Nova univerza
Evropska pravna fakulteta

Prostorni plan grada Gospića

Magistarski rad

Petar Radošević

Zagreb, 2019.

Nova univerza
Evropska pravna fakulteta

Prostorni plan grada Gospića

Magistarski rad

Kandidat:

Petar Radošević
Upisni broj:

93174034
Studijski program:  Studijski program 2. stopnje Pravo in

management nepremičnin
Mentor/-ica:
prof. dr. Kaliopa Dimitrovska Andrews

Zagreb, 2019.

Zahvala:
Prije svega zahvaljujem se svima onima koji su me potaknuli da dalje studiram a
posebno da to bude, upravo na "Nova univerza - Evropska pravna fakulteta" u
Sloveniji što mi je, ne samo obogatilo moje znanje već i internacionaliziralo moje
vidike te pridonijelo, na poseban način i višem nivou mojeg samopuzdanja.
Zahvaljujem se mentorici, prof. dr. Kaliopa Dimitrovska Andrews, prije svega na
iznimnom strpljenju i tolerantnosti te svakoj drugoj pomoći tijekom izrade ovoga rada.
Na kraju, želim se zahvaliti svima koji su mi na bilo koji način pomagali u životu, a
dio života bilo je  i moje studiranje na "Nova univerza - Evropska pravna fakulteta" u
Sloveniji.
Posebna zahvala ide mojoj obitelju koja mi je velika podrška u životu tako i u ovome
koraku.
Osjećam se ponosnim i sretnim što sam tijekom studiranja upoznao izuzetne
profesore i kolege.
Hvala!

SAŽETAK:
Početak magistarskog rada, obrađuje osnovne pojmove i proces prostornog
planiranja s naglaskom na razdoblje prije stvaranja države Hrvatske i kroz duži
vremenski period od 1990. do danas. Prikazuju se ciljevi izrade prostornih planova,
načela i nadležnosti za izradu prostornih planova te ostali faktori važni za planiranje i
razvoj. Naslanjajući se na načela i nadležnosti, dalje se daje detaljan pregled vrsta
prostornih planova s osvrtom na urbanističko planiranje, podjele i razlike prostornog i
urbanističkog planiranja. Nadalje, prikazuju se zakonski regulirani dokumenti svih
razina, od državne razine do lokalne razine te zakonodavni okvir prostornog
planiranja i uređenja koji je izuzetno važan da bi se osigurali uvjeti za kvalitetno
korištenje, zaštitu i upravljanje prostorom Republike Hrvatske. Također se daje
pregled o međunarodnoj regulativi prostornog planiranja i uređenja kako bi se bolje
istaknule preporuke Europske unije u pogledu prostornog planiranja i zahtjevi
Europske unije prema zemljama članicama. Daje se i osvrt na europske dokumente
prostornog planiranja. U završnom dijelu rada na primjeru prostornog planiranja
Grada Gospića dan je kritički osvrt na pripremu i karakter suvremene prostorne
dokumentacije za održiviji prostorni razvoj na razini Ličko-senjske županije i na
gradskoj razini. Danje detaljan tijek izrade plana, opis položaja, značaja i posebnosti
područja Grada Gospića u odnosu na prostor i sustave županije i države. Prikazani
su ciljevi, plan prostornog uređenja i odredbe za provođenje plana.
Ključne riječi: prostorno planiranje, zakonodavni okvir, dokumenti prostornog
uređenja, Ličko-senjska županija, Grad Gospić

POVZETEK:
V zadnjih dveh stoletjih so arhitektura, urbanizem in prostorsko načrtovanje prestali
različne faze preobrazbe, za katere je pomemben razvoj industrializacije ter
velikopovečanje prebivalstva v mestih.Današnji sistem prostorskega načrtovanja v
Republiki Hrvaški je rezultat dolgoletne prakse in tradicije prostorskega
načrtovanja. Formalni začetki so bili v 19. stoletju, ko je bilo sestavljenoveč
regulativnih načrtov za hrvaška mesta in naselja. Vendar je načrtovanje mest na
območju Hrvaške prisotno že veliko dlje, kar kažejo številni primeri načrtov
zgodovinskih mest: Dubrovnik, Split, Zadar, Šibenik, Osijek itd. Prvi del magistrske
naloge obravnava osnovne pojme in postopek prostorskega načrtovanja, s
poudarkom na obdobju od leta 1960, pred nastankom hrvaške države in skozi daljše
časovno obdobje, od leta 1990 do danes. Predstavljeni so cilji izdelave prostorskih
načrtov, načela in pristojnosti izdelave prostorskih načrtov ter drugi dejavniki,
pomembni za načrtovanje in razvoj. Na podlagi načel in pristojnosti je naprej podan
podroben pregled vrst prostorskih načrtovzobzirom na urbanistično načrtovanje,
delitve in razlike prostorskega in urbanističnega načrtovanja.S pridobitvijo
neodvisnosti in suverenosti je Republika Hrvaška postala novi mednarodni
pravnisubjekt, spremembe političnega, družbenega in gospodarskega sistema ter
skupnih prostorskih odnosov s sosednjimi državami pa so ustvarile bistveno
drugačne podlage in pogoje za organizacijo, zaščito, uporabo in ureditev njenega
prostora. Hkrati so spremenjene geopolitične okoliščine v tem delu Evrope in nova
paradigma trajnostnega razvoja zahtevali oblikovanje nove razvojne politike in
strategije prostorskega načrtovanja, ki bo temeljila na ponovni opredelitvi lastnih
vrednot, potreb in priložnosti. Razvoj Strategije prostorskega načrtovanja Republike
Hrvaške se je začel leta 1994 s pripravo metodološke in vsebinske podlage ter s
temeljitorevizijo obstoječe prostorsko načrtovalne dokumentacije in razvojem novih
znanstvenih in strokovnih raziskav potencialnih razvojnih virov. Več ministrstev je
opredelilo strategijo delovanja svojih resorjev ali elemente strategije prostorskega
načrtovanja v njihovi pristojnosti, vzpostavljeno pa je tudi usklajevanje za
stalno medresorsko sodelovanje. Leta 1995 je Vlada Republike Hrvaške sprejela
Koncept Strategije, ki je med drugim vzpostavil koncept obnove naselij na vojno
prizadetih območjih. Strategijo je leta 1997 sprejel Predstavniški dom hrvaškega
Sabora in na nacionalni ravni določil dolgoročne cilje, osnove za uravnotežen razvoj
in smernice za prostorski razvoj, prostorsko organizacijo (sistem naselij) ter opredelil
območja s skupnimi prostorskimi in razvojnimi značilnostmi, za katera je bilo
predvidenosprejetjeprostorskih načrtov na nižji ravni. V programu, sprejetem leta
1999, so opredeljeni ukrepi in dejavnosti za izvajanje Strategije kot tudi prednostne
naloge uresničevanja načrtovanih določitev. Oba dokumenta sta bila izdelana na
podlagi Prostorske osnove Hrvaške, informacijske baze, ki vsebuje obstoječe
prostorske podatke in podatke za oceno ustreznosti obstoječih ukrepov in načrtov.

V nadaljevanju naloge so predstavljeni zakonsko določeni dokumenti na vseh
ravneh, od državne do lokalne ravni, ter zakonodajni okvir prostorskega načrtovanja
in ureditve, ki je izredno pomemben za zagotavljanje pogojev za kakovostno rabo,
zaščito in upravljanje prostoraRepublike Hrvaške. Predstavljen je tudi pregled
mednarodnih uredb o prostorskem načrtovanju in urejanju prostora, da bi bolje
prikazali priporočila Evropske unije glede prostorskega načrtovanja in zahteve
Evropske unije do držav članic. Obravnavani so tudi Evropski dokumenti
prostorskega načrtovanja. S statusom stalne članice Evropske unije je Hrvaška
formalno začela izvajati vse predpise in priporočila, pa tudi sodelovati pri njihovem
ustvarjanju.Zaključni del magistrskega delana primeru prostorskega načrtovanja
Mesta Gospić daje kritični pregled priprave in značaja sodobne prostorske
dokumentacije za bolj trajnostni prostorski razvoj na ravni Liško-senjske županije
in na mestni ravni. Podani so podroben potek izdelave načrta, opis položaja,
pomena
in
posebnosti
območja
mesta
Gospić
glede
na
prostor
in
poselitvenisistemžupanije in države. Predstavljeni so cilji, načrt prostorskega
načrtovanja in določbe za izvajanje načrta.
Rezultati raziskavanja procesa prostorskega načrtovanja na Hrvaškem, opravljenega
v tej nalogi, kažejo na tri pomembna dejstva:
(i) Edina rešitev v procesu prostorskega načrtovanja za izboljšanje odnosov med
državno upravo in razvojem urbanizacije ter izogibanje prihodnjemslabem
upravljanju prostora je kakovostno in pravočasno načrtovanje.
(ii) Okrevanje prostorskega razvoja na podeželju ne moremo obravnavati po
sektorjih, temveč le s teritorialnim pristopom, ki presega upravno razdelitev
in s prekrivajočimi se strokovno-specialističnimipogledi in idejami. Le na ta
način je mogoče doseči sinergijski učinek vseh dejavnosti in doseči
spodbudne rezultate.
(iii) Usklajen, trajnosten pristop k razvoju zahteva upoštevanje vseh na
določenem območju načrtovanih dejavnosti in vzpostavitev sistema
usklajevanja
za
pripravo
in
izvajanje
načrtovanja
in
dejavnosti
ureditveprostora, ki jih izvajajo različnideležnikiv istem prostoru, za
doseganje kar največje koristi za uporabnike in ciljne skupine.
Ključne
besede: prostorsko
načrtovanje,
zakonodajni
okvir,
dokumenti
o
prostorskem načrtovanju, Liško-senjska županija, Mesto Gospić

SUMMARY:
The beginning of the master's thesis deals with the basic terms and the process of
physical planning with an emphasis on the period before the creation of the Republic
of Croatia and over a long period of time from 1990 to the present. The objectives of
the development of physical plans, principles and responsibilities for the
development of physical plans, and other factors important for planning and
development are presented. Drawing on the principles and competencies, a detailed
overview of the types of physical plans is given, with reference to urban planning, the
division and differences of physical and urban planning. Legally regulated
documents of all levels, from the state level to the local level, are presented, as well
as the legislative framework of physical planning and spatial development, which is
extremely important to ensure the conditions for quality use, protection and
management of the territory of the Republic of Croatia. It also provides an overview
of international physical planning and spatial development regulations in order to
better highlight the European Union's physical planning recommendations and the
European Union requirements for Member States. European physical planning
documents are also reviewed. The final part of the thesis provides via the example of
physical planning of the City of Gospić critical review of the preparation and
character of contemporary physical planning documentation for a more sustainable
physical development at the level of the Lika-Senj County and the level of the city. A
detailed course of plan development, a description of the position, significance and
specificity of the area of the City of Gospić in relation to the space and systems of
the county and the country are given. The objectives, the spatial development plan,
and the provisions for implementing the plan are presented.
Keywords:
physical
planning,
legislative
framework,
spatial
development
documents, Lika-Senj County, City of Gospić

SADRŽAJ
POPIS KRATICA……………………………………………. ............................................
POPIS SLIKA………………………………………………… ...........................................
POPIS TABLICA……………………………………………..
............................................
1. UVOD………………………………………………………
.......................................... 1
1.1. Definicija problema koji se razmatra i teorijska polazišta ................................. 1
1.2. Svrha i ciljevi magistarskog rada
...................................................................... 5
1.3. Metode istraživanja .......................................................................................... 6
1.4. Pretpostavke i ograničenja u rješavanju problema
........................................... 7
1.5. Testiranje/Verifikacija hipoteza ........................................................................ 8
1.6. Pregled i vrednovanje prethodnih istraživanja na području koje se razmatra
... 9
1.7. Očekivani rezultati magistarskog rada ........................................................... 14
2. PROSTORNO PLANIRANJE – OPĆI DIO………………
...................................... 16
2.1. Definicije prostornog planiranja kroz povijest
................................................. 18
2.2. Prostorno planiranje kao sastavnice razvoja
.................................................. 20
2.3. Karakteristike prostornog planiranja
............................................................... 21
2.4. Elementi od posebne važnosti za prostorno planiranje
.................................. 23
3. PROSTORNO PLANIRANJE PRIJE SAMOSTALNOSTI  REPUBLIKE
HRVATSKE…………………………………………………….. ................................ 24
3.1. Prednosti prostornog planiranja ..................................................................... 27
3.2. Nedostaci prostornog planiranja .................................................................... 29
3.3. Legislativa o planiranju i uređenju prostora
.................................................... 31
4. PROSTORNO PLANIRANJE REPUBLIKE HRVATSKE
...................................... 33
4.1. Prostorno planiranje u Hrvatskoj od 1990. do 1999….. ..................................... 33
4.2. Izrada prostornih i urbanističkih planova od 2000. do 2011. .......................... 35
4.3. Razdoblje nakon 2011. godine do danas
....................................................... 36
5. CILJEVI I NAČELA TE NADLEŽNOSTI IZRADE PROSTORNIH PLANOVA ...... 37
5.1. Osnovni ciljevi prostornog uređenja ............................................................... 37
5.2. Nadležnost za pristup planiranja .................................................................... 38
5.3. Temeljna načela prostornog planiranja .......................................................... 38
5.4. Ostali faktori koji određuju prostorno planiranje ............................................. 38
6. VRSTE PROSTORNIH PLANOVA S OSVRTOM NA  URBANISTIČKO
PLANIRANJE……………………………………………………………… ................. 40
6.1. Primarna podjela prostornih planova.............................................................. 41
6.2. Sekundarna podjela prostornih planova
......................................................... 41

6.3.Razlike prostornog i urbanističkog planiranja
.................................................. 43
7. DOKUMENTI PROSTORNOG UREĐENJA……………
....................................... 45
7.1. Dokumenti prostornog uređenja na razini države
........................................... 46
7.1.1. Strategija prostornog razvoja Republike Hrvatske ................................... 46
7.1.2. Program prostornog uređenja Republike Hrvatske .................................. 48
7.1.3. Prostorni planovi područja posebnih obilježja
.......................................... 49
7.2. Dokumenti prostornog uređenja na regionalnoj razini (županije) ................... 54
7.2.1. Prostorni plan uređenja županije i grada Zagreba ................................... 54
7.2.2. Prostorni planovi posebnih obilježja
......................................................... 54
7.3. Dokumenti prostornog uređenja na lokalnoj razini (gradovi i općine)
............. 54
7.3.1. Prostorni plan uređenja velikog grada, grada ili općine ........................... 54
7.3.2. Urbanistički plan uređenja........................................................................ 55
7.3.3. Detaljan plan uređenja
............................................................................. 55
8. ZAKONSKA REGULATIVA PROSTORNOG PLANIRANJA I  UREĐENJA
....... 56
8.1. Zakonodavni sustav kroz povijest .................................................................. 56
8.1.1. Zakon o prostornom uređenju iz 1994. godine......................................... 56
8.1.2. Zakon o prostornom uređenju i gradnji iz 2007. godine ........................... 57
8.1.3. Zakon o prostornom uređenju iz 2013. godine......................................... 59
8.2. Ustrojstvo i nadležnost dokumenata prostornog uređenja ............................. 60
8.3. Primjena zakona i njegova učinkovitost ......................................................... 61
8.4. Pozitivne i negativne strane primjene zakonske regulative
............................ 62
9. PROSTORNO PLANIRANJE I MEĐUNARODNA REGULATIVA ........................ 64
9.1. Preporuke Europske unije u pogledu prostornog planiranja
........................... 64
9.2. Zahtjevi Europske unije prema zemljama kandidatkinjama
............................ 64
9.3. Europski dokumenti prostornog planiranja
..................................................... 66
10. PROSTORNO PLANIRANJE GRADA GOSPIĆA KAO SJEDIŠTA LIČKO-
SENJSKE ŽUPANIJE……………………………………. ....................................... 68
10.1. Osobna iskaznica Ličko-senjske županije i Grada Gospića
......................... 68
10.1.1.Razvojni problemi u odnosu na potrebe i prilike županije i grada ........... 73
10.1.2.Prostorna slika Ličko-senjske županije i Grada Gospića ........................ 74
11. PROSTORNI PLAN UREĐENJA GRADA GOSPIĆA. ....................................... 77
11.1. Razlozi i pravna osnova pristupanju izrade plana ........................................ 77
11.2. Granica prostornog obuhvata plana i vremenska dimenzija planiranja ........ 78
11.3. Tijek izrade plana
......................................................................................... 79
11.4. Polazišta za izradu plana ............................................................................. 80

