta, kao što je npr. rusko,

30
još su uvijek zatvorena, ali potencijal je vrlo visok (npr. u Kini, Indiji i Brazilu uvoz
trenutno čini manje od 5% tržišta) (Renda et al., 2014).
Promatra li se EU kao cjelina glavnina njene potražnje za namještajem trenutno je
zadovoljena EU proizvodnjom (svega 15% se uvozi). Međutim, prisutan je zamjetan trend
veće ovisnosti o uvoznim proizvodima koji pojačano ulaze na EU tržište te na taj način
smanjuju udio EU proizvođača (Renda et al., 2014).
Kada se promatraju razlike u otvorenosti tržišta, svakako treba uzeti u obzir da uvoz
uključuje i intra regionalnu trgovinu, a velik dio međunarodne trgovine namještajem se
provodi upravo u određenoj ekonomskoj regiji/grupaciji. Tako npr. omjer između uvoza i
potrošnje za EU 28 iznosi 47%, ali kada bi se uzeo u obir samo extra EU izvoz tada bi se
omjer smanjio na 15% (Renda et al., 2014).
Jedan od glavnih pokretača na tržištu namještaja posljednjih godina je upravo povećani
utjecaj globalizacije tržišta, koja je dovela do lakše i veće dostupnosti različitih stilova
namještaja potrošačima.

Ubrzana globalizacija rezultirala je porastom uvoza i izvoza namještaja na globalnoj razini.
Globalno tržište namještaja je doživjelo brzu globalizaciju u posljednjih nekoliko godina
najviše zahvaljujući globalnim proizvodnim mrežama koje su stvorili  veliki proizvođači i
trgovci koji su tražili način da smanje svoje troškove u okruženju sa rastućom
konkurencijom. Globalizaciju tržišta namještaja olakšale su tehnološke inovacije i
smanjenje trgovinskih i investicijskih barijera na globalnom nivou.

Ekonomska globalizacija uključuje pojačane međunarodne tokove kapitala, rada i
informacija. Vlade zemalja u razvoju pozivaju strane investitore kako bi potakli ekonomski
rast, što na kraju pomaže globalnim akterima na tržištu namještaja da šire svoje tržište.
2.1.3 Globalni trendovi u proizvodnji namještaja
Glavni trendovi na tržištu namještaja ovise o krajnjim kupcima i njihovim potrošačkim
navikama. Na trendove u namještaju u posljednjem desetljeću utječe nekoliko faktora.
Prije svega valja spomenuti činjenicu da su žene, sa većom platežnom moći nego ikad, sve
uključenije u odabir i kupnju namještaja. Još jedan nezaobilazan faktor, koji svakako
determinira trendove, jest  tehnologija, koja je postala sastavni dio naših života. Rastuća
zabrinutost za okoliš te održivost, kao pojam koji se sve ćešće koristi u svim kontekstima,
također su bitni faktori koji utječu na stvaranje trendova (Stewart, 2016).
Ekonomska kriza utjecala je na pad potražnje za namještajem, no tržište se već počelo
oporavljati i pojavili su se neki novi aspekti koji će zasigurno određivati trendove
namještaja u proizvodnji i potrošnji namještaja u budućnosti.

31
Jedan od trendova kojeg prvo treba spomenuti, a koji utječe na strukturu proizvodnje
namještaja, leži u činjenici da se sve više ljudi odlučuje za rad daljinu, iz svojih kućnih
ureda što rezultira povećanom potražnjom za uredskim (home office) namještajem. Trošak
povezan uz pokretanje kućnog posla jest mnogo niži, pa zemlje diljem svijeta potiču takav
način rada raznim „start upo-ovima“ nudeći ih po nižim kamatnim stopama. Pokretanje
takve vrste posla mnogi je lakše u današnje vrijeme kada je brzi internet lako dostupan,
troškovi (kompjuterske) opreme se smanjuju, a softweri (programi) koji omogućuju
virtualne sastanke su lako dostupni. Mnogi profesionalci kao što su konzultanti, odvjetnici,
agenti za nekretnine i poduzetnici sve češće zasnivaju svoje urede kod kuće. Istraživanje
stanfordskog sveučilišta provedeno 2012. godine pod nazivom „Da li rad od doma radi?“
dokazalo je da su zaposlenici kojima je dopušteno da rade od doma sretniji i produktivniji.
Kako bi kućni uredi imali utjecaj na povećanje produktivnosti isti moraju biti dobro
osvijetljeni i opremljeni, namještaj mora biti ergonomski prilagođen i udoban. Svjetska
potrošnja uredskog namještaja u 2014. godini bila je vrijedna 48 milijardi američkih
dolara, što je za 10 milijardi više nego 2005. godine. Najveća tržišta su SAD, Kina, Japan,
Njemačka i Indija koji u svjetskoj potrošnji sudjeluju sa 25%, 22%, 7%, 6% te 4%. Udio
potrošnje uredskog namještaja u ukupnoj potrošnji namještaja u 2014. godini iznosio je
11%. S druge strane, svjetska proizvodnja uredskog namještaja u 2014. godini bila je
vrijedna 53 milijarde američkih dolara i predstavljala 11% ukupne svjetske proizvodnje
namještaja. Prema predviđanjima Technavio-a očekuje se da će globalno home-office
tržište namještaja rasti po godišnjoj stopi od 5,58% u periodu 2014-2019 (Global Home
Office Furniture Market, 2015).
Još jedan trend koji je povezan s prethodno navedenim jest rastući udio tzv RTA – ready to
assemble namještaja, odnosno namještaja koji dolazi u manjim pakiranjima i kojeg ljudi
sami prevoze i montiraju. Zbog navedenog, takva vrsta namještaja ima i puno povoljnije
cijene. Posebice je takva vrsta namještaja popularna u Europi gdje će, prema
predviđanjima Technavia, rasti stopom od 4% godišnje u periodu do 2019. godine.
Najpopularnije vrste RTA namještaja odnose se na uredski namještaj, biblioteke, namještaj
za dnevne sobe i krevete.
Nadalje, trend koji je prisutan nakon opravka od krize jest rastuća potražnja za luksuznim
namještajem. Porastom populacije u zemljama s većim dohotkom dobavljači počinju nuditi
svojim kupcima luksuzni namještaj vrhunskog dizajna. Sa gospodarskim rastom i rastom
dohodka po stanovniku, ljudi se odlučuju za kupovinu kvalitetnijeg namještaja kako bi
uljepšali svoje domove. Poduzeća se, pak, odlučuju za luksuzni namještaj kako bi svom
radnom prostoru osigurala efekt elegancije. Glavni pokretač povećane potražnje za
luksuznim namještajem je rastući broj HNWI-a (High net value individual), odnosno osoba
koje, prema određenim parametrima, imaju visoku vrijednost i koje traže luksuznu robu
kako bi osigurala i pokazala svoj socijalni status. Potražnju za luksuznim namještajem
također pokreće porast raspoloživog dohotka potrošača i porast svijesti o brendu u
zemljama u razvoju. Sa većih raspoloživim dohotkom ljudi su spremni kupiti skup
luksuzni namještaj kako bi ukrasili svoje domove i radne prostore. Ljudi kupuju luksuzni

32
namještaj iz razloga što na taj način povećavaju svoj status, dok je sama korist od takve
vrste namještaja stavljena u drugi plan. Najveće tržište luksuznog namještaja jest svakako
Europa, no i zemlje u razvoju poput Kine i Indije polagano hvataju korak. Iako postoji
velik broj tvrtki koje se natječu na lokalnoj, regionalnoj i globalnoj razini, ipak većinski
udio u trgovini luksuznim namještajem otpada na svega nekoliko tvrtki, a to su britanski
Laura Ashley i Duresta, talijanski Scavolini i G. Visentin te španjolski Muebles Pico.
Prema predviđanjima Technavio-a očekuje se da će rastuća potražnja za luksuznim
namještajem i dalje poticati rast globalnog tržišta namještaja te da će globalno tržište
luksuznog namještaja rasti po stopi godišnjoj stopi od 3,7% u periodu 2015.-2022. pa da će
do 2022. godine doseći 28,6 milijardi američkih dolara (Global Luxury Furniture Market,
2015).

Pored navedenih, još jedan trend kojem se priklanja sve veći broj proizvođača namještaja
jest ekološki namještaj. Ovaj trend potaknut je rastućom brigom za okoliš, te pojačanom
svješću kupaca o dobrobiti recikliranja i prenamjene. Iako je ekološki namještaj skuplji,
potražnja za njime je u porastu, pa se stoga proizvođačima i distributerima isplati
proizvoditi takvu vrstu namještaja.

U svijetlu svega navedenog svakako treba spomenuti i sve veći utjecaj interneta i rastući
broj korisnika pametnih telefona što dovodi do porasta e-trgovine. Naime, mnogi
proizvođači namještaja, u skladu s navedenim, pored fizičkih trgovina počinju prodavati i
putem interneta. E-trgovine uvelike smanjuju fiksne troškove vezane uz izloge i najam
prostora te nude mogućnost dosega bilo gdje u svijetu, u bilo koje doba dana i noći.
Dobavljači također mogu dijeliti digitalne kataloge svojih proizvoda putem ovog kanala.
Očekuje se da će navedene prednosti poticati daljni rast tržišta namještaja.

Tablica 8: Online prodaja namještaja, 2013.-2014., milijuni američkih dolara
2013.
2014.
Stopa rasta (%)
20.850
23.800
+14%
Izvor: G. Castellina, E-commerce furniture industry,  2016.
Prema podacima CSIL-a prodaja namještaja putem Interneta bilježi zamjetne stope rasta
iako namještaj nije u kategoriji proizvoda sa najbržim rastom u e-trgovini (već su to knjige,
odjeća i obuća te potrošačka elektronika). U 2013. godini na online prodaju namještaja
otpadalo je 2,6% ukupne prodaje namještaja odnosno oko 20.800 milijuna američkih
dolara, da bi u 2014. porasla za oko 14% (Castellina, 2015).
S obzirom na sve navedeno, prema previđanjima CSIL-a, očekuje se kontinuirani rast
trgovine namještajem na svjetskoj razini u budućem periodu. Prema nekim procjenama taj
rast bi u 2016. godini trebao iznositi oko 1%, ali nakon toga stopa rasta bi trebala porasti
na oko 5% i nakon toga svake godine rasti po otprilike jednakim stopama (Tracogna,
2016).

33
2.2 Tržište namještaja u EU

Europski sektor namještaja doprinosi sveukupnom ekonomskom rastu, konkurentnosti,
kreativnosti, inovacijama, zaposlenosti i izvozu te je stoga glavni pokretač održivog rasta i
od velike važnosti za Europu kao cjelinu. Riječ je o radno intenzivnoj i dinamičnoj
industriji u kojoj dominiraju mala i srednja, pa čak i mikro poduzeća, koja proizvode
kuhinje, uredski namještaj, spavaće sobe, madrace i ostale specijalizirane vsrte namještaja.
Čimbenici uspjeha ovog sektora leže u kreativnoj sposobnosti dizajniranja novih proizvoda
i reagiranju na nove zahtjeve, sposobnosti kombiniranja novih tehnologija i inovacija sa
kulturnom baštinom i stilom, i visokokvalificiranim radnicima. Europski proizvođači
namještaja stvaraju trendove na globalnoj razini.
2.2.1 Osnovne značajke regulacije unutrašnjeg tržišta namještaja u EU
Globalna ekonomska kriza, koja je zahvatila sve države članice EU, dovela je do toga da se
ponovno u prvi plan postavi prerađivačka industrija kao motor budućeg razvoja i rasta.
Važnost jake, konkurentne i diverzificirane prerađivačke industrije, čiji segment čini i
industrija namještaja, postavljena je kao prioritet u dokumentu kojeg je Europska komisija
objavila 2010. godine. Riječ je o dokumentu pod nazivom An integrated Industrial Policy
for the Globalisation era- Putting Competitiveness and sustainability at centre stage, u
kojem se ističe kako Europa sada, više nego ikada, treba industriju i industrija treba
Europu. Naime, sama prerađivačka industrija čini 75% izvoza EU. Unatoč tome udio EU u
svjetskoj proizvodnji namještaja konstantno se smanjuje u posljednjem desetljeću, a
vrijednost proizvodnje namještaja u 2014. bila je nešto malo iznad razine 2002. Ovaj trend
je pokrenut brojnim faktorima, od kojih svaki ima različit utjecaj na različite nivoe u lancu
vrijednosti.
Industrije bazirane na šumama, a u sklopu njih i industrija namještaja, su konkurentne na
globalnoj razini, ali trenutno su suočene sa brojnim izazovima. Između ostalog to uključuje
rastuću globalnu konkurenciju, dostupnost energije  i drvih zaliha, i ulogu sektora u
ograničavanju klimatskih promjena. Komunikacija EU-a iz 2013. pod nazivom „Nova
strategija EU-a za šume“ i prateći „Nacrt za EU industrije bazirane na šumarstvu“
(Europska komisija, 2013) potvrđuju postojanje ovih izazova i njihov utjecaj na cjelokupnu
konkurentnost industrije bazirane na šumama  EU-a na globalnom nivou. Pristup sirovini
iz održivih izvora, trošak i poteškoće vezane uz sječu drva unutar EU, povećanje cijena
potaknuto konkurentskom potražnjom (npr. iz bio-energetskog sektora), komparativno viši
energetski troškovi u EU te kompleksnija i zahtjevnija politika zaštite okoliša, utječu na
sve segmente lanca vrijednosti, uključujući i sektor namještaja.
Neki od ovih izazova imaju negativan utjecaj, posebice na čimbenike potrošnje. U tom
kontekstu, nivo informacija koje su dostupne krajnjim potrošačima dobiva na važnosti.
Naime, neke zemlje primjenjuju strože sigurnosne standarde nego ostali njihovi

34
konkurenti, dok neke zemlje zahtjevaju da se namještaj proizvodi u skladu s kriterijem
održivosti koji se negdje ne primjenjuje, što na kraju dovodi do viših cijena. Potrošači,
stoga, nisu u mogućnosti donijeti adekvatno informiranu odluku o kupnji. Zapravo, sama
odluka o kupnji na temelju razlike u cijeni istog proizvoda od različitih proizvođača, može,
za neke specifične proizvodne linije, potencijalno navesti kupce na krivi odabir.
Povećana konkurencija s kojom se suočavaju svjetski proizvođači namještaja je skrenula
pozornost onih koji kreiraju politike na mogući izostanak jednakosti na globalnoj razini,
što ide na štetu EU proizvođača. Ova razmatranja odnose se na nekoliko sektor, ali su
daleko značajnija za one sektore koji su visoko ovisni o globalnom i fragmentiranom lancu
vrijednosti.
Kako bi se suočili sa ovim problemima u značajnijoj mjeri, osnovana je ad hoc Radna
Grupa pod Savjetodavnim odborom industrija baziranih na šumarstvu (Renda et al., 2014).
Među predloženim inicijativama Radne grupe je prijedlog koji ima za cilj povećanje
svjesnosti krajnjih korisnika vezano uz kvalitetu i porijeklo proizvoda baziranih na
šumarstvu. To se može postići na način da se osiguraju transparentnije informacije
potrošačima.
Nedostatak informacija o skrivenim karakteristikama namještaja, kao što je geografsko
porijeklo, sigurnosne karakteristike i održivost, može dovesti do problema koji se ogledaju
u činjenici da su potrošači samo djelomično informirani o karakteristikama proizvoda, što
može utjecati na njihov krajnji izbor. Drugi problem je taj što u različitim državama
članicama mogu biti primijenjeni različiti pristupi što može dovesti do fragmentacije
tržišta. Neke zemlje članice EU, kao što su Italija i Francuska, su već uvele inicijative u
kojima se traži od maloprodajnog sektora da osigura sveobuhvatan set informacija o
namještaju. To može stvoriti daljnji izazov krajnjim proizvođačima jer bi trebali svoje
proizvode prilagoditi informacijskim zahtjevima (ako su različiti ili nepostojeći) od onih
koji su potrebni na odredišnom tržištu. Zbog dodatnih troškova usklađivanja ova bi
prepreka mogla znatno ugroziti intra EU trgovinu.
Ono što se iz svega navedenog može zaključiti jest da je strategija za šume i sektor šuma
nužna iz razloga što ne postoji zajednička politika EU-a za šume, niti rukovodeći okvir za
pitanja u vezi sa šumama. Budući da sve više politika EU stvara sve veću potražnju prema
šumama, postoji potreba za koordinacijom sektorskih politika. Pored navedenog, prisutna
je i potreba za usuglašenom cjelovitom vizijom o pitanjima povezanim sa šumama i
osiguranjem da se u nacionalnim politikama za šume u obzir potpuno uzmu povezane
politike EU-a. To će ojačati kapacitet šuma i sektora koji se temelji na šumama za odgovor
na promjene u područjima raznih politika.
Stoga je cilj nove strategije EU-a za šume staviti šume i sektor povezan s njima u središte
puta prema zelenom gospodarstvu i vrednovati koristi koje šume mogu donijeti na održiv
način istodobno osiguravajući njihovu zaštitu. U tu je svrhu potrebna jaka predanost i

35
politička potpora svih strana. Do 2018. planira se provesti pregled radi procjene napretka
provedbe strategije.
Ono što je bitno dodatno naglasiti jest činjenica da je daljnja harmonizacija unutrašnjeg EU
tržišta namještaja prijeko potrebna. Naime, trenutno je ovaj sektor visoko reguliran na
previše različitih nivoa, a područje djelovanja i utjecaj zemalja članica je još uvijek
značajno. Sukladno tome, europska industrija namještaja koja djeluje na unutrašnjem
tžištu mora biti u skladu sa previše nacionalnih regulativa i različitih shema za
certifikaciju.
Ovakva situacija vodi direktnim i indirektnim industrijskim troškovima i velika je barijera
za razvoj intra-EU trgovine što posebno pogađa mala i srednja poduzeća. Stoga bi
upravljanje trebalo biti više koordinirano. Tehnička i administrativna opterećenja bi se
trebala ukloniti, a različite nacionalne propise je potrebno racionalizirati i pojednostaviti.
Potreban je daljnji napredak u promjeni nacionalnih procedura za standardizaciju i
certifikaciju i njihovom usklađivanju sa procedurama na razini EU. Europska
standardizacija je neophodna kako bi se prevladale pravne i tehničke barijere koje koče
unutranje tržište. Nepostojanje europskih standarada i previše istih na nacionalnim
razinama, dovode do nesrazmjernih troškova za tvrtke.
Stoga je preporuka EFIC-a (European Furniture Industries Confederation) uvođenje
zajedničkog obvezujućeg programa EU što bi smanjilo industrijske troškove i omogućilo
potrošačima da usporede i razlikuju namještaj na temelju istih certifikacijskih zahtjeva
(Policy issues - A further harmonisation of EU Internal Market, 2016).
Svojevoljni nacrti pojedninih zemalja članica nisu dobro riješenje jer bi samo multiplicirali
broj (različitih) pravila koja vrijede za sve igrače na EU tržištu.
Još jedan od bitnih elemenata koji utječe na regulaciju unutrašnjeg tržišta jest obavezno
obilježavanje porijekla. Naime, u članku 7 prijedloga Europske komisije za Sigurnost
potrošača, naglašava se važnost obaveznog označavanja porijekla proizvoda iz razloga što
potrošači imaju pravo na informacije o porijeklu proizvoda kako bi mogli donijeti
informirane odluke. Označavanje porijekla je temeljni alat za poticanje jednakih uvjeta za
sve potrošače na internacionalnoj razini.
Uvođenje obaveznog obilježavanja porijekla u Europi je i pitanje reciprociteta u trgovini:
Naime, isto bi bilo u potpunosti kompatibilno sa pravilima WTO-a i već postoji na
tržištima Japana, Kine i SADa. Uvođenje na razini EU bi jednostavno učinilo europske
tvrtke ravnopravnima sa njihovim inozemnim kolegama.
Osim toga, ukoliko bi i postojali dodatni troškovi za tvrtke vezano uz označavanje
porijekla, bili bi puno manji u odnosu na prednosti koje će označavanje donijeti.

36
Naširoko je poznato da potrošači povezuju zemlju porijekla sa određenim društvenim i
održivim standardima i stoga bi obavezna informacija o porijeklu proizvoda bila veliki
benefit za europske proizvođače koji bi profitirali zbog visokih i održivih standarada.
Uvođenje sheme za obilježavanje porijekla na razni EU bi smanjilo fragmentaciju na
unutrašnjem tržištu. Nadalje, inicijative za uvođenjem naljepnica koje označavaju porijeklo
se već promoviraju u nekim zemljama EU, a označavanje porijekla se već koristi u
nekoliko sektora.
Ono što je također bitno za naglasiti jest da će uvođenje obaveznog označavanja porijekla
na potrošačke proizvode doprinijeti poboljšanju praćenja nesigurnih proizvoda na korist
potrošača i javnosti.
2.2.2 Carinska zaštita i preferencijalna razmjena
Do nedavno se uloga carina primarno sastojala u prikupljanju carinskih davanja i
neizravnih poreza pri uvozu. Međutim, sve češće prijetnje terorističkim napadima i
internacionalizacija organiziranog kriminala, kao i razvoj e-trgovine, promijenio je
okruženje u kojima carine djeluju. Tako su carine danas u poziciji da olakšavaju trgovinu i
štite interese EU i njenih građana. Carinske vlasti provode EU politike u gotovo svakom
području koje je povezano sa međunarodnom trgovinom. One su na prvoj crti bojišnice u
borbi protiv prijevara, terorizma i organiziranog kriminala.
Sektor namještaja jedan je od najpogođenijih financijskom i ekonomskom krizom i još se
nije od nje oporavio. Samo u periodu 2007.-2009. broj EU tvrtki u sektoru namještaja
znatno je pao, izgubljeno je 280 tisuća radnih mjesta, a promet se smanjio za 34%, i to sa
predviđenih 136 milijardi eura na 90 milijardi.
Konkurencija na unutarnjem tržištu se popravila, ali je još uvijek otežana zbog nacionalnih
tehničkih barijera i mnoštva nacionalnih certifikacijskih sistema.
Jedan od najvećih izazova s kojima se EU industrija namještaja suočava jesu
protekcionističke mjere na izvoznim tržištima. Naime, dok je EU globalno najotvorenije
tržište, na drugim međunarodnim tržištima postoje protekcionističke mjere, pa se
primjenjuju carine na izvoz namještaja iz EU. Takve carine postoje u Južnoj Americi,
Indiji, Pakistanu, SADu i Japanu.
Svakako treba uzeti u obzir da se svjetska trgovinska situacija znatno promijenila u
posljednjih desetak godina: Kina se popela na prvo mjesto i postala vodeći izvoznik, a
Vijetnam se sa 15. popeo na šesto mjesto.
Otvoreno tržište jest današnji imperativ, ali pod uvjetom da ista pravila vrijede za sve
sudionike u poštenom i informiranom okruženju.

37
Strogo pridržavanje europskih pravila i standarada za kruženje namještaja na unutranjem
tržištu je apsolutni imperativ. Uvoznici bi trebali biti obvezani objaviti usklađenost sa EU
zakonima za sve svoje uvezene proizvode, a također bi trebali dati i informaciju o
poštivanju socijalnih, zdravstvenih te standarada za očuvanje okoliša.
U tom smislu, uvijek korisan alat u rukama potrošača jest pružanje obvezne izjave o
podrijetlu i količini vezanoj uz proizvod jer vodi većoj transparentnosti i ima snažan,
pozitivan utjecaj na informiranu odluku kupca.
Jedno od najjačih sredstava za EU proizvođače i izvoznike je upravo označavanje
porijekla. Naime, na proizvode se izvješćuju naljepnice poput „Dutch design“,„ Made in
Italy“ili „Made in Germany“ kako bi osigurale komparativnu prednost. Tako na primjer,
švedska oznaka „Mobelfakta“ sugerira da je riječ o proizvodu čiji je fokus na kvaliteti te
društvenoj odgovornosti  i odgovornosti za očuvanje okoliša (Policy issues - Free and Fair
Trade, 2016).
2.2.3 Sektor proizvodnje namještaja u gospodarstvu EU
Kao što je već više puta spomenuto, čak četvrtina svjetskog namještaja proizvede se u EU,
a u većini europskih zemalja sektor namještaja predstavlja između dva i četiri posto
proizvodne vrijednosti cjelokupnog proizvodnog sektora.
EU proizvođači su naširoko poznati kao vrlo cijenjeni diljem svijeta, a sektor proizvodnje
namještaja i dalje ostaje jedan od najintegriranijih i najdiferenciranijih na svijetu.
Zbog svoje važnosti performanse ovog sektora mogu se smatrati pokretačima ekonomskog
rasta u EU. To je sektor koji zapošljava više od milijun ljudi i koji je generirao promet od
100 milijardi eura u 2014. (Tablica 9).
U 2007. godini kada je bio na svome vrhuncu, sektor je generirao promet od 121 milijarde
eura (uz dodanu vrijednost 38,4 milijarde eura) te je zapošljavao 1,28 milijuna ljudi u
gotovo 135 tisuća tvrtki. U 2008. godini, na rubu najdublje i najizazovnije ekonomske i
financijske globalne krize koju će Europa pamtiti dugo vremena, sektor se već zamjetno
počeo suočavati sa ekonomskom globalizacijom i rastućom (i iskrivljenom)
međunarodnom konkurencijom. Rezultati 2008. godine jasno pokazuju utjecaj takve
situacije na sektor: promet se smanjio na 115 milijardi eura, broj zaposlenih na 1,20
milijuna eura, a broj tvrtki na 128 tisuća.
U 2009., najtežoj kriznoj godini, proizvodnja u sektoru namještaja generirala je 29
milijardi eura dodane vrijednosti, uz ukupni promet od 90 milijardi eura te broj zaposlenih
koji je spao na nešto malo više od milijun nakon dugog niza godina.

38
Tablica 9: Strukturni profil industrije namještaja, EU 27 (od 2012. EU28), 2004.-2014.

Broj tvrtki
Broj zaposlenih
Dodana vrijednost
(mlrd. eura)
Promet
(mlrd.
eura)
2004.
134.879
1.291.393
35.4
117.8
2005.
130.000
1.284.000
36
120
2006.
134.210
1.204.591
38
112
2007.
134.854
1.277.800
38.4
121
2008.
128.000
1.206.800
35
115
2009.
125.000
1.093.100
29
90
2010.
130.000
1.040,000
30
95
2011.
125.000
1.000,000
29
90
2012.
123.774
998.700
28.5
93.3
2013.
119.921
971.600
28.3
91.7
2014.
121.000
1.000.000
n.p.
100
Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.

U narednim godinama sve vrijednosti su iz godine u godinu padale pa je tako u 2013.
godini broj zaposlenih pao na samo 971 tisuću, a broj tvrtki na nepunih 120 tisuća. Za
vrijeme krize tako je izgubljeno 20% radnih mjesta, 18% tvrtki i 33% prometa.
U 2014., nakon duljeg niza godina, svi pokazatelji počeli su rasti te je ukupan promet opet
dosegao 100 milijardi eura približivši se time predkriznom nivou.
Ipak, treba naglasiti da unutar EU ima zemalja koje značajnije rastu kada je riječ o
proizvodnji namještaja, a ima i onih koje znatno zaostaju zbog strukturnih faktora ili kao
rezultat nedavnog ekonomskog pada. Među stukturnim promjenama integracijski proces na
industrijskoj razini unutra EU je jedan od faktora koje snažno utjecu na proizvodne sisteme
i komparativne prednosti između zemalja.
Na slici 13 je posebno analizirana dodana vrijednost u sektoru namještaja u 2013. godini
koja je iznosila je 28,3 milijardi eura, sa šest zemalja, a to su Njemačka, Italija, Ujedinjeno
Kraljevstvo, Španjolska, Francuska i Poljska na koje je otpadalo preko 70% ukupne
dodane vrijednosti.
U posljednjih nekoliko (posebice kriznih) godina došlo je do zamjetnog smanjenja dodane
vrijednosti u Španjolskoj i Ujedinjenom Kraljevstvu, te, u manjoj mjeri, u Italiji.
Promatra li se proizvodnja namještaja, na Njemačku, Italiju, Ujedinjeno Kraljevstvo,
Poljsku i Francusku otpada više od 70% proizvodnje namještaja EU (prije deset godina
Španjolska je bila peta, ali ju je zamijenila Poljska). Više od polovice EU tvrtki koje
proizvode namještaj nalazi se upravo u ovim zemljama, a zajedno zapošljavaju oko 60%
radne snage ovog sektora.

39
Slika 13: EU 28 dodana vrijednost na tvorničke cijene u sektoru namještaja, 2013. ( u
postocima)

Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.
Kada je riječ o proizvodnji, na zemlje zapadne Europe (EU15) otpada oko 80% ukupne
proizvodnje namještaja s time da se taj udio sve više smanjuje. Naime, proizvodnja EU13
sve više raste i trenutno je čak na 50% višem nivou nego prije desetak godina. Najveći
porast bilježe Poljska, Rumunjska, Litva i Slovačka.
Navedeni trend primjećuje se i kod podataka koji se odnose na broj zaposlenih i broj tvrtki.
Naime, značaj zemalja srednjeistočne Europe u proizvodnji, potrošnji i trgovini
namještajem sve je veći i stalno raste. Veliki razlog tome leži u činjenici da su te zemlje
bogate sirovinom te da imaju razvijenu drvoprerađivačku industriju, ali i u činjenici da te
zemlje napustile stare centalizirane sisteme i pridružile se EU. Nadalje, zbog nižih troškova
rada te su zemlje postale privlačne pa je došlo je do eksternalizacije (outsorcing)
proizvodnje i maloprodaje iz zapadnoeuropskih zemalja. Stoga je proizvodnja namještaja u
tim područjima bila potaknuta većinom izvozom u zapadnoeuropske zemlje.
2.2.3 Analiza elemenata ponude namještaja u EU
Glavni elementi ponude namještaja u EU uključuju dostupnost sirovina i kvalificirane
radne snage i ulaganje u materijalna dobra poput strojeva i opreme. Tu se još mogu
spomenuti i nematerijalna ulaganja u inovacije i dizajn. Još jedan bitan element je i
kombinacija ovih faktora za proizvodnju proizvoda po konkurentnim cijenama.
Industrija namještaja je u svojoj suštini poznata kao industrija „sastavljanja“ koja
upotrebljava različite sirovine kao što su drvni paneli, metal, plastika, aluminij, tkanina,
koža i staklo, kao i mehaničke i ICT komponente. Svi podsektori tržišta namještaja, osim
proizvodnje madraca, koriste drvo ili drvene ploče kao input , što predstavlja značajan udio
sirovina u proizvodnji. Navedeno je vidljivo na slijedećoj slici (14).
0%
10%
20%
30%
40%
50%
60%
70%
80%
90%
100%
110%NjemačkaItalijaUjedinjeno KraljevstvoŠpanjolskaFrancuskaPoljskaOstaloEU 28

40
U posljednja tri desetljeća udio europskih proizvođača namještaja koji koriste drvne panele
znatno se povećao u odnosu na one koji koriste masivno drvo. Razlog tome je smanjenje
cijena drvnih panela u odnosu na masivno drvo, te jednostavnost kojom se ti paneli mogu
montirati/sklapati. Navedeni trend dodatno je pojačan dolaskom na scenu tzv. RTA (Ready
to assemble) namještaja koji čini sve veći udio u prodajnoj strukturi. Rezultat svega
navedenog jest taj da su danas drveni paneli glavni input u industriji namještaja.
Drveni paneli proizvode se primarnom preradom sirovog drva. Tri glavne kategorije drvnih
panela su iverica, ploča vlaknatica (većinom MDF) i šperploča. Sve se bazno proizvode
pod utjecajem topline i tlaka sa dodatkom ljepila za ljepljenje vlakana, djelova ili ploča.
Proizvodnja zahtjeva vrlo velike tvornice i ogromne investicije u strojeve , tako da su
razmjeri proizvođača većinom veliki (u usporedbi sa industrijom namještaja) i ulazne
barijere su vrlo visoke.
Slika 14: EU28, Udio materijala koji se koriste u proizvodnji namještaja (po vrijednosti)

Izvor: A. Renda, J. Pelkmans, L. Schrefler, G. Luchetta, F. Simonelli, F. Mustilli, J. Wieczorkiewiewicz, M.
Busse, A. R. Tomaselli, A. Tracogna, R. Zavatta, & A. Bolognini, The EU furniture market situation and a
possible furniture products initiative, 2014, str. 71.
U skladu sa trendovima u proizvodnji namještaja došlo je do velikog rasta sektora
proizvodnje drvih panela. Kao posljedica krize između 2008 i 2010. godine proizvodnja se
nešto smanjila, ali zatim je opet počela rasti.
Najveći udio u proizvodnji drvnih panela imaju iverica i MDF i njihov udio se stalno
povećava u odnosu na ostale drvne panele. Najveći proizvođači iverice, na koje otpada
polovica EU proizvodnje, su Njemačka, Italija, Francuska i Poljska. Zadnjih nekoliko
godina zamjećen je trend porasta proizvodnje drvih panela u centralno i istočno europskim
zemljama posebice Rumunjskoj. Razlog tome jest činjenica da su  mnoge zapadnoeuropske
zemlje preselile svoje tvornice za proizvodnju drvnih panela u područja sa nižim
troškovima. Tako je nekoliko europskih proizvođača drvih panela preselilo proizvodnju u
Rusiju, Bjelorusiju i Ukrajinu. Doista, glavni europski proizvođači drvih panela imaju
industrijska postrojenja diljem Europe i njihovi tvornički i proizvodni kapaciteti su jako
visoki. Npr. tvrtka Kronospan iz Austrije , najveći svjetski proizvođač drvih panela, ima
više od 30 tvornica lociranih diljem europskih zemalja i proizvodni kapacitet za

41
proizvodnju drvih panela od preko 15 milijuna m3. I ostali veliki proizvođači drvih panela
imaju kapacitete preko 1 milijun m3 tako da je uvoz iz zemalja izvan EU zanemariv.
Ono što treba naglasiti jest činjenica da neki proizvođači drvnih panela proizvode gotove
panele dok neki proizvode poluproizvode koji zatim moraju biti dodatno obrađeni. Zbog
toga postoji puno tvornica u EU koje su specijalizirane samo za završnu obradu drvih
panela.
Glavnina iverice i MDF-a koja se proizvode u EU iskoristi se upravo u industriji
namještaja. S druge strane, šperploča se više koristi u građevinskoj industriji, proizvodnji
podova, stolariji, transportnoj industriji, proizvodnji brodova, nego u proizvodnji
namještaja.
Zbog povećane uloge koju drvni paneli imaju u proizvodnji namještaja i sve veće
delokalizacije koja pogađa sektor namještaja proizvodni proces je tijekom vremena postao
sve fragmentiraniji (Slika 15) (Renda et al., 2014). Glavni dobavljači europskim
proizvođačima namještaja tako su danas, pored pilana, proizvođači drvnih panela i
proizvođači komponenti i dijelova namještaja (npr. vrata komoda, ladica, radnih ploča,
nogu stolica i sl.). Ostali, manje značajni dobavljači su, metalna industrija koja proizvodi
strojeve i opremu, kemijska industrija koja osigurava boju, ljepila i lakove te pjenu za
tapecirani namještaj, te proizvođači tekstila i koža.
Temeljni problem u industriji namještaja posljednjih nekoliko godina jest osiguranje zalihe
sirovine. Naime, unatoč godišnjem porastu proizvodnje drva, u industriji namještaja dolazi
do rasta konkurentskih pritisaka iz sektora obnovljivih izvora energije, koji promiču drvo
kao obnovljivi izvor energije i kao poželjno gorivo za proizvodnju energije iz biomase.
Kao rezultat toga europsko tržište drvne energije raste iz godine u godinu i sve više drva se
sječe da bi se koristilo  kao gorivo. Budući da povećana potražnja za drvnom biomasom
nije išla u korak sa povećanjem drvih zaliha došlo je do porasta cijena, što je imalo
značajan utjecaj za proizvođače namještaja od drva, drvnih panela i drvnih komponenti,
kao i na cjelokupnu konkurentnost i profitabilnost tih tvrtki.
Zbog toga je još 2011. Europski ekonomski i socijalni odbor donio inicijativu kojom
poziva sve zemlje članice da se ozbiljno posvete nastojanjima za olakšani pristup zalihama
sirovine za potrebe izrade namještaja, obrade drva i celuloze te industrije papira. Nacrt za
EU industrije bazirane na šumarstvu donesen 2013. (Europska komisija, 2013) kao jedan
od glavnih izazova u ovom sektoru navodi upravo činjenicu da je, kako bi se udovoljilo
zahtjevima održivosti i klimatskim zahtjevima, profitabilnije drvo spaliti nego ga koristiti u
proizvodnji namještaja.