11.5. Ciljevi prostornog razvoja i uređenja ............................................................ 89
11.5.1. Ciljevi prostornog razvoja županijskog značaja ..................................... 89
11.5.2. Ciljevi prostornog razvoja gradskog značaja.......................................... 93
11.6. Plan prostornog uređenja
........................................................................... 109
11.7. Odredbe za provođenje.............................................................................. 116
12. ZAKLJUČAK……………………………………………..
...................................... 117
POPIS LITERATURE……………………………………….. ..................................... 120

POPIS KRATICA

1.
COPTA - Kooperacijska platforma za teritorijalnu koheziju
2.
dr. - drugo
3.
ESDP - European Spatial Development Program (Perspektiva Europskog
prostornog razvoja)
4.
EU - Europska unija
5.
GIS - Geoinformacijski sustav
6.
GUP - generalni urbanistički plan
7.
JLPRS - jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave
8.
MGIPU - Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja
9.
MZOIP - Ministarstvo zaštite i okoliša prirode
10.
NN - Narodne novine
11.
npr.- na primjer
12.
PPUG - Prostorni plan uređenja
13.
RH - Republika Hrvatska
14.
sl. - slično
15.
SRRRH - Strategija prostornog razvoja Republike Hrvatske
16.
tzv. - tako zvan
17.
UN - Ujedinjeni narodi
18.
UPU - urbanistički plan uređenja
19.
URH - Ustav Republike Hrvatske
20.
USRH - Ustavni sud Republike Hrvatske
21.
ZERP - Zaštićeni ekološko-ribolovni pojas Republike Hrvatske
22.
ZG - Zakon o gradnji
23.
ZGI – Zakon o građevinskoj inspekciji
24.
ZPP - Zakon o zaštiti prirode
25.
ZPU - Zakon o prostornom uređenju
26.
ZPUG - Zakon o prostornom uređenju i gradnji
27.
ZZO - Zakon o zaštiti okoliša

POPIS SLIKA
Slika 1 Elementi koji imaju presudan utjecaj na prostorno planiranje
....................... 23
Slika 2 Održivi urbani razvoj
..................................................................................... 28
Slika 3 Strategija prostornog uređenja Republike Hrvatske ..................................... 47
Slika 4 Program prostornog uređenja i izmjena i dopuna programa prostornog
uređenja Republike Hrvatske ................................................................................... 48
Slika 5 Prostorni položaj grada Gospića u Ličko-senjskoj županiji ........................... 72
Slika 6 Prostorna slika Ličko-senjske županije
......................................................... 74
Slika 7 Geoprometno križište između tri vodeća polarizacijska žarišta u državi ....... 75
Slika 8 Nacionalni parkovi u Ličko-senjskoj županiji
................................................. 76

POPIS TABLICA
Tablica 1 Vrste prostornih planova prema stručnoj podjeli ....................................... 40
Tablica 2 Podjela prostornih planova ....................................................................... 42
Tablica 3 Dokumenti prostornog uređenja
................................................................ 45
Tablica 4 Osnovni pokazatelji odnosa između županijskog i gradskog područja ..... 82
Tablica 5 Kvantificirani pokazatelji Županije i Grada: stanovi, domaćinstva i
gustoćenaseljenosti...……………………………………………………………........…. 84
Tablica 6 Pregled kretanja broja stanovnika 1948.  – 2001. s projekcijom 2015.
godine ...................................................................................................................... 95
Tablica 7 Pregled broja stanovnika u Ličko-senjskoj županiji za razdoblje od 2001.
do 2017. godine. ...................................................................................................... 98

1

1. UVOD
Temeljni uvjeti za zdravlje ljudi i sveopću dobrobit proizlaze iz stanja urbanog okoliša
te iz načina kako stanovnici koriste urbani okoliš i kako njime gospodare. Danas su
mnogi problemi u gradovima povezani sa siromašnim četvrtima, neimaštinom,
neravnopravnošću, zagađenjem, nezaposlenošću, loše organiziranim pristupom
radnim mjestima, dobrima i uslugama te nepovezanošću zajednice. Urbanisti svojim
radom utječu na socijalne, fizičke i ekonomske uvjete te na funkcioniranje grada. Oni
imaju ključnu ulogu u prepoznavanju tih problema i osiguravanju uvjeta o kojima
ovisi zdravlje, blagostanje i visoka kvaliteta života u gradovima.
Urbano planiranje donosi odluke o korištenju i razvoju zemljišta i građevina u
gradovima. Ono se razvilo diljem Europe kao način kojim bi se osiguralo donošenje
odluke u svrhu i korist javnog interesa. U raznim državama, ovisno o jeziku i načinu
organiziranosti državnog aparata, postoje razni nazivi za projekte zdravog urbanog
planiranja. Te nazive utvrdila je Europska komisija, a nazivi uključuju: prostorno
planiranje, planiranje korištenja zemljišta, planiranje grada i okolice, fizičko
planiranje, urbano i regionalno planiranje, planiranje teritorija i sustava gospodarenja
zemljištem.1
Gradovi su temelj i slika ljudske civilizacije koja svoju povijest, svoj mučan hod kroz
guste naslage vremena utiskuje u njihova lica s kojih čitamo slikovite priče. Poput
ljudi, i gradovi imaju svoju dušu, svoj razlog postanka i trajanja. Koliko dugo će
gradovi živjeti, to ovisi o mnogim čimbenicima, ali je sigurno da nastaju mišlju i
maštom, voljom i djelom. Ljudi sanjaju i planiraju kako će u gradovima živjeti, čine
sve na ostvarenju svoje vizije urbanog, civiliziranog i estetskog življenja, a ne
promišljaju o utjecaju gradskog života na njihovo zdravlje.
Razvoj urbane sredine temelji se na povezivanju svih razvojnih sustava društva, ali i
na aktiviranju samih stanovnika u stvaranju „zdravih“ naselja te se na tak način
osigurava čovjeka dostojna kvaliteta života.
Zbog toga je cilj moderne europske politike da na svim razinama prepozna i ostvari
aktivnosti koje stvaraju uvjete za bolje zdravlje stanovništva i za održivi razvoj.
Jedan o značajnih uvjeta za postizanje zdravlja jest kvaliteta i model urbanog
planiranja koji je u prošlosti utjecao, a i danas utječe na kvalitetu življenja u mnogim
gradovima.2

1.1. Definicija problema koji se razmatra i teorijska polazišta
U samim počecima prostornog planiranja, odnosno početkom 20. stoljeća došlo je
do razvoja urbanizma što je rezultiralo s spoznajom o nemogućnosti izrade
urbanističkog plana velikih gradova ukoliko se ne promatra okolica grada i problemi
koji okružuju grad ili cijelu regiju. Kada govorimo o stanovništvu i njegovom postotku

1 Barton, Tsourou, 2004, str. 21
2 Ibidem, str. 15
2

u ukupnom broju stanovnika tada ćemo zasigurno zaključiti da je u  to vrijeme u
gradovima živjelo tek deset do dvadeset posto ukupnog stanovništva, ostatak
stanovništva živjelo je u ruralnim područjima. Prostorni se plan bavi prostornim
uređenjem ukupnog prostora – teritorija. Taj teritorij najčešće sadržava, naselja i
gradove, ali su promatrane kao sistem točke/simbola bez dimenzija. Ovisno o mjerilu
plana, naselja se mogu tretirati i kao površine ali samo ukupne, s dimenzijama i
oblicima, bez ulaženja u njihovu unutrašnju strukturu. Međutim, prostorni se plan
može baviti i teritorijem gdje uopće nema naselja.
Naglasak je na kompleksnosti i multidisciplinarnosti prostornog planiranja. To je
stalni proces koji obuhvaća procjenu, provjeru, poznavanje, zaštite i razvoja
prostora, izradu i donošenje prostornih planova te praćenje njihove provedbe i stanja
u prostoru.
Prostornim planiranjem utvrđuje se optimalni raspored ljudi, dobara i djelatnosti na
određenom teritoriju, radi njegove optimalne uporabe. Na pitanje; kako rasporediti i
najbolje koristiti sadržaje u prostoru i čuvati prostor-teritorij, odgovor daje teorija
prostornog planiranja. Na teoriju prostornog planiranja, nadovezuje se praktični dio
izrade, usvajanja i provođenja prostornih planova.
Današnje je mišljenje kako društveni značaj planiranja treba imati tri sektora i to:
prostorni, gospodarski i socijalni a koji su u složenom međusobnom odnosu i moraju
biti dobro koordinirani. Gospodarski i socijalni planovi, predstavljaju program za
prostorne planove. Dugoročnost prostornih planova ili planska projekcija prostornih
planova, proteže se na vremensko razdoblje od 20 do 30 godina. Prostorni planovi
se zbog toga smatraju razvojnim planovima. Postoje i opravdani razlozi za
noveliranje prostornih planova svakih 5 godina.
Prostorno planiranje, ako ih promatramo u kontekstu odnosa prema prostoru, tada
razlikujemo osnovnu strukturu podjele djelatnosti po načinu utjecaja na prostor:
 namjena: prostor za rad, odmor i rekreaciju koji može biti jedinstven ili odvojen po
segmentima. Namjena se odvija u prostoru, odnosno na površini, ispod ili iznad
tla i vode,
 zaštita: mjere namjene određivanja prostora,
 upravljanje: kriteriji pod kojima se upravljanjem, privodi planiranoj namjeni.
Sukladno navedenom, ako gospodarske aktivnosti razmatramo prema načinu
utjecaja na prostor, tada se prostorno planiranje promatra uključujući: namjena,
zaštita i upravljanje.
Nerijetko nailazimo na shvaćanja da prostorno planiranje zamjenjuje riječ urbanizam,
da je urbanistički plan zapravo prostorni plan i da je prema tome prostorni plan dobra
hrvatska zamjena za urbanistički plan. Dakako da se u širem i jezičnome smislu to
može tako uzeti, ali onda se može smatrati da je i projektiranje kuće prostorno
3

planiranje, da je i unutarnje uređenje prostorija prostorno uređenje. Osim toga, i riječ
plan je latinska, a hrvatske zamjene jednostavno nema.
Takve su tendencije nastale u vrijeme tzv. „socijalizma“,3 kada se ni u jednom
zakonu nije moglo naići na riječ urbanistički plan, jednostavno zato jer se proganjalo
latinski. Razlike su u predmetu planiranja, ciljevima planova, metodama rada i
sastavnim dijelovima tih planova. Unutarnjim prostornim uređenjem naselja i
gradova, organizacijom djelatnosti i namjenom površina su djelatnosti kojima se bavi
urbanistički plan. Načini i metode ovisne su o vrsti urbanističkog plana, s tim da je
bitno razlikovati, jeli riječ o generalnom urbanističkom planu ili detaljnom
urbanističkom planu.
Prostorno planiranje bavi se istraživanjem i planiranjem glavnih sustava prostornog
uređenja (sustav mreža naselja i gradova, sustav gospodarske infrastrukture i sustav
krajobraza).
U hrvatskom jeziku, 60-ih godina 20. stoljeća, počeo se upotrebljavati izraz
regionalno planiranje. On je, manje-više napušten kao opći naziv za sve vrste
prostornih planova iz dva razloga:
 zato što prostor, koji je predmetom uređenja, nije uvijek i nužno regija, osim što je
regiju teško, univerzalno definirati,

3 „U vrijeme socijalizma u Jugoslaviji se događaju bitne društvene promjene. One su u prvom redu
obilježene snažnom ulogom države i političke elite (nomenklature) u svim sferama društva. Dominira
dirigirana planska ekonomija centralističkog tipa. Socijalizam je omekšao početni komunizam od
fenomena Golog otoka do tzv. samoupravljanja. Bitno je povezati takav sistem s promjenama u
prostoru. U prostoru se društvene promjene, vođene društvenim planovima, očituju u burnoj
deagrarizaciji, industrijalizaciji i urbanizaciji. Sela se napuštaju, depopuliraju i drastično stare kako
zbog nedostatka tehničke i društvene infrastrukture tako i zbog problema nezaposlenosti i
perspektive. Trebalo je vremena da sela od primarno poljoprivrednih i stočarskih postanu
polifunkcionalna u smislu socijalne strukture, djelatnosti različitih tipova i komunalne i društvene
infrastrukture. S obzirom na tadašnji politički kontekst i odnos prema selu i seljacima, tada je sve
vodilo prema zaključku da će seljaci nestati te otići u industrijsku djelatnost i gradove te proletarizirati
se. Trebalo je dosta političkih intervencija da se počnu diferencirati sela koja propadaju i ona koja
imaju potencijale i perspektivu razvoja. Gradovi su „usisavali“ radnu snagu u velike tvornice. Gradila
su se velika stambena naselja na rubovima gradova bez potrebne infrastrukture zvana „spavaonice“,
a da istovremeno nova radnička klasa i nije dominantno useljavala u njih već u obiteljske kuće u
vlastitoj produkciji na drugim rubovima gradova (Seferagić, D., 1988.). Da ne govorimo o socijalnoj
segregaciji u prostoru koja je vrlo očito dijelila sirotinju od povlaštenih slojeva koji su stanovali u
elitnim dijelovima gradova bilo u ispražnjenim stanovima i kućama bivših vlasnika (Židova, Nijemaca,
domaće buržoazije, politički nepodobnih) ili pak u novim zgradama izgrađenima za nove elite
(Seferagić, D., 1977.). Tako je bilo u komunizmu, tako je bilo i u socijalizmu u svim njegovim fazama.
Prostor je, dakle, bio žrtvom drastičnih društvenih promjena i u socijalnoj strukturi i u naseljima, a i u
planiranju. Planiranje prostora, odnosno urbano planiranje bilo je replika društvenog planiranja od
GUP-ova, tzv. petoljetki do jednogodišnjih planova. Sve što se događalo u prostoru trebalo je
odražavati društvene promjene u doslovnom smislu. Ako nije bilo tako, a mahom nije, onda nisu bili
krivi planovi već praksa. Priča o idealnim planovima i lošoj praksi ispunila je barem pedesetak godina
naših života u socijalizmu“, Seferagić, 2013, str. 281 - 282
4

 zbog pojave interferencije s pojmom regionalnog planiranja u ekonomskim
znanostima, gdje regionalno planiranje znači projekciju gospodarskog razvoja.4
Definicija po kojoj je „prostorno planiranje disciplina koja se bavi optimalnim
rasporedom ljudi, dobara i djelatnosti na teritoriju radi njegove optimalne
upotrebe“,5otvara pitanje što je optimum i kakav je to optimalan raspored? Kada
govorimo o elementima i metodama prostornog uređenja ljudi, dobra i djelatnosti su
osnova  svega pri čemu posebno trebamo paziti na raspored i promjenjive varijable
uvažavajući pri tome i ostale discipline poput sociologije, demografije, ekonomije i
humane geografije. Nikako nesmijemo zaboraviti nego konstantno imati na umu
kako, sve prethodno navedeno, prostorni planer mora poznavati i u konačnici
razumjeti u cijelosti. Svi ti čimbenici, kako direktno tako i indirektno utječu na prostor
a koji se definitivno uređuje putem prostornih planova. Uvijek je najbolje i
najefektivnije rješenje ono u kojem prostorni planer djeluje, isključivo sukladno
prethodno navedenom.
"O tome kako rasporediti sadržaje prostora, usmjeriti čimbenike njegovih
promjena/razvoja i kako najbolje koristiti, odnosno čuvati prostor-teritorij, odgovore
daje teorija prostornog planiranja, koja se primjenjuje/implementira u praksu izrade i
provođenja planova.
Prostorno planiranje je interdisciplinarna djelatnost. Ona je institucionalni i tehnički
oblik za upravljanje prostornom dimenzijom održivosti, kojom se na temelju procjene
razvojnih mogućnosti, u okviru zadržavanja osobnosti prostora, zahtjeva zaštita
prostora te očuvanja kakvoće okoliša i prirode. Pomoću nje se određuje namjena
prostora/površina, uvjeti za razvoj djelatnosti i infrastrukture te njihov razmještaj u
prostoru, uvjeti za urbanu preobrazbu i urbanu sanaciju izgrađenih područja te uvjeti
za ostvarivanje planiranih zahvata u prostoru.
U Hrvatskoj se izdvaja nekoliko problematika u prostornom planiranju. Prva se
odnosi na veliki broj jedinica lokalne samouprave koje nemaju dovoljno financijske,
tehničke i stručne mogućnosti za izradu planova.6 Nadalje je problem „točkasto
planiranje“ u gradovima pri čemu se grad ne planira u cjelini, nego samo njegovi
manji dijelovi.7 Treći se problem veže uz posttranzicijsko razdoblje, kao temeljno
obilježje djelatnosti prostornog planiranja, a multidisciplinarnost u potpunosti
nestaje.8To potvrđuje kako je nedostatak multidisciplinarnog pristupa, utjecao na
smanjenje kvalitete prostornog planiranja, prikazujući kako nadležne službe za