42
Slika 15: Proizvodni lanac vrijednosti u industriji namještaja

Izvor: A. Renda, J. Pelkmans, L. Schrefler, G. Luchetta, F. Simonelli, F. Mustilli, J. Wieczorkiewiewicz, M.
Busse, A. R. Tomaselli, A. Tracogna, R. Zavatta, & A. Bolognini, The EU furniture market situation and a
possible furniture products initiative, 2014, str. 74.
Naime, na idućim slikama (16 i 17) je pokazano da do kraja 2016. drvne zalihe EU više
neće moći zadovoljavati potrebe ciljeva obnovljivih izvora energije EU tako da će doći do
nesrazmjera i potrebe za uvozom koji će morati nadomjestiti jaz.
Slika 16: Ukupno korištena drvna sirovina u EU-27, Mm3 (RWE)

Izvor: Commission of the European Communities, A blueprint for the forest based industries, 2013,
str. 10.
RWE je skraćenica za Roundwood eqivalent volume- mjera volumena drva koji se koristi u
prozvodnji drvnih proizvoda.

43
Slika 17: Promjene u korištenju drvne sirovine, EU-27 Mm3 (RWE)

Izvor: Commission of the European Communities, A blueprint for the forest based industries, 2013,
str. 10.

Jedan od izvora novog uvoza zasigurno će biti brzorastuće šumske plantaže latinske
Amerike i jugoistočne Azije, koje predstavljaju značajan potencijal za povećanu potražnju
jeftinije sirovine. Naime, kako bi uspješno nastavile konkurirati na globalnoj razini neke od
EU tvrtki počele su investirati u proizvodnju u tim regijama.
Kako bilo da bilo, cijena drva kao sirovine, predstavlja značajan varijabilni trošak
proizvodnje drvih proizvoda.
Nakon troškova sirovine značaj trošak u ovoj industriji predstavljaju troškovi rada i kao
takvi oni su vrlo značajna komponenta krajnje maloprodajne cijene namještaja. Udio
troškova zaposlenih u sektoru proizvodnje namještaja iznosi oko 25%.
Budući da je riječ o radno intenzivnom sektoru ulazne barijere su prilično niske što
dozvoljava da proizvođači iz zemalja u razvoju i tranzicijskih zemalja mogu lagano ući na
tržište. Zbog toga, da bi zadržale tržišni udio, EU zemlje moraju biti cjenovno konkurentne
pa se stoga restrukturiraju i investiraju u nove pogone u zemljama sa niskim troškovima
radne snage. Troškovi radne snage znatno variraju unutar same EU te su u EU15 25% viši
u odnosu na naknadno pristiglih 13 zemalja.
Podaci u tablici (10) prikazuju da je sektor namještaja u EU zapošljavao gotovo milijun
radnika u 2013. godini , a najviše radnika bilo je zaposleno u Njemačkoj, Poljskoj i Italiji.
Iako u EU15 zemljama s vremenom dolazi do smanjenja broja zaposlenih (ukupno
gledano) one još uvijek zapošljavaju preko dvije trećine ukupne radne snage.

44
Tablica 10: Podaci o zaposlenim osobama u proizvodnji namještaja, 2013.

Trošak radne
snage (
mil.Eura)
(1)=(2+3)
Plaće i
nadnice (mil.
Eura) (2)
Troškovi soc.
Osiguranja
(mil. Eura) (3)
Broj
zaposlenih
osoba (4)
Plaće i nadnice
po zaposleniku
(Euro) (2/4)
EU 28
20.740,7
16.281,3
4.459,4
971.600
16.757,20
Belgija
459,0
309,3
149,7
12.898
23.980,50
Bugarska
66,0
56,1
9,9
21.347
2.620
Češka
234,0
171,9
62,1
26.299
6.536
Danska
454,4
410,9
43,5
10.599
38.767
Njemačka
5.114,1
4.230,7
883,5
144.089
29.361,17
Estonija
93,0
69,7
23,3
7.520
9.268,60
Grčka
88,8
69,4
19,4
8.030
8.642,60
Španjolska
1.359,0
1.048,4
310,7
60.568
17.309,50
Francuska
1.965,3
1.398,7
566,6
54.593
25.620,05
Hrvatska
84,5
73,6
10,9
10.627
6.925,75
Italija
3.708,2
2.633,7
1.074,5
142.619
18.466,83
Cipar
15,2
12,8
2,4
1.006
12.723,67
Latvija
40,8
32,9
7,9
6.484
5.074
Litva
206,2
157,9
48,2
25.206
2.264,40
Luksemburg
6,6
5,8
0,8
169
34.319,53
Mađarska
120,8
96,9
23,9
16.386
5.913,60
Malta
9,7
9,0
0,8
1.203
7.481.20
Nizozemska
718,5
577,8
140,7
23.586
24.497,60
Austrija
934,8
733,4
201,3
28.463
25.766,80
Poljska
1.213,4
994,1
219,3
150.716
6.595,85
Portugal
308,6
239,7
68,8
28.611
8.377,90
Rumunjska
284,7
223,9
60,7
61.197
3.658,70
Slovenija
93,0
81,4
11,6
6.042
13.472,36
Slovačka
145,9
107,8
38,1
13.726
7.853,70
Finska
267,6
213,2
54,3
7.896
27.001
Švedska
729,3
519,4
209,9
15.243
33.677
U. K.
1.936,3
1.727,5
208,8
83.384
20.717,40
 Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.
Ono što svakako treba spomenuti jest razlika u strukturi radne snage. Naime, dok u EU15
zemljama raste broj menadžera, arhitekata, inžinjera, dizajnera i uredskog osoblja, u EU13
raste broj radnika na strojevima i zanatskih radnika. Problem u industriji namještaja
predstavlja velik udio stare radne snage i nemogućnost zapošljavanja mladih (prvenstveno
zbog slabe sigurnosti na radu).
Također, zbog globalizacije dolazi do razvoja novih poslovnih modela i novih zahtjeva
kojim zaposlenici u ovoj industriji trebaju udovoljiti. To su prvenstveno – poznavanje
jezika, posjedovanje komunikacijskih i interkulturalnih vještina, dobro poznavanje visoko
automatiziranih proizvodnih sustava i novih materijala. Također, mora postojati spremnost

45
za suradnju sa dizajnerima kao i poznavanje ICT tehnologije koja omogućava da se
iskoriste prednosti koje nude internetske aplikacije.

Tablica 11: EU 28, bruto investicije u materijalna dobra u C31 (u mil. eura), 2008.-2014.

2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
EU 28
:
3.179,20
3.005,3
3.394,7
2.656,6
2.766,5
:
Belgija
102,5
119,2
124,6
135,8
84,5
78,5
120,9
Bugarska
65,2
42,0
25,1
27,0
27,9
32,2
:
Češka
124,2
62,6
77,3
58,1
77,8
63,4
:
Danska
83,4
49,9
32,8
42,0
43,4
43,0
:
NJemačka
563,6
422,4
487,1
593,8
629,6
558,4
:
Estonija
17,6
7,2
10,6
21,9
19,1
16,4
:
Irska
:
:
:
:
2,8
:
:
Grčka
66,1
68,0
43,5
22,9
15,1
8,2
:
Španjolska
416,1
190,7
162,0
130,9
94,7
110,8
:
Francuska
:
190,7
170,2
271,0
189,0
195,1
:
Hrvatska
39,7
19,3
9,9
16,9
17,5
14,9
:
Italija
873,6
800,9
773,4
893,5
411,3
390,3
:
Cipar
5,0
4,4
5,3
1,2
0,9
1,6
:
Latvija
16,8
5,5
4,8
10,3
10,0
8,9
:
Litva
51,5
15,7
37,8
52,6
40,3
48,7
:
Latvija
0,1
0,0
0,1
0,2
0,0
0,9
:
Mađarska
46,4
22,7
21,6
35,4
26,5
25,0
:
Malta
2,6
2,7
4,0
0,8
2,1
3,0
:
Nizozemska
:
100,4
63,0
85,5
65,9
86,3
:
Austrija
92,8
99,9
106,7
105,0
102,1
75,7
:
Poljska
525,4
324,0
300,8
313,9
298,2
363,1
:
Portugal
187,7
124,4
124,9
84,6
63,4
68,3
92,8
Rumunjska
216,6
112,3
106,2
111,8
113,4
106,0
:
Slovenija
57,1
29,4
23,2
27,0
17,9
15,4
:
Slovačka
54,5
25,1
29,6
36,4
45,2
185,6
:
Finska
45,7
34,2
24,2
22,3
24,9
10,5
:
Švedska
92,4
87,0
73,4
100,5
63,9
68,3
:
Ujedinjeno Kraljevstvo
181,7
218,6
163,2
193,4
169,2
188,0
:
Napomena: „:“ – nije dostupno
Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.
Još jedan od bitnih elemenata koji utječe na ponudu namještaja jesu investicije te
tehnologija, kao vrlo bitni faktori u proizvodnom procesu, koji generiraju efikasnost i
produktivnost. Kapitalna ulaganja tvrtki u postrojenja i strojeve te standardizacija
proizvodnje utječu na minimaliziranje troškova, kao i na smanjenje otpada te povećanje
sigurnosti.

46
U 2013. godini u sektoru namještaja zabilježeno je 2.766 milijuna eura materijalnih
ulaganja uz napomenu da najveći udio otpada na ulaganje u strojeve i opremu (Tablica 11).
Ono što se iz tablice može primjetiti jest da je u posljednje tri promatrane godine došlo do
zamjetnog pada ulaganja, što je, najvećim dijelom, rezultat smanjenja ulaganja Italije
(dvostruko smanjenje u odnosu na 2010). Najveći rast, pak, u 2013. ostvarila je Slovačka.
Podaci za 2014. godinu dostupni su samo za Belgiju i Portugal i obje navedene zemlje
ostvarile su zamjetan rast ulaganja u materijalnu imovinu.
Materijalna ulaganja u sektoru namještaja u pravilu se odnose na automatizaciju
proizvodnih procesa. Kako bi automatizirale proizvodni proces tvrtke najčešće uvode
CAM (Computer Assisted Manufacturing) rješenje te CNC (Computerised Numerical
Control) strojeve. Kao svjetski lideri u procesu automatizacije tehnologije  i usvajanja
novih znanja ističu se upravo Njemački i talijanski proizvođači namještaja.
Najnovija ulaganja europskih tvrtki uključuju i lasersku tehnologiju kojom se dobivaju
bolje i kvalitetnije završne obrade što dovodi do toga se više ne mora koristiti ljepilo u
proizvodnji.
Pored navedenih, važni elementi za održavanje tržišne pozicije jesu istraživanje i razvoj,
inovacije te dizajn. Proizvođači namještaja danas moraju udovoljiti potrebama sve
zahtjevnijih potrošača koji se odnose na prilagodljivost, ergonomiju, funkcionalnost,
ekološko porijeklo, i sl. Osim navedenog proizvodi moraju imati i adekvatan dizajn koji
može biti komparativna prednost i protuteža jeftinijim proizvodima iz uvoza. Jedna od
bitnih činjenica koju je svakako bitno naglasiti jest da na europske zemlje otpada preko
80% globalne prodaje dizajniranog luksuznog namještaja, što je izvrstan pokazatelj.
Na razini EU Okvirni istraživački programi su glavni financijski i pravni instrumenti za
potporu istraživanjima i inovacijama. Najveći je problem što ti programi često nisu
dostupni malim i srednjim poduzećima, pa se zbog toga od 2014. nadalje u okviru Horizon
2020. programa upravo stavio dodatan naglasak na mala i srednja poduzeća koja se sada
posebno kategorizirana unutar COSME (Competitiveness of Enterprises and Small and
Miedium Sized Enterprise) programa.
Jedan od glavih prioriteta na EU razini je zaštita intelektualnih prava vlasništva kako bi se
osiguralo da se EU članice mogu nastaviti natjecati na globalnom tržištu. Naime,
posljednjih godina sve su prisutniji slučajevi krivotvorenja i kopiranja postojećih proizvoda
od strane azijskih zemalja (ponajviše Kine) koja isti proizvod prodaju po mnogo nižoj
cijeni.
Europska komisija je 1. srpnja 2014. objavila Komunikaciju (Europska komisija, 2014)
kojom potvrđuje prava intelektualnog vlasništva kao ključnog pokretača rasta i inovacija i
ističe potrebu za borbom protiv krivotvorenja, kako bi se poboljšala industrijska
konkurentost EU na globalnoj razini. U fokusu Komunikacije je upravo zaštita
inetelektualnih prava vlasništva te su predložene neke nove mjere u cilju borbe protiv

47
povrede prava intelektualnog vlasništva na komercijalnoj razini. Točnije rečeno,
Komunikacija se sastoji od Akcijskog plana sastavljenog od 10 točaka, koji je dodatno
nadopunjen Strategijom za zaštitu i jačanje intelektualnih prava vlasništva u trećim
zemljama i razvoju bolje i snažnije suradnje između carinskih vlasti u EU i trećim
zemljama. U navedenoj strategiji razmotren je pristup Komisije donesen 2004, i donesena
je revidirana strategija za promicanje prava intelektualnog vlasništva i borbu protiv
povrede prava intelektualnog vlasništva u inozemstvu. Naime, visok udio krivotvorene
robe, koja ponajviše dolazi iz zemalja u razvoju, ukazuje da nije dovoljno donijeti mjere za
zaštitu prava intelektualnih vlasništva na razini EU već je potrebno i poboljšati zaštitu i
provedbu mjera za zaštitu prava intelektualnog vlasništva u inozemstvu, posebice među
ključnim partnerskim zemljama.
Pored navedenog, vrlo je bitno spomenuti i sigurnosne i ekološke probleme s kojima se
suočava industrija proizvodnje namještaja. Tako postoje razne direktive koje nalažu
standarde i nivoe sigurnosti koji moraju biti postignuti da bi se određeni proizvodi uopće
mogao staviti na tržište. Danas se sve više govori o Održivoj proizvodnji i potrošnji, pa je,
u skladu s time Europska komisija još 2008. donijela plan o EU eko – oznaci (etiketi) i
uveden je instrument Zelene javne nabave (Commission of the European Communities,
2008). Iako su europske zemlje svjesne da je eko – oznaka bitna, još uvijek jako malo
poduzeća ima tu oznaku. Razlog tome su, prema mišljenju EFIC- a, prestrogi kriteriji i
zahtjevi kojima tvrtke moraju udovoljiti da bi zadovoljile uvjete za dobivanje eko-oznake.
Zbog toga iz EFIC-a smatraju da je potrebna dublja analiza i usklađivanje nacionalnih eko-
oznaka koja se mora temeljiti na realnim zahtjevima i na tehnologijama koje su trenutno na
raspolaganju.
Kada je riječ o cijenama, kao još jednom elementu koji definira ponudu na tržištu
namještaja, one ovise o maržama koje pojedini proizvođači primjenjuju na proizvodne
troškove koji su rezultat više faktora, a nadasve kretanja cijena sirovine, troškova rada i
energije te tržišnih uvjeta.
Iz tablice 12 je vidljivo da je posljednjih godina prisutan trend porasta proizvodnih cijena
čak i u godinama krize, što je rezultat porasta cijena sirovina i energije, činjenice da se
podigao nivo u proizvodnji namještaja (sa srednjeg prema višem tržišnom segmentu), te
porasta operativnih troškova zbog potrebe za prilagođavanje tehničkim standardima te
standardima održivosti i zaštite okoliša.
Do najvećeg porasta cijena došlo je u Rumunjskoj, Mađarskoj i Finskoj, dok je bilo i
zemalja kod kojih je došlo do pada cijena, a to su Grčka, Hrvatska i Litva.
Još jedan trend koji treba spomenuti jest taj da proizvodne cijene rastu brže i više na
domaćem nego na vanjskom tržištu. Najveći razlog tome jest činjenica da se na vanjskim
tržištima susreću sa većom konkurencijom pa ne smiju toliko dizati cijene da bi ostali
konkuretni.

48
Tablica 12: EU 28, proizvodne cijene u EU industriji (indeks, 2010=100)

2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
EU 28
91,51
92,36
94,70
97,49
99,53
100,00
101,90
103,87
104,89
106,05
106,99
Belgija
94,22
95,17
98,09
99,52
99,95
100,00
102,43
104,46
107,75
108,58
109,72
Bugarska
86,05
87,28
90,86
96,33
100,07
100,00
99,67
100,13
100,37
102,27
103,10
Češka
104,31
101,65
101,46
99,41
101,96
100,00
99,84
100,98
102,62
106,34
106,19
Danska
89,08
90,27
93,60
96,68
96,98
99,99
103,32
106,57
107,69
107,61
109,31
Njemačka
91,03
91,85
93,95
97,48
99,61
100,01
102,46
104,90
106,34
108,05
109,67
Irska
96,57
99,24
100,99
100,40
101,74
99,99
98,63
99,88
99,07
102,22
106,18
Grčka
88,33
91,02
94,35
96,64
99,31
99,99
99,19
98,33
98,21
98,09
98,83
Španjolska
88,32
91,07
94,36
98,23
99,57
100,00
101,02
102,13
102,88
103,45
103,97
Francuska
92,42
92,78
96,01
98,69
99,63
100,00
100,86
102,92
104,86
106,78
107,21
Hrvatska
93,55
93,17
96,02
99,84
100,30
100,00
102,40
102,33
101,62
98,72
98,00
Italija
92,19
93,48
96,06
98,68
99,75
99,99
101,63
103,30
103,88
105,02
105,72
Litva
:
:
:
101,60
99,85
100,00
101,09
100,25
100,38
98,45
98,66
Mađarska
:
:
:
95,00
99,79
100,03
103,14
106,66
108,86
113,21
114,40
Nizozemska
:
:
:
95,58
98,98
100,01
101,83
102,88
103,98
105,59
106,43
Austrija
:
:
:
96,50
98,72
100,00
102,25
105,74
107,08
108,21
109,43
Poljska
:
:
:
96,29
101,50
99,99
101,63
103,58
102,90
101,82
101,69
Romunjska
:
:
:
89,91
96,75
100,00
100,83
104,31
107,56
110,59
113,58
Slovenija
:
:
:
93,72
97,57
100,00
102,24
105,52
107,21
106,75
107,86
Finska
:
:
:
96,97
99,30
99,99
102,92
104,74
107,11
108,76
110,18
Švedska
:
:
:
96,30
98,72
99,99
101,90
103,18
102,68
103,68
104,18
V. Britanija
:
:
:
95,79
98,36
100,01
103,21
105,48
106,28
107,20
108,04
Napomena: „:“ – nije dostupno
Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.
2.2.3 Analiza elemenata potražnje namještaja u EU
Glavni pokretač potrošnje namještaja je raspoloživi dohodak potrošača koji žive u EU.
Raspoloživi dohodak svakog kućanstva ili pojednica ima značajan utjecaj na obrasce
potrošnje. Naime, ekonometrijska istraživanja koje je radio CSIL (Renda et al., 2014)
pokazuju da postoji značajna koleracija između rasta BDP-a i potrošnje namještaja. Tako
je utvrđeno da će potrošnja rasti u vrijeme ekonomskog uzleta, a da će se smanjivati u
periodima recesije, kada je raspoloživi dohodak smanjen, kao i povjerenje potrošača.
Tablica 13: Bruto domaći proizvod po tržišnim cijenama, indeks 2010=100, per capita

2006.
2007.
2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
2015.
EU 28
100,3
103
103,1
98,3
100
101,5
100,8
100,8
102
103,7
 Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.
Iz tablice 13 je vidljivo da je do 2008. godine BDP po glavi stanovnika konstantno rastao
iz godine u godinu, da bi u 2009. godini pao za 1,2% i zatim počeo opet polagano rasti iz

49
godine u godinu. U 2015. se vratio, pa čak i prešao,  pretkrizni nivo. Ono što svakako treba
imati na umu jest da BDP po glavni stanovnika znatno varira unutar EU.
Tablica 14: Ukupna potrošnja kućanstava na namještaj i opremu, tepihe i ostale podne
obloge ( udio u ukupnoj potrošnji kućanstava), 2006.-2014.

2006.
2007.
2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
EU28
2,2
2,1
2,0
2,0
1,9
1,9
1,8
1,8
1,8
EU15
2,2
2,2
2,1
2,0
2,0
2,0
1,9
1,8
1,8
 Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.
Na nivou EU, na izdatke za namještaj u 2014. godini otpadalo je 1,8% ukupnih izdataka
kućanstava za potrošnju (Tablica 14).
Ukoliko promatramo trend u potrošnji namještaja on znatno varira unutar EU. Tako u
Njemačkoj i Francuskoj postoji kontinuirani trend rasta, a u Italiji i Grčkoj veoma
zamjetnog pada (tablica 15). Ono što svakako treba zamjetiti jest da je  došlo do zamjetnog
rasta potrošnje u EU13 zemljama i to posebice u Estoniji, Litvi, Latviji, te u nešto manjoj
mjeri Rumunjskoj i Poljskoj.
Tablica 15: Izdaci za finalnu potrošnju kućanstava u namještaj i opremu, tepihe i ostale
podne obloge, index 2010=100, EU 28, EU 15 i odabrane zemlje

2006.
2007.
2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
EU28
110,8
111,6
107,0
98,8
100,0
100,6
97,1
94,2
96,0
Danska
105,7
111,1
111,0
99,3
100,0
98,3
97,7
100,4
107,6
Njemačka
114,7
108,0
100,0
96,3
100,0
106,4
110,3
108,5
110,3
Estonija
120,1
126,5
149,6
103,3
100,0
98,0
107,7
124,7
132,9
Irska
159,5
180,4
165,9
115,7
100,0
72,8
67,2
72,9
67,7
Grčka
99,7
102,4
110,4
111,4
100,0
67,6
44,6
39,6
39,0
Španjolska
134,5
130,4
118,3
101,9
100,0
90,3
77,7
70,0
70,2
Francuska
101,0
105,9
103,1
98,6
100,0
100,9
97,2
93,8
93,3
Italija
111,7
112,3
107,9
96,5
100,0
97,5
85,9
78,9
77,0
Cipar
92,1
100,7
110,5
96,3
100,0
110,5
104,6
92,8
104,2
Latvija
188,7
198,8
156,3
105,0
100,0
102,3
105,8
122,0
132,2
Litva
82,4
85,3
91,5
101,3
100,0
118,1
122,9
127,3
146,6
Poljska
95,0
93,6
104,3
104,0
100,0
103,4
111,7
103,2
118,0
Portugal
76,3
86,7
95,8
83,1
100,0
92,5
80,3
74,5
:
Rumunjska
231,1
259,2
254,6
232,2
100,0
94,6
111,0
116,9
118,5
Ujedinjeno Kraljevstvo
123,0
126,5
118,1
102,5
100,0
103,1
97,7
99,2
107,6
 Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.
Ukoliko se promatra po glavi stanovnika, veću potrošnju tradicionalno imaju
zapadnoeuropske zemlje, pa tako najveću potrošnju po glavi stanovnika imaju Austrija i
Švedska, a daleko najmanju Rumunjska i Bugarska.
Drugi element koji utječe na potražnju za namještajem vezan je uz ulaganja u stambenu
izgradnju. Ono što je valja primjetiti jest da je ekonomska kriza utjecala na zamjetan pad

50
ulaganja u nove stambene zgrade, ali su se zato ulaganja u renoviranje mnogo brže
oporavila i počela rasti. Budući da bi to moglo generirati potencijalno veću potražnju za
namještajem preporuka je da se ista dodatno stimulira smanjenjem poreza za obnovu i
renovaciju. Navedene porezne olakšice mogu imati pozitivan efekt poticanja potrošača na
investiranje u obnovu i održavanje.
Značajnu ulogu na trendove u potrošnji namještaja ima činjenica kako i s kime ljudi žive,
jesu li podstanari ili imaju vlastiti stan. Danas je pristupan zamjetan trend kupnje manjih
stanova pa dolazi do sve veće potrebe za namještajem koji će štediti prostor i
multifunkcionalnim namještajem.
Još jedna bitna činjenica koju svakako treba spomenuti jest sve kraći vijek trajanja
namještaja koji je posljedica trenutnih globalnih trendova u proizvodnji u kojoj su stalno
prisutne inovacije, kako u dizajnu, tako i u tehnologiji. Zbog toga proizvodi puno brže
zastarjevaju i izlaze iz trenda.
Još jedna determinanta potražnje jesu demografske promjene koje ukazuju da je u EU
zamjetan trend starenja stanovništva i to zbog pada nataliteta i povećanja očekivanog
životnog vijeka (Slika 18). Zbog toga starije osobe imaju sve veći udio u ukupnoj
populaciji što znači da se i ponuda namještaja mora prilagoditi toj populaciji (relax fotelje i
sl.).
S druge strane djeca postaju sve veći potrošači pa se proizvođači namještaja moraju
prilagoditi njihovih potrebama za funkcionalnošću i lijepim izgledom.
Slika 18: EU 28, Stanovništvo starosti 65 godina i više, 2003.-2015.

Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.

0
20.000.000
40.000.000
60.000.000
80.000.000
100.000.000
120.000.000
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
EU 28
Muškarci
Žene

51
3 SEKTOR PROIZVODNJE NAMJEŠTAJA U HRVATSKOJ

Dostatna kvalitetna drvna sirovina, tradicija u proizvodnji namještaja, potencijal lokacije i
disperzija poslovnih subjekata komparativne su prednosti hrvatske industrije namještaja
koja, unatoč tome, ne zadovoljava rastuću potražnju te ima nezadovoljavajuću strukturu
izvoza. U ovom dijelu rada analizirat će se sektor proizvodnje namještaja u Republici
Hrvatskoj i čimbenici konkurentnosti navedenog sektora, te će biti predstavljeni njegovi
strateški ciljevi i položaj u okviru Industrijske strategije razvoja Republike Hrvatske 2014.-
2020.
3.1 Razvoj, uloga i značaj prerade drva i proizvodnje namještaja u
      Hrvatskoj

Drvna industrija u Republici Hrvatskoj označava proizvodnju sirovinske baze iz drvne
mase, a istovremeno je riječ o industrijskoj grani koja od sirovine (drvne mase) proizvodi
finalne proizvode namijenjene širokoj potrošnji. Šume su, kao jedini hrvatski
samoobnovljivi prirodni resurs (Anić, Meštrović & Matić, 2012), ishodište oba navedena
proizvodna koncepta. Prema Ustavu Republike Hrvatske šume uživaju status dobra od
posebnog interesa koje ima osobitu zaštitu.
Prema Figuriću (2005) hrvatski drvni sektor zajednički je naziv za sve subjekte registrirane
na području Republike Hrvatske koji sudjeluju u preradi drva i proizvodnji namještaja. To
je povezana grupa gospodarskih subjekata koja se prema Nacionalnoj klasifikaciji
djelatnosti (u nastavku NKD) 2007 razvrstava na: C16 - preradu drva i proizvoda od drva i
pluta, osim namještaja; proizvodnju predmeta od slame i pletarskih materijala, te C31 -
proizvodnju namještaja (Ministarstvo poduzetništva, 2007). Dalje se, svaki od navedenih
sektora, dijeli na podsektore ovisno o vrsti proizvoda. Drvni sektor jedan je od najstarijih
sektora prerađivačke industrije u Hrvatskoj i kao takav se, uz poljoprivredu i turizam, često
ističe kao strateška grana hrvatskog gospodarstva. Drvna industrija u Hrvatskoj zasniva se
na kvalitetnoj i certificiranoj drvnoj sirovini koja je ujedno i autohtona, što je velika
komparativna prednost u odnosu na većinu ostalih zemalja članica EU gdje prevladavaju
plantažne šume. Pored toga, šumarstvo, prerada drva i proizvodnja namještaja gospodarske
su djelatnosti povezane u lanac stvaranja dodatne vrijednosti te su pravi primjer kružnog
gospodarstva koje podrazumijeva „povezanost gospodarskog rasta s korištenjem
sirovinskih resursa određenog područja u skladu s trajnim održivim razvojem, uz
smanjenje emisija ugljičnog dioksida, povećanja energetske učinkovitosti bez negativnog
učinka na okoliš i  pojavu stakleničkih plinova“ (Vlada RH, 2016).
Prerada drva i proizvodnja namješta su industrijske grane koje su, po broju zaposlenih te
udjelu izvoza u BDP-u, važna sastavnica hrvatskog gospodarstva. Naime, u 2015. godini
evidentirano je 19.363 zaposlenih osoba u drvo-prerađivačkom sektoru, što je 1,7% u