4 Marinović-Uzelac, 2001, str. 11
5 Ibidem
6 Kranjčević, 2005, str. 223 - 235
7 Čaldarović, 2012, str. 34
8 Kranjčević, 2005, str. 223 - 235

5

zaštitu prirode i kulturnog nasljeđa, u pravilu budu zanemarene pri izradi razvojnih
projekata".9
1.2. Svrha i ciljevi magistarskog rada
Svrha ovog magistralnog rada je predstaviti, kroz kraći povijesni prikaz do danas,
važnost prostornih planova, dinamiku razvoja samih planova u korelaciji s razvojem
društva. Isto tako, svrha je ukazati kako prostorni planovi postaju nezaobilazni
dokumenti za upravljanje prostorom što izravno utječe na razvoj sredine u kojima
ljudi žive, vertikalno od države do najniže jedinice lokalne samouprave. Iz navedene
svrhe kojom bi cijeli rad trebao biti prožet, indirektno će se vidjeti opširnost i
mnogobrojnost zakonskih i podzakonskih akata te drugih izvora kojima se uređuje
procedura i sadržaj donošenja te primjene prostornih akata, a posebno hijerarhijska
uvjetovanost planova viših i nižih razina. Sukladno tome, cilj rada je, istovremeno
približiti prosječnom čitatelju, teoretski i praktični pristup prostornom planiranju
Republike Hrvatske i utjecaj prostornih planova na brzi razvoj s jedne strane i
inertnost razvoja, ako prostorni planovi ne prate brzinu, odnosno ne udovoljavaju
potrebama cjelokupnog okruženja. Nestručno i necjelovito prostorno planiranje,
može izazvati dalekosežni nered u prostoru s negativnim posljedicama na razvoj
okolice i društva, dakle indirektno i život svakog pojedinca. Adekvatna usklađenost
prostornih planova s prirodnim, gospodarskim, stručnim i političkim uvjetima,
odražava se direktno na razvoj svake sredine što se najbolje mjeri demografskim
pokazateljima, gospodarskim rastom i sl.
Ciljevi rada su:
 dokazati da je korelacija državne uprave i urbanizma na slaboj razini i da je
nužna reorganizacija državne uprave,
 kroz kratak prikaz dokazati da se s dobrim prostornim planiranjem uvelike utječe
na razvoj društva, odnosno sredine u kojoj to društvo egzistira i izravan život
svakog građanina,
 korištenjem literature svih dostupnih izvora, potvrditi da su prostorni planovi i svi
propisi vezani za tu materiju, najdominantniji dokumenti koji izravno, direktno ili
posredno, upravljaju prostorom,
 otkriti posljedice nerazmjera između urbanih i ruralnih sredina s posebnim
osvrtom na štetu koja nastaje neravnomjernom raspodjelom prostora,
 ukazati na loše pojave izazvane nestručnim ili nedovoljno stručnim prostornim
planiranjem,
 ukazati na kompleksnost, važnost i interdisciplinarnost materije prostornog
planiranja te njene uvjetovanosti kroz horizontalnu i vertikalnu razinu,

9 Galić, 2018, str. 3 - 18
6

 utvrditi kako je potreban niz resornih strategija i razvojnih dokumenata s
posrednim ili neposrednim utjecajem na prostor kako bi se smanjili razorni
procesi promjena u društvu.

1.3. Metode istraživanja
U ovom radu, koristit će se stručna literatura koja se bavi prostornim planiranjem i
zakonima, temeljem kojih su definirani kriteriji prostornog uređenja Grada Gospića.
Metodologijom rada, odredit će se kriteriji objektivnog procjenjivanja naučenih
definicija, postupaka i saznanja o prostornom planiranju. Sukladno navedenom,
izvršit će se ispitivanje valjanosti postavljenih hipoteza te međusobni odnosi između
njih.
Provest će se desk istraživanje korištenjem povijesne metode, metode analize i
sinteze, deskriptivne, statistička i komparativne metode te metoda zaključivanja.
Povijesnom metodom, analizirat će se povijesni aspekti planiranja i utjecaj, tj.
poveznica s današnjim planiranjem, kako bi se odredile međusobne relacije i
korelacije te s tim u vezi, predložile promjene kojima bi se moglo, utjecajem
prostornog planiranja bolje utjecati, s jedne strane na razvoj a s druge na veću
zaštitu prostora. S metodom analize i sinteze, dobiveni rezultati će se iskoristiti kao
smjernice za određivanje budućih ciljeva. Deskriptivnom metodom će se utvrditi
konačne razlike između planiranja prije samostalnosti10i nakon samostalnosti
Republike Hrvatske, na način da će se popisati i razlučiti pozitivni i negativni utjecaji.
Statistička i komparativna metoda koristit će se kao kvantitativna podloga za
artikuliranje kvalitativnih određenja i izvođenje odgovarajućih zaključaka, odnosno
formulaciju vrijednosnih sudova, objektivnog procjenjivanja naučenih definicija,

10 "Hrvatski je sabor 25. lipnja 1991. donio povijesnu Ustavnu odluku o samostalnosti i suverenosti
Republike Hrvatske čime je pokrenut postupak razdruživanja od ostalih jugoslavenskih republika te se
taj dan od 2001. godine obilježava kao Dan državnosti Republike Hrvatske. Toj odluci prethodio je
referendum održan 19. svibnja 1991. godine, na kojemu se 93,24 % građana izjasnilo potvrdno na
prvo pitanje referenduma da Republika Hrvatska, kao suverena i samostalna država, koja jamči
kulturnu autonomiju i sva građanska prava Srbima i pripadnicima drugih nacionalnosti u Hrvatskoj,
može stupiti u savez suverenih država s drugim republikama te se 92,18 % građana izjasnilo da se
protivi tome da Republika Hrvatska ostaje u Jugoslaviji kao jedinstvenoj saveznoj državi. Na temelju
takvog očitovanja volje građana, a nakon neuspjeha pregovora s ostalim bivšim jugoslavenskim
republikama o izlasku iz državnopolitičke krize, Sabor Republike Hrvatske, na zajedničkoj sjednici sva
tri saborska vijeća 25. lipnja 1991. godine donosi Ustavnu odluku o suverenosti i samostalnosti
Republike Hrvatske, kojom se utvrđuje da „ovim činom Republika Hrvatska pokreće postupak
razdruživanja od drugih republika i SFRJ. Republika Hrvatska pokreće postupak za međunarodno
priznavanje“. Na istoj je sjednici Sabor donio i Deklaraciju o proglašenju suverene i samostalne
Republike Hrvatske. Posredstvom međunarodne zajednice, radi lakših pregovora o razdruživanju
među bivšim jugoslavenskim republikama, Brijunskom je deklaracijom utvrđen tromjesečni rok
odgode primjene Ustavne odluke od 25. lipnja 1991. godine. No, istekom moratorija na tu povijesnu
odluku, 8. listopada 1991. godine Republika Hrvatska raskida državno-pravne veze s ostalim
republikama i postaje slobodna, samostalna i neovisna država", 25. lipanj - dan državnosti Republike
Hrvatske, Hrvatski sabor, 2019, e-izvor.
7

postupaka i saznanja o prostornom planiranju te pozitivnim i negativnim rezultatima
istog.
1.4. Pretpostavke i ograničenja u rješavanju problema
Na temelju postavljenih ciljeva određene su sljedeće hipoteze:
H1: Prostorno planiranje u Republici Hrvatskoj do 1991. godine pokazuje mnoge
nedostatke što se posebice odnosi na relaciju državne uprave i urbanizma.
Nizom godina sve do skorijih dana zbog neusklađenosti vertikalnih i horizontalnih
politika imamo neujednačen razvoj u državi i nepovezanost urbanih i ruralnih sredina
čega posljedice sežu dugoročno i sve do danas. Dugi period niču građevine bez
valjanih dokumenta, izvan građevinskih područja što je država pokušala riješiti
naknadno legalizacijom pošto je propustila na vrijeme kvalitetnim planiranjem.
Propusti iz bivše države nadograđuju se navedenom mnogobrojnom bespravnom
gradnjom što dugoročno prikazuje da prostorno planiranje na našim područjima ima
niz nedostataka koje su posljedica nekvalitetnog rada nadležnih državnih i lokalnih
tijela. Jedino rješenje za popravak takve situacije i izbjegavanje u budućnosti lošeg
upravljanja prostorom je kvalitetno i pravovremeno planiranje.
Sama zakonska regulativa iz područja planiranja u pojedinim dijelovima bila je
nedorečena što je ostavljalo mogućnost različitih tumačenja, isto tako čest slučaj bio
je međusobna neusklađenost zakona te je sve to utjecalo da planovi budu također
nedorečeni, neprovedivi i neujednačeni. Institucije nisu imale odgovarajuću razinu
informatičke pismenosti kao ni izrađivači planova. U Hrvatskoj se uglavnom ne
provode stručna i znanstvena istraživanja koja bi pratila ostvarivanje prostorno-
urbanističkih planova u praksi, i strukovno vrednovala njihovu kvalitetu. Nedostatak
takvih istraživanja i vrednovanja s druge strane razumljiv je s obzirom na to da je
materija razmjerno teška i složena i nije jednostavno prikupiti dovoljno objektivnih
činjenica. Stoga su danas rijetke ocjene ove teme u pravilu više ili manje subjektivne,
utemeljene na nesigurnim sjećanjima, dojmovima ili naknadno upisanim emocijama.
Uslijed takvih okolnosti smjer upravljanja prostorom bio je podložan različitim
nestručnim utjecajima. Proces prostornog planiranja usredotočio se u prvoj fazi na
područja u kojima su zaštita i pravilna namjena prostora, bile od najveće važnosti,
prvenstveno područja uz jadransku obalu u kojima se javlja intenzivan razvoj turizma
koji pruža velike mogućnosti regionalnog razvitka ali jednako tako, s druge strane
predstavlja veliku opasnost za prostor. Da je tome tako, svjedoci smo i dan danas.
Niz je faktora koji su utjecali na tako neravnomjerno i nepravilno planiranje kao npr.
pojedine jedinice lokalne samouprave nisu tada a niti su danas, dorasle provođenju
regionalne i prostorne politike, malene po stručnom kadru, po površini i broju
stanovnika, financijski podkapacitirane itd., što sve dovodi do dugotrajne procedure
izrade planova koji ne prate razvoj, i rezultat svega je nesređenost promatrane
materije.
8

H2: Dugoročni ciljevi prostornog uređenja pokazuju veliki nesrazmjer između urbanih
i ruralnih sredina. To se posebno odnosi na raspodjelu i korištenje prostora.
Uslijed nepovezanog ili bolje rečeno lošeg prostornog planiranja, ruralni dijelovi
Republike Hrvatske ostaju pusti i nedovoljno iskorišteni dok urbani nerazmjerno
rastu. Npr. Ličko-senjska županija ima oko 7 stanovnika na kvadratni kilometar dok
urbane sredina imaju od 50 stanovnika na više. Istovremeno je interes za upravljanje
i gradnju u ruralnim sredinama bio zanemariv dok je u urbanima bio nekontroliran i
često ilegalan. Izmjenama i dopunama prostornog planiranja, neki pozitivni pomaci
se ipak vide. Slabim koracima se ipak smanjuje jaz i dolazi do laganog
infrastrukturnog ujednačavanja urbanog i ruralnog prostora, međutim i dalje se
nastavlja trend depopulacije ruralnih sredina što rezultira potpunim neracionalnim
korištenjem prostora i zapuštanjem nekih dijelova Hrvatske.
H3: Kompleksni procesi promjene i pojave nastale prostornim planiranjem
zahtijevaju čitav niz resornih strategija i razvojnih dokumenata s posrednim ili
neposrednim utjecajem na prostor.
Uslijed lošeg prostornog planiranja kroz povijest, država je suočena s velikim
disproporcijama između pojedinih dijelova, što se u novije vrijeme nastoji popraviti
boljim prostornim planovima te nizom drugih dokumenta i mjera, međutim i dalje bez
vidnog učinka. Sve navedeno rezultira lošim gospodarskim stanjem u zemlji, a
poglavito u ruralnijim dijelovima države. Država nastoji resornim strategijama,
političkim odlukama popraviti situaciju i revitalizirati zapuštena područja, međutim
iseljavanja i depopulacijski val se ne smanjuju već se šire iz ruralnih u urbana
područja što zahtijeva daljnje napore aktualne i svake naredne politike kako bi se loši
trend, barem smirio a ne preokrenuo. Ulaskom Hrvatske u Europsku uniju, otvorila
se veća mogućnost za financiranje pojedinih mjera, koje bi život na tim izumirućim
područjima učinile kvalitetnijima, međutim za sad bez rezultata. Naprotiv, iseljavanje
je u tijeku i iz urbanih i ruralnih dijelova Hrvatske u druge zemlje Europske unije te
takva situacija iziskuje i neke hitne vrste planova i strategija, kako bi se depopulacija
smanjila a time i daljnja devastacija prostora.
U radu odnosno istraživanju ne očekuju se ograničenja.
1.5. Testiranje/Verifikacija hipoteza
H1: Prostorno planiranje u Republici Hrvatskoj do 1991. godine pokazuje mnoge
nedostatke što se posebice odnosi na relaciju državne uprave i urbanizma.
Ova hipoteza se provjerava studijom slučaja tako što će se prvo utvrditi kakav je
odnos prostornog planiranja bio prije a kakav nakon 1991. godine s čim će se
posebno evidentirati relacije i korelacije javne uprave spram urbanizma. Na temelju
analize primarnih izvora odnosno vođenih intervjua s djelatnicima nadležnih
institucija a na temelju statističkih podataka, izvršiti će se provjera i utvrditi činjenično
9