52
ukupno zaposlenih osoba u RH, odnosno 9,72% ukupno zaposlenih u prerađivačkoj
industriji. Iste godine vrijednost izvoza drvo-prerađivačkog sektora iznosila je 7,84
milijardi kuna, što je udio od 9% u ukupnom izvozu RH.
Šumarstvo i prerada drva u Republici Hrvatskoj imaju dugu povijest i tradiciju. Gotovo
48% površine Hrvatske nalazi se pod šumama i šumskim zemljištem što je utjecalo na
snažan razvoj prerade drva (Pirc & Motik, 2008).
Uspostavom neovisne hrvatske države i uvođenjem tržišnoga gospodarstva krajem 20.
stoljeća, dogodile su se znatne promjene u organizacijskom i proizvodnom smislu, a
tranzicijsko okružje i globalizacija svjetskih trgovačkih tokova utjecali su na konsolidaciju
proizvodnih kapaciteta i jačanje konkurentnosti. Tako je početkom 90-tih financijski prinos
od drvne i šumske industrije bilo malen, zbog čega su tvrtke počele tražiti načine da
povećaju profite. Mnoge od njih su ukinule „staru“ proizvodnju, koja je uglavnom bila
usmjerena na interno tržište bivše države, i počele se baviti pilanskom proizvodnjom. To je
dovelo do promjene u tijeku kapitala od zahtjevnih proizvodnih procesa ka manje profitnoj
pilanskoj proizvodnji. Došlo je i do porasta investicija u ostale linije proizvodnje, kao što
je proizvodnja parketa. Oba smjera su dopuštala tvrtkama da proizvode više drvne građe za
globalno tržište i uđu u nove tržišne niše. Stari modeli su  napušteni i osnovane su tvrtke sa
novim strateškim pristupom. Snažno su se počele razvijati male i srednje velike tvrtke.
Drvno-prerađivački kompleks u Hrvatskoj još od tada je počeo stagnirati i tehnološki
zaostajati, a posljedica navedenog bila je nepostizanje optimalnih rezultata u finalizaciji
proizvoda od drva, posebice u proizvodnji namještaja. Sukladno tome drvoprerađivački je
sektor razvijen s izrazito prekapacitiranim primarnim dijelom u pilanarskoj proizvodnji te
organizacijsko-tehnološki uglavnom nekonkurentnoj proizvodnji namještaja, unatoč
visokovrijednim šumskim resursima koji su izvor kvalitetne i biološki obnovljive sirovine
(Basarac &Vučković, 2011).
Promatraju li se svjetskih trendovi u drvno-prerađivačkom kompleksu može se zamjetiti da
je prisutna racionalizacija i povećanje kapaciteta uz ogromne investicije. U Hrvatskoj se,
pak, dogodio neprirodan trend izgradnje velikog broja malih neracionalnih pilana, i to
unatoč nedostatnoj ponudi oblovine. U velikom broju pilana radilo se o primitivnim
postrojenjima s velikim utroškom jeftine radne snage, a postojanje mnogobrojnih pilana
pokazuje da je i u ovakvim uvjetima moguće ostvariti zadovoljavajući profit uz minimalne
investicije i rizike. Zamahom koji je zahvatio cijelu zemlju, pilanarstvo je postalo
interesantno ulaganje za brzu i relativno dobru zaradu koja počiva na nerealnim odnosima
ponude, potražnje i rezultirajućih cijena šumskih sirovina. Pilane su uglavnom
koncentrirane u sjeverozapadnom kontinentalnom dijelu RH, stupanj iskorištenja drvne
mase rapidno pada, produktivnost i kvaliteta finalnog proizvoda je loša, s izuzetkom
pokoje dobro organizirane pilane. Time je započelo odumiranje velikog broja
tradicionalnih pilanskih postrojenja lociranih na načelu „što bliže sirovini“, što je dokaz
pogrešaka u ekonomskoj politici. U konkurenciji s velikim mega pilanama u Europi, izvoz
je moguć samo onda ako je jedan ili više resursa plaćen ispod tržišne cijene (sirovina,

53
ljudski rad). Iz analize baze korisnika Hrvatskih šuma procjenjuje se da ima otprilike 500
aktivnih pilana, od kojih 150 prerađuje do finalne faze građevinsku stolariju, namještaj i
parket dok 350 pilana koje se bave primarnim pilanarstvom pokrivaju manje od 15%
ukupnog obujma prerađenih pilanskih trupaca. Tip pilane i stupanj finalizacije bitno utječe
i na troškovnu strukturu, pa tako udio troškova drvne sirovine u odnosu na ukupne
troškove varira od 50 –70 (Vlahinić-Dizdarević & Uršić, 2010).
U proizvodnji drvnih ploča Hrvatska nema značajne proizvodne kapacitete budući da
postoji samo jedno postrojenje za proizvodnju iverastih ploča i šperploča koje je u
usporedbi s međunarodnim mega postrojenjima premalo za usmjeravanje ka inozemnom
tržištu zbog male proizvodnosti. Stoga, za razliku od rascjepkanosti u preradi drva i
proizvodnji namještaja, u ovom segmentu drvno-prerađivačkog kompleksa stupanj
koncentracije je velik. Samo s jednom, i to vrlo skupom tvornicom ploča iverica, Hrvatska
nema komparativnih prednosti u pločastom namještaju, a postojeći kapaciteti za drvne
ploče zastarjeli su i premaleni da bi se održali duže vrijeme na tržištu (Vlahinić-Dizdarević
& Uršić, 2010).
Najveće promjene u međunarodnoj razmjeni drva i drvnih proizvoda Hrvatske nastupile su
upravo kao posljedica raspada tržišta bivše Jugoslavije koje je bilo najvažnija izvozna
destinacija. 90-te godine karakterizira ne samo gubljenje tržišta bivše države, već i rat,
upitna privatizacija i neadekvatna ekonomska i tečajna politika, što je otežalo neophodno
prestrukturiranje i orijentaciju izvoza na tržišta razvijenih zemalja. Posljedice se vide i
danas, kako u vrijednosti izvoza i uvoza, tako i u strukturi. Podaci ukazuju na vrlo
nepovoljnu strukturu u kojoj dominira izvoz primarnih drvnih proizvoda, dok u
međunarodnoj trgovini namještajem s visokom dodanom vrijednošću kao što je kuhinjski
namještaj, dnevne i spavaće sobe Hrvatska ostvaruje veliki deficit.
Sve navedeno implicira da drvni sektor ima veliku važnost za hrvatsko gospodarstvo no
isti je, s ekonomskog aspekta gledano, vrlo slabo istražen. S obzirom na dovoljan i
kvalitetan sirovinski potencijal, činjenicu da se na godišnjoj razini siječe svega 80 posto
šumskog prirasta, dugogodišnju tradiciju u preradi drva, blizinu najznačajnijih tržišta,
postojeću infrastrukturu i kadrove, prevladava stajalište da bi bilo realno očekivati daljnje
povećanje proizvodnje i izvoza (Družić & Basarac, 2012).
Dodatnu mogućnost za rast drvno-prerađivačkog kompleksa predstavlja i rast u
graditeljstvu koji se očekuje oporavkom gospodarstva kao i rast turističkog sektora
posljednjih godina. Uključivanje domaćih proizvođača namještaja u opremanje hotela i
turističkih objekata omogućilo bi rast prodaje i neizravnu promidžbu hrvatskog namještaja.
Ipak, čini se da je znatno više slabosti. One se odnose na dominantno standardiziranu
proizvodnju u velikim serijama, što onemogućava iskorištavanje komparativnih prednosti
koje Hrvatska posjeduje. Rezultat serijske proizvodnje su proizvodi niže dodane
vrijednosti koji teško pronalaze tržište uslijed veće međunarodne konkurencije u
promatranom segmentu tržišta gdje je najznačajniji faktor konkurentnosti cijena proizvoda.
U području serijske proizvodnje najveću konkurentnost postižu zemlje s najnižim

54
troškovima rada kojima Hrvatska ne može konkurirati, stoga bi se hrvatska proizvodnja
namještaja trebala specijalizirati za proizvodnju namještaja veće kvalitete, ali u malim
serijama (Vlahinić-Dizdarević & Uršić, 2010).
Potencijalne opasnosti u srednjoročnom razdoblju odnose se na loše korištenje drvne
sirovine i potencijalnu ugroženost šumskih resursa uslijed zagađenja. Dosadašnja
nastojanja da se ostvare što veći kratkoročni učinci vode k devastaciji drvnog potencijala.
Također, s obzirom na strukturu proizvodnje namještaja, opasnost predstavlja i
konkurencija zemalja s nižim troškovima rada, kako u Istočnoj Europe, tako i na Dalekom
Istoku. (Vlahinić-Dizdarević & Uršić, 2010).
Ono što svakako treba naglasiti jest činjenica da je Forest Stewardship Council (u nastavku
FSC) certifikat dodjeljen Hrvatskim šumama 2002. godine što je stvorilo dobru bazu za
potvrdu, certifikaciju privatnih drvnoprerađivačkih tvrtki te rezultiralo povećanim
profitima kroz izvoz certficiranih drvnih proizvoda. Tvrtke za obradu drva pokazivale su i
dalje pokazuju zamjetan interes za stjecanje međunarodnih certifikata, koji djeluju kao
potvrda održivom upravljanju šumskim resursima krajnjim kupcima (ekološki, socijalni i
ekonomski standardi). Do danas je više od 250 drvoprerađivačkih tvrtki dobilo FSC – Coc
(Chain of Custody) koji predstavljaju neprekinuti lanac brige za održivi razvoj šumskih
resursa. Naime, CoC prati FSC certificirani materijal (zahtijeva sljedivost dokumentacije)
kroz proizvodni proces od šume do potrošača, uključujući sve međufaze, i svi vlasnici u
proizvodnom lancu moraju biti nositelji FSC certifikata da bi se u konačnici finalni
proizvod mogao označiti propisanim FSC oznakama. S obzirom na konkurenciju, ono što
svakako daje prednost hrvatskoj drvnoj industriji nad drugim zemljama  je certificirana
sirovina, upravo iz razloga jer su najveći dobavljač sirovine upravo Hrvatske šume d.o.o.
 3.2 Osnovni pokazatelji sektora proizvodnje namještaja u Hrvatskoj

U ovom dijelu rada analizirat će se osnovni pokazatelji sektora proizvodnje namještaja u
Republici Hrvatskoj kao što su proizvodnja, prihodi i rashodi, zaposlenost i struktura radne
snage te struktura izvoza, a sve u svrhu stjecanja sveobuhvatnog uvida u trenutno stanje
sektora.
 3.2.1 Stanje sektora proizvodnje namještaja u Hrvatskoj
Industrija namještaja je najvažniji segment drvno-prerađivačkog kompleksa te bi stoga taj
sektor trebao predstavljati najveću dodanu vrijednost. Međutim, sektor proizvodnje
namještaja nalazi se u vrlo teškoj poziciji. Činjenica je da je globalna recesija bitno
smanjila potražnju za namještajem, no, problemi ove industrije počinju još prije više od 20
godina. Početkom 90-tih, u roku od samo nekoliko godina, dijelom zbog rata, a zatim i
zbog uglavnom neuspješne privatizacije te nedovoljno poticajne ekonomske politike,
hrvatska industrija namještaja gotovo je prepolovljena i dovedena na rub propasti.
Porastom etata (sječiva drvna masa koja označava količinu drvne mase koju je dopušteno

55
iskorištavati u gospodarske svrhe) gospodarstvo se našlo u situaciji da ima drvne sirovine,
no nema više prerađivačke mogućnosti koja bi povećala dodanu vrijednost. Na tom višku
drvne sirovine i velikoj potražnji za drvom od strane zemalja Europske unije stvorila se
nova struktura drvno-prerađivačkog kompleksa u kojoj prevladavaju pilanski kapaciteti
koji podmiruju potrebe europske industrije namještaja. Tijekom proteklih godina nije bilo
profitabilno ulagati u industriju namještaja zbog znatno dužeg ciklusa prerade nego u
pilanama, djelomično i zbog cijene kapitala koji je bio znatno viši nego u Europi.
Nepovoljnu situaciju dodatno je pogoršao jak tečaj kune koji je slabio konkurentnost na
inozemnim tržištima te pojeftinio uvoz stranog namještaja. Trendovi koji danas vladaju u
hrvatskoj proizvodnji namještaja očituju se u nastojanjima stvaranja relativno optimalnog
odnosa cijene i kvalitete velikoserijski proizvedenih proizvoda te izvozu na manje
zahtjevna tržišta, naročito u pogledu oblikovanja, inovativnog dizajna ili materijala i
funkcije (Vlahinić-Dizdarević & Uršić, 2010).
U skladu sa svime navedenim, može se zaključiti da je proizvodnja namještaja izgubila
dominantnu poziciju na domaćem tržištu, ali je stekla relativno važnu poziciju u
inozemstvu (na njemačkom, francuskom, skandinavskom te tržištu Ujedinjenog
Kraljevstva). Posljednjih godina većina namještaja u RH se uvozi budući da inozemni
maloprodajni lanci kontroliraju trgovinu. Kao alat za jačanje domaćeg proizvodnog
potencijala na dolazak IKEA-e 2014. godine može se gledati kao nešto pozitivno, budući
da predstavlja mogućnost domaćim proizvođačima da postanu njihovi dobavljači. Ipak,
ulazak u IKEA-in opskrbni lanac može biti težak zahvaljujući vrlo strogim zahtjevima
kvalitete i cijena te standardima postavljenim od strane IKEA-e.
Proizvodnja namještaja u RH se, s obzirom na vrstu materijala, može podijeliti u tri glavne
grupe (Ministarstvo poduzetništva i obrta, Ministarstvo gospodarstva, Vlada Republike
Hrvatske, 2013):
 Proizvodnja masivnog namještaja od punog drva;
 Proizvodnja iverala;
 Proizvodnja namještaja od mješavine materijala.

Najatraktivniji proizvodi za masovno tržište su proizvodi od iverala koji su pod velikim
pritiskom kineske i poljske konkurencije. U RH je samo jedan aktivan proizvođač iverala
(Iverica d.o.o.). zbog toga, najveći proizvođači namještaja od iverala moraju uvoziti ivericu
iz BIH (npr. Tvin koji je jedan od Ikeinih dobavljača). Namještaj od masivnog drva,
posebice onaj izrađen od slavonskog hrasta, nadaleko je tražen izvozni proizvod RH u
skandinavskim zemljama, Velikoj Britaniji, Francuskoj i Njemačkoj. Proizvodnja stolica je
bila zaštitni znak industrije prije 20 godina kada su se stolice najviše izvozile u SAD.
Danas postoji još svega nekoliko ozbiljnih proizvođača stolica i oni izvoze više od 85%
svoje proizvodnje. Najveći je Klana d.d sa proizvodnim kapacitetom od više od 1,5
milijuna stolica godišnje (Ministarstvo poduzetništva i obrta, Ministarstvo gospodarstva,
Vlada Republike Hrvatske , 2013).

56
U slijedećoj tablici (16) prikazani su glavni inidikatori proizvodnje namještaja za 2014.
odnosno 2015. godinu gdje je vidljivo da je dodana vrijednost industrije namještaja u 2014.
godini iznosila nešto manje od 907 milijuna kuna, dok je proizvodnja namještaja u ukupnoj
proizvodnji prerađivačkog sektora sudjelovala sa 2,25%.
Tablica 16: Glavni indikatori proizvodnje namještaja u RH
Broj tvrtki (2014)
949
Broj zaposlenih (2014)
9.721
Promet ( tisuće kuna, 2014)
3.071.776
Dodana vrijednost ( tisuće kuna, 2014)
906.965
Izvoz (milijuni eura, 2015)
316,48
Uvoz (milijuni eura, 2015)
221,75
Doprinos ukupnoj zaposlenosti u prerađivačkoj sektoru (2014)
3,81%
Udio proizvodnje u ukupnoj proizvodnji prerađivačkog sektora (2014)
2,25%
Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.
Promatraju li se pokazatelji konkurentnosti sektora proizvodnje namještaja u kontekstu
ukupnog sektora prerađivačke industrije (Tablica 17)  može se zamjetiti da je EBIDTA
(zarada prije odbitka kamata, poreza, deprecijacije i amortizacije) po zaposlenome niska u
odnosu na prosjek cjelokupne industrije, što je karakteristično za sve sektore prerađivačke
industrije sa niskom tehnološkom intenzivnosti (osim proizvodnje pića). Više od trećine
ukupnih prihoda ostvarenih u prerađivačkoj industriji je ostvareno izvozom, a proizvodnja
namještaja imala je veći udio izvoza u u ukupnom prihodu u odnosu na prosjek.
Tablica 17: Relevantni faktori konkurentnosti za C i C31 u 2014. godini
Djelatnost
Tehnološka
intenzivnost
EBIDTA
po
zaposlenoj osobi
(u tis. Eura)
Omjer
izvoza i
uvoza
Udio izvoza u
ukupnom
prihodu (%)
Udio BDV u ukupnoj
DV u proizvodnji
C

11,3
1.812
34,54
100,00
C31
niska
2,07
2.059
39,77
1,76
Izvor: Vlada Republike Hrvatske, Strategija pametne specijalizacije Republike Hrvatske za
razdoblje od 2016. do 2020. godine., 2016,  str. 23.

Proizvodnja namještaja ostvaruje zaradu prije odbitka kamata, poreza, amortizacije i
deprecijacije (EBITDA) od 2,07 eura po zaposlenome i značajno je izvozno orijentirana-
omjer izvoza i uvoza iznosi 2,059 što je iznad prosjeka prerađivačke industrije, a  39,77%
prihoda je ostvareno izvozom (također iznad prosjeka prerađivačke industrije).

57
Promatraju li se podaci o broju i veličini poslovnih subjekata (Tablica 18) u djelatnosti
proizvodnje namještaja, prema podacima FINA-e, u 2014. godini bilo je registrirano
ukupno 649 poslovnih subjekata.
Tablica 18: Broj i veličina poslovnih subjekata u djelatnosti C31 za 2014. godinu

Broj poslovnih subjekata
Šifra
Naziv
mali
srednji
veliki
ukupno
C31
Proizvodnja namještaja
630
14
5
649
C31.01
Proizvodnja namještaja za posl. i prod. prostore
148
2
0
150
C31.02
Proizvodnja kuhinjskog namještaja
116
0
0
116
C31.03
Proizvodnja madraca
11
1
2
14
C31.09
Proizvodnja ostalog namještaja
355
11
3
369
Izvor: Vlada Republike Hrvatske, Strategija pametne specijalizacije Republike Hrvatske za razdoblje od
2016. do 2020. godine., 2016, str. 20.
Ono što se prvo može zamijetiti jest da u djelatnosti proizvodnje namještaja prevladavaju
mali poslovni subjekti s udjelom od čak 97,07%, dok je udio velikih svega 0,77%. Još
jedan zanimljiv podatak jest da u proizvodnji kuhinjskog namještaja nema niti jednog
srednjeg ni većeg poslovnog subjekta.
Na Slici 19 prikazana je struktura izvoza cjelokupnog drvo-prerađivačkog sektora u 2015.
godine iz koje se može vidjeti da se najvećim dijelom izvoze proizvodi manje dodane
vrijednosti, odnosno drvo.
Slika 19: Struktura izvoza drvnih proizvoda i namještaja u 2015. godini, postoci

Izvor: Udruženje drvo-prerađivačke industrije HGK, Strategija drvoprerađivačke industrije „Izgradimo
smeđu magistralu“, 2016,  str.  9.

58
Kada je riječ o uvozu (Slika 20) tu, s druge s druge strane, prevladavaju finalni proizvodi i
to prvenstveno ostalo pokućstvo i sjedala.
Slika 20: Struktura uvoza drvnih proizvoda i namještaja u 2015. godini, postoci

Izvor: Udruženje drvo-prerađivačke industrije HGK, Strategija drvoprerađivačke industrije „Izgradimo
smeđu magistralu“, 2016,  str. 10.
Pored svega navedenog svakako treba naglasiti da je tečajna politika, koja je godinama
potpuno nerealna, dovela do propasti velikog dijela proizvodnog gospodarstva, osobito
onog koje je izvozno orijentirano kao proizvodnja namještaja. Također, Vlada RH je
proteklih godina ukinula financijske potpore drvoprerađivačkoj industriji koje su bile
dodjeljivanje putem Ministarstva poljoprivrede (Udruženje drvo-prerađivačke industrije
HGK, 2016).
Ono što se može zaključiti iz svega prikazanog  jest da je RH postala dominantno izvoznik
sirovine i jeftine radne snage i to putem izvoza trupaca i građe te podcijenjenih završnih
proizvoda. Naime, onaj dio koji se i izvozi kao finalni proizvod izvozi se kroz velike
prodajne lance te ne nosi HR identitet. Pored navedenog, RH ne koristi dovoljno
financijski potencijal EU fondova (kako na općem nivou tako i na nivou ovog sektora), niti
usklađuje svoje nacionalne strategije sa EU strategijama. S obzirom na sve navedeno
budućnog sektora proizvodnje nmaještaja je vrlo neizvjesna, te je krajnje vrijeme za
ozbiljne strukturne reforme (Udruženje drvo-prerađivačke industrije HGK, 2016).
3.2.2 Proizvodnja namještaja
Osnovna obilježja i prednosti djelatnosti proizvodnje namještaja u Hrvatskoj su dobra
sirovinska osnova i duga tradicija u proizvodnji namještaja. Kao neki od najvećih
problema navode se nespecijaliziranost proizvođača, veliki logistički troškovi, neadekvatni

59
kanali distribucije, nepraćenje trendova, siva ekonomija, zanemarivo ulaganje u razvoj
proizvoda, slaba tehnološka opremljenost, loša tečajna politika i drugo.
Prema Nacionalnoj klasifikaciji djelatnosti samu proizvodnju namještaja (NKD 31) može
se podijeliti dodatno na slijedeće podsektore, ovisno o vrsti proizvoda (Ministarstvo
poduzetništva, 2007):
 Proizvodnja namještaja za poslovne i prodajne prostore (NKD 31.01);
 Proizvodnja kuhinjskog namještaja (NKD 31.02);
 Proizvodnja madraca (NKD 31.03);
 Proizvodnja ostalog namještaja (NKD 31.09).

Navedena klasifikacija uglavnom odgovara i međunarodnim trgovinskim te carinskim
klasifikacijama. Unutar svakog od gore navedenog podsektora proizvodnja se još dodatno
dijeli ovisno o vrsti, dimenzijama, namjeni te materijalu izrade proizvoda. Tako, podsektor
proizvodnje  namještaja za poslovne i prodajne prostore uključuje proizvodnju stolica i
sjedalica za urede, radne prostore, hotele, restorane, javne prostore, kina, kazališta i sl.;
poseban namještaj za trgovine kao što su šalteri, police, namještaj za urede, laboratorije,
crkve, škole i restorane, a podsektor proizvodnja ostalog namještaja, proizvodnju
namještaja za vrtove i kuće (spavaće i dnevne sobe) kao i završne poslove kao što je
tapeciranje, poliranje, ličenje. Ovaj podsektor generira najveći udio prometa u proizvodnji
namještaja (preko 60%). Slijedi ga proizvodnja madraca i uredskog namještaja.
Obzirom na samu tehnologiju proizvodnje, namještaj možemo podijeliti na proizvodnju
masivnog, pločastog te tapeciranog namještaja. Pod proizvodnju masivnog namještaja
uglavnom uključujemo proizvodnju sjedalica, stolova te komoda od punog drva, što
uglavnom predstavlja i najcjenjeniji segment namještaja. Pločasti namještaj čini većinu
ukupno proizvedenog namještaja, a kao materijal se najčešće koristi iverica koja se oblaže
ukrasnim materijalima, uglavnom folijom.
Budući da često dolazi do zabune i miješanja sekundarne obrade drva i proizvodnje
namještaja, valja navesti razliku među njima. Naime, sekundarna obrada drva odnosi se na
proizvodnju proizvoda od drva kojima nije potrebna daljnja obrada pri korištenju za svoju
krajnju namjenu. Također, unutar stručnih krugova i dalje se vode rasprave treba li u
sekundarnu obradu drva uključiti i parket te unutarnju stolariju (vrata i prozore), obzirom
da se koriste za finalnu ugradnju, a ipak ne pripadaju u namještaj. Istovremeno,
proizvodnja namještaja obuhvaća i proizvodnju namještaja koji ne sadrži dijelove od drva,
već se primjerice izrađuje isključivo od metala, plastike i/ili stakla.
Iz tablice (19) se može vidjeti da je u promatranom vremenskom periodu vrijednost
proizvodnje kontinuirano padala. Najveći pad – čak 19% u odnosu na prethodnu godinu,
vidljiv je u 2009. godini što koincidira sa početkom ekonomske krize. U 2012. godini
došlo je do neznatnog rasta vrijednosti proizvodnje namještaja , da bi u iduće dvije godine
vrijednosti opet padale, pa je vrijednost proizvodnje u 2014. bila 28% niža u odnosu na

60
2008. godinu. Najveći pad, od gotovo 50%, prisutan je u podsektoru namještaja za
poslovne i prodajne prostore te kuhinjskog namještaja, dok je pad u podsektoru ostalog
namještaja umjereniji. Na vrijednost proizvodnje madraca kriza je imala najmanji učinak
tako da je proizvodnja neznatno smanjena te je već u 2011. počela rasti da bi u 2014.
dostigla predkrizni nivo.

Tablica 19: Vrijednost proizvodnje za C31, 2008.-2014., tisuće kuna

2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
C31
3.537.577
2.869.715
2.639.813
2.624.828
2.672.943
2.577.136
2.551.201
C3101
1.014.446
506.811
388.201
402.845
429.261
472.134
562.848
C3102
206.039
157.511
163.778
182.749
138.412
186.727
119.554
C3103
539.307
502.627
445.519
448.696
456.411
494.688
543.657
C3109
1.777.786
1.702.766
1.642.315
1.590.537
1.648.859
1.423.587
1.325.143
Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.

Na Slici 21 je prikazana struktura proizvodnje namještaja po podsektorima u 2014. godini
iz kojeg je vidljivo da u strukturi dominira proizvodnja ostalog namještaja dok najmanji
udio od samo 4,7% otpada na proizvodnju kuhinjskog namještaja.

Slika 21: Struktura vrijednosti proizvodnje namještaja u 2014 godini, postoci

Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.

Promatra li se proizvodnja po broju komada u periodu od 2013. do 2015. godine (Tablica
20) uočava se da je sveukupno proizvodnja odabranih proizvoda u promatranom godišnjem
razdoblju rasla. Najveći trend porasta zabilježila je proizvodnja uredskog drvenog
namještaja, a najveći pad proizvodnja drvenog namještaja za trgovine. Proizvodnja sjedala
22,10
4,70
21,30
51,90
Proizvodnja namještaja za poslovne i prodajne prostore
Proizvodnja kuhinjskog namještaja
Proizvodnja madraca
Proizvodnja ostalog namještaja

61
je stagnirala. Navedenom stanju pridonijela je činjenica da je došlo do nestanka (stečaja)
nekih značajnih proizvođača namještaja.

Tablica 20: Proizvodnja odabranih proizvoda djelatnosti C31 za razdoblje od 2013. do
2015. godine (fizički obujam)
PROIZVOD
Mjerna
jedinica
2013.
2014.
2015.
Indeks  2015./
2014.
Sjedala
kom.
1.618.265
1.682.076
1.647.803
98
Uredski drveni namještaj
kom.
96.349
102.957
120.393
117
Drveni namještaj za trgovine
kom.
26.028
30.772
27.223
88
Kuhinjski namještaj
kom.
176.948
240.927
253.313
105
Madraci svih vrsta
kom.
276.499
271.873
277.520
102
Drveni namještaj - kućno pokućstvo
kom.
792.204
787.848
814.290
103
Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.

Na slici (22) može se vidjeti struktura proizvodnje pojedinih skupina namještaja u 2014.
godini. Najveći broj komada proizveden je u podsektoru madraca i nosača madraca, nakon
čega slijede stolice i sjedala te namještaj za poslovne i prodajne prostore. Drveni namještaj
za dnevni boravak i spavaće sobe te kuhinjski namještaj bili su podjednako zastupljeni po
fizičkom obujmu.
Slika 22: Proizvodnja pojedinih skupina namještaja Republike Hrvatske u 2014. godini, u
komadima

Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.
Stolice i sjedala;
1.586.622
Madraci i nosači
madraca;
2.125.478
Drveni namještaj
za spavaće sobe;
305.494
Kuhinjski
namještaj;
247.394
Namještaj za
poslovne i
prodajne
prostore;
1.043.179
Drveni namještaj
za dnevni
boravak;
392.674

62
Tablica 21: Bruto dodana vrijednost za C3 i C31 , 2003.-2013, tekuće cijene, milijuni kuna

2003.
2004.
2005.
2006.
2007.

C31
934
973
994
1.062
1.234
C
32.363
34.623
35.746
37.908
41.623
Udio
2,89%
2,81%
2,78%
2,80%
2,96%

2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
C31
1.229
1.039
1.008
1.084
1.065
1.016
C
44.755
41.235
39.706
41.111
40.574
39.240
Udio
2,75%
2,52%
2,54%
2,64%
2,62%
2,59%
Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.

U tablici (21) prikazano kretanje bruto dodane vrijednosti odjeljka C31 i bruto dodanoj
vrijednosti ukupne prerađivačke industrije C u periodu 2003.-2013. te je izračunat udio
C31 u C3. Ono što se može zamjetiti jest da je na kraju promatranog razdoblja udio niži no
što je bio na početku, ali je zato vrijednosno došlo do porasta bruto dodane vrijednosti
kako C31 tako i cjelokupne prerađivačke industrije.
3.2.3 Kretanje prihoda i rashoda
Prema podacima FINA-a (Tablica 22) djelatnost proizvodnje namještaja u 2015. godini
ostvarila je ukupan prihod od 3,35 milijardi kuna što je 5,6% više nego u prethodnoj
godini. U promatranom vremenskom periodu došlo je do porasta prihoda u proizvodnji
namještaja od 11%. Najviše prihoda generirao je podsektor proizvodnje ostalog namještaja
iako ti prihodi u promatranom periodu stagniraju, pa su čak i niži u odnosu na početnu
godinu promatranja. Podjednak porast prihoda od oko 50% ostvaren je u podsektoru
proizvodnje namještaja za poslovne i prodajne prostore te proizvodnje madraca, dok je
najmanji udio i najveći pad u odnosu na 2010. ostvarila proizvodnja kuhinjskog
namještaja.
Tablica 22: Ukupan prihod djelatnosti C31 za razdoblje od 2010. do 2015., tisuće kuna

2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
2015.
C 3101
391.525
456.425
451.856
504.754
559.457
586.021
C 3102
206.098
217.383
174.886
159.233
170.389
184.774
C 3103
477.707
535.077
491.527
581.066
631.393
733.698
C 3109
1.939.937
1.991.235
2.033.688
1.909.995
1.807.919
1.843.375
Ukupno C31
3.015.267
3.200.121
3.151.956
3.155.047
3.169.158
3.347.868
Izvor: Financijska Agencija,  Osnovni financijski rezultati poslovanja poduzetnika po djelatnostima  za
2010.-2015. godinu, odjeljak djelatnosti: 31 Proizvodnja namještaja, 2016.

63
Promatra li se ukupan prihod za djelatnost proizvodnje namještaja po poslovnom subjektu
isti je u 2015. iznosio 5,11 milijuna kuna što je za 0,23 milijuna kuna više nego u
prethodnoj godini.
Slika 23: Ukupni prihodi po zaposlenom, 2010.-2015., kune

Izvor: Financijska Agencija,  Osnovni financijski rezultati poslovanja poduzetnika po djelatnostima  za
2010.-2015. godinu, odjeljak djelatnosti: 31 Proizvodnja namještaja,  2016.
Na Slici 23 prikazano je kretanje ukupnih prihoda po zaposlenom u periodu od 2010. do
2015. godine iz kojeg se može vidjeti da, osim pada u 2013. godini, prihodi po zaposlenom
kontinuirano rastu te su u 2015. godini dosegli vrijednost od 406,6 tisuće kuna.
Promatrajući po podsektorima, najlošiji podsektor u bila je proizvodnja kuhinjskog
namještaja sa 326 tisuće kuna po zaposlenom.

Tablica 23: Ukupan rashod djelatnosti C31 za razdoblje od 2010. do 2015., tisuće kuna

2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
2015.
C 3101
391.006
445.342
419.654
488.425
541.312
581.050
C 3102
209.245
218.923
184.669
178.920
193.629
183.124
C 3103
439.560
505.884
480.500
585.487
607.869
694.523
C 3109
2.028.256
2.140.032
2.173.963
2.032.597
1.853.804
1.840.557
Ukupno C31
3.068.068
3.274.180
3.258.785
3.285.428
3.196.615
3.299.254
Izvor: Financijska Agencija,  Osnovni financijski rezultati poslovanja poduzetnika po djelatnostima  za
2010.-2015. godinu, odjeljak djelatnosti: 31 Proizvodnja namještaja , 2016.

Promatra li se rashodovna strana (Tablica 23) može se uočiti da najviše rashoda generira
podsektor proizvodnje ostalog namještaja čiji se se rashodi u promatranom periodu
smanjili za 7,5%. Najveći porast ukupnih rashoda od 58% u promatranom je periodu
zabilježen u podsektoru proizvodnje madraca. Ukupni rashodi sektora namještaja u
promatranom periodu su rasli svake godine osim 2013. kada je zamjećen lagani pad.
0
100000
200000
300000
400000
500000
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
2015.

64
Slika 24: Dobit razdoblja ili gubitak razdoblja po zaposlenom, 2010.-2015, kune

Izvor: Financijska Agencija,  Osnovni financijski rezultati poslovanja poduzetnika po djelatnostima  za
2010.-2015. godinu, odjeljak djelatnosti: 31 Proizvodnja namještaja,  2016.
Uzimajući u obzir ukupne prihode i rashode po zaposlenom na idućoj slici (24) prikazana
je dobit odnosno gubitak razdoblja po zaposlenom. Zamjećuje se da je do 2014. godine bi
prisutan trend gubitka, koji je bio najviši u 2013. godini, da bi u 2015. napokon bio
ostvaren dobitak u iznosu 4.126,12 kn po zaposlenom. Međutim, navedeni dobitak većim
je dijelom rezultat smanjenja broja zaposlenih u sektoru u 2015. godini.
Navedeni pokazatelji ukazuju da je sektoru nužno potrebno restrukturiranje, okrupnjavanje
i specijalizacija te da se trebaju čim prije poduzeti mjere koje bi djelatnost orijentirale ka
proizvodnji sa višim stupnjem obrade.

3.2.4 Zaposlenost i struktura radne snage

Zaposleni u sektoru namještaja osnovni su čimbenik ove pretežno radno-intenzivne
djelatnosti, međutim, broj zaposlenih se posljednjih godina smanjuje što se može vidjeti u
tablici.
Tako je u 2015. godini, djelatnost C31 ukupno zapošljavala 7.502 radnika, što je udio od
3,77% u ukupnoj zaposlenosti prerađivačke industrije (Tablica 24). U promatranom
razdoblju od 2012. do 2015. godine, djelatnost C31 bilježi godišnji pad broja zaposlenih
koji je najznačajnije izražen u 2015. u odnosu na prethodnu godinu s gubitkom čak 941
radnog mjesta i udjelom od samo 3,76% u ukupnoj prerađivačkoj industriji.
Udio zaposlenosti C31 u ukupnoj zaposlenosti RH u 2015. godini je iznosio 0,66%, što je
bio pad u odnosu na prethodne tri godine kada je udio iznosio 0,75%-0,77%.
-20000
-15000
-10000
-5000
0
5000
10000
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
2015.