stanje sukladno dobivenim rezultatima. Pomoću metodom sinteze analizirat će se svi
rezultati i biti evidentirani te objašnjeni u zaključku.
H2: Dugoročni ciljevi prostornog uređenja pokazuju veliki nesrazmjer između urbanih
i ruralnih sredina. To se posebno odnosi na raspodjelu i korištenje prostora.
Kod ove hipoteza, izvršit će se provjerava studijom slučaja, koristeći stvarne i
relevantne podatke međuodnosa urbanih i ruralnih sredina, npr. rasporeda industrije,
infrastrukture i svih bitnijih sadržaja kojima se direktno ili indirektno utječe na razvoj
prostora te s tim u vezi evidentirati glavne uzročnike koji u najvećoj mjeri utječu na
razvoj ili nedovoljan razvoj. Metodom opisivanja, evidentirat će se glavne uzročnike
utjecaja na prostor a metodom usporedbe, prikupiti vrijednosti utjecaja i utvrditi
faktore koji utječu na različitosti i veliki nesrazmjer između urbanih i ruralnih sredina.
H3: Kompleksni procesi promjene i pojave nastale prostornim planiranjem
zahtijevaju čitav niz resornih strategija i razvojnih dokumenata s posrednim ili
neposrednim utjecajem na prostor.
Za ovu hipotezu koja se provjerava metodom studije slučaja i koja temelje crpi iz
relevantnog i činjeničnog stanja, nastalog učestalim praćenjem promjena u prostoru,
koristimo sekundarne izvore dostupnih podataka, publikacija ili časopisa koji se bave
tematikom prostornog planiranja i utjecaja na prostor. Većinu ulaznih podataka se
namjerava, metodom usporedbe dovesti u međuovisne i hijerarhijske razine, a
metodom sinteze, dobivene rezultate evidentirati i opisati u zaključku.
1.6. Pregled i vrednovanje prethodnih istraživanja na području koje se
razmatra
Istraživanja koja su prethodila ovom radu, naslanjaju se na diplomski rad Anamarije
Galić „Analiza metodologije prometno-prostornog planiranja“ u kojem autorica
opisuje karakteristike, ciljeve i zadatke, principe prostornog planiranja, metodologiju i
metode izrade prostornih planova,11te u diplomski rad Barbare Telebec na temu
„Planiranje gradova i gradskih regija – primjer Zagreba i Londona“ koja opisuje
pojmove grada, gradske regije i planiranja te razvoj istog, prikazuje faktore koji
utječu na samo planiranje, poput postojanja europskog okvira, razlika u
administrativnim i političkim strukturama, kao i razlike u karakteristikama promatranih
prostora12 i nastavno na doktorsku disertaciju Ljudevita Krpana na temu „Integralni
prostorno-prometni model urbanističkog planiranja“ gdje na jednom mjestu jasno,
koncizno, sustavno i znanstveno utemeljeno predstave najvažnije spoznaje,
informacije, konstatacije, zakonitosti i teorije o važnim i specifičnim fenomenima
prostorno-prometnog planiranja i njegovog značenja za izradu kvalitetne prostorno
planske dokumentacije,13 stručni rad Antuna Žagara „Zaštita prava vlasništva u

11 Galić, 2018, str. 1 - 13
12 Telebec, 2017, str. 5 - 49
13 Krpan, 2010, str. 17 - 38
10

postupcima provedbe prostornih planova“,14te diplomski rad Ane Milat „Međuodnos
turizma i prostora“15 a za razliku od gore navedenih radova, ovaj rad će definirati
planiranje na primjeru Grada Gospića, definirati što je važno kod prostornog
planiranja te kako se od ranih početaka do današnjeg dana, razvilo prostorno
planiranje i kroz koje poteškoće je prolazilo.
Galić, A.: U diplomskom radu „Analiza metodologije prometno-prostornog planiranja“
analizira postupak prometno-prostornog planiranja, metodologiju izrade prometnih
planova te analizu prometnih modela. Prometno planiranje kao i bilo koja vrsta
planiranja predstavlja donošenje odluka na temelju prikupljenih i analiziranih
podataka. Prometno-prostorno planiranje obuhvaća planiranje prometnog sustava, a
posebno prometne mreže unutar zadanog prostora i utvrđivanje interakcije između
prijevozne potražnje i društveno gospodarskih karakteristika zajednice. Prostorno-
prometno planiranje ima za cilj da pridonese povećanju racionalne organizacije
prostora i porastu važnih učinaka društveno-ekonomskog razvoja. Za postizanje
značajnijeg uspjeha prilikom prostornog planiranja, potrebno je razviti dobru
metodologiju.16
Telebec, B.: U diplomskom radu na temu „Planiranje gradova i gradskih regija –
primjer Zagreba i Londona“ zaključuje da same začetke planiranja gradova možemo
nazrijeti već u starom vijeku. Dinamični rast gradova, povećanje broja stanovništva i
sve gušća naseljenost nakon industrijske revolucije uzrok su nizu problema koji su
se javili u gradskim područjima. Kao najjednostavniji način rješavanja problema javilo
se planiranje gradova, a da bi se ono moglo provoditi, potrebna je volja za
promjenom (spremnost vlasti da se „uhvati u koštac“ s takvim kompleksnim
problemom), praktično znanje te uvođenje nove administracije koja planiranje
provodi. U početku je planiranje primarno bilo okrenuto na gradove i rješavanje
praktičnih problema. Posljedica ratova početkom 20. stoljeća bilo je izdvajanje
problematičnih regija. Njihovo postojanje rezultiralo je shvaćanjem da je planiranje
potrebno prenijeti i na višu razinu.17
Krpan, Lj.: U svojoj doktorskoj disertaciji na temu „Integralni prostorno-prometni
model urbanističkog planiranja“ govori o prometnom planiranju i izrada prometnih
strategija i studija te kako su usko povezani s prostornim planiranjem i planovima
razvoja infrastrukture. Proračunska sredstva namijenjena izgradnji prometne
infrastrukture bitno utječu na granske/modalne razdiobe i ukupnu uspješnost
prometnog sustava. Dominantna orijentacija na jednu granu i jedan mod prijevoza
(osobnim automobilom) dovela je do prometnih problema u gradovima i drugim
dijelovima prometnog sustava. S obzirom na to da je prostorno-planska
dokumentacija osnovni instrument provođenja jasnog i transparentnog svekolikog

14 Žagar, 2018, str. 687 - 710
15 Milat, 2018, str. 1 - 54
16 Galić, 2018, str. 1 - 13
17 Telebec, 2017, str. 5 - 49
11

razvoja nekog područja u njenu izradu potrebno je uključiti interdisciplinarne timove.
Ovi timovi, između ostalog, moraju sustavno tretirati prometne probleme u širem
kontekstu aktivno koristeći sugestije prometnih inženjera. Primjenom istraživačkih
metoda te analizom postojećeg stanja, prilikom opservacije prometnih tokova
definiraju se ključni problemi koje je u okviru prometnog sustava potrebno riješiti.
Samo oni planeri, inženjeri, urbanisti, gospodarstvenici, poduzetnici, menadžeri,
intelektualci, političari (...), koji posjeduju primjeren kvantum aktualnog znanja,
spoznaja, vještina (...) o važnosti prostorno-prometnog planiranja, mogu efikasno i
učinkovito sudjelovati u ocjenjivanju svih značajki izrade kvalitetne prostorno-planske
dokumentacije.18
Žagar, A.: U stručnom radu pod nazivom „Zaštita prava vlasništva u postupcima
provedbe prostornih planova“prikazuje kako vlasnici zemljišta svoja prava i interese
mjerama provedbe prostornih planova mogu zaštiti. To se naročito vidi u postupcima
izdavanja lokacijskih dozvola. Dolazi se do zaključka da se u postupcima izdavanja
lokacijskih dozvola radi izgradnje infrastrukturnih objekata primjenom pravnih
shvaćanja Europskog suda za ljudska prava o pravu na mirno uživanje
vlasništva,moraju razmotriti svi prigovori stranaka te da se smještaj i položaj
građevine mora odrediti tako da se u okvirima važeće prostorno planske
dokumentacije postigne poštena ravnoteža između zahtjeva općega interesa
zajednice i zahtjeva za zaštitom temeljnih prava pojedinca. Ne može se udovoljiti
svim zahtjevima vlasnika zemljišta nego se mora izgraditi ravnoteža kojom se
omogućuje zadovoljavanje svih zainteresiranih subjekata koliko je to moguće. Javni
interesi imaju prednost ispred pojedinačnim interesom. Ako sudska praksa zauzme
suprotno stajalište, odnosno da se u postupcima provedbe prostornih planova
utvrđuje isključivo usklađenost s prostorno planskom dokumentacijom i da mjesta
drugoj zaštiti vlasničkih prava nema, nema ni smisla ni potrebe da se u tim
postupcima vlasnika nekretnine, a i nositelja drugih stvarnih prava, određuje
strankom.19
Milat, A.: U diplomskom radu na temu „Međuodnos turizma i prostora“ govori o
samoj definiciji prostora kao „ograničenog dijela površine na kojoj se što može
smjestiti“ očituje se njegova povezanost s fenomenom koji taj prostor zauzima. S
obzirom na to da je prostor mjesto na kojem se turizam odvija, karakterizira ih
neraskidiva veza. Promatrajući prostor kao „ukupnost odnosa u svim dimenzijama i
pravcima“ pretpostavlja se da svaka ljudska akcija stvara određene učinke na
prostor, a pogotovo turistička industrija koja ima tako veliki udio u svjetskom BDP-u.
Iako se turizam smatra relativno pitomom industrijom ako se uspoređuje s ostalima
(primjerice, naftna industrija), njegov utjecaj na prostor je značajan, pozitivan i/ili

18 Krpan, 2010, str. 17 - 38
19 Žagar, 2018, str. 687 - 710
12

negativan, a ako se ne kontrolira, dolazi do stvaranja nepoželjnih efekta odnosa
turizma i prostora.20
Piha, B.: Prostorno planiranje, (1973) smatra da prostorno planiranje nema svoje
opće ciljeve, već su ciljevi društvene zajednice ujedno i njegovi opći i osnovni ciljevi.
Poseban cilj prostornog planiranja je stvaranje funkcionalne, ekonomične, humane i
estetske sredine, u kojoj će ljudi naći povoljne uvjete za rad i življenje. Osnovni
zadatak prostornog planiranja je da omogući ostvarenje dugoročnih ciljeva koje
jedno društvo sebi postavlja i da bude sredstvo za usmjeravanje razvoja tog društva.
Sljedeći zadatak prostornog planiranja je usklađivanje suprotnosti i ne ujednačenosti
razvoja da bi se lakše svladale i prevladale konfliktne situacije. Poremećaji u razvoju
ne događaju se prema utvrđenim razmacima, već stalno nastaju pa je zadatak
prostornog planiranja da uspostavlja dinamičku ravnotežu i da ostvaruje
funkcionalne interakcije elemenata i komponenata naselja i područja kao sistema u
jednu cjelinu. Naselje i regija su nestabilni kao sustav jer se u njima ne može
ostvariti optimalnost funkcioniranja samo po sebi, već se to ostvaruje s pomoću
prostornog planiranja i samo kada se stalno planira.21
Hall, P., Urban and Regional Planning, Fourth edition, (2002.) podrazumijeva
planiranje kao opću aktivnost, odnosno da je to radnja, kod koje provođenje niza
akcija vodi ispunjenju određenih ciljeva. Glavne tehnike su pisani radovi, dopunjeni
statističkim i matematičkim projekcijama, evaluacijama i ilustracijama veza između
pojedinih dijelova plana, odnosno planova (Hall, 2002).22
Maletin, M.: Planiranje i projektovanje saobraćajnica u gradovima, (2008) smatra da
se, kao posljedica nerazumijevanja cjelovitosti procesa planiranja i projektiranja i
njegove hijerarhijske uređenosti, pojmovi planiranje i projektiranje ne shvaćaju kao
dijelovi istog procesa već kao posebni procesi koji su međusobno razgraničeni i po
pravilu nezavisno vođeni. Ako se kao osnovni sadržaj planiranja podrazumijeva
prognoza potražnje, a pod projektiranjem podrazumijeva oblikovanje ponude
prometnih usluga, onda je neminovno da se, kao posljedica fundamentalne
međuzavisnosti potražnje– ponuda, planiranje i projektiranje shvate i ustanove kao
jedinstveni proces zbog međuzavisnosti koje nije moguće naknadno uspostaviti.
Jednostavnije rečeno, ne postoji proces planiranja bez procesa projektiranja i
obratno, već se razlike mogu javiti u njihovom relativnom učešću zavisno od nivoa,
predmeta i zadatka cjelovitog procesa.23
Barton H, Tsouros C., Zdravo urbano planiranje, (2004) zastupaju tezu kako
urbanisti i projektanti, svojim radom, kroz uređenje prostora i gradnju, utječu na 12
glavnih preduvjeta za zdravlje. Zdravo urbano planiranje je usmjeravanje urbanista i

20 Milat, 2018, str. 1 - 54
21 Piha, 1973
22 Hall, 2002, str. 1 - 3
23 Maletin, 2005, str. 419
13

projektanata da u svom radu uvažavaju: zdravlje i potrebe korisnika prostora,
tehnologije korištenja građevina i prostora i uključivanjem zajednice u postupak
izrade dokumenata prostornoga uređenja. Prvi korak u ostvarivanju zdravog urbanog
planiranja je u dokumentima prostornog uređenja planirati i osigurati ustanove i
sadržaje u lokalnom okruženju na odgovarajućoj udaljenosti od najudaljenijih
skupina korisnika.24
Rogić, I. (2011.), Sociokulturne vrijednosti i odnos prema prostoru u hrvatskom
društvu, (2013.) pojašnjava kako, podudarnost ciljeva istraživanja razvoja u raznim
znanstvenim područjima, podjednako se teško usklađuju, kao što se teško usklađuju
ciljevi prostornog, u odnosu na ciljeve sveukupnog razvoja a zbog različitih interesa
korisnika prostora te različitih stupnjeva razvijenosti.25
Čaldarović, O., Urbano planiranje nekad i sad (2012.) tvrdi da, za razliku od ključne
uloge koju je država imala u području prostornog planiranja u prethodnom sustavu,
revidirani odnosi dionika u modernom gradu, umanjili su njegov utjecaj i uveli privatni
sektor u javni sustav. Sudjelovanje javnosti u tom sektoru, često je simbolične
naravi.26
Dakić, S., Kritovac, F., Perković, Z., Društveni konflikti i prostorno planiranje,
Sociologija i prostor, (1972.) smatraju da se interesi pojedinaca u procesu planiranja,
manifestiraju uglavnom na pasivan ili negativan način, svojim protivljenjem planu ili
nepridržavanjem njegovih postavki,i na taj način otežati provođenje plana ili ga čak
onemogućiti. Primjeri koje najčešće susrećemo jesu: »divlja izgradnja« (iako se javlja
masovno, ona je rezultat pojedinačnih odluka), imovinsko-pravni sporovi kod
rekonstrukcije, i nepridržavanje saobraćajnih propisa. Ako se javlja u većoj mjeri,
»divlja izgradnja« može posve kompromitirati neki urbanistički plan. Dugotrajni
sudski sporovi oko naknade za objekte ili zemljišta, koja stoje na putu realizaciji
nekog projekta, povećavaju troškove i mogu spriječiti postizanje nekih kratkoročnih
planskih ciljeva. Nepridržavanje saobraćajnih propisa (npr. onih o parkiranju) može
dovesti u pitanje provođenje nekog plana koji se bazira na određenom saobraćajnom
režimu.27
Da bi prikazali i razumjeli problematiku planiranja gradova i gradskih regija, treba
navedene pojmove definirati i objasniti. Vresk28 (1990) definira grad kao specifičan
oblik ljudske naseljenosti a karakterizira ga velika koncentracija ljudi, stanova,
kapitala, radnih mjesta i većeg broja proizvodnih i uslužnih djelatnosti. Ako
razmatramo grad i okolinu, možemo uočiti dva efekta. Grad privlači stanovništvo i
industriju, prije svega zbog funkcija i kapitala koji se u njemu skupljaju te

24 Barton, Tsouros, 2004, str. 33 - 41
25 Rogić, 2011, str. 54-68
26 Čaldarović, 2012, str. 29 - 38
27 Dakić, Kritovac, Perković, 1972, str. 54-62
28 Vresk, 1990
14

istovremeno širi svoj utjecaj na okolicu, a on se često očituje upravo u gradskom
načinu života. Ovi efekti se, po Vresku (1990), nazivaju polarizacijskim i efektima
širenja. Polarizacijski efekti su u povećanoj koncentraciji raznih funkcija u samom
gadu (kapital, radna mjesta i stambeni objekti), kao i stanovništva dok efekti širenja,
predstavljaju pozitivan utjecaj gradske okolice ili regije.
1.7. Očekivani rezultati magistarskog rada
Ovaj magistarski rad će sažeto približiti važnost prostora u kojem čovjek živi,a
možemo naglasit da čovjek nema drugi prostor u kojem bi živio kao i da nitko drugi
ne može upravljati tim prostorom, nego opet sam čovjek. Upravo zbog tako istaknute
važnosti prostora i upravljanja njime, iz rada će se moći spoznati, da kroz povijest pa
sve do danas, veliku važnost oko prostora, i ne prati neka velika briga čovjeka. Nije
bitan dokument ni organizacija putem koje bi se ta briga provodila(globalno,
regionalno, na razini države ili lokalno), bitna je doista stvarana briga u sadržaju i
realnom prostoru. Tu su pitanja ravnoteže industrijskog razvoja i prije svega
ekološke osviještenosti do održivoga razvoja. Iz rada, osim povijesnog tijeka
prostornog planiranja, nastojat će se shvatiti i opisati osnovni pojmovi, čimbenici,
prostorni dokumenti i procedure te zakonodavni okvir, kojima je sastavljen sustav
prostornog planiranja od globalne do lokalne razine. Čitajući ovaj rad, svatko bi
trebao dobiti viziju važnosti budućeg suvremenog pristupa prostornom planiranju i
bolje međunarodne suradnje, kako bi nove generacije planova29 i Strategija
prostornog razvoja Republike Hrvatske,30 dale bolje i prikladnije odgovore na izazove
u budućnosti. Osnovne konstante su ljudi i prostor, a prostorno planiranje, proces
utvrđivanja optimalnog rasporeda ljudi, dobara i djelatnosti na određenom teritoriju
radi njegove optimalne uporabe. Sve izvan toga dovodi do neravnoteže te takvo
prostorno planiranje postaje loše po razvoj dotične lokalne jedinice ili države te
umjesto da bude pokretač razvoja pretvara se u ograničavajući faktor života ljudi.

29 Prema službenom listu Republike Hrvatske, Narodne novine (NN 106/1998-1463) pripremljen je
prvi i za sada jedini Pravilnik o sadržaju, mjerilima kartografskih prikaza, obveznim prostornim
pokazateljima i standardu elaborata prostornih planova za rad u digitalnom okružju. Počinje izrada
nove generacije digitalnih prostornih planova. Uvođenje računala u radno okružje prostornih planera i
urbanista te činjenica da se za izradu prostornih planova počeo primjenjivati novi metodološki okvir za
izradu nove generacije planova, rezultirala je višom tehnološkom razinom izrade planova. Zahvaljujući
informatici, omogućeno je da se na više planova radi istodobno, brzina izrade planova se skraćuje, a
ispis na ploterima u boji planovima daje privid kvalitete.
30Strategija prostornog razvoja Republike Hrvatske temeljni je državni dokument za usmjeravanje
razvoja u prostoru. Njime je, na temelju utvrđenih uporišnih vrijednosti hrvatskog prostora i sustava
upravljanja prostornim razvojem te utvrđenog stanja i procesa u prostoru, utvrđen opći cilj (vizija)
prostornog razvoja do 2030. godine s razvojnim polazištima te s prioritetima, usmjerenjima i okvirom
za provedbu. Ministarstvo graditeljstva i prostornoga uređenja bilo je nositelj izrade Strategije a
stručni
izrađivač Hrvatski
zavod
za
prostorni
razvoj. Zastupnici
Hrvatskoga sabora
jednoglasno donijeli na sjednici održanoj 13. listopada 2017. godine. U tijeku izrade Strategije
proveden je, u skladu s posebnim propisima, postupak strateške procjene utjecaja Strategije na
okoliš, u okviru kojega je provedena i Glavna ocjena prihvatljivosti Strategije za ekološku
mrežu. Provedeno je i savjetovanje s javnošću o Nacrtu prijedloga Strategije te javna rasprava o
Strateškoj studiji o utjecaju Strategije s Nacrtom prijedloga Strategije, o čemu su sačinjena izvješća.
15

Očekuje se, da će ovaj rad prikazati posljedice neprimjerenog prostornog planiranja i
uređenja prostora u Republici Hrvatskoj te da će se time djelovati i na bolji i
kvalitetniji pristup ove problematike od strane mjerodavnih institucija. Od rada se
također očekuje i naučni te aplikativni doprinos. Naučni kroz bolje razumijevanje
korelacije između zakonskog/legalnog okvira prostornog uređenja,prostornog
planiranja i implementacije planova održivog razvoja a aplikativni, kroz promjene
zakonodavstva o planiranju i uređenju prostora i nadgradnju procesa prostornog
planiranja u području uređenja prostora u Hrvatskoj kako bi se smanjilo nerazmjere
između urbanih i ruralnih sredina.

16

2. PROSTORNO PLANIRANJE – OPĆI DIO
Čovjek putem prostornog uređenja osigurava neke od svojih osnovnih životnih
potreba i ostvaruje težnju da svijet koji ga okružuje prilagodi sebi. Zakon o
prostornom uređenju, kao ni ranije važeći zakoni, ne definiraju pojam prostornog
uređenja on samo propisuje da se prostornim uređenjem osiguravaju uvjeti za
korištenje, gospodarenje, zaštitu i upravljanje prostorom Republike Hrvatske te
zaštićenim ekološko-ribolovnim pojasom i epikontinentalnim pojasom Republike
Hrvatske kao osobito vrijednim i ograničenim nacionalnim dobrom31ida se time
ostvaruju pretpostavke za društveni i gospodarski razvoj, zaštitu okoliša i prirode,
vrsnoću gradnje i racionalno korištenje prirodnih i kulturnih dobara.32
Prvi korak u prostornom uređenju je prostorno planiranje i ono predstavlja
interdisciplinarnu djelatnost.33 Idući korak je usvajanje prostornih planova političkim
odlučivanjem
u
predstavničkim
tijelima
i
završava
provođenjem
planova
pojedinačnim aktima. Prostorni planovi su po svojoj prirodi opći normativni akti.
Prostor Republike Hrvatske vrlo je raznolik i odlikuje se ljepotom i antropogenih
krajolika zbog svoje iznimne vrijednosti i regionalne raznolikosti pruža velike
razvojne mogućnosti. Tako je utvrdio i Savjet prostornog uređenja Republike
Hrvatske. Ogromno bogatstvo i raznolikost hrvatskog etičkog prostora najprisutniji je
dokument njegovog identiteta. Dobro je poznato da je uloga i pomoć države vrlo
važna zbog napretka i očuvanja prostora. Državna pomoć u obliku poreznih olakšica,
usmjerenog ulaganja i zajmova, kao izravnog ulaganja u infrastrukturu u svijetu se
odavno uspješno primjenjuje. Jedan od osnovnih načina organiziranja određenog
prostora odnosno teritorija jedne države je kvalitetno regulirati problematiku
prostornog uređenja. Prvi počeci prostornog planiranja razvili su se iz urbanizma još
početkom 20. stoljeća kada su urbanisti uvidjeli da je nemoguće raditi generalni
urbanistički plan većih gradova a da se ne razmotre problemi okolice grada. U to
vrijeme u gradovima živio je tek malen broj stanovništva, a ostatak je živio u ruralnim
područjima. Ukupno gledano, stanovništvo nije bilo tako brojno i razumljivo je da je
cijeli razvoj bio koncentriran u gradovima.34
Stanovništvo u ruralnom prostoru raspolagalo je s mnogo golemih, netaknutih ili
slabo načetih, prostranstava. U današnjem, urbaniziranom i industrijaliziranom
svijetu, pogotovo u razvijenim zemljama, odnos urbanog i ruralnog stanovništva se

31 Žagar, 2018, str. 687
32  ZPU, članak 2
33 Prema članku 3. st. 1. t. 26. ZPU-a, prostorno planiranje kao interdisciplinarna djelatnost je
institucionalni i tehnički oblik za upravljanje prostornom dimenzijom održivosti, kojom se na temelju
procjene razvojnih mogućnosti u okviru zadržavanja osobnosti prostora, zahtjeva zaštite prostora te
očuvanja kakvoće okoliša i prirode, određuje namjena prostora/površina, uvjeti za razvoj djelatnosti i
infrastrukture te njihov razmještaj u prostoru, uvjeti za urbanu preobrazbu i urbanu sanaciju
izgrađenih područja te uvjeti za ostvarivanje planiranih zahvata u prostoru.
34 Poropat, Brščić, Velčić, 2006, str. 1-2
17

preokrenuo. Većina stanovnika živi u gradovima, a manji broj na selu, gdje je broj
onih koji se bave poljoprivredom još i manji. Međutim, ukupan broj stanovnika je
višestruko narastao i danas je ruralni prostor intenzivno korišten kao i urbani prostor.
Dakle, cjelokupan je teritorij korišten,a i sami gradovi u njemu imaju kljucnu ulogu
žarišnih točaka, konvergencije i ishodišta mnogih utjecaja i svih vrsta prometa.35
Budući da je prostor ograničen vrlo je važno kvalitetno promišljati kako će se u
budućnosti koristiti jer ako se prostor loše organizira to može dovesti do velikih
posljedica i devastacija koje se više neće moći popraviti. To je jedan od razloga
zašto je važno razmotriti koliko je kvalitetno u Republici Hrvatskoj regulirana
problematika prostornog uređenja i kako je poboljšati.
Najučestalija i najkraća definicija prostornog planiranja u hrvatskoj stručnoj literaturi
glasila bi: „optimalni raspored ljudi, dobara i djelatnosti na teritoriju radi njegove
optimalne upotrebe.“36Pri tome se ljudi, dobra i djelatnosti smatraju konstantama u
metodici prostornog planiranja koje treba rasporediti. Ta tri čimbenika su predmet
proučavanja drugih disciplina kao što su demografija, ekonomija, socijalna geografija
i dr. koje prostorni planer mora razumjeti u cjelini. Ljudi, dobra i djelatnosti su
čimbenici koji djeluju na prostor, a definiranje optimuma i optimalnog rasporeda tih
čimbenika jest predmet interesa struke prostornog planiranja.37
Postoje i druge definicije prostornog planiranja, a jedna od njih kaže kako je
prostorno planiranje djelatnost javnog sektora koja ima za cilj stvaranje racionalne
teritorijalne organizacije, balansiranje prostornog razvoja i zaštite okoliša te
postizanje gospodarskih i društvenih ciljeva. Važnost prostornog planiranja očituje se
u promicanju dugoročnog i održivog društvenog, teritorijalnog i gospodarskog
razvoja te unaprjeđenja kvalitete života uzimajući u obzir pitanja zaštite okoliša.
Smatra se kako je prostorno planiranje izraz ekonomske, socijalne, kulturne i
ekološke politike društva. Također, je znanstvena disciplina, administrativna tehnika i
politika koja je usmjerena k postizanju uravnoteženog regionalnog razvoja.38
Prema Zakonu o prostornom uređenju,39 prostorno planiranje definira se kao
„institucionalni i tehnički oblik za upravljanje prostornom dimenzijom održivosti,
kojom se na temelju procjene razvojnih mogućnosti u okviru zadržavanja osobnosti
prostora, zahtijeva zaštita prostora te očuvanja kakvoće okoliša i prirode, određuje
namjena prostora/površina, uvjeti za razvoj djelatnosti i infrastrukturu te njihov
razmještaj, uvjeti za urbanu preobrazbu i urbanu sanaciju izgrađenih područja te
uvjeti za ostvarivanje planiranih zahvata u prostoru“.40

35 Marinović-Uzelac, 2001, str. 12
36 Ibidem
37 Ibidem
38 Mrđa, Bojanić Obad Sćitaroci, 2015, str. 130 - 143
39 ZPU, članak 3, stavak 1, t. 26.
40 Žagar, 2018, str. 688
18

Planiranje je proces osmišljenog postupanja. Planiranje se vrši na raznim razinama i
djelatnostima (od države do porodice te tvrtke, udruge, uprave, osobe).
Najsveobuhvatnije planiranje je gospodarsko planiranje. Pod gospodarskim
planiranjem podrazumijeva se osmišljavanje svih aktivnosti čovjeka na određenom
prostoru. Prema Atenskoj povelji iz 1933. godine ključeve urbanizma čine četiri
funkcije: stanovati, raditi, razonoditi se i komunicirati, te su s time obuhvaćena tri
osnovna segmenta čovjekove aktivnosti: rad, odmor i nadgradnja.41
1. RAD obuhvaća proizvodnju, usluge, servise, preradu, upravnu administraciju, kao
i interaktivne djelatnosti: komunikacije, veze, promet i slično
2. ODMOR obuhvaća sport, kulturu, zabavu, rekreaciju, stanovanje
3. NADGRADNJU obuhvaća prosvjeta, kultura, učilišta, vojska, vjerske ustanove,
promet i slično
Prema Zakonu o prostornom planiranju, prostorno planiranje promatramo u
kontekstu odnosa prema prostoru što u konačnici tvori osnovnu strukturu podjele
djelatnosti i to po načinu utjecaja na prostor kao što su:
1. NAMJENA: prostor za rad, odmor i nadgradnju koji može biti jedinstven ili
odvojen po segmentima. Namjena se odvija u prostoru, odnosno na površini,
ispod ili iznad tla i vode,
2. ZAŠTITA: mjere kojima se određuje način korištenja prostora iz namjene i
3. UPRAVLJANJE: kriteriji pod kojim uvjetima se privodi planiranoj namjeni.

Sukladno navedenom, ako gospodarske aktivnosti promotrimo prema načinu
utjecaja na prostor, tada se može razmatrati planiranje u prostoru uz konstantu:
prostor i varijable: namjena, zaštita i upravljanje.42
2.1. Definicije prostornog planiranja kroz povijest
Kroz povijest uspjeh različitih civilizacija uglavnom je bio praćen s manjim ili većim
razvitkom njihovih gradova. Od postanka ljudskog društva naselja su se razvijala
prvo spontano, ali i planski. Prema tome, urbanizam u nekim oblicima postoji kao
djelatnost još iz vremena nastajanja prvih naselja. Tijekom povijesti važna su dva
razvojna stupnja proizvodnih mogućnosti koja su neposredno bitno utjecala na
urbanizaciju:
1. Poljoprivredna revolucija – neolitski period oko 10 000 godina prije naše ere –
pojava poljodjelstva, višak proizvoda, razmjena-tržište i pojava prvih urbanih
aglomeracija i gradova.