65
Tablica 24: Zaposlenost u djelatnosti C31, C i RH  za razdoblje od 2012. do 2015.
DJELATNOST
2012.
2013.
2014.
2015.
Prerađivačka industrija
207.298
201.950
198.069
199.153
Proizvodnja namještaja
8.887
8.447
8.443
7.502
Ukupno RH
1.153.497
1.132.246
1.120.507

Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.

Promatra li se prostorna raspoređenost (Tablica 25) može se uočiti da je najveći broj
poslovnih subjekata u Gradu Zagrebu te zagrebačkoj županiji, a najveći broj zaposlenih u
Međimurskoj, Virovitičko-podravskoj te Primorsko goranskoj županiji.
Tablica 25: Broj poslovnih subjekata i broj zaposlenih djelatnosti C31 po županijama RH,
2014.
Županije RH
Broj poslovnih
subjekata
Broj zaposlenih u poslovnim
subjektima
Grad Zagreb
195
840
Zagrebačka županija
 66
389
Krapinsko - zagorska županija
14
208
Varaždinska županija
28
227
Koprivničko
-
križevačka  županija
12
102
Međimurska  županija
32
1.441
Bjelovarsko - bilogorska županija
18
626
Virovitičko - podravska  županija
13
1.176
Požeško - slavonska županija
12
536
Brodsko - posavska županija
19
365
Osječko  - baranjska županija
31
656
Vukovarsko - srijemska županija
16
131
Karlovačka županija
18
76
Sisačko - moslavačka  županija
14
22
Primorsko - goranska županija
36
995
Ličko - senjska županija
1
2
Zadarska županija
16
124
Šibensko - kninska županija
8
50
Splitsko - dalmatinska županija
59
402
Istarska županija
30
193
Dubrovačko
-
neretvanska
županija
11
28
Ukupno
649
8.589
Izvor: Vlada Republike Hrvatske, Strategije razvoja prerade drva i proizvodnje namještaja
Republike Hrvatske, Nacrt, Zagreb, 2016, str. 24.

66
Podaci pokazuju da Dubrovačko – neretvanska, Šibensko – kninska, Zadarska i Ličko –
senjska županija nemaju toliko razvijeno gospodarstvo proizvodnje namještaja kao ostale
županije.
Ukoliko se promatra ukupna zaposlenost u djelatnosti proizvodnje namještaja prema
veličini, najveći udio odnosi se na male poslovne subjekte – 43,18% (Tablica 26). Najveći
broj zaposlenih prisutan je u posektoru proizvodnje namještaja za poslovne i prodajne
prostore, u kojem je i najveći broj poslovnih subjekata.
Kada je riječ o strukturi radne snage u djelatnosti proizvodnje namještaja ista je već dulji
niz godina vrlo nepovoljna što predstavlja jedno od glavnih ograničenja u ovom sektoru.
Naime, kako se može vidjeti iz tablice (27)  u strukturi zasposlenosti prevladavaju osobe sa
srednjom stručnom spremom (52,85%). Zaposlenost osoba samo sa osnovnim
obrazovanjem prisutna je posebice u ruralnim područjima. Navedeno implicira izostanak
odgovarajućih kvalifikacija, konkretnih znanja i vještina koje su potrebne za kvalitetu
proizvodnje i poslovanja poslovnog subjekta u vremenima kada je fleksibilnost i
prilagodljivost tržišnim kretanjima nužna i neminovna.
Tablica 26: Zaposlenost u poslovnim subjektima djelatnosti C31 prema veličini za 2014.

mali
srednji
veliki
ukupno
C31
Proizvodnja namještaja
3.709
2.604
2.276
8.589
C31.01
Proizvodnja namještaja za posl. i
prod. prostore
1.165
213
0
1.378
C31.02
Proizvodnja kuhinjskog namještaja
498
0
0
498
C31.03
Proizvodnja madraca
49
254
694
997
C31.09
Proizvodnja ostalog namještaja
1.997
2.137
1.582

Izvor: Vlada Republike Hrvatske, Strategije razvoja prerade drva i proizvodnje namještaja
Republike Hrvatske, Nacrt, Zagreb, 2016, str. 20.

Općenito valja naglasiti da je pronalazak adekvatne radne snage vrlo rašireni problem u
ovom sektoru. Kao primjer može se navesti slučaj Drvne Industrija Klana – jednog od
vodećih proizvođača namještaja (prvenstveno stolica) u RH. Naime, poduzeće je 2015.
godine raspisalo natječaj za stipendiranje jednog razreda stolara i tapetara u primorsko-
goranskoj županiji, na koji se prijavilo svega pet kandidata iako su, uz stipendiju, nudili i
pokrivanje troškova studentskog doma, plaćenog prijevoza, školske prakse, osiguranog i
plaćenog posla za vrijeme školskih praznika, kao i radni odnos nakon završetka
školovanja.
Govoreći o zaposlenosti i strukturi radne snage u sektoru namještaja valja spomenuti
anketno istraživanje koje su 2013. godine izvršili Motik i Barčić (2013). Riječ je o
anketnom istraživanju trgovačkih društava u području proizvodnje namještaja na osnovu
kojeg je utvrđeno da je 57% ispitanika (od njih 77) u svojim tvrtkama za proizvodnju
namještaja zapošljavalo do deset osoba, 16% ispitanika od 11 do 25 osoba, a 4% ispitanika
od 26 do 50 zaposlenika. Šest posto ispitanika zapošljavalo je između 51 i 100 osoba, a

67
10% njih između 101 i 250 osoba. Da zapošljava više od 250 osoba izjasnilo se svega 6%
ispitanika. Razmatrajući spolnu strukturu ukupnog broja zaposlenih osoba na temelju 77
ispitanika, 80 % ukupno zaposlenih su bili muškarci, a samo 20% žene.

Tablica 27: Zaposleni u pravnim osobama djelatnosti C31 prema stupnju stručnog
obrazovanja, stanje na datum 31. ožujka 2014. godine
Izvor: Vlada Republike Hrvatske, Strategije razvoja prerade drva i proizvodnje namještaja
Republike Hrvatske, Nacrt, Zagreb, 2016, str. 23.

Nadalje, ispitanike se tražilo da se izjasne o dobnoj i obrazovnoj strukturi svojih
zaposlenika, a rezultati anketiranja prikazani su u tablici broj 30 iz koje je vidljivo kako su
ukupnu strukturu zaposlenika u njihovim tvrtkama u najvećoj mjeri, 65%, činile osobe do
40 godina života, odnosno osobe srednje stručne spreme (71%). Samo 6% ukupno
zaposlenog osoblja činile su osobe koje prema kategoriji obrazovanja pripadaju onima s
višom stručnom spremom, a samo 1% ukupnog broja zaposlenih osoba činili su magistri
i/ili doktori znanosti.
Tablica 28: Dobna i obrazovna struktura u tvrtkama za proizvodnju namještaja
Kategorija starosne
dobi (godine)
Srednja
vrijednost
postotka ispitanika (n=75)
Kategorije
obrazovanja
Srednja vrijednost postotka
ispitanika (n=76)
20 do 30
27
Niskokvalificirani
radnik (NKV)
11
31 do 40
38
Srednja
stručna
sprema (SSS)
70
41 do 50
22
Viša
stručna
sprema (VŠS)
6
51 do 60
12
Visoka  stručna
sprema (VSS)
12
Više od 60
1
Magisterij
i
doktorat
1
Izvor: A. Pirc Barčić, D. Motik, Analiza stanja tvrtki u proizvodnji namještaja u Republici Hrvatskoj 2013.,
2014, str. 284.
Iz svega se može zaključiti da je velika većina tvrtki zapošljavala do deset djelatnika i to, u
pravilu, muškaraca starosne dobi do 40 godina i srednje stručne spreme.
Analiza kretanja neto plaća po zaposlenom ukazuje na relativno niske plaće u industriji
namještaja. Prosječna mjesečna isplaćena neto plaća po zaposlenom za 2015. godinu u
industriji namještaja iznosila je 3.805 kuna, što je bilo 25,9% manje od prosjeka
prerađivačke industrije RH. Prerađivačka industrija RH od 2012. do 2015. godine imala je

Ukupno
STUPANJ STRUČNOG OBRAZOVANJA
visoko
stupanj stručne spreme
kvalifikacija
Ukupno
doktori
magistri
VŠS
SSS
NSS
VKV
KV
PKV + NKV
8.002
446
-
11
278
4.229
323
61
1.543
1.122

68
trend godišnjeg porasta prosječne mjesečne isplaćene neto plaće. Taj trend pratila je i
industrija namještaja do 2014. godine da bi u 2015. došlo do neznatnog pada.

Tablica 29: Prosječna mjesečno isplaćena neto plaća po zaposlenom u djelatnosti C31 u
odnosu na prerađivačku industriju RH za razdoblje od 2012. do 2015., kune
DJELATNOST
2012.
2013.
2014.
2015.
Prerađivačka industrija
4.829
4.899
4.928
5.131
Proizvodnja namještaja
3.390
3.450
3.867
3.805
Ukupno RH
5.478
5.515
5.529
5.711
Izvor: Vlada Republike Hrvatske, Strategije razvoja prerade drva i proizvodnje namještaja Republike
Hrvatske, Nacrt, Zagreb, 2016, str. 22.
3.2.5 Analiza strukture izvoza i glavnih izvoznih tržišta

Nakon analize proizvodnje i zaposlenosti slijedi analiza strukture izvoza i glavnih izvoznih
tržišta.
Analiza pokazatelja izvoznih performansi proizvodnje namještaja upućuje na zaključak da
je vrijednost izvoza nakon razdoblja najveće krize (2009./2010) polako počela rasti te je
već u 2012. gotovo dosegla predkriznu razinu iz 2008. godine. Nakon toga, stopa rasta je
sve veća iz godine u godinu. Također je u 2013. i 2014. godini zabilježen zamjetan rast
udjela u ukupnome i izvozu prerađivačke industrije. Pokrivenost uvoza izvozom od 2010.
na dalje kontinuirano raste te je u 2014. iznosila 142,7%.
Tablica 30: Pokazatelji izvoznih performansi djelatnosti C31 – Proizvodnje namještaja, u
razdoblju od 2008. do 2014. godine
C31
2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
Izvoz (tis.kuna)
1.804.962
1.446.456
1.645.594
1.770.709
1.797.368
2.022.243
2.414.622
Udio u ukupnome
izvozu RH (%)
2,6
2,6
2,5
2,5
2,5
2,8
3,1
Udio u izvozu prer.
ind. (%)
2,9
2,9
2,8
2,7
2,8
3,2
3,5
Pokrivenost uzvoza
izvozom (%)
75,4
76
102,7
104,2
109,7
130,3
142,7
Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.
Promatraju li se izvozne performanse sektora namještaja vidljivo je da su najvažniji
trgovinski partner zemlje članice EU s udjelom od 87% u ukupom izvozu te 75% u
ukupnom uvozu u 2015. godini. Udio u izvozu zemalja EU27, kao i udio u uvozu, su
smanjeni u promatranom razdoblju. Od toga je 70% izvezeno u EU15 u 2015. godini, dok
je istovremeno uvezeno 55% od ukupnog uvoza iz EU15 (Tablica 31).

69
Tablica 31: Izvoz i uvoz 94 C31 prema ekonomskim grupacijama i za razdoblje od 2014.
do 2015. godine, tisuće eura

IZVOZ
IZVOZ
UVOZ
UVOZ

2014.
2015.
2014.
2015.
EU27
359.641
406.024
242.947
268.451
EU15
250.834
281.029
143.751
149.585
NAFTA
3.275
4.084
999
1.406
OPEC
2.818
9.402
22
6
UKUPNO
404.526
466.790
319.183
358.641
Izvor: Trade map, List of exporting markets for product 94: Furniture exported by Croatia in 2014  and
2015, 2016 ; Trade map, List of supplying markets  for product 94: Furniture imported by Croatia in 2014.
and 2016, 2016.
Promatraju li se ostale ekonomske grupacije zamjećuje se da je u 2015. godini došlo do
zamjetnog porasta izvoza u zemlje OPEC-a.
Promatra li se uvoz iz zemalja OPEC-a isti se smanjio su promatranom razdoblju dok je
zamjetno povećan  uvoz iz zemalja NAFTA-e.
Na slijedećoj slici (25) prikazano je pet glavnih izvoznih tržišta RH za sektor namještaja za
razdoblje od 2001. do 2015. godine.
Slika 25: Pet glavnih izvoznih tržišta namještaja i njihovi udjeli u ukupnom izvozu u
razdoblju od 2001. do 2015. godine, za HS kategoriju 94

Izvor: Trade Map, List of importing markets for a product 94: Furniture
exported by Croatia 2011-2015, 2016.

Najvažnije izvozno tržište je, dakako, Njemačka koju u čitavom promatranom periodu,
obilježava rast udjela u ukupnom izvozu s 18,7% u 2001. godini na čak 36,8% u 2015.
godini. Na drugom mjestu je do 2005. godine bila Italija, dok je u zadnjih pet godina to

70
mjesto preuzela Slovačka sa 17,2% u 2015. godini. Treće najvažnije izvozno tržište u
posljednje četiri godine bila je Austrija, a prije toga na trećem mjestu su se izmjenjivale
Francuska, Slovenija, Italija i Slovačka. Budući da je riječ o gospodarski najjačim
europskim ekonomijama može se utvrditi da je hrvatski izvozni namještaj kvalitetan.
Slika 26 prikazuje kretanje izvoza namještaja za pet najvažnijih izvoznih tržišta u periodu
od 2011. do 2015. godine. Njemačka je daleko najvažnije tržište u koje se izvozi namještaj,
a Slovačka također bilježi znatan rast izvoza u odnosu na 2011. godinu. Najveći pad u
promatranom periodu bilježi izvoz namještaja u Italiju.

Slika 26: Pet glavnih izvoznih tržišta namještaja u razdoblju od 2011. do 2015. godine, za
HS kategoriju 94

Izvor: Trade Map, List of importing markets for a product 94: Furniture
exported by Croatia 2011-2015, 2016.

U Tablici 32 su prikazani trgovinski indikatori za 2015. godinu iz kojih se može iščitati da
su najveću vrijednost izvoza ostvarila podkategorija sjedala (i djelova sjedala) uz pozitivnu
vanjskotrgovinsku bilancu. Navedena podkategorija je na 32. mjestu u ukupnom svjetskom
izvozu.
Najmanju vrijednost izvoza i negativnu vanjskotrgovinsku bilancu ostvarila je
podkategorija namještaja za medicinske i zubarske ordinacije, u kojoj je primjećena i
najveća koncentracija. Koncentracija se bazira na Herfindahl - Hirschman indeksu i može
imati vrijednost od 0 do 1. Povećanje indeksa koncentracije znači prisustvo manjeg broja
konkurenata te jačanje tržišne snage, i obrnuto. Najmanja koncentracija od 0,14 prisutna je
u podkategoriji madraca i nosača za madrace.

71
Tablica 32: Trgovinski indikatori RH za HS podkategorije 94, 2015.
Pokategorija
(oznaka
proizvoda)
Izvoz
2015
(tisuće USD)
Trgovinska
bilanca
2015
(tisuće USD)
Godišnji rast u
količini
2011-
2015 (%, p.a.)
Udio
u
svjetskom
izvozu
Koncentracija
uvoznih
zemalja
SVI PROIZVODI
12.846.850
7.732.957

77
0,07
Sjedala i djelovi sjedala
(9401)
273.352
146.828
8
32
0,29
Ostali namještaj i dijelovi
namještaja (9403)
97.573
-49.729
5
48
0,14
Montažne zgrade (9406)
94.818
73.704
21
22
0,18
Nosači madraca, madraci, i
sl-(9404)
33.470
4.954
8
40
0,12
Rasvjeta i druga rasvjetna
tijela (9405)
17.525
-52.857
0
51
0,15
Namještaj za medicinske i
zubarske ordinacije (9402)
1395
-2.855
-14
52
0,44

Izvor: Trade Map, List of products at 4 digit level exported by Croatia in 2015, 2016.
Iz tablice 33 je vidljivo da najveću vrijednost u strukturi izvoza u cijelom promatranom
razdoblju imaju sjedala i djelovi sjedala (52,8% u 2015. godini). Najveća vrijednost izvoza
ostvarena je 2014. godine kada je udio podkategorije 9401 iznosio 55%. Najmanje u
strukturi izvoza, kroz čitavo promatrano razdoblje,  sudjeluje podkategorija namještaja za
medicinske i zubarske ordinacije - svega 0,3% u 2015 .godini.

Tablica 33: Struktura izvoza RH za HS podkategorije 94, 2011.-2015., tisuće USD

2011.
2012.
2013.
2014.
2015.
9401
225.961
204.288
246.642
295.615
273.352
9403
93.151
89.194
96.372
110.003
97.573
9406
44.050
40.221
59.574
74.668
94.818
9404
31.732
28.670
28.527
36.971
33.470
9405
13.548
14.628
16.584
18.773
17.525
9402
1.480
1.769
1.838
1.686
1.395
UKUPNO 94
409.922
378.770
449.537
537.716
518.133
Izvor: Trade Map, List of products at 4 digit level exported by Croatia in 2015, 2016.

3.3 Čimbenici konkurentnosti

U nastavku rada analizirani su čimbenici konkurentnosti sektora proizvodnje namještaja u
Republici Hrvatskoj i to profitabilnost, dostupnost primarnih proizvoda, troškovi rada i
radna snaga, investicije, istraživanje i razvoj, inovacije i dizajn te cijene.

72
3.3.1 Profitabilnost

Profitabilnost poslovanja/sektora mjeri se pokazateljima koji mjere povrat uloženog
kapitala, što se smatra najvećom upravljačkom djelotvornošću.
U idućoj tablici prikazano je kretanje faktora profitabilnosti u sektoru proizvodnje
namještaja u razdoblju od 2010. do 2015. godine kako bi se obuhvatili trendovi i dinamika
promjena.
Tablica 34: Pokazatelji profitabilnosti u sektoru C31, 2010.-2015., postoci

2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
2015.
Neto marža profita
-2,38
-2,86
-3,69
-4,51
-1,26
1,01
Bruto marža profita
-1,75
-1,31
-3,39
-4,13
-0,87
1,45
Neto rentabilnost imovine
-1,50
-1,78
-2,69
-3,34
-0,97
0,85
Bruto rentabilnost imovine
-1,10
-1,44
-2,47
-3,06
-0,67
1,22
Rentabilnost vlastitog kapitala
-3,46
-4,76
-8,24
-10,76
-2,69
2,23
Izvor: Financijska Agencija,  Financijski pokazatelji za sve poduzetnike za 2011.-2015. godinu odjeljak
djelatnosti: C31 proizvodnja namještaja, 2016.

Ono što se odmah može zamjetiti jest da svi promatrani pokazatelji imaju pozitivan
predznak tek u posljednjoj promtranoj godini iz čega se može zaključiti da sektor izlazi iz
krize. Najgore vrijednosti svih pokazatelja profitabilnosti zabilježene su 2013. godine kada
je rentabilnost vlastitog kapitala, promatrana kao omjer neto dobiti i vlastitog kapitala, bila
na razini od -10,76%. U 2015. godini rentabilnost vlastitog kapitala iznosila je 2,23% što je
veliki pomak u dvije godine i budi nadu u svjetlu budućnost sektora.

Slika 27: Kretanje pokazatelja profitabilnosti za C31 u razdoblju 2010. do 2015., postoci

Izvor: Financijska Agencija,  Financijski pokazatelji za sve poduzetnike za 2011.-2015. godinu odjeljak
djelatnosti: C31 proizvodnja namještaja, 2016.

73
Osvrne li se na vrijednost pokazatelja rentabilnosti imovine, promatranog kao omjer dobiti
i ukupne imovine, uočava e sličan trend, što vrijedi i za pokazatelj marže profita izračunat
kao omjer dobiti i ukupnog prihoda.
Iz svega se može zaključiti da je ekonomska kriza svakako doprinijela smanjenju svih
faktora profitabilnosti, te su svi pokazatelji tek 2015. godine ostvarili pozitivne vrijednosti
(Slika 27).
Još jedan pokazatelj na temelju kojeg se mjeri profitabilnost jest bruto operativna
(poslovna) stopa izračunata kao omjer bruto operativnog viška (dodana vrijednost minus
troškovi osoblja) i vrijednosti prometa te na taj način pokazuje višak koji se generira iz
poslovnih aktivnosti nakon što su plaćeni troškovi rada.

Tablica 35: Bruto operativna stopa za C31 i podsektore u periodu 2008.-2014., postoci

2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
C31
7,7
6,8
4,2
6,8
6,0
7,2
9,3
C3101
17,1
19,3
19,7
18,1
15,8
12,4
13,0
C3102
6,8
7,5
2,7
2,1
6,7
40,8
7,1
C3103
19,0
15,9
18,2
14,6
13,3
11,1
14,6
C3109
7,8
5,0
7,3
6,3
2,2
1,3
6,1
Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.

Iz Tablice 35 se može vidjeti da je bruto operativna stopa bila najniža 2010. godine nakon
čega dolazi do kontinuiranog rasta iz godine u godinu. Najveća bruto operativna stopa u
prosjeku se ostvaruje u podsektoru proizvodnje madraca iako je najveća zabilježena bruto
operativna stopa od 40,8%, u čitavom promatranom razdoblju, ostvarena 2013. u
podsektoru proizvodnje kuhinjskog namještaja.

3.3.2 Dostupnost primarnih proizvoda
Hrvatska raspolaže dovoljnim sirovinskim potencijalom što implicira postojanje preduvjeta
za vođenje konkurentne industrijske politike drvnog sektora. Naime, prema podacima
Hrvatskih šuma (2006) ukupna površina šuma i šumskih zemljišta u Hrvatskoj iznosi
2.688.687 ha, što je gotovo 48% kopnene površine države, od čega je 2.106.917 ha (cca
79%) u vlasništvu Hrvatske, a ostatak u vlasništvu privatnih šumoposjednika (581.770 ha).
Najvećim dijelom šuma (2.018.987 ha) koje su u državnom vlasništvu gospodari poduzeće
Hrvatske šume. Nadalje, godišnji etat u šumama kojima gospodare HŠ d.o.o. iznosi u
prosjeku 5,8 mil. m³. Važećom je 'Šumskogospodarskom osnovom područja RH' utvrđeno
da drvne zalihe ima 398 mil. m³ (302 mil. m³ u državnim šumama kojima gospodare HŠ
d.o.o., nešto više od 78 mil. m³ u šumama privatnih šumoposjednika i 17 mil. m³ u
državnim šumama kojima se koriste drugi pravni subjekti). Godišnji prirast drvne zalihe

74
iznosi 10,5 mil. m³ (8 mil. m³ u šumama kojima gospodare HŠ d.o.o. i 2,1 mil. m³ u
šumama
privatnih
šumoposjednika).
Najveći
dio
drvne
zalihe
na
razini
šumskogospodarskog područja čini bukva (36%), hrast lužnjak (12%), hrast kitnjak (10%),
obični grab (9%), jela (8%) i ostale vrste (Vlada RH, 2016). Godišnje se u šumama kojima
gospodare Hrvatske šume iskoristi manje od prirasta, čime se osigurava budućnost
održivog gospodarenja.
Kao što je već spomenuto privatne šume zauzimaju 21% od ukupne površine šuma u RH te
se, sukladno tome, ne bi trebao zanemariti njihov gospodarski potencijal. Naime, prema
podacima Šumskogospodarskih osnovih područja ukupna drvna zaliha privatnih šuma
iznosi iznosi 78.301.000 m³ (između 140 i 150 m³/ha), a godišnji tekući prirast 2.144.442
m³ (okvirno 4 m³/ha), dok je desetogodišnji etat propisan na 7.000.000 m³. Međutim,
navedeni potencijal teško je iskoristiti u potpunosti zbog problema usitnjenosti posjeda,
nesređenih imovinsko-pravnih odnosa te nižih uzgojnih oblika na puno područja koji us
posljedica lošeg gospodarenja. Kao primjer u Strategiji razvoja prerade drva i proizvodnje
namještaja RH 2016-2020, istaknuta je činjenica da u RH ima cca 1,2 parcela sa 600 tisuća
posjednika, što je prosječno manje od 0,5h, dok je u EU prosječna površina šumskog
posjeda 13 ha. Kako bi se potaknulo provatne šumoposjednike na kvalitetnije gospodarenje
i stvaranje većih prihoda iz vlastite šume potrebna je dobra politika te poticaji iz fondova
EU.
Ukoliko se osvrnemo na šumsku biomasu, ista ima ogroman potencijal i može znatno
doprinjeti povećanom korištenju obnovljivih izvora energije u HR. Prema procjeni
Sveučilišta u Zagrebu Šumarskog fakulteta, trenutna ukupna raspoloživa količina drvne
biomase u RH za energetske svrhe ili za industrijsku proizvodnju iznosi okvirno 3.75 mil.
m³ godišnje, od čega šumski ostatak 0.75 mil. m³, ogrjevno drvo 2 mil. m³ i ostaci nastali
preradom drva 1 mil. m³. Ukupna zaliha mrtvog ležećeg drva iznosi 19 mil. m³ dok mrtvog
stojećeg drva iznosi 14.3 mil. m³. Količina drvnog ostatka nastala preradom drva ovisi o
vrsti sirovine, načinu prerade, izlaznom asortimanu i kvaliteti ulazne sirovine. Drvni
ostatak u svim fazama proizvodnje iznosi cca. 47% dok u višim fazama prerade drva taj
postotak u odnosu na ulaznu sirovinu iznosi do 67%. Ako se govori samo o primarnoj i
doradnoj obradi drva, postotak drvnog ostatka iznosi cca. 32% (Vlada RH, 2016).
Kako je navedeno u Nacrtu Strategije razvoja prerade drva i proizvodnje namještaja RH,
2016-2020., implementacijom projekata obnovljivih izvora energije koji koriste biomasu
zadovoljit će se zahtjevi Kyoto protokola, ali i dati doprinos ruralnom razvoju (budući da
će se najveći dio projekata implementirati u ruralnim dijelovima). Ono što također valja
naglasiti jest činjenica da kroz veće korištenje drvne biomase biološka i  ravnoteža okoliša
neće biti ugrožene budući da se proces upravljanja drvom sprovodi u suglasnosti sa vrlo
strogim zakonima u HR. Trenutno najveći dio sirovine drvne biomase završi u izvozu
budući da se više od 40 kamiona biomase svaki dan izvozi iz Slavonije prema Sloveniji,
Austriji, Italiji i Mađarskoj. U pogledu drvoprerađivačke industrije u RH mnoga

75
postrojenja imaju u vidu plan za instalaciju kogeneracijskih postrojenja, prvenstveno za
vlastite potrebe, sa mogućnošću prodaje viška električne energije dobavljačima.
Kako saznajemo iz Strategije šumarstva RH 2016-2030. šume su zbog velikih vrijednosti
općekorisnih funkcija te s osnove direktnih koristi od proizvodnje drvne sirovine i šumske
biomase, proglašene dobrom od interesa države i uživaju njezinu osobitu zaštitu. Unutar
EU ne postoji zajednička šumarska politika, ali zato postoji čitav niz mjera smjernica i
direktiva iz ovog područja koje je RH obavezna implementirati u svoje zakonodavstvo i
provoditi u praksi.
Sukladno Nacrtu Strategije razvoja prerade drva i proizvodnje namještaja RH, 2016-2020,
zadatak države je stoga stvoriti uvjete za uravnotežen razvoj šumskih ekosustava gdje
održivo i učinkovito korištenje šuma, uvažavajući ekonomsku održivost, ekološku
odgovornost i socijalnu pravednost, osigurava višenamjensku ulogu šuma i temelje za
šumarstvo te cijeli lanac vrijednosti koji se temelji na šumama, uključujući djelatnosti
prerade drva i proizvodnje namještaja.
Tablica 36: Vrijednost utrošaka sirovina i materijala za potrebe industrijske proizvodnje
prema potrošnji u odjeljku C31, tisuće kuna

Vrijednost utroška sirovina i materijala

nabavljene na tržištu od trećih osoba
ukupno
vlastito proizvedene
sirovine
ukupno na
tržištu
na domaćem
tržištu
na inozemnom
tržištu
2004.
588.075
89.010
469.065
265.738
203.327
2005.
1.003.542
79.111
924.431
251.665
672.766
2006.
1.262.665
92.695
1.169.970
275.818
894.152
2007.
1.756.254
95.199
1.661.055
376.857
1.284.198
2008.
1.112.337
88.017
1.024.320
466.392
557.928
2009.
1.081.991
87.292
994.699
556.733
437.966
2010.
1.563.774
96.902
1.466.872
575.118
891.754
2011.
1.715.286
101.487
1.613.799
524.347
1.089.452
2012.
1.766.317
100.005
1.666.312
527.618
1.138.694
2013.
1.736.758
60.763
1.675.995
389.773
1.286.222
2014.
2.221.288
90.340
2.130.948
403.154
1.727.794
Izvor: M. Basarac Sertić, Proizvodni potencijal drvnog sektora: panel analiza, 2014, str. 260; Državni zavod
za statistiku Republike Hrvatske, Statistički ljetopis Republike Hrvatske, 2011.-2015.

Nadalje, dostupnost i korištenje primarnih proizvoda možemo pratiti kroz kretanje
vrijednosti utroška sirovina i materijala za potrebe industrijske proizvodnje prema potrošnji
(Tablica 36). Tako podaci pokazuju da je, u odjeljku 31, u 2004. godini ukupno utrošeno
588.075 tisuća kuna, dok je u 2014. godini taj iznos povećan za 377,7% (i iznosio je
2.221.288 tisuće kuna). Prema podrijetlu sirovina i materijala u 2014. godini utrošeno je
4,1% (ili 90.340 tisuće kuna) vlastito proizvedenih sirovina i materijala, dok je 95,9% (ili
2.130.948 tisuće kuna) utrošenih sirovina i materijala nabavljeno na tržištu od trećih osoba,

76
od čega 18,9% (ili 403.154 tisuća kuna) na domaćem tržištu, a 81,1 % (ili 1.727,794 tisuće
kuna) na inozemnom tržištu (uvoz).
Zanimljivo je i dodatno promotriti kako se kretala struktura nabavljenih sirovina i
materijala u navedenom desetogodišnjem periodu. Ono što se zamjećuje jest da se u
periodu od 2005. do 2007. struktura naglo promijenila u korist uvezenih sirovina i
materijala. Nakon toga, na početku krize, došlo je do zaokreta pa je tako u 2009. većina
sirovima bila nabavljena na domaćem tržištu. Nakon 2009. svake naredne godine udio
sirovina i materijala nabavljenih na inozemnom tržištu se povećavao i u 2014. je dosegao
rekordnu vrijednost od 81%.
Slika 28: Kretanje udjela sirovina i materijala za potrebe industrijske proizvodnje
namještaja nabavljene na domaćem i inozemnom tržištu u razdoblju od 2004. do 2014.
godine

Izvor:M. Basarac Sertić, Konkurentnost hrvatskog drvnog sektora, 2013, str. 67; Državni zavod za statistiku
Republike Hrvatske, Statistički ljetopis Republike Hrvatske 2011.-2014.
Dakle, iz svega se može zaključiti da RH ima dovoljno sirovine koja je najveća
komparativna prednost sektora proizvodnje namještaja. Međutim, ono što predstavlja
najveći problem jest činjenica da je važeći model opskrbe sirovine vrlo diskriminirajuć te
pogoduje samo velikima. Naime, navedeni model nije nastao kao rezultat osmišljene
dugoročne državne strategije za preradu drva i proizvodnju namještaja već kao dogovor
između predstavnika Hrvatskih šuma d.o.o. i Udruženja drvo-prerađivačke industrije pri
HGK. Problemi koji su prisutni odnose se na rabatnu politiku, prodaju sirovine na panju i
licitacijama, selektivni terenski nadzor te utvrđene „razrede dovršenosti“. Direktna
posljednica takvog modela je prelijevanje dijela društene rente onim kupcima kojima
pogoduju Hrvatske šume d.o.o. na štetu onih koji nemaju takvu privilegiju. To je dovelo do
toga da lošije posluju ne oni koji su gubitnici u tržišnom natjecanju već oni koje su HŠ
d.o.o. ostavile bez sirovine. Takvo nepostojanje tržišta drve sirovine primorava poslovne
43%
73%
76%
77%
54%
44%
61%
68%
68%
77%
81%
0%
10%
20%
30%
40%
50%
60%
70%
80%
90%
2004.
2005.
2006.
2007.
2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
na domaćem tržištu
na inozemnom tržištu

77
subjekte da se bave gotovo svim fazama obrade drva, što znatno povećava troškove te
djeluje obeshrabrujuće na ulazak novih subjekata u proizvodnju namještaja (Vlada RH,
2016).
3.3.3.Troškovi rada i radna snaga
Trošak radne snage jest trošak kojeg snosi poslodavac zbog angažiranja radne snage i čini
ga, osim bruto plaća zaposlenih, i troškovi socijalnog i zdravstvenog osiguranja te sve
ostale vrste troškova kao što su troškovi stručnog osposobljavnja, premija, regresa,
otpremnina i slično. Kretanje navedenih troškova vrlo je koristan podatak jer ako troškovi
rada rastu brže nego proizvodnost rada, stvaraju se troškovni pritisci na rast cijena, a ako
rast cijena nije moguć stvaraju se pritisci na smanjivanje troškova, odnosno smanjivanja
broj radnika što dovodi do problema  nezaposlenosti. Također, troškovi rada su bitni za
investitore koji će radije investirati u područje sa nižim troškovima rada i većom
proizvodnosti. Cijena rada je element koji posebnu važnost ima u radno intenzivnim
industrijama u kojima je češto prisutan nizak stupanj tehnologije.
Kao jedan od temelja djelatnosti proizvodnje namještaja ističe se upravo generiranje
zaposlenosti smanjenjem troškova rada ili povećanjem proizvodnosti rada, pri čemu
proizvodnost rada predstavlja omjer dodane vrijednosti i zaposlenosti. Na taj način
preciznije se može iskazati konkurentnost nego da se promatra pojedinačno kretanje
dodane vrijednosti i zaposlenosti.