41 Prema Atenska povelja (1933): Ključeve urbanizma čine četiri funkcije: stanovati, raditi, razonoditi
se (slobodno vrijeme) i komunicirati (promet), 2019, e-izvor.
42 Prostorno planiranje u Primorsko-goranskoj županiji, 2011, str. 75 - 87
19

2. Industrijska revolucija – tada je otkriven parni stroj polovicom 18. stoljeća –
snažan razvitak gradova i povećanje gradskog stanovništva43.
Sve do početka 20. stoljeća planeri izgradnje gradova bavili su se samo užim
područjem gradova, a tek nakon toga planiranje se proširilo i na vangradske prostore
čime se započinje s primjenom cjelovitog procesa prostornog planiranja. Dva glavna
razloga za pojavu prostornog planiranja bila su:
 Urbanisti su uočili da je planiranje razvitka gradova teško ostvarivo bez
sagledavanja šireg prostora,
 Prostor se počeo široko koristiti jer se sve više ljudi i djelatnosti smještalo u
područjima van gradova.
Od najranijih vremena prostorno planiranje prisutno je na cijelom području Hrvatske.
Planske akcije uređenja neposredne nastanjene okolice javljaju se već u starom
vijeku. To se vidi kroz pravilan raspored ulica i važnijih objekata u drevnim naseljima.
Prethodno modernoga prostornog uređenja na području današnje Šibensko-kninske
županije može se smatrati Šibenski statut, koji nastaje između 13. i sredine 16.
stoljeća, kada se oblikuje i urbana fizionomija današnje povijesne jezgre Šibenika.
Urbanističke odredbe u Statutu odnose se na propise o izgradnji i popravku zgrada,
kao i odredbe o javnom redu i gradskoj higijeni. U prvoj četvrtini 14. stoljeća nastao
je Statut grada Skradina i povijesno i geografsko vrelo koje daje okvirnu sliku o
društveno-ekonomskim značajkama, ustroju i pravnom sustavu Skradina 14.
stoljeća, a tek poneka odredba odnosila se na uređenje prostora.44
U skorije vrijeme odnosno početkom 19.stoljeća nastaje nova faza prostornog
planiranja koja se posebno naglašava krajem 2 svjetskog rata jer zaista, u odnosu
na staro planiranje do 2. svjetskog rata, novo planiranje napokon dobiva
zakonodavni okvir, odnosno postaje plansko. Na neki način bi mogli reći kako je 2.
svjetski rat uzrokovao novi pristup prostornom planiranju i realizaciji istog. Ono što je
najviše evidentno kroz novo planiranje u konačnici je dugoročnost prostornih planova
pri čemu oni postaju razvojni i provedbeni a u svojoj osnovi zakonom određeni kako
sadržajno tako i po vrstama.45 Pa tako između ostalog nastaje Zakon o prostornom
planiranju i uređivanju prostora46, Zakon o građevinskom zemljištu i mnogi drugi
Zakoni koji propisuju i uređuju dokumente prostornog uređenja. Najbitnija novina
vezana je uz Zakon o prostornim uređenju i gradnji iz 2007. godine a kojim Zakonom
su propisane tri razine izrade i donošenja dokumenata prostornog uređenja i to
državna, područna (regionalna) i lokalna razina, što sve skupa izuzetno utječe na
prostorno planiranje u pozitivnom kontekstu razvoja.

43 Bikić, 2019, str. 19
44 Erceg, 2017, str. 4 - 8
45 Bikić, 2019, str. 21 - 24
46 Staničić, 2017, str. 34
20

2.2. Prostorno planiranje kao sastavnice razvoja
Izvješće o stanju u prostoru Hrvatske iz 2003. godine i izvješće o zaštiti okoliša iz
2007. i 2011. godine važni su dokumenti praćenja stanja u prostoru i okolišu na
državnoj razini. Ciljevi izrade bili su sveobuhvatni pregledi razvoja u prostoru i stanje
zaštite okoliša, utvrđivanje prostorno razvojnih trendova i mogućnosti prostornog
razvoja kako bi se novim Programom mjera odredili smjerovi djelovanja (politike) i
mjere državnih tijela i nositelja planiranja za iduće plansko razdoblje.
Može se ustvrditi da dosadašnji razvoj u prostoru Hrvatske obilježavaju procesi koji
nisu samo hrvatska specifičnost kao što su preobrazba naselja u području velikih
gradova (Zagreb, Split, Rijeka i Osijeka) te konurbacijski47 procesi na području većih
urbanih središta. Pritisak suburbanizacijskih48 procesa na prostor razvojnih i
prometnih koridora; raspršena i često stihijska gradnja u naseljima i izvan
građevinskih područja; nedovoljno korištenje potencijala izgrađenih zona gradova
(urbana obnova, preobrazba, modernizacija); te posebice pritisci u korištenju morske
obale i šireg obalnog područja. Tome možemo dodati još i bespravnu gradnju
objekata i druge bespravne zahvate u prostoru; pomanjkanje uređenih zemljišta za
gradnju; smanjivanje poljoprivrednog zemljišta zbog urbanizacijskih procesa i
dotrajalu i nedostatnu infrastrukturnu opremljenost prostora, osobito pitkom vodom i
odvodnjom otpadnih voda.49
Temelji za pristup modernog prostornog planiranja i širenja urbanizacije prostora
stvoreni su putem urbanog razvoja. Moderno prostorno planiranje treba provoditi
sustavno i trajno a planska projekcija bi se trebala protezati na duže razdoblje i to od
dvadeset do trideset godina unaprijed.50
16. svibnja 2019. godine objavljena je Odluka o sadržaju strateške studije utjecaja
Državnog plana prostornog razvoja na okoliš. Navedenom Odlukom utvrđuje se
sadržaj strateške studije u postupku strateške procjene utjecaja Državnog plana
prostornog razvoja na okoliš. To uključuje također i poglavlje Glavna ocjena
prihvatljivosti Državnog plana za ekološku mrežu. Navedena odluka donesena je u
okviru postupka strateške procjene utjecaja na okoliš. Započeo je odlukom koja je 9.
svibnja 2018. objavljena na web-stranici Ministarstva graditeljstva i prostornog
uređenja. Na temelju gore navedenog plana osiguravaju se uvjeti za korištenje,

47 Konurbacije su „područja kontinuirano izgrađena stambenim zgradama, tvornicama i drugim
građevinama, lukama i dokovima, gradskim parkovima i igralištima te drugim objektima, a međusobno
nisu odvojena ruralnim zemljištem“ (Fawcett, 1932.), nastale spajanjem više susjednih gradova u
jednu urbanu cjelinu u kojoj postoji glavni centar, a unutar nje postoji određena podjela djelatnosti,
1951. je britanski statistički ured definirao 7 velikih i 95 manjih konurbacija.
48 Suburbanizacija– preobrazba okolice pod utjecajem grada (socijalne, funkcionalne i fizionomske
promjene u okolici) – smanjivanje razlika između grada i sela, javlja se u 19. stoljeću (Angloamerika),
intenzivnija u 20. st. (u Europi), veliko značenje prometa (automobilizacija), utječe na preobrazbu
postojećih naselja, gradnju novih naselja i promjene u načinu iskorištavanja zemljišta, dva prostorno-
strukturna oblika: radijalni i koncentrični.
49 Blažević-Perušić, 2005, str. 74 - 77
50 Bikić, 2019, str. 59-60
21

zaštitu i upravljanje prostorom Republike Hrvatske kao osobito vrijednim i
ograničenim dobrom. Funkcija mu je da se ostvari bolji društveni i gospodarski
razvoj, zaštiti okoliš i priroda, zaštite kulturna dobra, vrsnoća gradnje i racionalno
korištenje prirodnih i kulturnih dobara.
Još jedan od razloga je da se uspostava i razvoj novog sustava prema kojem se
izrađuje nova generacija prostornih planova pomoću Informacijskog sustava. To se
odnosi na državnu, područnu (regionalnu) i lokalnu razinu. Na 93. sjednici Vlade
Republike Hrvatske donesena je odluka o izradi Državnog plana prostornog razvoja.
Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja je glavni nositelj a Zavod za prostorni
razvoj je stručni izrađivač. Taj dokument svojim planskim rješenjima mora ispuniti,
odnosno on stvara preduvjete za postizanje glavnih ciljeva prostornog uređenja
odnosno gospodarenja prostorom. Kada govorimo o gospodarenju prostorom
neizbježno je konstatirati dobrobiti koje ima društvo kao najbitniji faktor prostornog
planiranja.51
2.3. Karakteristike prostornog planiranja
Karakteristike prostornog planiranja definiraju se kroz sljedeće pojave koje
upozoravaju na ograničenost prostora, koji se zbog toga danas smatra društvenim
dobrom kojim se mora racionalno gospodariti.52 U nastavku slijedi objašnjenje
pojedinih karakteristika.
 Društveno značenje – prevladava shvaćanje da se društveni značaj planiranja
dijeli na tri sektora planiranja:
1) prostorni
2) gospodarski
3) socijalni.

Ova tri sektora moraju biti  dobro koordinirani i u složenom međusobnom

odnosu. Gospodarski i socijalni planovi predstavljaju program za  prostorne

planove, ali se oni provjeravaju prostornim mogućnostima.

 Dugoročnost prostornih planova –Planska se projekcija proteže na razdoblje od
20 do 30 godina, što je izrazita značajka prostornog planiranja. Prostorni planovi
smatraju se razvojnim planovima za razliku od provedbenih urbanističkih planova
(razdoblje od 5 godina). Prostor je nepromjenjivo dobro koje se može,
promatrano dugoročno, »potrošiti« samo jednom, i to uz dugotrajan način
upotrebe i dugotrajne promjene od kojih su mnoge ireverzibilne. Zbog toga su
kratkoročni prostorni planovi bez pravog smisla, jer bi oni služili samo za
legalizaciju utakmice u eksploataciji prostora i ne bi osiguravali pravi društveni
interes. Pesimizam prema dugoročnosti prostornih planova nema opravdanja, jer

51 Ibidem, str. 102 - 103
52 Staničić, 2017, str. 31 - 36
22

oni nisu statičan okvir realizacije. Oni se, naime, periodički noveliraju svake pete
godine.

 Karakteristični ciljevi – Prostorno planiranje može imati jedan ili više ciljeva.
Većinom prostorni planovi moraju biti kompleksni, iako se prostorni planovi za
područja posebne namjene mogu smatrati specijaliziranim planovima. U svijetu je
izrađeno mnogo regionalnih prostornih planova i to za potrebe turizma (npr.
Languedoc-Roussillon u Francuskoj, Costa Brava u Španjolskoj, Mamaia u
Rumunjskoj, Sjeverniji / Gornji i Južni Jadran u Jugoslaviji) i za potrebe
hidroenergetike i melioracije (npr. TennesseeValley u SAD-u, dolina Durance u
Francuskoj, hidroenergetski sustav Drave u Jugoslaviji). Takvi planovi imaju
karakteristike sektorskih planova, ali oni dugoročno moraju biti ugrađeni u
kompleksni prostorni plan. Prema stupnju obveznosti, prostorni planovi mogu biti
indikativni ili imperativni. Indikativni se planovi provode stimulativnim, odnosno
destimulativnim mjerama, a imperativni silom zakona. Cilj prostornih planova je
da na određenom teritoriju predlože sljedeća rješenja:
1)  rješavanje rasporeda i razvoja gradova i naselja
2)  rješavanje problematike oko prometa i ostale infrastrukture
3) rješavanje problematike oko smještaja i razvoja gospodarskih sadržaja,
industrije servisa, turizma i sl.
4) da zaštite vrijednosti prirodne i kulturne baštine
5) da se predložena rješenja temelje na principima održivog razvitka.

 Korisnici planiranja –Prostorni su planovi, kao državni ili lokalni upravni akti,
uvijek usmjereni na zadovoljavanje i obranu općeg interesa. Svakako da
shvaćanje društvenog interesa ovisi o društvenom uređenju. U nas je
društveni interes u skladu sa socijalističkim i samoupravnim uređenjem. U
zemljama privatnog vlasništva građevinskog zemljišta opći je interes
ograničen na reguliranje odnosa između pojedinih korisnika zemljišta, dok je u
sferi društvenog interesa sužen na osiguranje prostora za javne i zajedničke
potrebe. Prostorni plan ne smije ignorirati posebne interese, već ih mora
zadovoljiti, koliko je god to moguće, uz očuvanje općeg interesa.
Korisnike prostora moguće je svrstati u tri skupine:
a) fizičke i pravne osobe - to su pojedinačni korisnici,
b) zajednički korisnici (privredne grane i teritorijalne zajednice)
c) i društvo u cjelini – najvažniji korisnik, prostorni planovi su dokumenti sa
zakonskom snagom koji se uvijek donose radi zadovoljenja i obrane općeg
interesa.53

53 Prostorno planiranje u Primorsko-goranskoj županiji, 2011, str. 12 - 16
23

Prostorno planiranje shvaćeno u cjelini počiva na nizu struka i znanstvenih disciplina,
ali shvaćeno kao izrada prostornih planova ono je profesionalna aktivnost,
specijalnost urbanističke struke. U nekim zemljama (npr. SAD, SR Njemačka,
Francuska) postoje studiji urbanizma i prostornog planiranja, u drugima kao
postdiplomske specijalizacije.54

2.4. Elementi od posebne važnosti za prostorno planiranje
Sljedeći elementi imaju presudan utjecaj na prostorno planiranja
 Društveni čimbenici
 Gospodarski čimbenici
 Klimatski, ekološki, topografski čimbenici
 Materijalni čimbenici postojećeg stanja
 Ciljevi i programi i
 Kulturni čimbenici.55
Slika 1 Elementi koji imaju presudan utjecaj na prostorno planiranje

Izvor: Autorov rad prema Bikić, 2018, str. 14.

54 Marinović-Uzelac, 1986, str. 295 - 296
55 Bikić, 2018, str. 14
PROSTORNO
PLANIRANJE
DRUŠTVENI
ČIMBENICI
KULTURNI
ČIMBENICI
CILJEVI,
PROGRAMI
MATERIJALNI
ČIMBENICI
POSTOJEĆEG
STANJA
KLIMATSKI,
EKOLOŠKI,
TOPOGRAFSK
I ČIMBENICI
GOSPODARS
KI ČIMBENICI
24

3.
PROSTORNO
PLANIRANJE
PRIJE
SAMOSTALNOSTI

REPUBLIKE HRVATSKE
Prije se u hrvatskom jeziku koristio pojam regionalno planiranje kao istoznačnica
pojmu prostorno planiranje, a danas se pojam regionalno planiranje izbjegava zbog
dva razloga. Prvi razlog je teško definiranje pojma regija, kao činjenica da se ne
odnosi svaki prostorni plan na regiju. Drugi razlog je interferencija s pojmom
regionalnog planiranja u ekonomskim znanostima koji se odnosi isključivo na plan
ekonomskog razvitka regija unutar neke države.56 S obzirom na to da je Republika
Hrvatska punopravna članica Europske unije, treba spomenuti kako je Europska
unija za pojam prostornog planiranja uvela i nove pojmove – prostorni razvoj i
prostorna povezanost.
Pokazalo se korisnim i važnim urediti pregled o prostornom i urbanističkom
planiranju koji se njime bavi u smislu zaštite i uređenja, već više od 60 godina zbog
vrijednosti i značaja koji prostor ima za suvremenu Hrvatsku. Urbanistički institut SR
Hrvatske i njegovi suradnici izradili su Program dugoročnoga razvoja i plan
prostornog uređenja jadranskog područja. U tom razdoblju od1964. – 1967., gdje su
analize i projekcije po prvi puta uzimale u obzir čitavu primorsku Hrvatsku, ali i manje
cjeline unutar nje: Istru, Hrvatsko primorje, Sjevernu Dalmaciju, Srednju Dalmaciju i
Južnu Dalmaciju.57Bila je namjera dati i osnovnu ocjenu utjecaja tih planova na
planiranje razvoja u prostoru i prostorno uređenje odnosno istaknuti njihove kvalitete
koje su se oživotvorile u praksi i upozoriti na slabosti koje su uzrokovale odstupanja
od planskih ciljeva i usmjerenja. Taj zadatak bilo je nemoguće ostvariti u
zamišljenom opsegu i kvaliteti jer se u Hrvatskoj uglavnom ne provode stručna i
znanstvena istraživanja koja bi pratila ostvarivanje prostorno-urbanističkih planova u
praksi i strukovno vrednovala njihovu kvalitetu. Nedostatak takvih istraživanja i
vrednovanja s druge strane razumljiv je s obzirom na to da je materija razmjerno
teška i složena i nije jednostavno prikupiti dovoljno objektivnih činjenica. Iz tog
razloga su danas rijetke ocjene ove teme u pravilu više ili manje subjektivne,
utemeljene na nesigurnim sjećanjima, dojmovima ili naknadno upisanim emocijama.
Može se tek nadati da će je mjerodavne institucije, strukovne udruge, prostorni
planeri i drugi stručnjaci nastaviti potpunije obrađivati objektivnijom ocjenom samih
planova i vrednovanjem njihova utjecaja na uređivanje prostora. S tim u vezi
nedvojbeno je da su  razvoj i prostorno planiranje jedna korelacija koja uvjetuje
ozbiljan pristup na višem nivou stručnog i znanstvenog istraživanja. Svjedoci smo da
je tema prostornog planiranja iz desetljeća u desetljeće  sve prisutnija, a tamo gdje je
prije i više otvorena bilježi se i veći razvoj društva.

56 Marinović-Uzelac, 1986, str. 295 - 296
57 Radeljak, 2012, str. 353
25

U drugoj polovici 60-ih godina prošlog stoljeća SFR Jugoslavija je počela oblikovati
nove i suvremene osnove društvene politike na području urbanizacije, regionalnog
razvitka i prostornog uređenja. Modernizirano je zakonodavstvo, upravne i stručne
službe, a započeo je proces usvajanja suvremenih metoda i tehnika regionalnog i
urbanističkog planiranja u čemu je Hrvatska najčešće imala vodeću ulogu. Započeti
proces prostornog planiranja usredotočio se u prvoj fazi na područja u kojima su
zaštita i pravilna namjena prostora bile od najveće važnosti, prvenstveno područja uz
jadransku obalu u kojima se javlja intenzivan razvoj turizma koji pruža velike
mogućnosti regionalnog razvitka ali jednako tako i predstavlja opasnost za prostor.
Zbog značenja jadranskog područja – od toga oko 95 % u Hrvatskoj – za razvoj
tadašnje Jugoslavije, posebice za razvoj turizma. Pokrenute su mnoge akcije za
planiranje tog prostora u Hrvatskoj i susjednim republikama. Otvaranjem granica
zapadnoeuropskim turistima (od 1960.) otpočinje i intenzivnija izgradnja hotelskih
objekata, radničkih odmarališta, objekata sekundarnog stanovanja (vikendica), duž
obalnih cestovnih prometnica i širenje obalnih naselja. Naprijed navedeni razvoj
turizma jedino je bio moguć uz zaštitu i pravilnu namjenu prostora. U protivnome ili
ne bi imali takav razvoj turizma ili bi imali nesagledivi nered u prostoru to jest imali bi
sigurno lošiji razvoj turizma kao jeden od glavnih grana razvoja Hrvatske. Unatoč što
je najintenzivniji proces prostornog planiranja počeo uz jadransku obalu svjedoci
smo bili i niza objekata koji su u tome području izgrađivani mimo planskih
dokumenata ili bez adekvatne prostorno planske dokumentacije, a koji su naknadno
legalizirani, iso tako i dan danas ima niz objekata koji nisu u skladu vizijom
prostornog planiranja ili najmanje što može biti da nisu usklađeni sa nižim rangom
dokumenata prostornog planiranja. Očito su takvi objekti ostavština prvih vremena u
kojima je prostorno planiranje bilo tek u razvoju a razvoj cijelog društva je bio brži od
razvoja navedenih prostorno planskih dokumenta.58
Od 1965. do 1967. izrađen je prvi cjeloviti programsko-planski dokument –„Program
dugoročnog razvoja i Plan prostornog uređenja jadranskog područja“ po nalogu i za
potrebe ondašnje Vlade i Sabora Hrvatske. Taj je dokument bio poticaj republičkim,
kotarskim i općinskim vlastima za daljnje brojne prostorno planerske akcije uz
napomenu da je prvi regionalni plan u Jugoslaviji izrađen za područje Hrvatskog
zagorja još desetak godina ranije. 1969. godine usvojen je i Regionalni prostorni plan
Istre. Posebno treba istaknuti projekte koji su izrađeni u sklopu suradnje Vlade SFR
Jugoslavije i Ujedinjenih naroda (Programi za razvoj, s međunarodnim europskim
stručnjacima): Projekt „Južni Jadran“ (1968. –1969.), zatim projekt „Gornji Jadran“
(1970. –1972., uz koordinacijski regionalni prostorni plan još 16 detaljnih
urbanističkih planova za područja podobna za turistički razvoj) te Projekt zaštite
čovjekove okoline u Jadranskoj regiji Jugoslavije –„Jadran III“ (1975. – 1978.). Iz tog

58 Širenje horizonta, 2012, str. 442 - 443
26

razloga da se izvući zaključak kako su ciljevi tih planova bili su prikazivanje razvojnih
strategija za velika područja na kojima je dominirao jedan ili više gospodarskih
pokretača (promet, industrija, energetika, turizam). Gospodarski programi razvoja
izrađeni su do mjere koja omogućuje izbor i konkretizaciju ciljeva razvoja za
dugoročno razdoblje uz optimalno iskorištavanje prirodnih izvora, postojeće
gospodarske i društvene strukture i tehničke regionalne infrastrukture.59
U stručnom pogledu ti su planovi u potpunosti razvili sve važne aspekte planiranja  –
organizaciju, metodu, ekonomske i prostorne modele, planerske i urbane standarde i
normative. Ta korisna suradnja stvorila je široku stručnu osnovu u Hrvatskoj iz koje
se mogla razviti buduća planerska praksa. Izrada tih dokumenata potpuno je
odredila integralno planiranje kao doktrinarni stručni stav i otvorila putove prema
kontinuiranom planiranju. Nakon toga od 1970. do 1990. godine izrađeni su
najkompleksniji prostorni planovi, koji zbog svojih sadržajnih obilježja i planskih
određenja imaju posebnu važnost i kvalitetu za područje Hrvatske. To su Prostorni
plan SR Hrvatske, donesen 1974. (kao prvi republički prostorni plan izrađen u
tadašnjoj Jugoslaviji), brojni regionalni prostorni planovi (Splitske i Zagrebačke
regije, Slavonije i Baranje i dr.). Planovi nacionalnih parkova (4 plana) i prostorni
planovi općina (preko 100 planova). U njima su na osnovama sektorskih istraživanja
(demografskih, socioloških, gospodarskih, prostornih) iznesene sinteze ocjene
stanja, mogućnosti i planska usmjerenja razvitka s posebnim naglaskom na
očuvanje i zaštitu okoliša, osobito obalnog područja. Donošenjem Zakona o
prostornom planiranju i uređivanju prostora 1980. prostorno (regionalno) planiranje
postaje sastavnim dijelom jedinstvenog društvenog (socijalnog i ekonomskog)
planiranja, kontinuirana djelatnost koja se temelji na rezultatima znanstvenih
istraživanja i praćenja stanja i razvoja u prostoru te na pravu građana da raspolažu
prostorom za život i rad kao i da čuvaju prirodne i stvorene vrijednosti za sadašnje i
buduće generacije. U takvim je okolnostima od 1982. do 1988. rađen Prostorni plan
SR Hrvatske,koji je svojom organizacijom i metodom rada, kao i pratećim studijama
novi stručni razvojni korak u procesu prostornog planiranja. Hrvatska je jedina u
Jugoslaviji donijela svoj državni prostorni plan druge generacije. 1984. godine donosi
se Prostorni plan Zajednice općina Rijeka, koji sadrži bitnu novinu jer daje
problematiku zaštite okoliša i namjenu morskih prostora, koja se prvi put na razini
prostornog plana pojavljuje u reguliranom obliku. Od 1975. godine donosili su se
brojni općinski prostorni planovi, koji su uz izmjene i dopune ponekad trajali sve do
1995., a bili su prvi direktivni prostorni planovi koji su sadržavali cjelovit planerski
instrumentariji – od analize preko sinteze do provedbenih elemenata – te s pravnim i
tehničkim okvirom za izradu brojnih urbanističkih planova važnijih naselja.
Donošenjem niza prostorno planskih dokumenata u razdoblju do 1970.-1990. godine
jasno se navedeno razdoblje označava kao vrlo intenzivno razdoblje u razvoju

59 Ibidem, str. 443
27

prostornog planiranja i društva općenito. Iako je to razdoblje vrlo intenzivno u razvoju
navedene problematike svakako i nije bilo dovoljno intenzivno u usporedbi s drugim
razvijenim zemljama Europe, a na što je svakako utjecao i politički poredak koji je
imao svoju viziju razvoja društva. Osim orijentiranosti ekonomije u socijalističkom
razdoblju na razvoj prostornog planiranja svakako je bio važan utjecaj i geopolitke
kao i završetak razdoblja jednog oblika političkog uređenja. Obzirom da se radilo o
silaznoj fazi potrošenog političkog sustava, a istodobno se u zapadnim susjednim
zemljama ta faza odradila puno godina prije, Hrvatska je evidentno imala u
navedenom periodu stagnaciju razvoja odnosno zaostajanje u koraku su razvijenim
svijetom što je svakako teško u kratkom roku nadoknaditi. Obzirom da je taj proces
od izrade dokumentacije do provedbe u stvarnosti dug, svakako je i sagledavanje
grešaka usporeno, kao i reagiranje na popravljanje istoga je dugo, što se
multiplicirano negativno odnosi na ukupni razvoj države.60
Veći dio spomenutih planova bili su ograničenog značenja, jer su s jedne strane
rađeni gotovo kao izdvojeni planerski pothvati (iako su proceduralno biliusvojeni) i
nisu bili praćeni odgovarajućim zakonodavstvom, kontinuiranim praćenjem procesa
primjene, odnosno kontrolom provedbe. Za vrijeme izrade zadnje generacije
prostornih planova u prošlosti bila je nametnuta određena želja sveobuhvatnog
kontroliranja i planiranja i onog što se pretpostavlja da će se dogoditi za sljedećih 10,
15 i više godina. Iz tog razloga su se ti planovi vrlo teško prilagođavali stvarnim i
budućim potrebama društva koje je na samom početku 90-ih doživjelo temeljit
preokret.61
3.1. Prednosti prostornog planiranja
Prostorno planiranje se bavi strukturnim i funkcionalnim uređenjem, odnosno
razvojem prostora, oblikujući ga pritom na najbolji mogući način, pri čemu se najviše
ističe funkcionalnost gradova i njihovih prostornih struktura. Dakle, prostorno
planiranje je instrument kojim uređujemo i prilagođavamo naš prostor neovisno o
tome jeli naglasak na gospodarskom ili socijalnom aspektu.
„Grad je živi organizam koji doživljava stalne promjene“62 te je zbog toga od velike
važnosti za njegov razvoj prostorno (fizičko) planiranje. Ono se odnosi na planiranje
fizičkih struktura prostora, kao što su način iskorištavanja zemljišta, gradnja
prometnica, uređenje naselja itd. Važan su instrument prostornog planiranja
prostorni planovi kojima se određuje način uređenja nekog prostora u skladu s
ciljevima na određenom području. Tri su osnovne razine prostornog planiranja:
nacionalna, regionalna i lokalna (mjesna).63

60 Ibidem, str. 443 - 445
61 Ibidem, str. 445 - 447
62 Vresk, 1990, str. 138
63 Ibidem
28

Slika 2 Održivi urbani razvoj

Izvor:Bikić, 2019, str. 70.
Gradovi su epicentri trgovine, znanosti, društvenog i kulturnog uzdizanja. Oni
omogućuju ljudima socijalni i ekonomski razvoj te dobro, učinkovito i adekvatno
prostorno planiranje, direktno utječe na stvaranje novih radnih mjesta i prosperitet ne
opterećujući previše prirodne resurse. Najveće prednosti prostornog planiranja,
najviše se očituju kroz rješavanje krucijalnih problema vezanih uz zagušenje
prometom, veliku potrošnju energije, neadekvatno gospodarenje otpadom,
nedostatak sredstava za pružanje osnovnih usluga, nedostatak adekvatnog
stanovanja, probleme s infrastrukturom a posebno veliko i nerazmjerno uništavanje
okoliša (Slika 2). Izazovi u gradovima mogu se prevladati na način koji će im
omogućiti daljnji napredak i rast te poboljšanjem korištenja resursa i smanjenjem
zagađenja i siromaštva. Održivost grada prikladnog za život ljudi na početku 21.
stoljeća, temelji se na zdravom okolišu, socijalnoj i kulturnoj održivosti, efikasnoj
infrastrukturi, dobroj komunikaciji i dijalogu svih dionika u procesima donošenja
važnih upravljačkih odluka. Poticanje inovativnosti i kreativnosti kao okvira za održivi
razvoj. Zato je danas jačanje svijesti i znanja o održivom razvoju gotovo pa jednako
pitanju opstanka civilizacije.64
Prema Hrvatskom zavodu za prostorni razvoj, sa stručnog skupa 2017. godine,
jednostavno je govoriti o gospodarstvu i njegovoj direktnoj povezanosti s planiranjem
prostora, nezaobilazno je spomenuti inzistiranje na promjeni strukture kako bi se ono
približilo drugim razvijenijim gospodarstvima, a što se postiže razvojem onih
gospodarskih djelatnosti koje su orijentirane na visoku tehnologiju, informiranost i

64 Kičinja, 2017, str. 7 - 9
29

znanje pri čemu se uvijek teži postizanju veće tržišne pozicije i konkurentnosti. „Bitni
ciljevi kojima se teži i koji se žele postići gospodarskim razvojem vezani su uz:
 održivi urbani razvoj i stvaranje gradova koji su pogodni za korisnike,
 razvoj gradova te povećanje konkurentnosti,
 poboljšanje prometne infrastrukture,
 uklanjanje tranzitnog prometa iz gradskih središta,
 promicanje turizma,
 zaštita i njegovanje vrijednih parkova i spomeničke baštine,
 očuvanje stare gradske jezgre“.65
Iako prostorno planiranje i uređenje ima više pozitivnih osobina i one se prožimaju
kroz planiranje održivog urbanog razvoja i gradove kao potencijale budućnosti, ipak
se može staviti naglasak na one, koji predstavljaju temelje i razloge učinkovitog
planiranja a vezani su uz urbanu održivost i to:
 Gospodarenje energijom u gradovima,
 Gospodarenje otpadom,
 Održiva mobilnost i bolja učinkovitost prometa,
 Socijalni i društveni aspekt.66
3.2. Nedostaci prostornog planiranja
Republika Hrvatska se ističe regionalnim razlikama a koje razlike su s jedne strane
veliko bogatstvo a s druge veliki problem. Tako nažalost, kao temeljni nedostatak
adekvatnog i učinkovitog prostornog planiranja, osim prirodno geografskih i
socioekonomskih razlika, uočava se i veliki regionalni nerazmjer, odnosno velika
razlika u regionalnoj razvijenosti. Tako se kao glavni uzroci spominju zemljopisna
udaljenost, društvene i ekonomske promjene ili kombinacija svega pomalo.
Navedeni nedostaci direktno utječu na društvo koje postaje sve siromašnije, raste
nezaposlenost, učestalost migracija iz ruralnih u urbane sredine, smanjenje
ekonomske moći, gašenje ekonomskih aktivnosti i sl. Loša socioekonomska situacija
rezultira slabim fiskalnim kapacitetima jedinica i čini ih ovisnima o državnim
dotacijama.67
Strategija regionalnog razvoja Republike Hrvatske, za razdoblje do kraja 2020.
godine donosi niz mjera sa svrhom ujednačenog društvenogospodarskog razvoja
stvaranjem uvjeta koji će svim područjima omogućavati jačanje konkurentnosti i
realizaciju vlastitih razvojnih potencijala pa su definirana tri strateška cilja, i to:
 Povećanje kvalitete života poticanjem održivog teritorijalnog razvoja„koji
obuhvaća sinergiju različitih aspekata razvoja društva, prostora i okoliša