Slika 29: Kretanje indeksa proizvodnosti rada u odjeljku C31 u razdoblju 2009.-2014.

Izvor: Financijska Agencija,  Osnovni financijski rezultati poslovanja poduzetnika po djelatnostima za 2009.-
2014. godinu odjeljak djelatnosti: 31 Proizvodnja namještaja, 2016.

0
20
40
60
80
100
120
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.

78
Na Slici 29 prikazano je kretanje indeksa proizvodnosti rada u periodu od 2009. do 2014.
godine te se može vidjeti da je proizvodnost rada bila najniža u 2012. godini što je
povezano sa rastom nezaposlenosti, a ne rastom industrijske proizvodnje.
U idućoj tablici (37) su prikazani troškovi osoblja koji predstavljaju nadoknade koje su
obračunate i plative zaposlenicima od strane poslodavca u zamjenu za obavljen rad, a
sastoje se od nadnica i plaća te troškova socijalnog osiguranja.

Tablica 37: Kretanje troškova osoblja u C31 i podesktorima, 2008.-2014., tisuće kuna

2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
C3101
238.203
112.059
97.585
96.650
104.852
116.800
131.564
C3102
41.125
34.189
47.558
48.750
34.353
35.942
37.318
C3103
88.767
98.911
84.062
84.224
78.097
83.415
89.190
C3109
445.568
479.735
463.302
449.794
454.890
403.858
363.638
C31
813.663
724.895
692.508
679.418
672.191
640.016
621.710
Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.

Ono što se može zamijetiti jest da su se u promatranom periodu troškovi osoblja u sektoru
namještaja kontinuirano smanjivali, pa su tako u 2014. godini bili 23,6% niži u odnosu na
2008. godinu. Najviše su se smanjili (gotovo dvostruko) troškovi osoblja u podsektoru
proizvodnje namještaja za poslovne i prodajne prostore, dok je rast troškova osoblja
zabilježen u proizvodnji madraca.
Kretanje prosječnih mjesečnih neto plaća po zaposlenom u razdoblju od 2010. do 2015.
godine prikazano je u slijedećoj tablici.
Tablica 38: Prosječna mjesečna neto plaća po zaposlenom, 2010.-2015., kune

2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
2015.
C31 Proizvodnja namještaja
3.735
3.874
3.659
3.607
3.843
3.893
C3101 Proizvodnja namještaja za
poslovne i prodajne prostore
3.061
3.056
3.269
2.704
3.200
3.163
C3102 Proizvodnja kuhinjskog
namještaja
4.126
4.178
4.346
4.313
4.264
4.158
C3103 Proizvodnja madraca
3.193
3.199
3.222
3.228
3.452
3.569
C3109 Proizvodnja ostalog namještaja
3.323
3.352
3.381
3.366
3.598
3.676
Izvor: Financijska Agencija,  Osnovni financijski rezultati poslovanja poduzetnika po djelatnostima za 2010.-
2015. godinu odjeljak djelatnosti: 31 Proizvodnja namještaja, 2016.
Prosječna mjesečna neto plaća po zaposlenom u sektoru proizvodnje namještaja znatno je
niža od prosjeka prerađivačke inustrije, koji je u 2015. iznosio 5.016 kn, iako pokazuje
tendenciju rasta u promatranom razdoblju.

79
Najveće prosječne mjesečne neto plaće ostvaruju se u podsektoru proizvodnje kuhinjskog
namještaja, a najmanje u podsektoru proizvodnje namještaja za poslovne i prodajne
prostore.
Promatraju li se plaće prema stupnju stručne spreme dolazi se do podataka da su neto plaće
visokoobrazovanih zaposlenika u sektoru proiuvodnje namještaja 35% niže od plaća
isplaćenih zaposlenima u prerađivačkoj industriji (Basarac Sertić, 2013.) Zbog toga je
industrija proizvodnje namještaja neatraktivna za zapošljavanje.
3.3.4 Investicijska aktivnost
Do sredine 1990.-tih proizvodnja namještaja Republike Hrvatske bila je konkurentna
aktivnost na europskom tržištu da bi nakon 1994. godine počela gubiti svoj tržišni udio
koji ni danas još nije vraćen. Prema  istraživanjima (Ojurović, Moro, Šegotić, Grladinović
& Oblak, 2013) problem konkurentnosti određenog gospodarstva svodi se upravo na
problem kvalitete i učinkovitosti investicijskih ulaganja gospodarskih subjekata.
U idućoj tablici prikazano je kretanje bruto investicija u materijalnu imovinu koje
obuhvaćaju sve ostvarene investicije u novu i rabljenu materijalnu imovinu u izvještajnom
razdoblju, čiji je vijek uporabe dulji od jedne godine, uključujući neproizvedenu
materijalnu imovinu kao što je zemljište.
U promatranom razdoblju prisutan je trend smanjenja bruto investicija u dugotrajnu
imovinu na razini sektora, pa je tako 2014. vrijednost bruto investicija bila 45% niža u
odnosu na 2008. godinu. Promatra li se po podsektorima u podsektoru proizvodnje
madraca zabilježen je rast bruto investicija u promatranom periodu, dok je najveći pad
ostvaren u podsektoru proizvodnje ostalog namještaja.
Tablica 39: Bruto investicije u materijalnu imovinu, 2008.-2014, tisuće kuna
Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.

Promatraju li se bruto investicije u postojeće zgrade i druge građevine iste su vrlo skromne
u promatranom periodu. Kod proizvodnje madraca i kuhinjskog namještaja gotovo da ne
postoje investicije u postojeće zgrade.

2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
C31
286.449
141.712
72.141
125.973
131.577
113.201
156.787
C3101
71.555
18.655
11.063
14.158
32.362
26.130
27.133
C3102
12.936
16.831
1.539
7.114
2.417
5.075
15.471
C3103
50.778
11.272
13.121
33.446
13.821
42.056
63.362
C3109
151.181
94.954
46.419
71.254
82.978
39.941
50.820

80
Tablica 40: Bruto investicije u postojeće zgrade i druge građevine, 2008.-2014., tisuće
kuna

2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
C31
11.125
15.880
-
7.343
4.059
536
9.678
C3101
z
0
-
-
0
0
4501
C3102
-
0
-
-
155
0
0
C3103
z
0
-
-
0
0
0
C3109
z
15.880
-
7.343
3.904
536
5.178
Napomena: „z“ – podatak radi povjerljivosti nije objavljen; „-“ nema pojave
Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.
Kada je riječ o bruto investicijama u zemljište može se zamjetiti da je u 2013. i 2014. došlo
do porasta istih u sektoru kao cjelini kao i svim podsektorima proizvodnje namještaja, što
predstavlja pozitivan pomak.

Tablica 41: Bruto investicije u zemljište, 2008.-2014., tisuće kuna

2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
C31
7.639
8.561
165
3.970
1.997
1.472
5.137
C3101
z
0
-
1.333
33
146
1.358
C3102
z
0
-
-
0
178
131
C3103
z
329
4
-
0
214
2.771
C3109
z
8.231
161
2.637
1.964
934
877
Napomena: „z“ – podatak radi povjerljivosti nije objavljen; „-“ nema pojave
Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.
Bruto investicije u strojeve i opremu predstavljaju najveću stavku investicija u sektoru
proizvodnje namještaja.
Tablica 42: Bruto investicije u strojeve i opremu, 2008.-2014., tisuće kuna

2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
C31
175.824
64.351
47.407
62.451
57.739
74.811
113.189
C3101
61.295
15.687
9.859
7.798
10.901
17.697
15.494
C3102
5.972
3425
226
4.569
2.024
4.582
11.273
C3103
27.717
10.504
8.018
11.007
10.591
31.397
57.314
C3109
80.841
34.735
29.303
39.078
34.223
21.135
29.108
Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.

U promatranom razdoblju najviše je investirano u podsektor proizvodnje madraca te sektor
proIzvodnje kuhinjskog namještaja u kojima je vrijednost bruto investicija u promatranom

81
periodu gotovo udvostručena. Najzamjetniji pad bruto investicija u strojeve i opremu
uočen je u podsektoru proizvodnje namještaja za poslovne i prodajne prostore.
Promatra li se stopa investiranja (gledana kao omjer investicija i dodane vrijednosti)
kretanja u posljednjem petogodišnjem razdoblju (Slika 30) pokazuju da je najveća
vrijednost (22,9) zabilježena 2008. da bi nakon toga, u narednim godinama, došlo do
zamjetnog pada  pa se stopa tek 2014. približila onoj u početnoj godini promatranja.
Slika 30: Stopa investiranja u C31, 2009.-2014.

Izvor: Financijska Agencija,  Osnovni financijski rezultati poslovanja poduzetnika po djelatnostima  za
2010.-2015. godinu, odjeljak djelatnosti: 31 Proizvodnja namještaja , 2016.

Unatoč kvalitetnoj drvnoj građi Hrvatska je dosada zabilježila relativno nisku razinu
stranih ulaganja u sektor proizvodnje namještaja. Potencijal za realizaciju izravnih stranih
ulaganja postoji pogotovo za otvaranje ili kupnju već postojećih tvrtki koje bi se
orijentirale većinom na proizvodnju masivnog namještaja, odnosno stolica i sjedalica te
stolova i komoda. Uzmu li se u obzir komparativne prednosti glavnih konkurenata najveći
potencijal za realizaciju stranih ulaganja vidi se u proizvodnji u malim serijama
visokokvalitetnog pločastog namještaja, odnosno za ulaganja u proizvodnju visoko
kvalitetnog namještaja po mjeri, čime bi do izražaja došla kvaliteta domaće drvne sirovine.
Također postoje mogućnosti i za ulaganje u pogone za primarnu obradu drva odnosno u
pilane i sušione velikih kapaciteta. Rast međunarodne potražnje i konkurencije mogao bi u
budućnosti dovesti do rasta interesa stranih tvrtki za ulaganje u Hrvatsku. Mogućnosti za
ulaganja u Hrvatsku nisu ograničene samo na tvrtke koje su direktni proizvođači
namještaja, već postoji i perspektiva ulaganja u tvrtke koje sudjeluju u dobavljačkom
lancu. To se prije svega odnosi na otvaranje pilana velikih kapaciteta, koje bi osim
domaćih proizvođača namještaja mogle opskrbljivati i proizvođače u susjednim zemljama,
pogotovo u Italiji. Trenutno se većina primarne obrade drva u Hrvatskoj odnosi na male
pilane koje kvalitetom te cijenom obrade teško mogu biti međunarodno konkurentni.
Također postoji i određeni potencijal za ulaganja u tvrtke koje proizvode okove, kvake te
0,0
5,0
10,0
15,0
20,0
25,0
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014

82
ostale metalne dijelove koji se koriste prilikom proizvodnje namještaja, obzirom da je
trenutno broj navedenih proizvođača u Hrvatskoj zanemariv.

3.3.5 Istraživanje i razvoj, inovacije i dizajn

Industrija namještaja se smatra „pomodarskom“ industrijom te je kao takva predmet stalnih
promjena iz razloga što mora udovoljavati potrebama i ukusima potrošača. Zbog toga je, u
proizvodnji namještaja nužno kontinuirano pratiti trendove i ulagati u istraživanje i razvoj.
Navedeno je dodatno potencirano porastom globalizacije i digitalizacije. Međutim,
ulaganja u istraživanje i dizajn povlače dodatne potrebe za financijskim sredstvima što
predstavlja problem u sektoru proizvodnje namještaja u kojem prevladavaju mala poduzeća
koja nemaju dovoljno financijskih sredstava.
Ulaganja u istraživanje i dizajn kao i istraživanje naprednih tehnologija rezultira
stvaranjem radnih mjesta koja su tehnološki zahtjevnija i koja zahtjevaju višu razinu znanja
i sposobnosti što dovodi do toga da sektor postaje privlačniji i mlađim generacijama.
Kako navode Pirc Barčić i Motik (2013) četiri su glavne sastavnice proizvodne snage
industrije namještaja: inovacije, isporuka, fleksibilnost i vrijednost (cijena). Ipak, od svih
navedenih inovacija je označena kao glavni i najvažniji ključ uspjeha proizvođača
namještaja. Međutim, tvtke koje proizvode namještaj u RH vrlo često nemaju definirane
sustavne programe i strategije s jasno razrađenim koracima, tj. voditelji i menadžeri ne
znaju kako realizirati inovativne ideje i povećati inovativnost.
Da bi se inovacija učinila temeljem određene organizacijske jedinice/gospodarskog
subjekta, vještine i aktivnosti vezane za inovacije treba prakticirati kontinuirano. Na taj se
način određenom gospodarskom subjektu može omogućiti prinos u korist stvaranja
povjerenja, najnovijih vještina i informacija na područjima tehnologija i poslovanja, što će
u konačnici rezltirati time da gospodarski subjekt postati inovativniji, a samim time i
uspješniji u razvoju novih ili poboljšanju postojećih proizvoda, procesa i/ili poslovanja.
Budući da u industriji proizvodnje namještaja, prevladavaju tehnologije niske složenosti,
pretežno razvijene od dobavljača, a potom preuzete i prilagođene za vlastito poslovanje,
što industriju čini iznimno osjetljivom. Zbog toga se, kako bi zadržali svoj položaj na
domaćem i međunarodnom tržištu gospodarski subjekti unutar sektora proizvodnje
namještaja sve više usmjeravaju na poduzimanje inovativnih aktivnosti koje će ih, ili koje
bi ih mogle, dovesti do poboljšanja postojećih i/ili razvoja novih proizvoda, procesa i/ili
poslovanja – inovacija (Pirc Barčić & Motik, 2013).
Postoji jasna veza između informacijske tehnologije i inovacija te je činjenica da ulaganje
u informacijsko-komunikacijsku tehnologiju i primjena računalnih aplikacija utječu na
inovativnost poslovnog subjekta. Tvrtkama koje su inovativnije tržišni se udio povećava,
dok će istodobno neuspjeh tvrtke na tržištu biti poticaj za potragu za inovacijom. Tvrtke
koje svoj napredak temelje na inovativnosti imaju ujedno preduvjet da tendencija njihovih

83
izvoznih vrijednosti bude veća. U prirodi inovativnih aktivnosti jest da su vrlo često
riskantne, s mnogobrojnim neizvjesnim troškovima realizacije ideja u potencijalni
proizvod, proces i/ili poslovanje i rizičnim konačnim uspješnim poslovnim rezultatom.
Gospodarski subjekti koji ostvaruju bliske i dobre odnose s kupcima, dobavljačima i
istraživačkim institucijama te razvijaju zdrave konkurentske odnose sa svojim
konkurentima imaju veću vjerojatnost za razvoj inovacija proizvoda, procesa i/ili
poslovanja (Pirc Barčić & Motik, 2013).
Proizvođači namještaja u RH nisu specijalizirani već proizvode gotovo sve proizvode od
piljene građe pa do finalnog proizvoda što rezultira visokim troškovima i činjenicom da
tvrtke nisu fleksibilne i teško se prilagođavaju promjenama na tržištu. Istovremeno
proizvodni pogoni su tehnološki zastarjeli i nedovoljno tehnološki premljeni. Stoga bi se
tvrtke trebale specijalizirati za pojedinu fazu proizvodnje što bi dovelo do unapređenja
proizvodnje i smanjenja troškova, te povećanja financijskih sredstava za istraživanje i
razvoj.
Nepostojanje istraživanja i razvoja u cilju stvaranja novih proizvoda velika je slabost
hrvatske industrije namještaja. Po nekim pokazateljima čak 65% tvrtki u Hrvatskoj koje se
bave proizvodnjom namještaja ne posjeduje odjel za razvoj proizvoda, a čak 55% njih ne
koristi usluge dizajnera uopće. Također, u suradnji dizajnera i proizvođača nastaju
poteškoće jer se idejna rješenja ne mogu realizirati u praksi. Budući da je potražnja za
namještajem danas determinirana dizajnom, neulaganje u razvoj proizvoda onemogućava
zadržavanje postojećih i ulazak na nova tržišta. Problem je i zanemarivanje upravljanja
kvalitetom proizvoda u domaćoj proizvodnji, a svega mali broj tvrtki posjeduje
međunarodne certifikate (Vlahinić Dizdarević & Uršić, 2010).
Tablica 43: Izdaci poduzeća za istraživanje i razvoj, 2008.-2013., milijuni eura

2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
Belgija
8,253
9,126
8,116
8,66
10,278
10,154
Danska
9,535
5,317
6,12
4,527
3,942
:
njemačka
25,867
24,498
19,833
18,93
15,901
15,322
Španjolska
25,867
24,498
19,833
18,93
15,901
15,322
Francuska
6,042
19,076
18,264
17,483
17,5
18,4
Hrvatska
:
0,149
0,105
0,016
0,008
0,013
Italija
59,1
56,9
50,4
52,5
56,4
56,8
Poljska

16,788
:
20,038
:
13,083
Mađarska
0,124
0,26
0,509
1,482
1,497
5,671
Slovenija
0,701
1,201
2,63
2,787
1,163
1,832
Češka
1,01
1,419
1,643
2,947
2,102
1,808
Napomena: „:“ – nije dostupno
 Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.

84
Iz tablice 43 se vidi da su ulaganja u sektoru proizvodnje namještaja u RH u promatranom
razdoblju na daleko najnižoj razini u odnosu na sve ostale europske zemlje što ide u prilog
svemu gore navedenome. Kao što se vidi ulaganja u istraživanje i razvoj u sektrou
proizvodnje namještaja su veoma simbolična, a ista bi trebala biti vrlo važan element u
jačanju konkurentnosti.
Industrija namještaja RH usko surađuje i izmjenjuje znanja o inovacijama sa ostalim
centralno europskim zemljama posebice sa Italijom, ali puno se surađuje i sa Austrijom i
Njemačkom. Važnost takvih procesa prepoznata je na strateškom nivou te je sada potrebno
uspostaviti bližu kooperaciju sa njihovim službenim tijelima kako bi se nastavio proces
transfera know-how-a (Ministarstvo poduzetništva i obrta, Ministarstvo gospodarstva,
Vlada Republike Hrvatske , 2013).
Vrlo je bitna i interakcija između akademske zajenice i same industrije koja trenutno nije
na zavidnoj razini te nema puno razvijenih inovativnih proizvoda na akademskoj razini. Do
sada nije niti postojao interes akademske zajednice za proaktivnijim uključivanjem u
proces komercijalizacije novih proizvoda.
Hrvatski namještaj je relativno prepoznat po kvaliteti materijala i izrade, ali nažalost
većina proizvoda se prodaje pod tuđim 'brendom', pri čemu je potpuno zanemarena
vrijednost visokokvalitetne sirovine kao što je slavonski hrast. Konkuriranje na tržištu
prvenstveno niskom cijenom sirovine i radne snage dovodi do stagnacije u proizvodnji i
izvozu namještaja na jedinstveno tržište EU i u treće zemlje, što rezultira i smanjenjem
broja zaposlenih (Vlada RH, 2016).
Dizajn igra vrlo važnu ulogu kod odluke o kupnji namještaja iz razloga što je kupcima vrlo
bitno kako namještaj izgleda, je li udoban, praktičan, multifunkcionalan. Zbog toga je vrlo
bizno istaknuti da bi se hrvatski proizvođači namještaja upravo dizajnom mogli
diferencirati od ostalih i povećati svoju konkurentnost u odnosu na jeftin uvozni namještaj.
Jedan od načina na koji proizvođači namještaja mogu staviti naglasak na dizajn jest da
uspostave suradnju sa dobro poznatim dizajnerima koji se mogu uključiti u razvoj
proizvoda te se nakon toga dizajnerovo ime i reputacija mogu koristiti kao brend.
Još se u Strategiji razvoja dizajna 2010.-2012. navodilo da hrvatski prouzvođači namještaja
na globalnoj razini ne mogu biti konkurentni cijenom, ali zato mogu kreativnošću,
inovativnošću i proizvodima veće dodane vrijednosti. Stoga se upravo dizajn ističe kao
jedan od ključnih čimbenika jačanja konkurentnosti. Hrvatski dizajn namještaja trebao bi
biti usmjeren na lokalnim posebnostima i prednostima odnosno osvještenom korištenju
kulturoloških, društvenih, industrijskih i sirovinskih potencijala RH.
Kako se navodi u Nacrtu strategije prerade drva i proizvodnje namještaja, 2016-2020.
posljednjih godina je kod nekih proizvođača postignut značajan napredak na polju uporabe
vlastitog dizajna i izgradnje 'brenda', međutim, taj napredak još uvijek nije dovoljan.

85
Krizne točke primjene dizajna u proizvodnji namještaja RH sukladno Nacrtu strategije su
sljedeće (Vlada RH, 2016, str. 39):
 većina proizvođača nije uspjela ostvariti kvalitetnu suradnju s produkt dizajnerima,
uglavnom iz razloga njihovog međusobnog nerazumijevanja;
 vlastiti razvoj proizvoda i suradnju s produkt dizajnerima uglavnom ostvaruju
manji proizvođači dok su pojedini veliki proizvođači ukinuli svoje razvojne odjele,
ili ih nisu niti imali;
 nerazumijevanje uloge i mehanizama dizajna;
 neuključenost dizajna u sustav upravljanja, odlučivanja, razvoja i komunikacija;
 nepoznavanje procesa razvoja i tržišne promocije proizvoda čija se dodana
vrijednost temelji na dizajnu;
 nedostatak ulaganja u istraživanje i razvoj na području dizajna.

3.3.6 Analiza cijena

Cijene predstavljaju bitan faktor konkurentnosti sektora proizvodnje namještaja kao i
cjekupnog drvoprerađivačkog sektora.
Cijene namještaja ovise o marži koju proizvođač dodaje proizvodnim troškovina koji su
rezultat trendova kretanja cijena sirovina, troškova rada i energije. Pored navedenog na
cijene utječu tržišna kretanja.

Tablica 44: Proizvođačke cijene u industriji namještaja i prerađivačkoj industriji (indeks,
2010=100)

2006.
2007.
2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
2015.
C
91,18
94,26
100,4
96,24
100,02
107,2
110,5
109,93
107,43
103,1
C31
93,17
96,02
99,84
100,30
100,00
102,40
102,33
101,62
98,72
98,00
Izvor: Eurostat, Annual detailed enterprise statistics for industry (NACE Rev.2, B-E), 2016.
Promatra li se trend kretanja proizvođačkih cijena u industriji namještaja u posljednjem
desetljeću uočava se da su cijene rasle do početka krize da bi nakon 2011. padale iz godine
u godinu. Slična je situacija sa cijenama u prerađivačkoj industriji kao cjelini.
Analizom indeksa proizvođačkih cijena za razdoblje od 2006. do 2015. godine može se
zaključiti da su indeksi cijena proizvodnje namještaja naglo porasli s početkom svjetske
gospodarske krize, da bi od 2010. nadalje konstantno padali te su cijene 2015. bile na istom
nivou kao 2007. godine (Slika 31).

86
Slika 31: Kretanje indeksa cijena sektora namještaja, 2006-2015.

Izvor: Financijska Agencija,  Osnovni financijski rezultati poslovanja poduzetnika po djelatnostima  za
2010.-2015. godinu, odjeljak djelatnosti: 31 Proizvodnja namještaja, 2016.
Općenito, cijene drvnih proizvoda, pa tako i namještaja od drva, determinirane su
ponudom i potražnjom na domaćem i međunarodnom tržištu. Potražnja za drvnom
sirovinom odnosno za primarnim drvnim proizvodima izvedena je iz potražnje za finalnim
proizvodima. Pri tome su ključni krajnji potrošači – građevina, stolarija, brodogradnja,
ambalaža te industrijska upotreba drva. S druge strane, ponuda drvnih proizvoda ovisi o
upravljanju šumskim resursima, odnosno o relativno fiksnim i varijabilnim faktorima.
Fiksni faktori obuhvaćaju zemljište, prirast (količine), te starost. Varijabilni faktori
uključuju metode regeneriranja i sadnju. Konačno, cijene po kojima proizvođači
opskrbljuju tržište ovise o dostupnosti drvnih proizvoda, troškovima inputa, oporezivanju,
troškovima transporta, skladištenja i rukovanja, te o tečajnim fluktuacijama (Basarac &
Vučković, 2011).
Na sektor proizvodnje namještaja u RH veoma utječe kretanje cijena drveta kao jednog od
ključnih elemenata kalkulacije profita drvoprerađivača. Međutim, tu je prisutan veliki
problem koji leži u činjenici da cijene drva određuje Ministarstvo gospodarstva neovisno o
kretanjima na tržištu (ponudi/potražnji). Tako centralizirani pristup, u kojem cijene drveta
određuje Ministarstvo gospodarstva bez obzira na kretanja na tržištu ili ponudu/potražnju
ima značajan utjecaj na konkurentnost i uspješnost industrije te na sposobnost Hrvatskih
šuma d.o.o., da uskladi ponudu s potražnjom. Direktna posljedica ovakvog modela je
prelijevanje dijela društvene rente onim kupcima kojima pogoduju HŠ d.o.o. na štetu onih
koji nemaju takvu privilegiju. Zbog ovakve diskriminacije lošije posluju i s tržišta nestaju
oni koje su HŠ d.o.o. ostavile bez sirovine, a ne oni koji su gubitnici u tržišnom
natjecanju.  Indirektna posljedica proklamiranog načela da sirovinu trebaju dobiti prije
svega 'finalisti'  prisiljava 'pilanare' da ulažu u finalnu proizvodnju. Ovo uzrokuje
deformiranu proizvodnu strukturu u preradi drva i proizvodnji namještaja koju
karakterizira vertikalna integracija unutar poslovnog subjekta, slična kombinatskom tipu iz
planske privrede. Nepostojanje tržišta drvne sirovine te primarno obrađene drvne građe u
94
96
98
100
102
104
106
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015

87
RH, primorava poslovne subjekte da se bave gotovo svim fazama obrade drva, što
uključuje i povećano ulaganje i visoke fiksne troškove, koji djeluju obeshrabrujuće na
ulazak novih subjekata u proizvodnju namještaja (Vlada RH, 2016).
Stoga je jedan od ciljeva Strategije prerade drva i proizvodnje namješta RH 2016-2020.
upravo ukidanje državne kontrole cijena drvnih sortimenata te razvoj sustava prodaje drva
prilagođenog potrebama slobodnog tržišta i domaće industrije.
Novi model prodaje drvne sirovine trebao bi se, prema navedenoj Strategiji, bazirati na
načelu: „drvni resurs mora biti u funkciji novostvorene vrijednosti u preradi drva i
proizvodnji namještaja, što će rezultirati većom preradom sirovine u domaćim pogonima;
rastom stupnja finalizacije; razvojem proizvodnih kooperacija kao oblika finalne
proizvodnje; obnovom i razvojem tradicijskih obrta kao oblika finalizacije; razvojem
domaćeg tržišta poluproizvoda; i porastom investicijskih ulaganja u nove tehnologije te
nove i inovativne proizvode“.
3.4 Klasteri i međunarodna konkurentnost sektora proizvodnje
      namještaja

Klasteri su se, kao organizacijska struktura, u Europi pojavili devedesetih godina prošlog
stoljeća, a njihov razvoj iniciran je djelima Micahela Portera prema kojemu su to
„geografske koncentracije međusobno povezanih kompanija i institucija koje djeluju na
određenom polju te obuhvaćaju, npr., dobavljače specijaliziranih inputa kao što su dijelovi,
oprema, usluge, i ponuđače specijalizirane infrastrukture i dr., često se protežu i na
distribucijske kanale i potrošače, te bočno prema proizvođačima komplementarnih
proizvpoda i poduzeća s povezanim vještinama, tehnologijama ili zajedničkim inputima“
(Klinžić, 2011, str.40)
U Strategiji pametne specijalizacije RH 2016.-2020. (Vlada RH, 2016) navodi se da je
klaster „pravni  subjekt, geografska koncentracija međusobno povezanih poduzeća,
specijaliziranih dobavljača, pružatelja usluga, tvrtki u povezanim industrijama i povezanih
ustanova u područjima u kojima subjekti međusobno kokuriraju, ali i surađuju“, dok je
klaster konkurentnosti „neprofitna organizacija koja djeluje unutar sektora od strateške
važnosti za razvoj Republike Hrvatske, a koja povezuje privatne, znanstveno-istraživačke i
javne ustanove (trostruka spirala). Klasteri konkurentnosti koriste se kao instrument za
jačanje sektorske konkurentnosti, učinkovitu uporabu fondova i programa EU-a,
internacionalizaciju i među-sektorsko umrežavanje, lobiranje, promidžbu sektora i
brendiranje, te za ciljano privlačenje ulaganja i stvaranje nove vrijednosti dodane na razini
sektora“.
Sukladno navedenome, povezivanje u klaster može značajno utjecati na povećanje
konkurentnosti gospodarskih subjekata i to na način da se povećava njihova proizvodnost,
kapaciteti te potiče širenje poslovanja. Udruživanjem u klaster poboljšava se produktivnost

88
zbog boljeg pristupa dobavljačima, vještinama i informaciji te se pridaje veća važnost
inovacijama. Članice pojedinog klastera imaju bolji pristup ljudskim potencijalima,
dobavljačima,
specijaliziranim
informacijama,
komplementarnim
aktivnostim,
institucijama i javnom dobru. Klasterima se mogu vezivati i poduzeća iz različitih država
te na taj način prenositi korisna znaja i iskustva.
U Hrvatskoj drvoprerađivačkoj industriji prevladavaju regionalni klasteri iz razloga što
svaka regija sadrži neke specifičnosti, pa su poduzeća iz regije puno bliskija u načinu
razmišljanja, koriste neku zajedničku tehnologiju ili znanja. Najznačajniji regionalni
klasteri su Viridis (Virovitica), Drvni klaster d.o.o. Varaždin, Zadruga slavonski hrast
Vinkovci, klaster Drvo-namještaj, klaster Hrvatski interijeri d.o.o., klaster vukovarsko-
srijemske županije. Klasteri, kao što je u definiciji navedeno, ne okupljaju samo tvrtke već
i financijske institucije, sveučilišta, znanstveno-istraživačke institucije te različita državna
tijela. Također, u klaster se mogu povezivati tvrtke konkuretni, ali i tvrtke partneri koje
djeluju na razini kupac-dobavljač.
Početna faza razvoja drvnog klastera u RH započela je 2003. godine, financirala ga je
Američka agencija za međunarodni razvoj- USAID, a udruživao je 32 poduzeća te 12
institucija. Klaster je vrlo brzo izdao svoju stategiju čiji ciljevi su bili povećanje izvoza
finalnih proizvoda hrvatske drvne industrije za 20 puta i stvaranje 40000 radnih mjesta u
drvnoj industriji u sljedećih sedam godina (Klinžić, 2011). No, navedena strategija nije u
potpunosti zaživjela te njeni ciljevi nisu ostvareni, posebno ne onaj o povećanju radnih
mjesta, dapače, dogodilo se upravo suprotno.
Nakon toga osnovano je još nekoliko regionalnih drvnih klastera no njihov je problem taj
što su veoma fragmentirani i mali (po broju tvrtki i zaposlenih) pa im je mogućnost za
probijanje na veliko EU tržište otežana.
Jedan od glavnih problema je bio taj da model klastera u drvnom sektoru nije bio
prepoznat kao model dugoročne strateške vizije razvoja, te nije imao odgovarajuću
organizacijsku strukturu. Naime, klaster, da bi bio smisleno organiziran i ustrojen mora biti
formiran iz potrebe i dobrovoljno i mora imati menadžera koji će upravljati klasterom i
klasterskim  projektima. Još jedan problem leži u činjenici da je u HR prisutan naslijeđeni
način razmišljanja iz prethodnih sustava u kojem je Vlada odlučivala i osiguravala uvjete,
izrađivala planove po principu „odozgo prema dolje“.
Sustavniji razvoj klastera započeo je 2011. godine kada je usvojena Strategija za razvoj
klastera, Od strane ministarstva gospodarstva, koja je sadržavala nove ciljeve od kojih su
najznačajniji jačanje klastera i njenih članica, internacionalizacija poslovanja i rast izvoza,
efikasno korištenje sredstava iz EU Fondova (Kersan Škabić, 2014, str.65).
Deset godina nakon što je osnovan prvi drvni  klaster – 2013. osnovan je Hrvatski klaster
konkurentnosti drvo-prerađivačkog sektora koji obuhvaća čitavo područje Republike
Hrvatske, a obuhvaća gospodarstvenike, znanstvene i institucije javnog sektora. Članovi

89
klastera konkurentnosti žele implementirati nova, na znanju bazirana razvojna rješenja i
ojačati pozicije drvoprerađivačkog sektora razvojem novih «smart» proizvoda kojima će
biti konkurentni na svjetskom tržištu (Podrška razvoju klastera).
Navedeni klaster konkurentnosti trebao bi dodatno ojačati veze sa EU klasterima i
omogućiti hrvatskoj drvnoj industriji da se probije na zahtjevnom europskom tržištu .
Promatraju li se klasteri na razini EU može se zamjetiti da isti okupljaju mnogo veći broj
poduzeća te da su specijaliziraniji u odnosu na klastere u RH koji se bave širom skupinom
proizvoda. Velika većina drvih klastera EU nalazi se u Italiji i to su upravno klasteri u
segmentu proizvodnje namještaja. Tako klaster namještaja Livenza koji djeluje u regiji
Friuli Venezia Giulia i Venetu zapošljava oko 35% ukupno zaposlenih osoba talijanskoj u
prerađivačkoj industriji (Kersan-Škabić, 2014). Ovaj klaster nalazi se vrlo blizu Hrvatske
tako da bi hrvatski klasteri mogli pronaći način za uspostavljanje suradnje sa njima i
iskoristiti njihova znanja i iskustva.
Na razini Italije postoji i klastersko udruženje (La Federazione dei Distretti Italiani) koji
okuplja sve klastere u prerađivačkoj industriji – 50-ak klastera, 75000 tvrtki i 489 000
zaposlenika (Kersan-Škabić, 2014). Glavna svrha tog udruženja je poticati dijalog između
poslovnih mreža i lanaca opskrbe u različitim klasterima koristeći regoionalne procedure.
Glavni je cilj poticati suradnju sa tvorcima industrijske poltike na razini zajednice kao i na
nacionalnoj razini, kao i stvaranje međunarodnih veza sa ostalim klasterima i ekonomskim
organizacijama kako bi se promovirao ekonomski, financijski i tehnološki razvoj te podigla
svijest o raširenoj potrebi za politikama razvoja lokalnih mreža i sustava. Talijanski
klasteri su jako dobar primjer kako male tvrtke mogu surađivati i uspjeti na tržištu na
kojem je prisutna rastuća konkurencija iz Kine i ostalih zemalja jugoistočne Azije, te bi
njihov primjer svakako trebali slijediti i hrvatski klasteri.
3.5 Položaj sektora proizvodnje namještaja u sklopu industrijske
      strategije razvoja Hrvatske 2014.-2020. godine

U siječnju 2014. godine Ministarstvo gospodarstva Republike Hrvatske objavilo je
Industrijsku strategiju Republike Hrvatske 2014. - 2020. čiji je cilj repozicioniranje
identificiranih strateških djelatnosti na globalnome lancu vrijednosti prema razvoju
aktivnosti koje stvaraju dodanu vrijednost.
Međutim, prije same strategije neki strateški dokumenti već su usvojeni. Tako je, s ciljem
povećanja doprinosa nacionalnome gospodarstvu održivim gospodarenjem, korištenjem i
sveobuhvatnom zaštitom šumskih resursa, Vlada Republike Hrvatske u srpnju 2003.
godine, donijela Nacionalnu šumarsku politiku i strategiju, čiji je cilj bio razviti i održavati
fleksibilnu drvnu industriju konkurentnu na međunarodnome tržištu i sposobnu za
optimalno korištenje sortimenata. Zatim je, u kolovozu 2004. godine, pokrenuto formiranje

90
zasebne Strategije razvoja industrijske prerade drva i papira, u kojoj su predložene mjere i
instrumenti (odnosi sa šumarstvom, cijena energenata, ekološke mjere, funkcioniranje
investicijskih fondova, zakonska regulativa) za oblikovanje pretpostavki (definiranje
finalnoga proizvoda, tržište, marketing, dizajn, razvoj proizvoda, brand, kvaliteta, kadrovi,
sustav obrazovanja i organizacija sektora), s ciljem poticanja izvoza i visokoga stupnja
finalizacije proizvoda od drva, revitalizacije, zadržavanja i povećanja konkurentnosti
drvnoga sektora. Međutim, radi konkretne primjene i operacionalizacije same Strategije,
nastao je dokument pod nazivom Operativni program razvoja industrijske prerade drva
Republike Hrvatske 2006. – 2010. Nadalje je Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva
i vodnog gospodarstva  2010. godini kao nastavak rada i aktivne uloge države u razvoju
predmetnih djelatnosti izradio strateški dokument određenja proizvođača prema dizajnu
namještaja pod nazivom Strategija razvoja dizajna namještaja 2010. - 2012. U 2011. godini
izrađen je i novi Operativni program razvoja industrijske prerade drva i proizvodnje
namještaja 2011. - 2014., kao nastavak prethodnoga, u okviru kojega su sadržane mjere
povećanja konkurentnosti kao odraz općih smjernica Europske komisije za dodjelu
horizontalnih državnih potpora (Basarac Sertić, 2013).
Dokument pod nazivom Strateške smjernice za razvoj drvno-prerađivačkog sektora 2013. -
2020. donesen je od strane Ministarstva gospodarstva Republike Hrvatske i Klastera
konkurentnosti drvno-prerađivačkog sektora osnovanoga u siječnju 2013. godine. Glavni
strateški cilj ovoga dokumenta je potaknuti gospodarski rast i konkurentnost drvno-
prerađivačkoga sektora kroz istraživanje, tehnološki razvoj i primjenu inovacija i novih
tehnologija te povećanje priljeva investicija.
U Industrijskoj strategiji RH 2014-2020. (Ministarstvo gospodarstva, 2014) djelatnost
proizvodnje namještaja svrstana je u skupinu „pokretača“ što znači da je riječ o velikoj
izvozno orijentiranoj poddjelatnosti koja ostvaruje pozitivan EBITDA i zapošljava
značajan broj zaposlenih. Od iste se očekuje da ostvaruje veće stope rasta i zapošljavanja
od kretanja BDP-a, odnosno preko 5%, koji se će se temeljiti prvenstveno na povećanju
izvoza.
Kako se navodi u strategiji potencijal rasta djelatnosti proizvodnje namještaja se ogleda u
visokom izvoznom potencijalu i niskoj uvoznoj ovisnosti. Međutim, prodor stranih
maloprodajnih lanaca na hrvatsko tržište, nespecijaliziranost proizvođača, veliki logistički
troškovi, neadekvatni kanali distribucije, nepraćenje trendova, siva ekonomija, zanemarivo
ulaganje u razvoj proizvoda te slaba tehnološka opremljenost glavni su problemi ove
industrijske djelatnosti .
Tako, u sklopu iste strategije, proizvodnja namještaja nije svrstana u industrijske
djelatnosti koje imaju najveći potencijal, već je istaknuta kao djelatnost sa naglašenom
strateškom ulogom koja svoj položaj važne industrijske djelatnosti temelji na dostatnoj
raspoloživosti i visokoj kvaliteti prirodnih resursa. Istovremeno, djelatnost proizvodnje
namještaja još uvijek nije u dovoljnoj mjeri iskoristila specifičnu konkurentsku prednost u
kvalitetnoj sirovinskoj bazi te joj predstoji repozicioniranje u globalnom vrijednosnom

91
lancu s mjesta proizvođača poluproizvoda i proizvoda niske dodane vrijednosti u
isporučitelja vrhunski dizajniranog krajnjeg proizvoda visoke dodane vrijednosti
(Ministarstvo gospodarstva, 2014).
Kvalitatitvni pokazatelji sektora proizvodnje namještaja prikazan su u tablici 45.
Prema Industrijskoj strategiji cilj hrvatske industrije za razdoblje 2014. – 2020. je:
„Repozicioniranje identificiranih strateških djelatnosti na globalnom lancu vrijednosti
prema  razvoju aktivnosti koje stvaraju dodanu vrijednost“, dok su strateški ciljevi razvoja
industrije usmjereni  na četiri osnovna područja: (1) obujam industrijske proizvodnje, (2)
zaposlenost, (3) produktivnost i (4) izvoz.
Tablica 45: Kvalitativni pokazatelji – Proizvodnja namještaja
Čimbenici razvoja
Analiza utjecaja
Dostupnost i kvaliteta
proizvodnih čimbenika
Radna snaga i ostali prirodni resursi kvalitetni i dostupni. Kapital manje
dostupan.
Obilježja potražnje
Radi se većinom o proizvodima namijenjenima krajnjoj potrošnji.
Nužna je usmjerenost prema inozemnim tržištima kako bi se poboljšalo
poslovanje i ostvario rast.
Tehnološka opremljenost
Nedovoljna tehnološka opremljenost.
Izdaci za istraživanje i razvoj
Mali izdaci za istraživanje i razvoj.
Zakonodavno okruženje
Nema posebnih zakonskih ograničenja.
Koncentracija u djelatnosti
49 poduzeća ostvaruje 80% prihoda djelatnosti. 68 poduzeća zapošljava
80% zaposlenih u djelatnosti.
Izvozni potencijal
Izvozni potencijal visok, ali koncentriran u 20 poduzeća koja čine 79%
izvoza djelatnosti.
Potencijal rasta i zapošljavanja
Potencijal rasta je visok, a potencijal zapošljavanja samo u dijelu
istraživanja i razvoja.
Ovisnost o uvozu
Mala ovisnost o uvozu. Sirovina većinom dostupna na domaćem tržištu.
Izvor: Ministarstvo gospodarstva, Industrijska strategija Republike Hrvatske 2014. – 2020. Zagreb, 2014,
str. 263.
Iz svega navedenog proizlazi da su temeljne odrednice uspješnoga poslovanja na
globalnome tržištu: stalno ulaganje u razvoj, razumijevanje globalnih trendova i
međunarodnih tržišta, tehnološka izvrsnost, visoko obrazovanje i okolina koja potiče
inovativnost. S obzirom na činjenicu da se promjene u okolini događaju veoma brzo,
operativne mjere industrijske politike moraju biti sposobne brzo prilagoditi poslovnu
infrastrukturu i zakonodavstvo globalnim trendovima (Ministarstvo gospodarstva, 2014).
3.6 Strateški ciljevi i razvoj
Iz svega prikazanog može se zaključiti da je u sektoru proizvodnje namještaja u RH
prisutna nezadovoljavajuća razina novostvorene vrijednosti u odnosu  na utrošenu sirovinu,
da je sektor pretežito podinvestiran te da je u istom prisutan nedostatak kvalificirane radne
snage uz premalo ulaganja u  istraživanje i razvoj.

92
Hrvatski sektor proizvodnje namještaja suočen je s mnogim slabostima i opasnostima, ali
istovremeno posjeduje određene snage i mogućnosti za daljnji razvoj. Trenutno stanje je
takvo da, kao posljedica krize, postoji mnogo više ograničenja, međutim, činjenica je da je
možda baš sada pravi trenutak za konkretne promjene. Navedeno potvrđuje činjenica da je
Vlada napokon, nakon duljeg niza godina, prepoznala značaj prerade drva i proizvodnje
namještaja i krenula u izradu strategije prerade drva i proizvodnje namještaja, koja bi
trebala biti usvojena u trećem tromjesečju 2016. godine. Nacrt navedene strategije prvi je
nacionalni dokument izrađen nakon pristupanja RH Europskoj uniji, kojim se planira
strateški razvoj ovih dviju djelatnosti, čime se za ovo gospodarstvo prihvaćaju načela i
vođenje politika u europskim okvirima. U Nacrtu Strategije razvoja prerade drva i
proizvodnje namještaja Republike Hrvatske 2016.-2020. ugrađeno je i sve iz Strategije
drvno-prerađivačke industrije koju je izradilo Udruženje drvno-prerađivačke industrije pri
HGK.
Namjera navedene strategije je definirati jasne smjernice za ostvarivanje vizije razvoja
prerade drva i proizvodnje namještaja, uz napomenu da je prisutna svjesnost da isto nije
moguće u kratkom vremenskom razdoblju. Stoga su određena četiri prioritetna područja
koja se trenutno smatraju ključnim za budući održiv razvoj djelatnosti, a kojima će se
pridati posebna pažnja u navedenom petogodišnjem razdoblju. Prioritetna područja razvoja
prema Nacrtu strategije su (Vlada RH, 2016, str.51.):
 sustav snabdijevanja drvnom sirovinom;
 održiva i zelena javna nabava za kategoriju  proizvoda od drva i namještaj;
 razvoj ljudskih potencijala;
 razvoj novih i inovativnih proizvoda.
Glavni izvršitelj prva dva prioriteta je država, dok su izvršenje druga dva prioriteta
zaduženi poslovni subjekti uz neizostavnu pomoć države.
Kao „nulta“ mjera strategije ističe se problem neraspolaganja relevantnim podacima i
informacijama o obilježjima i profilu djelatnosti prerade drva i proizvodnje namještaja
kojem se također treba sustavno pristupiti. Naime, zbog nepostojanja baze podataka o
djelatnostima C16 i C31 mnogi podaci se iskazuju samo aproksimativno što ne dozvoljava
adekvatnu analizu i klasifikaciju. Još jedan problem je taj što se dobiva iskrivljena slika
stanja iz razloga što su u djelatnost C31 uvršteni proizvodnja dijelova automobilskih
sjedala od kože kao i proizvodnja madraca. Kao nositelj aktivnosti provođenja ove mjere
ističe se nadležno ministarstvo pod okriljem kojeg bi do drugog kvartala 2017. navedeni
problemi trebali biti anulirani.
Kada je riječ o sustavu snadbijevanja drvnom sirovinom opći je cilj uspostavljanje tržišta
drvne sirovine i povećanje stupnja obrade drva te posljedično vrijednosti drvne sirovine u
funkciji gospodarskog rasta i konkurentnosti djelatnosti. Učinci mjera koji će se provoditi

93
za realizaciju navedenog cilja ogledat će se u smanjenju troškova proizvodnje i povećanju
produktivnosti, očuvanju i povećanju zaposlenosti te ruralnom razvoju.
Opći cilj drugog prioritetnog područja odnosi se na veću zastupljenost kategorije proizvodi
od drva i namještaj u javnoj potrošnji (a posljedično i veću zastupljenost u korporativnoj i
privatnoj potrošnji) te veću zastupljenost malih i srednjih proizvođača u postupcima javne
nabave. Učinci mjera ovog prioritetnog podružja trebali bi se ogledati u očuvanju i
povećanju zaposlenosti, smanjenju potrošnje državnog proračuna u dijelu rashoda za
postupke javne nabave, ostvarenju strateškog cilja EU na području održive i zelene javne
nabave te razvoju novih proizvoda.
Treće prioritetno područje odnosi se na razvoj ljudskih potencijala koji ima za cilj stručne i
motivirane zaposlenike na svim radnim razinama poslovnog subjekta. Navedeno će se
nastojati postići uspostavljanjem informativne infrastrukture za programe i fondove EU te
razmjenom znanja i iskustava. To će dovesti do povećane motiviranosti zaposlenika i
menadžmenta na svim razinama poslovnog subjekta, stjecanja stručnih znanja i vještina,
specifičnih kvalifikacija i upravljačkih vještina te većeg povlačenja sredstava iz programa i
fondova EU.
Razvoj novih i inovativnih proizvoda za opći cilj ima oblikovanje novih, inovativnih i
konkurentnih proizvoda i procesa proizvodnje u funkciji korištenja naprednih tehnologija,
zadovoljavanja zahtjeva tržišta te povećanja suradnje funkcija markeringa, proizvodnje i
injženjeringa sa svrhom stvaranja dodane vrijednosti utemeljen na znanju, inovacijama i
razvoju.  Kako bi se navedeni cilj ispunio biti će potrebno izraditi Strategiju razvoja novih
proizvoda prerade drva i proizvodnje namještaja u RH do 2020., izraditi program
financijskog poticanja razvoja prerade drva i proizvodnje namještaja, uspostaviti
znanstveno- istraživačke i inovacijsku infrastrukture, „brendirat“ sektore C16 i C31.
Navedeno će dovesti do povećanja tržišnog udjela definiranog finalnog proizvoda,
povećanja produktivnosti i profitabilnosti te višestrukog povećanja vrijednosti drvne
sirovine.
Očekivani učinci provedbe Strategije podjeljeni su u dva razdoblja. Prvo razdoblje, koje će
trajati do 2017. godine obilježit će otklanjanje razvojnih i institucionalnih ograničenja
kojima će se omogućiti reaalizacija svih navedenih ciljeva, i u tom se razdoblju ne očekuju
pomaci u ekonomskom i društvenom smislu. Drugo pak, razdoblje, od 2017. do 2020. bi
trebalo biti razdoblje u kojem će doći do ostvarivanja ekonomskih, društvenih, okolišnih i
energetskih učinaka kao što su rast dodane vrijednosti, izvoza roba na jedinstveno tržište
EU i u treće zemlje, povećanje zaposlenosti i ravnomjerni regionalni razvoj, smanjenje
emisije stakleničkih plinova, povećanje iskorištavanja energetskog potencijala biomase i
učinkovitosti u proizvodnji električne i toplinske energije te povećanja korištenja
proizvoda od drva umjesto energetski intenzivnih materijala (plastika, metal, staklo i
ostali).

94
4 PERSPEKTIVA KONKURENTNOSTI SEKTORA PROIZVODNJE
   NAMJEŠTAJA U HRVATSKOJ

Sektor proizvodnje namještaja RH ima veliki potencijal te je, uz adekvatno vođenu
državnu politiku i provođenje mjera na razini poduzeća, moguće utjecati na povećanje
sektorske konkurentnosti. U ovom dijelu rada prikazat će se kako liberalizacija utječe na
faktore konkurentnosti i proizvodnju, dati će se pregled mjera za povećanje konkurentnosti
te će biti predstavljeni učinci povećanja konkurentnosti na osnovne makroekonomske
indikatore.
4.1 Učinci liberalizacije na faktore konkurentnosti u sektoru namještaja

Trgovinska otvorenost se općenito smatra pokretačem rasta nekog sektora budući da
poboljšava raspodjelu resursa, povećava veličinu tržišta, omogućuje veću konkurenciju i
povećava šanse za privlačenje investicija. Jedan posebno važan aspekt je intermedijarna
trgovina budući da omogućuje industrijama da povećaju svoju konkurentnost uvozeći
jeftinije, sofisticiranije i raznovrsnije inpute za proizvodnju, kao i nove tehnologije. Drugi
važan aspekt je trgovina uslugama, gdje relativno nizak nivo trenutnih međunarodnih
transakcija i trajna ograničenja regulatornih zapreka, ukazuju na veliki potencijal za
podizanje produktivnosti i rasta otvaranjem tržišta, čime se povećava specijalizacija i
koristi od ekonomije obujma (Peneder, 2009).
Otvorenost tržišta i niske barijere podižu globalnu konkurentnost industrije, povećavaju
dostupna prodajna područja te pojednostavljuju transakcije sa međunarodnim partnerima
potičući dobitak od specijalizacije i širenja znanja.
Prema OECD-u (1998) međunarodna konkurentnost odnosi se na sposobnost zemlje da
proširi svoje udjele na domaćem i svjetskom tržištu, odnosno, da uz slobodne i pravedne
tržišne uvjete proizvodi dobra i usluge koji zadovoljavaju test na međunarodnim tržištima,
uz istovremeno održavanje i povećavanje dohotka svojih državljana na dugi rok. Sa mikro
aspekta OECD (1998) definira konkurentnost kao sposobnost poduzeća da se natječe kako
bi se povećala dobit i ostvario rast temeljen na troškovima i cijenama, pomoću tehnologije
i poboljšanja kvalitete.
Jedan od pokazatelja kojim je moguće izmjeriti konkrentnost je izvozna otvorenost na
temelju dodane vrijednosti koja se dobiva kao kvocijent izvoza i dodane vrijednosti,
odnosno pomoću formule:
(engl. exp_openness_va i(jt))

                                                (1)
gdje je X – izvoz, VA - dodana vrijednost, i – sektor/industrija, j – zemlja, t – godina.

95
Ukoliko je vrijednost blizu 100 to pokazuje da je inozemno tržište vrlo važno za određenu
industriju u određenoj zemlji (Peneder, 2009).
Slika 32: Kretanje pokazatelja izvozne otvorenosti RH za C31, 2008.-2014.

Iz slike 32 se može zaključiti da izvozna otvorenost sektora proizvodnje namještaja raste iz
godine u godinu, i to po sve većim stopama nakon pridruživanja Europskoj Uniji, što znači
da je libreralizacija tržišta utjecala na rast izvozne otvorenosti širenjem, odnosno
povećavanjem broja tržišta s kojima posluje.
Slijedeći pokazatelj kojim je moguće mjeriti međunarodnu konkurentnost i utjecaj
liberalizacije jest tržišni udio koji se izračunava kao omjer sektorskog izvoza određene
zemlje i ukupnog sektorskog izvoza (za određenu zemlju ili skupinu zemalja), odnosno
prema formuli:
MAij

                                                                         (2)
gdje je MA – tržišni udio, X – izvoz, i – sektor/industrija, j- zemlja koju promatramo, w-
svijet.
Na slijedećoj slici (33) prikazano je kretanje tržišnog udjela za HS kategoriju 94
(namještaj) koji ilustrira nagli rast hrvatskog tržišnog udjela od 2012. do 2015. godine što
također ukazuje na pozitivne učinke liberalizacije tržišta ulaskom u EU. Tržišni udio
izračunat je sukladno gore navedenoj formuli, odnosno na temelju omjera izvoza RH i
Njemačke, kao najvažnijeg vanjskotrgovinskog partnera u ovom sektoru.

0
5
10
15
20
25
30
35
40
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.

96
Slika 33: Kretanje tržišnog udjela za proizvedeni namještaj (HS kategorija 94), 2008.-
2015., postoci

Nadalje je na idućoj slici (34) prikazano kretanje normaliziranog tržišnog udjela za
industriju proizvodnje namještaja, pri čemu su korišteni podaci za Njemačku kao
najznačajnijeg trgovinskog partnera.
Slika 34: Kretanje normaliziranog tržišnog udjela za namještaj (HS kategorija 94), 2004.-
2015.

Normalizirani tržišni udio dobiven je slijedećom formulom:
NMSij

                                                    (3)
gdje je NMS – normalizirani tržišni udio, X – izvoz, i – sektor/industrija, j- zemlja koju
promatramo, w- svijet, m – suma/zbroj svih industrija.
Trend kretanja normaliziranog tržišnog udjela istovjetan je kretanju tržišnog udjela u
promatranom razdoblju.
0
0,5
1
1,5
2
2,5
3
3,52004.2005.2006.2007.2008.2009.2010.2011.2012.2013.2014.2015.
0
0,5
1
1,5
2
2,5
3
3,52004.2005.2006.2007.2008.2009.2010.2011.2012.2013.2014.2015.

97
Još jedan pokazatelj koji se često koristi za mjerenje međunarodne konkurentnosti jest
RCA (eng. Revealed comparative advantage indicator) odnosno pokazatelj otkrivenih
komparativnih prednosti. Navedeni pokazatelj mjeri trgovinsku specijalizaciju zemalja
ukazujući na sektorsku komparativnu prednost u međunarodnoj trgovini (European
Commission, 2009). Za potrebe izrade ovog rada navedeni pokazatelj je izračunat kao
logaritam kvocijenta odnosa izvoza i uvoza sektora proizvodnje namještaja (HS 94) u
odnosu na odnos izvoza i uvoza RH kao cjeline, odnosno prema formuli:
RCAi

                                                                (4)
gdje je RCA – otkrivena komparativna prednost, X – izvoz, M – uvoz, i – sektor/industrija,
m – suma/zbroj svih industrija.
Pozitivne RCA vrijednosti interpretiraju se kao komparativne prednosti, negativne
vrijednosti ukazuju na komparativne nedostatke, dok vrijednost jednaka nuli označava
neutralne komparativne prednosti.
Slika 35: Kretanje RCA pokazatelja za HS kategoriju 94 (namještaj), 2004.-2015.

U čitavom promatranom razdoblju, s izuzetkom 2009., RCA indeks za sektor namještaja
raste što znači da RH ima komparativne prednosti u međunarodnoj razmjeni ovog sektora.
RCA indeks se u promatranom periodu gotovo utrostručio, a najveći rast prisutan je od
2013. godine na dalje, što još jednom pokazuje pozitivne učinke liberalizacije i ulaska u
EU na ovaj sektor.
Posljednji pokazatelj u okviru analize međunarodne konkurentnosti je Grubel- Lloydov
indeks (GLI) koji se računa prema slijedećoj formuli:
GLIi

*100                                              (5)
0
0,05
0,1
0,15
0,2
0,25
0,3
0,35
2004.2005.2006.2007.2008.2009.2010.2011.2012.2013.2014.2015.

98
pri čemu X označava ukupni izvoz sektora namještaja RH, a M ukupni uvoz sektora
namještaja RH.
Ovaj indeks može poprimiti vrijednosti od 0 do 100 pri čemu što je indeks veći to znači da
je veći opseg intraindustrijske trgovine te veći stupanj ekonomske integracije. Niži GL
indeks označava da je razmjena više interindustrijska (Basarac Sertić, 2014).
Slika 36: Kretanje Grubel-Llyodova indeksa za HS kategoriju 94 (namještaj), 2004.-2015.

Na slici 36 su prikazani rezultati izračuna indeksa za HS kategoriju 94 koji potvrđuju da je
razmjena hrvatskog sektora namještaja visokointegrirana sa svjetskim kretanjima. Do
2012. godine vrijednost GL indeks kontinuirano je rasla što znači da je međunarodna
razmjena s inozemstvom u ovom sektoru sve više intraindustrijska. Ipak, u posljednje tri
promatrane godine došlo je do pada GL indeksa koji je rezultat suficita platne bilance ovog
sektora u tim godinama.
Iz navedene analize može se zaključiti da je Republika Hrvatska pristupanjem Europskoj
Uniji iskoristila prednost veće otvorenosti radi boljeg integriranja i na globalnom tržištu.
Svi analizirani pokazatelji međunarodne konkuretnosti pokazali su pozitivna kretanja
nakon pristupanja Hrvatske Europskoj Uniji.
4.2 Učinci priključivanja EU na sektor proizvodnje namještaja Hrvatske

Trenutna situacija u sektoru proizvodnje namještaja je takva da je RH na globalnom tržištu
poznata po tome da je specijalizirana za tzv. „lohn“ poslove, odnosno da prodaje samo svoj
rad i sirovinu. Naime, prema podacima navedenim u Strategiji prerade drva i proizvodnje
namještaja 2016.-2020. na finalni proizvod u obliku namještaja otpada samo 30% ukupnog
izvoza cjelokupnog drvo-prerađivačkog sektora, od čega minimalno 90% dolazi iz „lohn“
poslova. Naime, i ono malo namještaja što se proizvede u RH većinom je proizvedeno
prema nacrtima stranih dizajnera te se na krajnje tržište plasira kao inozemni proizvod bez
vidljive hrvatske oznake.
78
79
81
85
84
81
94
96
98
93
88
87
0
20
40
60
80
100
120
2004. 2005. 2006. 2007. 2008. 2009. 2010. 2011. 2012. 2013. 2014. 2015.

99
Kritične točke u sektoru proizvodnje namještaja RH ulaskom u EU jesu stanje s
tehnologijom, strukturom troškova te konkurentnošću. Za poduzeća koja su već prije
izvozila u EU članstvo je olakšalo proceduru što je utjecalo na povećanje izvoza zbog
smanjenja brojnih carinskih barijera i s time povezanih troškova. No, poduzeća koja nisu
imala iskustva u izbozu na tržište EU našla su se u problemu zbog povećanje konkurencije
i potrebe za ispunjenjem relevantnih standarada (vezanim uz marketing i sl).
Još jedan problem, koji je ulaskom u EU donekle riješen (ili je u fazi rješavanja) jest
postojanje ilegalnog ili znatno jeftinijeg drva koje dolazi iz susjedne BiH. Naime, ulaskom
u EU granica između RH i BiH postala je vanjska granica EU pa su se postrožile kontrole i
smanjio ilegalni priliv.
Vezano uz domaće tržište, lokalno građevno drvo, koje je visoke kvalitete, a relativno
niske cijene, postalo je dostupno velikim inozemnim kupcima, pa se stvorio pritisak na
Hrvatske šume d.o.o. (koje upravljaju s gotovo dva milijuna hektara kvadratnih šume) da
dodijele ugovore domaćim proizvođačima i daju im primat u opskrbi, što je i ostvareno.
Tako je u 2015. godini po ugovoru sa domaćim prerađivačima prodano 88% trupaca, na
domaćim javnim nadmetanjima 10%, a samo 1% inozemnim kupcima.
Kako se navodi u Strategiji prerade drva i proizvodnje namještaja RH 2016.-2020.
proizvodnja namještaja RH vrlo će teško opstati u sadašnjim uvjetima, pa bi, ukoliko se ne
poduzmu nikakve mjere za poticanje konkurentnosti neke od posljedica mogle biti
sljedeće:
 negativni ekonomsko-socijalni pokazatelji u proizvodnji namještaja (osobito  u
ruralnim područjima);
 smanjenje izvoza;
 povećanje broja subjekata u predstečajnim nagodbama s upitnim ishodom;
 zadržavanje najnižih plaća u prerađivačkoj industriji;
 zadržavanje postojećih prepreka za priliv stranog kapitala;
 gubitak dosegnutih znanja i vještina ljudskog potencijala.
Jedan od načina na koji bi se mogao izbjeći gore navedeni scenarij jest svakako ulaganje u
razvoj novih i inovativnih finalnih proizvoda koji bi bili temeljeni na naprednoj
tehnologiji. Naime, povećanjem proizvodnje novih i inovativnih vlastitih  proizvoda na
samo 50% od ukupne proizvodnje povećala bi se profitabilnost za najmanje 5%, jer se u
tom slučaju pored rada i sirovine, prodaje znanje i brend. Stoga se predviđa da bi se
poticanjem ulaganja u nove tehnologije produktivnost povećala za cca. 20%, zbog boljeg
iskorištavanja sirovine, bržeg protoka i manjeg broj zastoja (Vlada RH, 2016).
Na povećanje proizvodnje svakako će utjecati i povećanje stupnja obrade drva i razvoj
vlastitih proizvoda veće dodane vrijednosti jer bi na taj način hrvatski dobavljači bili
svrstani u dobavljače više klase. Na povećanje proizvodnje namještaja, prema istraživanju

100
koje je provela Basarac Sertić (2013) utječe povećanje realne stope rasta BDP-a, povećanje
izvoza i smanjenje jediničnih troškova rada.
Multiplikativni efekt proizvodnje proizvoda veće dodane vrijednosti je izniman te prema
nekim istraživanjima odnos prosječne vrijednosti trupaca i masivnog namještaja iznosi 1:7.
To znači da dodana vrijednost namještaja implicira sedam puta više zaposlenih, sedam
puta više dohodaka, poreza, doprinosa i dobiti (Rubić & Cota, 2010).
Jedan od svjetlih primjera proizvodnje iz čijeg se poslovnih rezultata mogu sagledati svi
navedeni multiplikativni učinci jest poduzeće Prostoria d.o.o. koja je svoj poslovni put
započela 2010. godine kao Kvadra, a koje proizvodi pretežno ojastučeni namještaj (sjedeće
garniture, fotelje) u tvorničkim kapacitetima smještenim u Pustodolu Začretskom nadomak
Zagreba. Poduzeće je od samih početaka ostvarilo dobru suradnju sa renomiranim
dizajnerima, a uz nastupe na najpoznatijim svjetskim sajmovima i brojne nagrade poslovni
rezultati sve su bolji iz godine u godinu, te je stvoren „brend“.
Ulaskom u Europsku Uniju Hrvatska je dobila priliku za nove izvore financiranja koje bi
svakako trebalo pretočiti u dodanu vrijednost sektora. Tako je u lipnju 2016. usvojen
Program potpora male vrijednosti za razvoj prerade drva i proizvodnje namještaja RH za
2016. godinu kojim su, u skladu sa uredbom Komisije o de minimis potporama iz 2013.
godine, utvrđena sredstva koje će se bespovratno dodjeliti poduzetnicima u navedenim
sektorima. Ono što je u Programu izričito naglašeno jest da se potpore dodjeljuju isključivo
mikro, malim ili srednjim poduzećima u iznosu od 10.000 do 400.00 kuna po poduzetniku
i to isključivo za materijalna ulaganja u novu tehnologiju, informacijske i komunikacijske
tehnologije te za sudjelovanje na sajmovima i izložbama.
4.3 Razvoj mjera za povećanje konkurentnosti na razini poduzeća

Neadekvatna ekonomska politika i nedovoljno efikasna poduzeća osnovni su uzrok krize
hrvatskog gospodarstva. Kako navodi Družić (2012) umjesto da se takvim poduzećima
pomoglo politikom postupne prilagodbe i na taj način ih se osnažilo za svjetsku
konkurenciju, ona su podrvrgnuta „šok-terapiji“ u kojoj su trebala preživjeti u uvjetima
apreciranog tečaja kune, visoke porezne presije, relativno visokih kamatnih stopa i gotovo
potupne liberalizacije tržišta. Navedeno bi teško izdržala i mnogo jača gospodarstva od
hrvatskog, pa Družić (2012) zaključuje da bi i hrvatska poduzeća u drugačijem
makroekonomskom okruženju mogla polučiti znatno povoljnije rezultate s aspekta
proizvodnje, zaposlenosti i izvoza. Stoga bi u narednim godinama ekonomski imperativ
hrvatske industrijske politke, između ostalog, trebalo biti jačanje hrvatskog drvnog sektora
i njegove proizvodne i izvozne konkurentnosti.
Kao što je već bilo rečeno u prethodnom poglavlju u strukturi poduzeća u industriji
proizvodnje namještaja prevladavaju mala poduzeća, kojih je u 2015. godini bilo 605, dok

101
je velikih bilo svega pet. Mala poduzeća u puno su težoj poziciji na tržištu jer teže dolaze
do kapitala za svoje poslovanje.
Prema Strategiji prerade drva i proizvodnje namještaja RH 2016.-2020. u proizvodnji
namještaja prevladavaju nisko kapitalizirani poslovni subjekti sa malim učešćem vlastitog
kapitala u financiranju poslovanja. Naime, minimalni vlastiti kapital za normalno
poslovanje je 50% (sve ispod toga je rizično), a poslovni subjekti u sektoru proizvodnje
namještaja posluju sa 10 do 40% vlastitog kapitala kao izvora sredstava. Zbog toga su
takva poduzeća pretežito neprofitabilna i neefikasna pa samim time nemaju preduvjete za
daljnji rast i razvoj kao ni financiranje. Budući da financijske institucije poduzećima sa
takvom strukturom ne odobravaju financijska sredstva trenutno stanje je takvo da su mnogi
subjekti u poteškoćama odnosno prestečajnim ili stečajnim postupcima. Za oporavak tih
poduzeća od velikog je značaja osiguranje dodatnog kapitala po prihvatljivim uvjetima i
bez ograničenja koja trenutno postoje. Jedan od načina koji se može osigurati ulazak
svježeg kapitala je dokapitalizacija ulaskom strateškog partnera u vlasništvo ili spajanjem
poslovnih subjekata ili izdavanjem dionica.
Još jedan veliki problem malih poslovnih subjekata je usitnjenost i izostanak udruživanja i
to prvenstveno u višim stadijima proizvodnog lanca. Tu se ne misli na udruživanje radi
dobivanja povlastica već radi razvoja novih i inovativnih proizvoda, zadovoljavanja
potreba tržišta te osvajanja novih tržišta. Poslovni subjekti bi trebali biti povezani kao
partneri čija bi suradnja rezultirala većom dodanom vrijednosti, osvajanjem novih tržišta i
dobivanjem poslova većeg obima. Tako npr. produkt dizajneri i proizvođači nisu
pretjerano zainteresirani za međusobnu suradnju što je dovelo do nemogućnosti stvaranja
„brenda“ u industriji namještaja. Osim što nisu dovoljno međusobno povezani, poslovni
subjekti nisu niti povezani na državnoj razini kroz strukovna udruženja.
S druge pak strane, veliki poslovni subjekti koji posluju u sektoru proizvodnje namještaja
su ostaci nekadašnjeg kombinatskog tipa proizvodnje te imaju širok proizvodni program,
od primarne prerade do proizvodnje namještaja. Takvi sustavi su neefikasni i
nekonkurentni i u razvijenim ekonomijama više niti ne postoje jer zahtjevaju velike
međuzalihe u proizvodnji, ne prilagođavaju se zahtjevima tržišta, imaju veliku disperziju
proizvodnje što ograničava ponudu dovoljnih količina nekog proizvoda, a prevelik broj
proizvoda ne omogućava konkurentnost na tržištu (Vlada RH, 2016.).
Riješenje za navedeno ograničenje je specijalizacija jer ista omogućava poslovnim
subjektima da postanu konkurentni, budu manje zaduženi i imaju više vlastitog kapitala te
postanu svima poželjni poslovni partneri. Tako razvijene ekonomije imaju specijalizirane
ponuđače polufinalnih proizvoda koji imaju ulogu posredovanja između pilanske
(primarne) proizvodnje i proizvodnje proizvoda veće dodane vrijednosti.
Kao jedno od prioritetnih područja razvoja u Strategiji prerade drva i proizvodnje
namještaja RH 2016.-2020. istaknut je razvoj ljudskih potencijala, u čijem provođenju
značajnu ulogu imaju upravo poslovni subjekti. Kao jedna od mjera koja bi imala za cilj

102
stvaranje stručnih i motiviranih zaposlenika na svim razinama poslovnog subjekta je
uspostavljanje informativne infrastrukture za programe i fondove EU. Naime, iako postoje
brojni izvori i alati koji pružaju informacije i savjetovanje subjektima vezano uz
raspoložive programe i fondove EU, ipak ne postoji specijalizirana podrška za djelatnost
proizvodnje namještaja pa se poslovni subjekti često ne snalaze te slabo koriste navedena
sredstva. Zbog toga je potrebno uspostaviti posebnu „info točku“ na mrežnoj stranici
nadležnog ministarstva samo za informiranje subjekata iz drvne industrije.
Druga mjera koja se ističe u Strategiji je razmjena znanja i iskustava, što implicira da
obrazovanje i usavršavanje povećava konkurentnost. Stoga menadžment poduzeća mora
naći načine na koje će motivirati zasposlenike i stvoriti svijest da je proizvodnju potrebno
sustavno poboljšavati i unapređivati način poslovanja. Stoga je potrebni podići razinu
znanja i obrazovanja zaposlenika na svim razinama, ali i menadžmenta i rukovodećih
kadrova, omogućiti im dodatno obrazovanje, dokvalifikaciju te ovladavanje novim
tehnologijama proizvodnih procesa.
Učinci navedenih mjera biti će veće povlačenje sredstava iz programa i fondova EU,
stjecanje stručnih znanja i vještina, specifičnih kvalifikacija i upravljačkih vještina te
povećana motiviranost zaposlenika i menadžmenta na svim razinama poslovnog subjekta.
Još jedno područje razvoja u kojem će poslovni subjekti, sukladno Strategiji, imati važnu
ulogu je razvoj novih i inovativnih proizvoda u funkciji korištenja naprednih tehnologija,
zadovoljavanja zahtjeva tržišta te povećanja suradnje funkcija marketinga , proizvodnje i
inženjeringa sa svrhom stvaranja dodane vrijednosti utemeljene na znanju, inovacijama i
razvoju.
U Strategiji se tako, predlaže uspostavljanje „platforme“ koja bi uz pomoć produkt
dizajnera i arhitekata nudila projektiranje novih i inovativnih proizvoda te ih razvijala u
prototipove, što bi proizvođačima uvelike olakšalo taj dio poslovanja i smanjilo troškove
proizvodnje.
Također, kao jedna od najvažnijih, ali i najskupljih i najdugotrajnijih, mjera ističe se proces
„brendiranja“ za čiju je provedbu potrebna suradnja stručnjaka iz područja arhitekture,
dizajna, marketinga, obrazovanja, novih tehnologija, ekologije, ali i realnog sektora. Cilj
„brendiranja“ je osmisliti identitet Prerade drva i Proizvodnje namještaja, smjer razvoja na
tržištu potražnje i marketinške alate uvažavajući mogućnosti i komparativne prednosti
poslovnih subjekata.
Provedba navedenih mjera trebala bi utjecati na povećanje tržišnog udjela definiranog
finalnog proizvoda, povećanje produktivnosti i profitabilnosti, povećanje stupnja obrade
drva i razvoj vlastititih proizvoda veće dodane vrijednosti te višestruko povećanje
vrijednosti drvne sirovine, što donosi poslovnim subjektima i državu multipliciranu korist.

103
4.4 Razvojna uloga države u sektoru namještaja i drvnom sektoru

Stanje u drvom sektoru Republike Hrvatske trenutno je vrlo zabrinjavajuće, što je velikim
djelom posljedica nepostojanja jasne državne strategije.
Naime, prvi važniji dokument koji je donesen na razini države, a čiji je cilj bio razviti i
održavati fleksibilnu drvnu industriju konkurentnu na međunarodnom tržištu i sposobnu za
optimalno korištenje sortimenata jest Nacionalna šumarska politika i strategija (NN120/03)
koju je Vlada Republike Hrvatske usvojila u srpnju 2003. godine. Nakon toga je, u
kolovozu 2004., pokrenuto formiranje zasebne Strategije razvoja industrijske prerade drva
i papira (NN 114/04) u kojoj su predložene mjere i instrumenti za oblikovanje pretpostavki
radi poticanja izvoza i visokog stupnja finalizacije proizvoda od drva, revitalizacije,
zadržavanja i povećanja konkurentnosti drvnog sektora. Navedena strategija je zapravo
bila zamišljena kao početak sustavnog i sveobuhvatnog oblikovanja razvojnih mogućnosti
drvoprerađivačkog sektora u RH, a njezini prioritetni ciljevi bili su promjena postojeće
industrijske srtrukture u sektoru u korist izvoza finalnih proizvoda, povećanje udjela
finalnih proizvoda na tržištu te povećanje zaposlenosti (Basarac Sertić, 2014).
Radi konkretne primjene i operacionalizacije navedene Strategije 2006. godine je donesen
Operativni program razvoja industrijske prerade drva RH 2006.-2010., a 2008. njegove
izmjene i dopune. U Operativnom programu je, pored ciljeva iz strategije, istaknut dodatan
dugoročni cilj, koji glasi: „industrijska prerada drva u Hrvatskoj postat će ekonomski
uspješna, profitabilna industrija s uravnoteženim i održivim razvojem koja prati svjetske
razvojne trendove“. Kao ključna točka u postizanju navedenog cilja navodi se porast
konkurentnosti, odnosno povećanje ekonomske učinkovitosti. Još jedna značajna promjena
koju je donio navedeni program jest da se njegovim donošenjem prekinula dosadašnja
praksa kojom cjelokupan teret investiranja snose gospodarski subjekti. Tako su, tijekom
navedenog petogodišnjeg razdoblja, drvnoj industriji dodjeljena sredstva u iznosu od 222
milijuna , dok je za provedbu mjera narednog Operativnog programa razvoja industrijske
prerade drva i proizvodnje namještaja RH donesenom za razdoblje 2011.-2014.,
dodijeljeno 284,5 milijuna kuna (Basarac Sertić, 2014).
U međuvremenu je, 2010. godine, donesena i Strategija razvoja dizajna namještaja 2010.-
2012. u kojoj je istaknuto da je upravo dizajn, kao element diferencijacije u odnosu na
proizvode konkurencije, jedan od ključnih čimbenika jačanja konkurentnosti hrvatskog
namještaja i samih gospodarskih subjekata (Berginc, Hrovatin, Feltrin, Machtig., Zupančić,
& Oblak, 2011).
Nadalje je 2013. godine od strane Ministarstva gospodarstva RH i klastera konkurentnosti
drvo-prerađivačkog sektora donesen dokument pod nazivom Strateške smjernice za razvoj
drvo-prerađivačkog sektora 2013.-2020. čiji je glavni strateški cilj potaknuti gospodarski
rast i konkurentnost drvo-prerađivačkog sektora kroz istraživanje, tehnološki razvoj i
primjenu inovacija i novih tehnologija tepovećanje priljeva investicija.

104
U Industrijskoj strategiji Republike Hrvatske 2014.-2020. je, kako je već spomenuto u
prethodnom dijelu rada, djelatnosti proizvodnje namještaja dodjeljena strateška uloga te je
zajedno sa proizvodnjom proizvoda od pluta, slame i pletarskih materijala razvrstana kao
ključna industrijska poddjelatnost odnosno „pokretač“.
U srpnju 2016. godine Ministarstvo poljoprivrede otvorili je Savjetovanje o Nacrtu
Strategije razvoja prerade drva i proizvodnje namještaja Republike Hrvatske 2016.-2020. i
to je prvi nacionalni dokument izrađen nakon ulaska RH u EU kojim se planita strateški
razvoj ovih dviju djelatnosti.
Budući da EU nema zajedničku strategiju razvoja industrije, navedena Strategija primarno
uvažava strateške smjernice relevantnih nacionalnih i europskih dokumenata u
programskom razdoblju do 2020. godine, kao i jedinstveno tržište Europskog
gospodarskog prostora (Industrijska strategija RH 2014.- 2020., Europa 2020 ,
Poduzetništvo 2020). U skladu s time osnova za izradu Strategije nalazi se jednim dijelom
u Industrijskoj strategiji RH 2014.-2020., a drugim dijelom u relevantnim strategijama EU
o kružnoj ekonomiji, bioekonomiji i zelenom gospodarstvu, posebice u „Novoj strategiji
EU za šume: za šume i sektor koji se temelji na šumama“ iz 2013. godine i njezini
provedbenim dokumenta iz 2015. godine.
U Nacrtu strategije se nadalje ističe da strateški izbor ovih industrija treba biti kružna
ekonomija velikog broja malih i srednjih poslovnih subjekata raspoređenih pretežito u
ruralnim područjima RH. Država bi, prema navedenoj strategiji, trebala odigrati jednu od
ključnih uloga u rješavanju ograničenja broj jedan koje se odnosi na sustav opskrbe
drvnom sirovinom i to na način da stvori novi model prodaje drvne sirovine ustrojavanjem
registra svih kapaciteta prerade drva i proizvodnje namještaja, te izradom optimalnog
modela kupnje drvne sirovine. Isto tako trebala bi imati bitnu ulogu u povezivanju
obrazovnih institucija i gsopodarstva, koja je trenutno na vrlo niskoj razini, i to
unapređenjem studijskih programa koji se tiču ovog sektora, dodjeljivanjem stipendija za
poticanje zapošljavanja. Također, država bi se trebala uključiti u razvoj novih i inovativnih
proizvoda kroz financijsku podršku čime bi se trebao podignuti nivo tehnoološke razine
subjekata u funkciji razvoja novih i inovativnih proizvoda, te posljedično povećati
produktivnost i profitabilnost.
Važnu ulogu država bi trebala imati i u rješavanju ograničenja broj devet koje se odnosi na
nedovoljnu uporabu drva u graditeljstvu, i to na način da utvrdi obveznu uporabu drva u
graditeljstvu, te promovirajući važnost uporabe drva u graditeljstvu koje bi postupno
trebalo supstituirati umjetne materijale.
U viziji sektora do 2020. godine jasno je istaknuta uloga države: „Strateško gospodarsko
opredjeljenje države je poticanje razvoja i zaštita domaće prerade drva primarno kroz
zaštitu njezine komparativne prednosti koja se ogleda u posjedovanju kvalitetne i
certificirane drvne sirovine te usmjerenosti na isporuke roba na jedinstveno tržište EU i

105
izvoza u treće zemlje. Država će preuzeti svoju ulogu u razvoju proizvodnje namještaja,
koja zauzvrat zemlji može dati identitet i prepoznatljivost, uz stvaranje pretpostavki za
primjenu kreativnosti i inovativnosti te usmjerenje prema ekološki prihvatljivoj
proizvodnji koja počiva na konceptu održivog razvoja, ali uz osiguravanje profitabilnosti i
produktivnosti proizvođača.“
Usporedno sa donošenjem ove strategije, donesen je još jedan važan dokument od strane
Udruženja drvo-prerađivačke industrije HGK pod nazivom Strategija drvo-prerađivačke
industrije „Izgradimo smeđu magistralu“ u kojem je također naglašeno vrlo teško stanje
drvo-prerađivačke industrije u RH te je strogo kritizirana Vlada koja je svu politiku ovog
sektora delegirala na svoje trgovačko društvo Hrvatske šume d.o.o. i vodila se primarno
ciljem maksimiziranja dobiti tog trgovačkog društva. Prema navedenoj strategiji stajalište
političkih elita o ovom sektoru jasno je pokazano u činjenici da u nazivu resorsnog
ministarstva nema šumarstva niti drvne industrije.
Neke od predloženih mjera u ovoj strategiji su (Udruženje drvo-prerađivačke industrije
HGK 2016, str.14):
 zabraniti ili ograničiti prodaju trupaca izvan RH;
 uspostaviti registar drvno-prerađivačke industrije;
 preraditi što veći dio sirovine u RH;
 povezivanje svih institucija gdje su udruženi predstavnici drvne industrije;
 unapređenje pravila javne nabave;
 poticanje primjene najnovijih tehnologija, proizvodnih inovacija i novih materijala;
 uvođenje dodatnih mjera potpore proizvođačima finalnih proizvoda i namještaja;
 poticanje primjena dizajna i inovacija u proizvodnji namještaja;
 sektorsko obrazovanje i suradnja sa Sveučilištem.

Zbog svjesnosti donositelja ove strategije o alarmantnom stanju u sektoru i činjenice da je
za prihvaćanje državne strategije i pratećih zakona potreban dulji vremenski period,
predloženo je donošenje hitnog Akcijskog plana za spas drvne industrije kojim se, između
ostalog, predlaže i traži (Udruženje drvo-prerađivačke industrije HGK, 2016, str. 23):
 Revidiranje dosadašnjeg rukovođenja tvrtkom Hrvatske šume d.o.o te žurna
promjena Pisma razumijevanja o formiranju količina, cijena i rabatne politike
višegodišnjim ugovorima za kupoprodaju trupaca.
 Provođenje žurnog nadzora nad poslovanjem HŠ d.o.o. osobito u djelu ugovaranja
prodaje sirovine te provođenja kontrola i primjene postojećih rezultata kontrole
ostvarenja proizvodnje u skladu s Pismom razumijevanja.
 Zabrana izvoza trupaca, osim onih količina i sortimenata koji se ne mogu prodati na
licitacijama u RH; stroži carinski nadzor nad ispravnošću izvozne dokumentacije,
zbog pogrešnog deklariranja izvezene robe.

106
 Da se u provedbi Pisma razumijevanja domaća kooperacija više trgovačkih
društava, koja u konačnici dovodi do proizvodnje finalnog proizvoda, prihvati kao
finalizacija određenog stupnja dovršenosti.
 Žurna promjena imena resornog ministarstva u Ministarstvo poljoprivrede i
šumarstva, kao dokaz da su šume i na šumi bazirane industrije uistinu od strateškog
interesa za RH.
4.5 Učinci povećanja konkurentnosti sektora proizvodnje namještaja u
Hrvatskoj na osnovne makroekonomske indikatore

Ulaskom u EU Hrvatska je liberalizirala svoje tržište te na taj način utrla put povećanju
konkurentnosti u svim aspektima, pa tako i u proizvodnji namještaja. Predviđeni učinci
provedbe Strategije prerade drva i proizvodnje namještaja RH 2016.-2020. vrlo su
optimistični te već u kratkom roku nagovještaju znatan porast dodane vrijednosti, izvoza i
zaposleni u sektoru namještaja.

Promatra li se dodana vrijednost u sektoru proizvodnje namještaja očekuje se da će njezin
rast pozitivno utjecati na osobnu i investicijsku potrošnju, odnosno da će doprinijeti rastu
BDP-a.

Proizvodnja namještaja je strateška djelatnost u kojoj se drvna sirovina koristi
najefikasnije, međutim, pokazatelji kretanja dodane vrijednosti nisu baš previše
optimistični.

Mjerama industrijske politike kojima će se osigurati postizanje ciljeva Strategije u velikoj
mjeri će se poticati upravo rast dodane vrijednosti u sektoru proizvodnje namještaja, te se
očekuje da će taj rast u periodu od 2016. do 2020. iznositi 50%.

Tablica 46: Dodana vrijednost djelatnosti C31, 2008.-2014., tisuće kuna
2008.
2009.
2010.
2011.
2012.
2013.
2014.
2014./2008.
1.249.330
1.016.040
1.011.403
970.718
880.660
877.552
906.965
0,73
Izvor: Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske, Godišnji strukturno-poslovni pokazatelji poduzeća
prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E, NKD 2007.), 2016.

Kada je riječ o izvozu sektora proizvodnje namještaja trendovi analizirani u prethodnim
poglavljima ukazuju na kontinuirani porast vrijednosti izvoza namještaja, kako u ostale
zemlje EU tako i u treće zemlje. Suficit platne bilance koji je prisutan u sektoru u periodu
od 2013. nadalje znatno doprinosi popravljanju državne platne bilance. Međutim, zbog
činjenice da je riječ o sektoru koji je veliki neto izvoznik, na njegov rast daleko više utječe
komponenta tečaja od komponente potražnje, što je slikovito prikazano u tablici 47.

107
Tablica 47: Utjecaj promjene važnih makroekonomskih veličina na promjenu isporuke
roba na jedinstveno tržište EU i izvoza u treće zemlje djelatnosti C16 i C31
Utjecaj promjene DOMAĆE POTRAŽNJE

Promjena domaće
potražnje
Promjena isporuke roba na
jedinstveno tržište EU i izvoza
u treće zemlje C16
Promjena isporuke roba na
jedinstveno tržište EU i izvoza u
treće zemlje C31

+1 postotna poena
+0,92 postotna poena
0 postotna poena
Utjecaj promjene STRANE POTRAŽNJE

Promjena strane
potražnje
Promjena isporuke roba na
jedinstveno tržište EU i izvoza
u treće zemlje C16
Promjena isporuke roba na
jedinstveno tržište EU i izvoza u
treće zemlje C31

+1 postotna poena
+1,09 postotna poena
+8,79 postotna poena
Utjecaj promjene realnog efektivnog TEČAJA KUNE

Promjena realnog
efektivnog tečaja HRK
Promjena isporuke roba na
jedinstveno tržište EU i izvoza
u treće zemlje C16
Promjena isporuke roba na
jedinstveno tržište EU i izvoza u
treće zemlje C31

-1 postotna poena
+5,48 postotna poena
+5,5 postotna poena
Izvor: Vlada Republike Hrvatske, Strategije razvoja prerade drva i proizvodnje namještaja Republike
Hrvatske, Zagreb, 2016, str. 67.

Budući da nije realno očekivati da će do rasta izvoza doći zbog primjena u tečajnoj politici,
na rast konkurentnosti u sektoru proizvodnje namještaja treba djelovati mjerama
industrijske politike.

Prema Nacrtu Strategije prerade drva i proizvodnje namještaja RH 2016.-2020. očekuje se
da će izvoz sektora proizvodnje namještaja rasti po stopi većoj od 20% godišnje te da će
njegova vrijednost u 2020. godini premašiti milijardu eura.

Kao jedan od najvažnijih ciljeva Strategije prerade drva i proizvodnje namještaja u RH
ističe se povećanje broja zaposlenosti ove radno intenzivne djelatnosti, koji posljednjih
godina kontinuirano opada. Očekuje se stoga, da će se provođenjem mjere koja će
promijeniti sustav snadbijevanja drvnom sirovinom i učiniti ga nediskriminatornim, znatno
utjecati na povećanje broja zaposlenih u proizvodnji namještaja, iz razloga što više neće
postojati strah od ulaska novih subjekata u sektor.

Još jedna mjera koja će doprinijeti porastu zaposlenosti jest održiva i zelena javna nabava
za kategoriju proizvoda od drva i namještaj. Naime, budući da su državne insitucije najveći
potrošać proizvoda prerade drva i proizvodnje namještaja, u Strategiji se procjenjuje da se
godišnje putem javne nabave može prodati 1,5 milijardi kuna proizvoda ovih djelatnosti,
što zahtjeva povećanje od 1000 do 1500 radnika do kraja 2020. godina (uz stabilne ostale
makroekonomske parametre). Izniman značaj na povećanje broja zaposlenih ima i
provođenje mjera kojima će se poticati razvoj novih i inovativnih proizvoda.

108

Očekuje se da će ukupna posljedica provođenja svim mjera navedenih u Strategiji biti
povećanje broja zaposlenih za 2700 do 3200 radnika. Pored toga, očekuje se i porast broja
zaposlenih u poslovnim subjektima koji su usko vezani uz ovu djelatnost kao što je
proizvodnja repromaterijala, zaštitne odjeće, prijevoznička djelatnost i slično.

Kao zaključna postavka Strategije (Vlada RH, 2016, str. 69) navodi se da krajnji cilj
dugoročnog razvoja prerade drva i proizvodnje namještaj RH mora biti približavanje
prosjecima EU, odnosno:
 kreiranje radnih mjesta s 3% (RH) na 9% (EU);
 kreiranje novostvorene vrijednosti s 3,5% (RH) na 9% (EU);
 prihod po 1ha šume 27.000 eura (RH) na 213.000 eura (EU);
 udio C31 u ukupnom prihodu obje djelatnosti s 35% (RH) na 54% (EU);
 povećanje proizvodnje energije koristeći visoko učinkovite kogeneracije na
biomasu, te energetske učinkovitosti;
 smanjenje emisije CO2;
 veće ulaganje u nove tehnologije, dizajn i ljudske potencijale.

109
ZAKLJUČAK

Konkurentnost je višedimenzionalna kategorija za koju ne postoji unificirana definicija.
Različite instutucije daju vlastite definicije i viđenja konkurentnosti, koji se razlikuju
ovisno o tome na koje faktore konkurentnosti su usmjerene.

Na svjetskim ljestvicama konkurentnosti Republika Hrvatska već dulji niz godina stagnira,
a pozitivni pomaci prisutni u nekim segmentima, anulirani su zbog ograničavajućeg
djelovanja ostalih segmenata. Najveći pad bilježi se u makroekonomskom okruženju i
razvoju financijskog tržišta, a blago poboljšanje vidljivo je kod faktora visokog
obrazovanja, efikasnosti tržišta rada, tehnološke spremnosti te inovacija. Navedeno je
rezultiralo činjenicom da je RH po konkurentnosti najlošije rangirana članica EU.

Najveći problem održivosti rasta ogleda se u izostanku sustavnih rješenja na razini države
koja bi trebala osigurati kvalitetnije okruženje i poticajnije uvjete. S obzirom na navedeno
vrlo je teško očekivati rast konkurentnosti bez provođenja konkretnih strukturnih reformi
koje su ključ dugoročnog održivog razvoja.

21. stoljeće obilježeno je bespoštednom utakmicom na tržištu namještaja u kojoj glavnu
riječ vodi Kina, kao vodeći svjetski proizvođač, izvoznik i potrošač koji zadovoljava čak
99% domaće potražnje za namještajem. Uspjeh Kine bazira se na konkurentnim cijenama
(koje su postignute kombinacijom velikog broja kvalificirane radne snage i niskih
troškova), investicijama i državnim poticajima (smanjenjem poreza na sirovinu). Čak se i
„najeuropskija“ tržišta popust Njemačke i Francuske nisu uspjela oduprijeti trendu rasta
uvoza namještaja iz Kine.

Svjetska proizvodnja namještaja je u 2015. godini iznosila više od 400 milijardi američkih
dolara, što je povećanje od 20% u odnosu na 2010. godinu. Brzina rasta proizvodnje
namještaja zamjetno varira s obzirom na geografsku lokaciju pa tako najveće stope rasta
pokazuje upravo azijsko-pacifička regija, prvenstveno zahvaljujući Kini, čija stopa rasta se
ipak smanjila u posljednjih nekoliko godina u odnosu na početni boom početkom stoljeća.
Regija koja također ubrzano raste u posljednjih nekoliko godina je Sjeverna Amerika i to
najviše zahvaljujući SAD-u na čijem je tržištu prisutno veliko povjerenje potrošača, visok
stupanj kvalitetne radne snage, porast stanogradnje te dostupnost svih oblika financiranja
Početkom 2000-tih došlo je do velikih geografskih promjena u proizvodnji namještaja, u
vidu porasta udjela srednje i slabije razvijenih zemalja u proizvodnji namještaja. To je
ponajviše rezultat činjenice da su unutar zemalja niskog i srednjeg dohodovnog razreda tri
zemlje - Kina, Poljska i Vijetnam, u kojima proizvodnja rapidno raste zahvaljujući
investicijama u nove pogone koji su napravljeni sa svrhom poboljšanja rasta izvoza.

110
Promatra li se struktura potražnje za namještajem najveća stopa rasta prisutna je u
segmentu uredskog namještaja, što je rezultat činjenica da se sve više posla obavlja iz
kućnih ureda.

Bitna strukturna promjena koja je pogodila globalni sektor proizvodnje namještaja u istom
periodu je vidljivo otvaranje tržišta kao posljedica smanjenja carinskih tarifa, ekspanzije
vodećih maloprodajnih lanaca na međunarodnom nivou, i njihovog ulaska u zemlje u
razvoju, partnerstva između velikih distributera i stranih dobavljača, infrastrukturnih i
logističkih poboljšanja, smanjenja potrošnje namještaja po glavi stanovnika u razvijenim
zemljama (posebice tijekom i nakon krize) te povećanja potražnje za proizvodima sa
niskom cijenom, koji se uglavnom proizvode u Aziji.
Generalno govoreći, svjetsko tržište namještaja svjetsko karakteriziraju stalne i sve brže
promjene i izazovi, od kojih su najznačajniji: rastuća azijska konkurencija, porast
proizvodnih troškova i povećani zatjevi za održivošću i zaštitom okoliša. Analitičari CSIL-
a predviđaju da će svjetsko tržište namještaja do 2020. rasti po godišnjoj stopi od oko 3,8
posto te da su zemlje sa najvećim potencijalom u nadolazećem periodu Kambodža, Kina,
Cipar, Njemačka i SAD. Jedan od ključnih činitelja koji doprinosi rastu je boom u
industriji nekretnina. S druge strane, izazov za rast mogao bi predstavljati manjak opskrbe
sirovinom, odnosno drvom.

Kada je riječ o Europi, kao vodećem igraču na svjetskom tržištu, na istu otpada nešto više
od četvrtine svjetske proizvodnje namještaja, a najveći udio odnosi se upravo na zemlje
Europske Unije. Tako sektor namještaja Europske Unije zapošljava oko milijun radnika u
oko 130 tisuća tvrtki.
Tržište namještaja EU bilo je jako pogođeno krizom, a neke od tradicionalnih
proizvođačkih zemalja još uvijek su suočene sa stagnacijom i rastućim uvoznim pritiscima.
Tako je za vrijeme krize izgubljeno 20% radnih mjesta, 18% tvrtki i 33% prometa.
Budući da ne postoji zajednička politika EU-a za šume kao niti rukovodeći okvir za pitanja
u vezi sa šumama, 2013. godine je donesena „Nova strategija EU-a za šume“ i prateći
„Nacrt za EU industrije bazirane na šumarstvu“ u kojima je naglašena socioekonomska
važnost šuma koje pokrivaju više od 40% kopna EU te nužnost za održivim
gospodarenjem.
Među europskim zemljama najveći je proizvođač namještaja Njemačka, nakon koje slijede
Italija, Velika Britanija te Poljska. Na zemlje zapadne Europe (EU15) otpada oko 80%
ukupne proizvodnje namještaja s time da se taj udio sve više smanjuje. Naime, proizvodnja
EU13 sve više raste i trenutno je čak na 50% višem nivou nego početkom 2000-tih.
Navedeni trend primjećuje se i kod podataka koji se odnose na broj zaposlenih, broj tvrtki,
te na potrošnju. Veliki razlog tome leži u činjenici da su zemlje EU13 bogate sirovinom te
imaju razvijenu drvoprerađivačku industriju, ali i u činjenici da su napustile stare
centralizirane sisteme i pridružile se EU. Nadalje, zbog nižih troškova rada te su zemlje

111
postale privlačne pa je došlo je do eksternalizacije proizvodnje i maloprodaje iz
zapadnoeuropskih zemalja. Stoga je proizvodnja namještaja u tim područjima bila
potaknuta većinom izvozom u zapadnoeuropske zemlje.

Promatraju li se elementi ponude namještaja u EU posljednjih 30ak godina može se
primjetiti trend rasta drvenih panela koji su postali glavni input u industriji namještaja zbog
povoljne cijene (u odnosu na masivno drvo) i jednostavnosti kojim se isti sklapaju.
Temeljni problem u industriji namještaja posljednjih nekoliko godina jest osiguranje zalihe
sirovine. Naime, unatoč godišnjem porastu proizvodnje drva, u industriji namještaja dolazi
do rasta konkurentskih pritisaka iz sektora obnovljivih izvora energije, koji promiču drvo
kao obnovljivi izvor energije i kao poželjno gorivo za proizvodnju energije iz biomase.
Troškovi radne snage znatno variraju unutar same EU te su u EU15 25% viši u odnosu na
naknadno pristiglih 13 zemalja, uz napomenu da postoji zamjetna razlika u strukturi radne
snage. Naime, dok u EU15 zemljama raste broj menadžera, arhitekata, inženjera, dizajnera
i uredskog osoblja, u EU13 raste broj radnika na strojevima i zanatskih radnika. Problem u
industriji namještaja jest velik udio stare radne snage i nemogućnost zapošljavanja mladih.
Promatraju li se investicije i tehnologija, kao generatori efikasnosti i produktivnosti,
najveća ulaganja u materijalnu imovinu unutar EU ostvarena su u Njemačkoj, Italiji i
Poljskoj, dok najnovija ulaganja europskih tvrtki uključuju i lasersku tehnologiju kojom se
dobivaju bolje i kvalitenije završne obrade.

Jedan od glavnih prioriteta na EU razini je zaštita intelektualnih prava vlasništva kako bi se
osiguralo da se EU članice mogu nastaviti natjecati na globalnom tržištu. Naime,
posljednjih godina sve su prisutniji slučajevi krivotvorenja i kopiranja postojećih proizvoda
od strane azijskih zemalja (ponajviše Kine) koja isti proizvod prodaju po mnogo nižoj
cijeni.
Promatraju li se cijene, posljednjih godina prisutan je trend porasta proizvodnih cijena na
nivou EU (čak i u godinama krize), što je rezultat porasta cijena sirovina i energije,
činjenice da se podigao nivo u proizvodnji namještaja (sa srednjeg prema višem tržišnom
segmentu), te porasta operativnih troškova zbog potrebe za prilagođavanje tehničkim
standardima te standardima održivosti i zaštite okoliša.
Republika Hrvatska ima velik sirovinski potencijal i drvnu industriju sa dugom tradicijom.
Naime, čak 47% kopnene površine Republike Hrvatske je pod šumama, od čega je čak
75% u vlasništvu Hrvatskih šuma, a  21% u vlasništvu privatnih šumoposjednika. Nadalje,
Republika Hrvatska posjeduje jedno od najvećih certificiranih šumskih područja u Europi
budući da je još 2002. godine dobila FSC certifikat za ukupnu površinu državnih šuma što
je dokaz orijentacije RH prema održivom gospodarenju. To su vrlo dobri preduvjeti za
vođenje konkurentne industrijske politike drvnog sektora, a time i sektora namještaja.

112
Međutim od sredine 90-tih godina 20. stoljeća drvni sektor RH temelji se na pilanarstvu
koje je postalo interesantno ulaganje za brzu i relativno dobru zaradu koja, međutim,
počiva na nerealnim odnosima ponude, potražnje i rezultirajućih cijena šumskih sirovina.
Naime, usprkos hrvatskoj povijesnoj tradiciji proizvodnje drva i poznatim nacionalnim
resursima, nakon rata i komercijalna i tehnička infrastruktura bili su u lošem stanju, što je
dodatno pogoršalo sliku sektora.
Ipak, u posljednjih 10ak godina proizvodnja namještaja bilježi snažan zamah proizvodnje i
izvoza, uz jačanje uloge finalista i pozitivnu vanjskotrgovinsku bilancu. Tako je
proizvodnja namještaja deficit u iznosu od 162 milijuna dolara u 2006. godini u devet
godina pretvorila u suficit od 120 milijuna dolara. No, unatoč dostatnoj kvalitetnoj i
autohtonoj drvnoj sirovini i tradiciji u proizvodnji namještaja, RH ne zadovoljava rastuću
potražnju za namještajem, te ima nezadovoljavajuću strukturu izvoza jer 65% prihoda od
izvoza čine primarni proizvodi, a samo 35% finalni.
Zbog zastarjele i niskoproduktivne proizvodnje, nepopunjenosti kapaciteta te nerazvijene
proizvodnje viših faza prerade, ukupan prihod djelatnosti proizvodnje namještaja je
relativno nizak s obzirom na potencijal sirovine. U 2015. godini, nakon duljeg vremena je
ostvaren dobitak djelatnosti koji je međutim, u najvećoj mjeri, rezultat velikog smanjenja
broja zaposlenih u navedenoj godini.

Proizvodnja namještaja je industrijske grana koja je, po broju zaposlenih te udjelu izvoza u
BDP-u, važna sastavnica hrvatskog gospodarstva. Međutim, posljednjih godina broj
zaposlenih u sektoru proizvodnje namještaja drastično je smanjen. Tako je 2000. godine u
sektoru bilo zaposleno 12.065 radnika, da bi u 2014. broj zaposlenih pao na 9.271, što je
smanjenje od 23,15%. U skladu s time smanjuje se i udio broja zaposlenih u ukupnoj
prerađivačkoj industriji. Pored navedenog, analiza kretanja prosječnih mjesečnih plaća
ukazuje na relativno niske plaće u ovoj industriji te velik broj niskokvalificiranih radnika i
radnika sa niskom stručnom spremom, što ide u prilog tome da je riječ o industriji koja je
neatraktivna za zapošljavanje.
Većina poduzeća pripada skupini malih i srednjih poduzeća poduzeća (74% u 2014.
godini) i velik broj njih (procijenjeno na 60%) ne ispunjava europske tehničke i ekološke
norme koje se očekuju u tom sektoru.
Analiza izvoznih performansi ukazuje da se industrija namještaja nakon perioda najveće
krize počela oporavljati tako da je vrijednost izvoza već u 2012. dosegla predkriznu razinu,
a u 2014. pokrivenost uvoza izvozom iznosila je 142,7%. Najznačajnije izvozno tržište
tradicionalno je Njemačka, a zatim slijede Slovačka i Austrija. Budući da je riječ o
gospodarski najjačim europskim ekonomijama može se utvrditi da je hrvatski izvozni
namještaj kvalitetan. No, još jednom valja naglasiti daje struktura izvoza vrlo
nezadovoljavajuća budući da 65% prihoda od izvoza čine primarni proizvodi, a samo 35%
finalni.

113
Analiza pokazatelja profitabilnosti ukazuje da je sektor industrije namještaja bio jako
pogođen krizom budući da su svi pokazatelji profitabilnosti bilježili negativne vrijednosti
te je tek 2015. došlo do oporavka i pokazatelji profitabilnosti zabilježili su pozitivne
vrijednosti.
Kada je riječ o dostupnosti primarnih proizvoda zaključuje se da se godišnje u šumama
kojima gospodare Hrvatske šume iskoristi manje od prirasta, čime se održava budućnost
održivog gospodarenja.
Veliki problem hrvatske industrije namještaja je nepostojanje istraživanja i razvoja u cilju
stvaranja novih proizvoda. Naime, prema istraživanjima čak 65% tvrtki u Hrvatskoj koje se
bave proizvodnjom namještaja ne posjeduje odjel za razvoj proizvoda, a čak 55% njih ne
koristi usluge dizajnera uopće, dok su ulaganja u istraživanje i razvoj minimalna i na
samom dnu u usporedbi sa ostalim zemljama EU. U sektoru industrije namještaja
razvijenog svijeta, posljednjih godina razvoj dizajna, konstrukcija, tehnologija i znanja te
uporabe inovativnih materijala u izradi finalnog proizvoda toliko je uznapredovao da
kadrovski i tehnološki nepripremljene zemlje, kao što je Hrvatska, ne mogu dosljedno
pratiti taj uzlazni pravac.
Kako bi u sve zahtjevnijim uvjetima tržišta poduzeća bila uspješna, ona moraju na rastućim
tržištima konstantno nuditi nove i bolje proizvode, biti na samom vrhu s obzirom na
kvalitetu i tehnologiju te po konkurentnim cijenama proizvoditi i plasirati robu na tržište.
Jedan od načina na koji se to može postići je udruživanje u klastere čime bi se omogućilo
domaćim tvrtkama specijalizaciju na pojedinu fazu izrade namještaja i veću fleksibilnost
proizvodnje. Naime, upravo je specijalizacija jedan od ključnih faktora koja može znatno
utjecati na povećanje kvalitete i smanjenje proizvodnih troškova, posebice zbog činjenice
da se namješaj ne proizvodi samo od drva već i od drugih materijala kao što su razni
metali, staklo te plastika. Na taj način svaki samostalan i neovisan poduzetnik koji
sudjeluje u tehnološko/poslovnom procesu izrade finalnog proizvoda, ujedno sudjeluje u
stvaranju njegovog vrijednosnog lanca.
Klasteri, kao udruženja proizvođača sirovine, vladinih i nevladinih organizacije, ili pak
obrazovnih i znanstvenih institucija, imaju za cilj povećanje konkurentnosti vlastitih
članova na domaćem i inozemnim tržištima, poticanje inovativnosti i razmjene znanja,
informacija i tehnologija među svojim članovima. Trenutno u RH postoje dva
drvoprerađivačka klastera na nacionalnoj razini te desetak manjih, regionalnih klastera koji
se u pravilu, bave širom skupinom proizvoda, a cilj bi trebao biti, po uzoru na ostale zemlje
EU (posebice Italiju) veći stupanj specijalizacije.
U skladu sa svime navedenim, u Industrijskoj strategiji RH 2014-2020. industrija
namještaja je karakterizirana svrstana u skupinu pokretača što znači da je riječ o velikoj
izvozno orijentiranoj poddjelatnosti koja ostvaruje pozitivan EBITDA i zapošljava

114
značajan broj zaposlenih. Kao najveće probleme ove industrije Strategija označava
nespecijaliziranost
proizvođača,
velike
logističke
troškove,
neadekvatne
kanale
distribucije, nepraćenje trendova, sivu ekonomija, zanemarivo ulaganje u razvoj i slabu
tehnološka opremljenost. Međutim, također se napominje kako su hrvatski proizvođači
uspjeli zauzeti značajan položaj na tržištima Njemačke, Velike Britanije, Francuske i
skandinavskih zemalja, tržištima u kojima je kvalitetna drvna građa u velikom stupnju
iskorištena.
Ulaskom Hrvatske u Europsku Uniju, hrvatskim proizvođačima namještaja otvorilo se
tržište od 500 milijuna kupaca. Uz priliku da puno lakše prodaju svoje proizvode na
zajedničkom tržištu, dobili su i priliku da konkuriraju i na nizu javnih i privatnih natječaja.
Međutim, trenutna je situacija takva da je hrvatska na svjetskom tržištu specijalizirana za
tzv. lohn poslove na koji otpada preko 90% izvoza finalnih proizvoda.
Ulaskom u EU došlo je do pojednostavljenja mnogih birokratskih procedura, smanjenja
troškova, ali i povećanja konkurencije. Zbog brojnih poreznih i ostalih opterećenja od
strane države te visoke cijene rada, pitanja je kako će Hrvatski drvoprerađivači nositi s tom
konkurencijom (posebice ako se ima na umu da druge države u okruženju, ponajviše
Italija, aktivno podržavaju svoje proizvođače).
Tako bi prilike novih izvora financiranja, koje su proizašle iz članstva u EU, trebalo
pretočiti u dodanu vrijednost što bi dovelo do povećanja prihoda. Istovremeno, iskustvo,
znanje i tradiciju koju RH posjeduje u ovom sektoru trebalo bi valorizirati kroz prizmu
zaštite nacionalnih interesa unutar institucije EU.
Analiza učinaka liberalizacije na faktore konkurentnosti pokazala je da izvozna otvorenost
sektora proizvodnje namještaja raste iz godine u godinu, isto kao i tržišni i normalizirani
tržišni udio. Također, pozitivan RCA pokazatelj, kao pokazatelj izraženih komparativnih
prednosti, ukazuje da hrvatska ima veliku komparativnu prednost u proizvodnji namještaja,
koje se, međutim, treba razviti u konkurentsku prednosti kako bi postala mogućnost
razvoja ovog sektora.
Iz navedene analize može se zaključiti da je Republika Hrvatska pristupanjem Europskoj
Uniji iskoristila prednost veće otvorenosti radi boljeg integriranja i na globalnom tržištu,
no postojeća izvozna konkurentnost nije u skladu s proizvodnim potencijalima koje pruža
domaća drvna sirovina. Naime, još uvijek je prisutna nezadovoljavajuća razina
novostvorene vrijednosti u odnosu na utrošenu sirovinu, da je sektor pretežito
podinvestiran te da je u istom prisutna nedostatak kvalificirane radne snage uz premalo
ulaganja u  istraživanje i razvoj.
Zbog toga bi, ključnu ulogu u daljnjem razvoju sektora, koji je suočen sa mnogim
slabostima i opasnostima, trebala imati država. Vlada RH je, nakon duljeg niza godina,
prepoznala značaj prerade drva i proizvodnje namještaja i krenula u izradu Strategije

115
prerade drva i proizvodnje namještaja, koja bi trebala biti usvojena u trećem tromjesečju
2016. godine, a koja je prvi nacionalni dokument izrađen nakon pristupanja RH Europskoj
Uniji, kojim se planira strateški razvoj ovih dviju djelatnosti.
Kao prioritetna područja u navedenoj Strategiji istaknuti su: sustav snabdijevanja drvnom
sirovinom, održiva i zelena javna nabava, razvoj ljudskih potencijala i razvoj novih i
inovativnih proizvoda.
Posebno je naglašena uloga dizajna i brendiranja proizvoda, kao elemenata diferencijacije i
novog smjera razvoja, koji bi hrvatskim proizvodima donijeli znatno veću dodanu
vrijednost, a poslovnom subjektu i državi povećali ugled.
Na kraju se može zaključiti da ulaganje u drvni sektor, a time i u sektor proizvodnje
namještaja, za Republiku Hrvatsku predstavlja zalog za budućnost. Prerada drva i
proizvodnja namještaja sektori su koji mogu zauzeti značajni tržišni udio, doprinijeti
otvaranju novih radnih mjesta i biti snažan partner s povezanim prerađivačkim i uslužnim
djelatnostima, a sve to uz uvjet postojanja prave politike razvoja, institucionalne
infrastrukture i koordinirane podrške na svim razinama javnog i realnog sektora.

116
LITERATURA  I  IZVORI

1.
Ajitabh, A., & Momaya, Kirankumar, S. (2003, 3. svibanj). Competitiveness of firms:
Review of Theory, Frameworks and Models. Singapore Management Review. 26 (1),
45-61.
Pronađeno
10.
studenog
2015
na
mrežnoj
stranici
http://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id= 2146487
2.
Anić, I., Meštrović, Š., & Matić, S. (2012). Značajniji događaji iz povijesti šumarstva u
Hrvatskoj. Šumarski list, 3-5 (CXXXVI), 169-177.
3.
Basarac, M. (2014). Proizvodni potencijal drvnog sektora: panel analiza, Zbornik
radova znanstvenog skupa: Razvojni potencijali hrvatskog gospodarstva (str. 247-268).
Zagreb: Ekonomski fakultet, Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti.
4.
Basarac, M., & Vučković, V. (2011). Analiza izvozne konkurentnosti hrvatske
prerađivačke industrije, Ekonomski pregled, 62 (12), 729-751.
5.
Berginc, J., Hrovatin, J., Feltrin, M., Machtig, S., Zupančić, A., & Oblak, L. (2011).
Analysis of cooperation between furniture industry and designers in product
development process. Drvna industrija, 6(2), 129-136.
6.
Basarac Sertić, M. (2013). Konkurentnost hrvatskog drvnog sektora, Zagreb: Hrvatska
akademija znanosti i umjetnosti
7.
Bezić, H. (2008). Tehnološka politika i konkurentnost, Rijeka: Sveučilište u Rijeci,
Ekonomski fakultet.
8.
Bienkowski, W. (2006). How much are studies of competitiveness worth? Some critical
theoretical reflections on the issue, The second Economic Forum On „New Europe“,
Lancut.
9.
Castellina, G. (2015, 27. ožujak), E-commerce furniture industry. Pronađeno 20 svibnja
2016. na mrežnim stranicama https://www.linkedin.com/pulse/e-commerce-furniture-
industry-giovanna-castellina
10. Cho, D.-S., & Moon, H.-C. (2000). From Adam Smith to Michael Porter: Evolution of
Competitiveness Theory, Singapore: World Scientific Publishing.
11. Commission of the European Communities. (2008, 16. srpanj). Public procurement for
a better environment. Communication from the Commission to the European
Parliament, the Council the European economic and social Commitee  and the
Commitee of the regions. Brussels: European Commission, 2008. Pronađeno 28.
travnja
2015.
na
mrežnoj
stranici
http://eur-lex.europa.eu/legal-
content/EN/TXT/PDF/?uri=CELEX:52013SC0343&from=EN
12. Commission of the European Communities. (2013, 20. rujna). A blueprint for the forest
based industries. Communication from the Commission to the Council and the
European Parliament.  Brussels: European Commission, 2013. Pronađeno 28. travnja
2015.
na
mrežnoj
stranici
http://eur-lex.europa.eu/legal-
content/EN/TXT/PDF/?uri=CELEX:52013SC0343&from=EN

117
13. Competitiveness. (b.g.) U Bussines Dictionary.com. Pronađeno 10 studenog 2015 na
mrežnoj stranici http://www.businessdictionary.com/definition/competitiveness.html
14. Dragičević, M. (2012). Konkurentnost: projekt za Hrvatsku, Zagreb: Školska knjiga.
15. Družić. G. (2012). Ekonomska politika i neka moguća polazišta za strategiju razvoja,
Zbornik radova Iz krize u depresiju, (str. 59-68). Zagreb: Hrvatska akademija znanosti i
umjetnosti.
16. Družić, G. & Basarac, M (2012). Makroekonomska analiza hrvatskog drvnog sektora.
Zbornik radova znanstvenog skupa: Razvojna strategija malog nacionalnog
gospodarstva u globaliziranom svijetu (str. 251-279.) Zagreb: Ekonomski fakultet,
Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti.
17. Državni zavod za statistiku. (2010). Statistički ljetopis Republike Hrvatske 2010.
Zagreb: Državni zavod za statistiku.
18. Državni zavod za statistiku. (2011). Statistički ljetopis Republike Hrvatske 2011.
Zagreb: Državni zavod za statistiku.
19. Državni zavod za statistiku. (2012). Statistički ljetopis Republike Hrvatske 2012.
Zagreb: Državni zavod za statistiku.
20. Državni zavod za statistiku. (2013). Statistički ljetopis Republike Hrvatske 2013.
Zagreb: Državni zavod za statistiku.
21. Državni zavod za statistiku. (2014). Statistički ljetopis Republike Hrvatske 2014.
Zagreb: Državni zavod za statistiku.
22. Državni zavod za statistiku. (2015). Statistički ljetopis Republike Hrvatske 2015.
Zagreb: Državni zavod za statistiku.
23. Državni Zavod za Statistiku Republike Hrvatske. (2016). Godišnji strukturno-poslovni
pokazatelji poduzeća prema NKD-u 2007. za djelatnosti Industrije (područja B do E,
NKD 2007.). Pronađeno12. travnja 2016. na mrežnoj stranici http://www.dzs.hr
24. European Commission, (2010). An Integrated Industrial Policy for the Globalization
Era – Putting Compettitiveness and Sustainability at Centre stage, Communication
from the  Commission. Brussels. Pronađeno 25 studenog 2015 na mrežnoj stranici
http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=URISERV%3Aet0005
25. Europska komisija. (2013, 20. rujna). Nova Strategija EU-a za šume: za šume i sektor
koji se temelji na šumama. Komunikacija Komisije europskom Parlamentu, Vijeću,
europskom gospodarskom i socijalnom Odboru i Odboru regija. Bruxelles: Europska
komisija,
2013.
Pronađeno
15.
travnja
2016.
na
mrežnoj
stranici
http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2014_2019/documents/com/com_com(2013)
0659_/com_com(2013)0659_hr.pdf
26. Europska komisija (2014, 1. srpanj). Prema novom konsenzusu o zaštiti prava
intelektualnog vlasništva. Komunikacija Komisije europskom Parlamentu, Vijeću i
europskom gospodarskom i socijalnom Odboru. Strasbourg: Europska komisija, 2014.
27. Eurostat. (2016). Annual detailed  enterprise statistics for industry industry (NACE
Rev.2,
B-E).
Pronađeno
30.
ožujka
2016.
na
mrežnoj
stranici
http://ec.europa.eu/eurostat/data/database

118
28. Figurić, M. (2005). Restrukturiranje drvnog sektora. Zagreb: Ministarstvo
poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva.
29. Financijska Agencija (2016). Osnovni financijski rezultati poslovanja poduzetnika po
djelatnostima  za 2010.-2015. godinu, odjeljak djelatnosti: 31 Proizvodnja namještaja.
Rijeka: Financijska Agencija podružnica Rijeka
30. Financijska Agencija (2016). Financijski pokazatelji za sve poduzetnike za 2011.-2015.
godinu odjeljak djelatnosti: C31 proizvodnja namještaja. Rijeka: Financijska Agencija
podružnica Rijeka
31. Forest Products Annual Market Review 2014-2015, (2014)., UNECE. Pronađeno 14.
travnja 2016. na mrežnoj stranici http://www.unece.org/fileadmin/DAM/timber/
publications/2015-FPAMR-E.pdf
32. Furniture industry (b.g.). U Encyclopaedia Brittanica online. Pronađeno 15. studenog
2015. na mrežnoj stranici https://www.britannica.com/topic/furniture-industry
33. Garelli, S. (2008). Competitiveness 20 years later. IMD World Competitiveness
Yearbook 2008. Lausanne: IMD International World Competitiveness Center. 29-34.
34. Global Furniture Market 2014-2018., (2014). Technavio, Sample. Pronađeno 01.
travnja 2016. na mrežnoj stranici http://www.technavio.com/report/global-general-
retail-goods-and-services-furniture-market
35. Global Home Office Furniture Market 2015-2019., (2015). Technavio, Sample.
Pronađeno
01.
travnja
2016.
na
mrežnoj
stranici
http://www.technavio.com/report/global-furniture-and-home-furnishing-office-
furniture-market
36. Global Luxury Furniture Market 2015-2019., (2015). Technavio, Sample. Pronađeno
15. lipnja 2016. na mrežnoj stranici http://www.technavio.com/report/global-furniture-
and-home-furnishing-luxury-market
37. Govoni, P. (2015). World Furniture Outlook on Global Markets, CSIL, 2015.
Pronađeno
15.
travnja
2016.
na
mrežnoj
stranici
http://www.furnitureandfurnishing.com/html/jan16/csil-world-report-world-furniture-
outlook-on-global-markets.php
38. IMD, World Competitiveness Center. Pronađeno 15. studenog 2015. na mrežnoj
stranici http://www.imd.org/wcc
39. Kersan Škabić, I. (2014). Croatian wood industry-clusters, competitiveness and
perspectives of development in the framework of European Union membership.
Poslovna izvrsnost, Zagreb, 8 (2), 57-76.
40. Klaić, B. (1998). Rječnik stranih riječi. Zagreb: Nakladni zavod Matice Hrvatske, str.
726.
41. Klinžić, K. (2011). Razvoj klastera u drvnom sektoru Hrvatske (diplomski rad). Split:
Ekonomski fakultet.
42. Krugman, P. R. (1994). Competitiveness: A Dangerous Obsession, Foreign Affairs, 73,
28-44.

119
43. Krugman, P.R. (1979). Increasing returns, monopolistic competition and international
trade, Journal of International Economics, 9, 469-479.
44. Lovrinčević, Ž., Mikulić, D. & Rajh, E. (2008). Usporedba metodologija mjerenja
konkurentnosti nacionalnog gospodarstva i položaj Hrvatske, Ekonomski pregled, 59
(11), 603-645.
45. Ministarstvo gospodarstva. (2013). Strateške smjernice za razvoj drvo-prerađivačkog
sektora 2013-2020. Zagreb: Ministarstvo gospodarstva.
46. Ministarstvo gospodarstva (2014, siječanj). Industrijska strategija Republike Hrvatske
2014.-2020.  Zagreb: Ministarstvo gospodarstva. Pronađeno 25. studenog 2015. na
mrežnoj stranici http://www.mingo.hr/page/kategorija/industrijska-strategija-republike-
hrvatske-2014-2020
47. Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva. (2011). Strategija razvoja klastera u
Republici Hrvatskoj 2011-2020. Zagreb: Ministarstvo gospodarstva, rada i
poduzetništva. Pronađeno 15. svibnja 2016. na mrežnoj stranici http://www.europski-
fondovi.eu/sites/default/files/dokumenti/Strategija_razvoja_klastera.pdf
48. Ministarstvo poduzetništva (2007). NKD 2007. s objašnjenjima. Pronađeno 25.
listopada
2015.
na
mrežnoj
stranici
https://e-
obrt.minpo.hr/dokumenti/nkd2007_s_objasnjenjima.pdf
49. Ministarstvo poduzetništva i obrta, Ministarstvo gospodarstva, Vlada Republike
Hrvatske (2013, lipanj). Strategija hrvatskog drvnog klastera i operativni plan 2014-
2016.
Pronađeno
15.
veljače
2016
na
mrežnoj
stanici
https://poduzetnistvo.gov.hr/UserDocsImages/EU%20projekti/IPA%20IIIC/Podr%C5
%A1ka%20razvoju%20klastera/10.Strategija%20hrvatskog%20drvnog%20klastera.pdf
50. Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnoga gospodarstva. (2006). Izmjene i
dopune  programa razvoja industrijske prerade drva Republike Hrvatske 2006-2010,
Zagreb: Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnoga gospodarstva. Pronađeno 15.
svibnja
2016.
na
mrežnoj
stranici
https://vlada.gov.hr/UserDocsImages//Sjednice/Arhiva//22_15.pdf
51. Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva. (2010). Strategija
razvoja dizajna namještaja 2010-2012, Zagreb: Ministarstvo regionalnog razvoja,
šumarstva i vodnog gospodarstva.
52. Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva. (2011).
Operativni program razvoja prerade drva i proizvodnje namještaja u Republici
Hrvatskoj 2011-2011. Zagreb: Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog
gospodarstva.
Pronađeno
15.
travnja
2016.
na
mrežnoj
stranici
http://www.mps.hr/UserDocsImages/DRVNA/Operativni%20program%20razvoja%20
prerade%20drva%20i%20proizvodnje%20namje%C5%A1taja%202011.%20-
%202014.pdf
53. Moon, H. C, Rugman, A. M., & Verbeke, A. (1995). The generalized double diamond
approach to international competitiveness, u: Alan, M.  Rugman, Research in Global
Strategic Management: A Research Annual, 5, 97-114.

120
54. Motik, D., & Pirc, A. (2008). Pokazatelji stanja na tržištu namještaja i ostalih drvnih
proizvoda Republike Hrvatske do 2007. godine, Zagreb: Šumarski fakultet Sveučilišta
u Zagrebu.
55. Ojurović, R., Moro, M., Šegotić, K., Grladinović, T., & Oblak, L. (2013). Analiza
investicijskih ulaganja proizvodnih subjekata prerade drva i proizvodnje namještaja
primjenom ključnih čimbenika konkurentnosti. Drvna industrija, 64(2), 131-137.
Pronađeno
1.
travnja
2016.
na
mrežnoj
stranici
http://drvnaindustrija.sumfak.hr/pdf/Drv%20Ind%20Vol%2064%202%20Ojurovic.pdf
56. Organisation for Economic Cooperation and Development,  (1998). The
competitiveness of Transition Economies,  OECD Proceedings, WIFO
57. Peneder, M. (2009). Sectoral Growth Drivers and Competitiveness in the European
Union. European Commission.
58. Pirc Barčić, A., & Motik, D. (2013). Analiza stanja tvrtki u proizvodnji namještaja u
Republici Hrvatskoj. Drvna industrija. 64(4), 281-291.
59. Pirc, A, Motik, D., Moro, M., Posavec, S. & Kopljar, A. (2010). Analiza pokazatelja
stanja na tržištu drvnih proizvoda Republike Hrvatske, Drvna industrija 61 (4), 229-
238.
60. Podrška razvoju klastera. Pronađeno 20. lipnja 2016. na mrežnoj stranici
http://klasteri.com/PodrskaRazvojuKlastera.html
61. Policy issues - A further harmonisation of EU Internal Market. Pronađeno 15 travnja
2016. na mrežnoj stranici http://www.efic.eu/PolicyIssues.aspx
62. Policy issues - Free and Fair Trade. Pronađeno 15. travnja 2016. na mrežnoj stranici
http://www.efic.eu/PolicyIssues.aspx
63. Porter, M. (1990). The Competitive Advantage of Nations, London and Basingstoke:
Macmillan.
64. Porter, M. E. (2008). Konkurentska prednost – Postizanje i održavanje vrhunskog
poslovanja, Zagreb: Masmedia
65. Porter, M., E., & Schwab, K. (2008). The Global Competitiveness Report 2008-2009,
World Economic Forum, Geneva. Pronađeno 15. studenog 2015. na mrežnoj stranici
http://www3.weforum.org/docs/WEF_GlobalCompetitivenessReport_2008-09.pdf
66. Renda, A., Pelkmans, J., Schrefler, L., Luchetta, G., Simonelli, F., Mustilli, F.,
Wieczorkiewiewicz, J., Busse, M., Tomaselli, A. R., Tracogna, A., Zavatta, R. &
Bolognini, A. (2014, studeni). The EU furniture market situation and a possible
furniture products initiative, Centre for European Policy Studies, Economisti Associati,
Centre for Industrial Studies, Demetra. Brussels. Pronađeno 21. svibnja 2015 na
mrežnoj stranici https://www.ceps.eu/system/files/Final%20report_en.pdf
67. Rugman, A. M., & D Cruz, J. R. (1993) The double diamond model of international
competitivenes: the Canadian experience, Management International Review, 33, 17-
39.
68. Rubić, M. & Cota, N. (b.g). Drvna industrija. Zagreb: Ekonomski fakultet.

121
69. Shwab, K. (2014). The Global Competitiveness Report 2014-2015, World Economic
Forum,
Geneva.
Pronađeno
15.
studenog
2015.
na
mrežnoj
stranici
http://www3.weforum.org/docs/WEF_GlobalCompetitivenessReport_2014-15.pdf
70. Shwab, K. (2015). The Global Competitiveness Report 2015-2016, World Economic
Forum,
Geneva.
Pronađeno
15.
studenog
2015.
na
mrežnoj
stranici
http://www3.weforum.org/docs/gcr/2015-2016/Global_Competitiveness_Report_2015-
2016.pdf
71. Smit, A. J, (2010). The competitive advantage of nations: is Porters diamond
framework a new theory that explains the inetrnational competitiveness of countries?,
Southern African Bussines Review, 14(1), 105-130.
72. Statistički podaci. (b.g) U Baze podataka (Državni Zavod za Statistiku Republike
Hrvatske). Pronađeno 12. travnja 2016. na mrežnoj stranici http://www.dzs.hr/
73. Stewart, C. (2016, 27. siječanj), 5 top trends in the furniture industry. Pronađeno 16
svibnja 2016. na mrežnim stranicama http://blog.market research.com/5-top-trends-in-
the-furniture-industry
74. Trabold, H. (1995). Die internationale Wettbewerbsfahigkeit einer Volkswirtschaft,
Deutsches institut fur Wirtschaftsforschung,  Berlin: Duncker&Humblot, 169-183.
75. Tracogna, A. (2015, lipanj). CSIL World Furniture Outlook- Insights on global
production, World furniture, International Markets Review, 66(17).  Pronađeno 15 .
lipnja 2016 na mrežnoj stranici https://www.worldfurnitureonline.com/PDFres/mag-66/
76. Tracogna, A. (2016, lipanj). CSIL World Furniture Outlook at Salone del Mobile
Milano, World furniture, International Markets Review, 70(18). Pronađeno 10. lipnja
2016 na mrežnoj stranici https://www.worldfurnitureonline.com/PDFres/WFR70-
2016june/#p=1
77. Tracogna, A. (2016, rujan). CSIL World Furniture Outlook at Salone del Mobile
Milano, World furniture, International Markets Review, 71(18). Pronađeno 1. rujna
2016
na
mrežnoj
stranici
https://www.worldfurnitureonline.com/PDFres/WF71_magazine/#p=10
78. Trade Map. (2016). Growth of countries exports 2011.-2015. Product: 94 Furniture.
Pronađeno
1.
travnja
2016
na
mrežnoj
stranici
http://www.trademap.org/Country_SelProduct_TS.aspx
79. Trade Map. (2016). List of exporters 2011.-2015. Product: 94 Furniture. Pronađeno 1.
travnja
2016
na
mrežnoj
stranici
http://www.trademap.org/Country_SelProduct_TS.aspx
80. Trade Map. (2016). List of importers 2011.-2015. Product: 94 Furniture. Pronađeno 1.
travnja
2016
na
mrežnoj
stranici
http://www.trademap.org/Country_SelProduct_TS.aspx
81. Trade Map. (2016). List of products at 4 digit level exported in 2015. detailed products
in the category: 94 Furniture. Pronađeno 1. travnja 2016 na mrežnoj stranici
http://www.trademap.org/Country_SelProduct_TS.aspx

122
82. Udruženje
drvo-prerađivačke
industrije
HGK
(2016,
srpanj).
Strategija
drvoprerađivačke industrije „Izgradimo smeđu magistralu“. Zagreb: Udruženje drvo-
prerađivačke industrije, 2016. Pronađeno 20 srpnja 2016 na mrežnoj stranici
http://www.drvojeprvo.hr/docs/drvojeprvoHR/PressPDFDatoteke/15/Original.pdf
83. Vlada Republike Hrvatske. (2003, 17. srpanj). Nacionalna šumarska politika i
strategija. Pronađeno 25. studenog 2015. na mrežnoj stranici http://narodne-
novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/306251.html
84. Vlada Republike Hrvatske. (2004, 24. kolovoz). Strategija razvoja industrijske prerade
drva i papira. Pronađeno 25. studenog 2015. na mrežnoj stranici http://narodne-
novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/2004_08_114_2187.html
85. Vlada Republike Hrvatske. (2016, ožujak). Strategija pametne specijalizacije
Republike Hrvatske za razdoblje od 2016. do 2020. godine i akcijski plan za provedbu
strategije pametne specijalizacije Republike Hrvatske za razdoblje od 2016. do 2017.
Pronađeno 15. lipnja 2016. na mrežnoj stranici http://www.mingo.hr/page/vlada-
usvojila-strategiju-pametne-specijalizacije-rh-za-razdoblje-2016-2020
86. Vlada Republike Hrvatske. (2016, travanj). Strategije razvoja prerade drva i
proizvodnje namještaja Republike Hrvatske, Nacrt. Zagreb: Vlada RH, 2016.
Pronađeno
15.
lipnja
2016
na
mrežnim
stranicama
https://esavjetovanja.gov.hr/Econ/MainScreen?EntityId=3690
87. Vlahinić- Dizdarević, N., & Uršić, V. (2010). Drvno-prerađivački kompleks u
Republici Hrvatskoj: Swot matrica i projekcije rasta. Poslovna izvrsnost, Zagreb, 4 (1),
63-82.
88. World Furniture Outlook 2016, (2015). CSIL, Pronađeno 15. lipnja 2016. na mrežnim
stranicama
https://www.worldfurnitureonline.com/research-market/world-furniture-
outlook-0058524.html