65 Urbano-ruralne veze, 2017, e-izvor
66 Ibidem
67 Perišić, 2013, str. 217 - 223
30

objedinjavajući, s jedne strane, mjere vezane uz unaprjeđenje regionalnih i
lokalnih razvojnih kapaciteta te podizanje razine znanja i sposobnosti za
poboljšanje kvalitete života i, s druge strane, mjere osiguranja i unaprjeđenja
osnovne lokalne i regionalne infrastrukture. Cilj također omogućava nastavak
provedbe specifičnih politika razvoja potpomognutih područja, ali i područja s
razvojnim posebnostima koja nisu nužno i nerazvijena već su razvojno
specifična,
 Povećanje konkurentnosti regionalnoga gospodarstva i zaposlenosti kojim se
podržava razvoj regionalnoga i lokalnoga gospodarstva, i to unaprjeđenjem
gospodarske infrastrukture, stvaranjem poticajnoga poslovnog okruženja te
jačanjem ljudskih potencijala i poticanjem obrazovanja povezano s potrebama
gospodarstvena regionalnoj i lokalnoj razini,
 Sustavno upravljanje regionalnim razvojem sadržava različite vidove regionalnog
razvojnog upravljanja usmjerene na pružanje odgovarajućega institucionalnog
okruženja i potpore razvoju odgovarajućih tematskih područja. Cilj se odnosi na
uređenje procesa planiranja, provedbe, praćenja i vrednovanja provedbe
razvojnih politika na svim razinama upravljanja, zatim na usklađivanje javnih
politika i zakona nenacionalnoj i regionalnoj razini u svim sektorima te na jačanje
financijskih i administrativnih sposobnosti dionika na lokalnoj i regionalnoj
razini“.68
Efikasnost nedostataka koje su prije navedene najbolje se vidi kroz društveno
osiromašenje, lošu kvalitetu obrazovanja i nizak postotak obrazovanih, visoku stopu
nezaposlenosti, lošu infrastrukturu i nepovezanost i depopulaciju nerazvijenih
područja. A najgore od svega je odlazak mladoga i obrazovanog stanovništva što
samo po sebi, ne otvara niti stvara nove prilike za razvoj nerazvijenih područja.
Prema Nacionalnoj strategiji zaštite okoliša iz 2002. godine, prostorno planiranje koje
bi trebalo dugoročno usmjeravati gospodarski i socijalni razvoj te zaštitu okoliša i
imati za cilj održivi razvoj, pokazuje svoje nedostatke, a koji se najviše vide kroz:
 nedovoljno dobro očuvanje prirodnih dobara i okoliša te loše gospodarenje,
 nerazmjer između održive proizvodnje i potrošnje te loše usmjeravanje na održivu
proizvodnju i uravnoteženu potrošnju,
 slabu socijalnu koheziju i nedostatak pravde što se najbolje očituje kroz slabo
ostvarivanje socijalne i teritorijalne kohezije,
 veliku energetsku ovisnost i nedovoljno dobru učinkovitost korištenja energije,
 slabo povezivanje unutar države ali i okruženja,
 slaba zaštita Jadranskog mora, teritorija uz more i otoka.

68 Strategija regionalnog razvoja Republike Hrvatske za razdoblje do kraja 2020. godine, 2019, e-izvor
31

Iz prethodno navedenog, definitivno su nužne promjene i preusmjeravanje postojećih
procesa sukladno održivom razvoju, a što se postiže boljim uređenjem prostornim
planovima.
3.3. Legislativa o planiranju i uređenju prostora
Ključnu ulogu u oblikovanju naših gradova imalo je devetnaesto stoljeće. U to
vrijeme naša  se naselja počinju brzo razvijati pod dominantnim utjecajem prometa i
industrijske proizvodnje. To je ujedno vrijeme kada je postojeće urbane jezgre,
oblikovane u bitno drugačijim povijesno-geografskim uvjetima, valjalo prilagoditi
potrebama nadolazećeg industrijskog doba. U skladu s promjenama uvjeta sve brže
rastućih urbanih naselja, početkom 19. stoljeća u našim se gradovima javljaju prvi
pokušaji prostornog planiranja. Iz tog razloga se tijekom 19. stoljeća donose prvi
građevinski zakoni nazvani građevni redovi, a zatim i prvi urbanistički planovi poznati
kao regulacijske osnove. O njihovoj važnosti najbolje govori činjenica da su sve
navedene dokumente na prijedlog gradskih poglavarstava donosila najviša državna
tijela, poglavito Građevni odjel Zemaljske vlade koji je odobravao, a ponekad i
izrađivao planove razvoja hrvatskih gradova.69
Godine 1956. u urbanističkom institutu SR Hrvatske završena je metodologija
regionalnog prostornog planiranja. Prvi regionalni prostorni plan u bivšoj Jugoslaviji
izrađen je regionalni prostorni plan kotara Krapine (1958.)To je početak afirmacije
prostornog planiranja kao metode povezivanja prostornih i društvene ekonomskih
planova razvoja, a ujedno stvaranje podloge za učinkovito ostvarivanje zaštite
okoliša. Moramo biti svjesni da se u to vrijeme od strane nekih struka i političara pod
njihovim uplivom postavljalo pitanje jesu li prostorni planovi potrebni. Na prostor se
gledalo kao na resurs koji je pogodan za eksploataciju i ekonomski razvoj. To se
postupno mijenja donošenjem Zakona o urbanističkom regionalnom prostornom
planiranju u SR Hrvatskoj 1961. godine, Zakona o zaštititi prirode i Zakona o zaštiti
spomenika kulturne baštine.70
Druga etapa (1967. – 74.) obuhvaća izradu prostornih planova koji su u funkciji
razvoja pojedinih područja. To je razdoblje intenzivne međurepubličke i
međunarodne suradnje na izradi pojedinih prostornih planova. U tu se skupinu
ubrajaju ovi glavni planovi: Regionalni prostorni plan južnog Jadrana (1968.),
Regionalni prostorni plan Istre (1968.), 1969. se donosi regionalni prostorni plan
splitske regije nakon toga koordinacijski regionalni prostorni plan Gornjeg Jadrana
(1972.), Regionalni prostorni plan Slavonije i Baranje (1971.) i Prostorni plan
zagrebačke regije (1971.). Ta se etapa i ciklus radova zaokružuju izradbom

69 Počeci prostornog planiranja u gradu Koprivnici, 2006, str. 19
70 Kovačević, 2008, str. 3
32

prostornog plana SR Hrvatske (1971. – 74.) i Projekta zaštite čovjekove okoline
(Projekt Jadran 3 (1973. – 77.))na jadranskoj regiji Jugoslavije.71
Nakon toga razdoblja nastala je detaljna razrada prostornih planova pojedinih
općina. U općinama i regijama gdje su se upravne službe i političke strukture
pridržavale izrađenih prostornih i urbanističkih planova se danas vidi pozitivan
rezultat, nasuprot negativnim a negdje i drastičnim posljedicama za prostor u
općinama gdje su zanemareni ili uopće nisu izrađeni prostorni planovi. Bez
prostornog plana puno je lakše manipulirati i pogodovati pojedincima i grupama na
račun javnog dobra. Posebno se treba naglasiti uspješnu izradu metode rada i
realizaciju „sezonskih gradova“ Črvara i Marede u Istri i Gajca na Pagu, što je trebao
postati primjer za sprječavanje neprihvatljive i često neplanske „vikend“ izgradnje i
„apartmanizacije“ na obali. Poslije 1991. godine, što iz objektivnih a daleko više zbog
subjektivnih razloga, gotovo se izgubila svaka osmišljena dugoročna politika nad
prostorom. Zlatno pravilo prostornog planiranja prekršeno je. Ne ukidati postojeći
plan dok nije izrađen novi, što u ostalom vrijedi za svaki zakon, a usvojeni prostorni i
urbanistički planovi su zakon za svaku prostornu jedinicu.72

71 Ibidem, str. 4
72 Ibidem
33

4. PROSTORNO PLANIRANJE REPUBLIKE HRVATSKE
4.1. Prostorno planiranje u Hrvatskoj od 1990. do 1999.
Početkom 90-ih dogodilo se kraće razdoblje u kojem nije bilo upitno spominjati
prostorno planiranje, zato što je svako planiranje bilo ideološki prokazano. Na primjer
se poslovni plan SR Hrvatske iz 1988. ili prostorni planovi bivših zajednica općina
postali su nepoželjna stručna literatura iako su sadržavali mnoga korisna planska
usmjerenja ili određenja. To je brzo otklonjeno u prvom Zakonu o prostornom
uređenju usvojenom nakon osamostaljena već 1994. godine.73
Prvih godina u samostalnoj Hrvatskoj (obilježava se 25. lipnja, na dan kada
je 1991. godine Hrvatski sabor donio Ustavnu odluku o samostalnosti i suverenosti
Republike Hrvatske proglašavajući Republiku Hrvatsku samostalnom i neovisnom
državom) prostorno i urbanističko planiranje odvijalo se u teškim društvenim i
gospodarskim okolnostima izazvanim vojnom agresijom nametnutim ratom. S ciljem
informiranja europske javnosti o ratnim razaranjima Urbanistički institut Hrvatske,
tada vodeća planerska institucija u zemlji, uredio je izložbu „Ranjeni hrvatski
gradovi“, koja je pod pokroviteljstvom Ministarstva do 1992. obišla nekoliko velikih
gradova u Europi. Prikazivali su povijesni razvoj, urbanističke planove i ratna
razaranja u 48 gradova. U razdoblju 1992. – 1994. u ratom zahvaćenim područjima
Republike Hrvatske prostorno uređenje odvijalo se sukladno novim Uredbama koje
su ubrzano izrađene. Navedenim uredbama određen je način planiranja i uređivanja
prostora za teritorij 40 bivših općina. Cilj je bio pravodobno osiguranje uvjeta za
povratak i smještaj prognanog i izbjeglog stanovništva te obnove i razvoja razorenih
područja, gradova i drugih naselja. Zbog teških ekonomskih uvjeta tijekom
Domovinskog rata,prostorno-planerska struka doživjela je najdublju krizu. Zbog
malih i nikakvih investicija u gospodarske i društvene objekte izrada prostornih i
urbanističkih planova bitno je smanjena pa su brojni prostorni planeri i urbanisti,
osobito iz velikih planerskih institucija, bili prisiljeni potražiti druga zanimanja.
Donošenjem Zakona 1994. godine započeo je proces osnivanja županijskih zavoda
za prostorno uređenje, kao bitnih subjekata sustava prostornog uređenja, a koje se
odvijalo uz velike organizacijske i kadrovske teškoće kao npr. broja, stručne spreme i
nužnih praktičnih znanja. Tijekom vremena su se županijski zavodi konstituirali u
svim županijama ali je ostao problem stručnih kadrova. To nam najbolje pokazuje
stanje iz 2003. Nakon izrade svih prostornih planova županija koje su zavodi izradili
ili bili nositelji izrade. Kvalificiranih stručnjaka je u Zavodu Grada Zagreba bilo 60-ak,
Zavodu Primorsko-goranske županije 20-ak, a najlošije stanje je bilo u Vukovarsko-
srijemskoj samo tri i Brodsko-posavskoj županiji samo jedan jedini. Situacija nije bila
ništa bolja ni u privatnim tvrtkama koje su se počele baviti prostornim i urbanističkim
provedbenim planiranjem. Stvaranje tvrtki započelo je 1994., a do 1999. bilo je po

73 Širenje horizonta, 2012, str. 447
34

županijama registrirano u Gradu Zagrebu 15-ak tvrtki, Splitsko-dalmatinskoj 10-ak,
Primorsko-goranskoj, Osječko-baranjskoj i Istarskoj još nekoliko dok sve ostale
županije nisu imale ni jednu tvrtku. Ni do 2011. godine situacija se nije bitno
promijenila iz razloga što od 60-ak ovlaštenih prostorno planerskih tvrtki gotovo
polovica je iz Zagreba.74
Stjecanjem samostalnosti i suverenosti, Republika Hrvatska75 je postala novi
međunarodni pravni subjekt te su promjenama političkog, društvenog i gospodarskog
sustava i ukupnih prostornih odnosa prema susjednim državama stvorene bitno
drugačije osnove i pretpostavke za ustrojstvo, zaštitu, korištenje i uređenje njenog
prostora. Istodobno, promijenjene geopolitičke prilike u ovom dijelu Europe
zahtijevale su da se utvrdi nova politika razvoja i strategije prostornog uređenja, koja
će se temeljiti na ponovnom utvrđivanju vlastitih vrijednosti, potreba i mogućnosti.
Izrada Strategije prostornog uređenja pokrenuta je 1994. godine izradom metodske i
sadržajne osnove, osnove korištenja i zaštite prostora za područja gotovo svih bivših
općina, obavljene su temeljne analize ostale postojeće prostorno planske
dokumentacije te nova dopunska znanstvena i stručna istraživanja bitnih razvojnih
resursa. Nekoliko ministarstava utvrdilo je strategiju djelatnosti svojih resora ili
elemente strategije prostornog uređenja iz svoje nadležnosti, a uspostavljena je i
koordinacija za stalnu međuresorsku suradnju. Godine 1995. Vlada RH je prihvatila
Koncept Strategije koji je utvrdio, pored ostalog, i koncept obnove naselja u ratom
zahvaćenim područjima. Strategiju je 1997. godine donio Zastupnički dom Sabora
RH i ona na nacionalnoj razini određuje dugoročne ciljeve, osnove za uravnoteženje
i smjernice prostornog razvoja, prostornu organizaciju, sustav naselja te određuje
područja sa zajedničkim prostornim i razvojnim obilježjima za koje će se donositi
prostorni planovi na nižoj razini. Program donesen 1999. određuje mjere i aktivnosti
za primjenu Strategije kao i prvenstva ostvarivanja planskih određenja. Oba

74 Ibidem, str. 448 - 450
75„Hrvatski je sabor 25. lipnja 1991. donio povijesnu Ustavnu odluku o samostalnosti i suverenosti
Republike Hrvatske čime je pokrenut postupak razdruživanja od ostalih jugoslavenskih republika te se
taj dan od 2001. godine obilježava kao Dan državnosti Republike Hrvatske. Toj odluci prethodio je
referendum održan 19. svibnja 1991. godine, na kojemu se 93,24 % građana izjasnilo potvrdno na
prvo pitanje referenduma da Republika Hrvatska, kao suverena i samostalna država, koja jamči
kulturnu autonomiju i sva građanska prava Srbima i pripadnicima drugih nacionalnosti u Hrvatskoj,
može stupiti u savez suverenih država s drugim republikama te se 92,18 % građana izjasnilo da se
protivi tome da Republika Hrvatska ostaje u Jugoslaviji kao jedinstvenoj saveznoj državi. Na temelju
takvog očitovanja volje građana, a nakon neuspjeha pregovora s ostalim bivšim jugoslavenskim
republikama o izlasku iz državnopolitičke krize, Sabor Republike Hrvatske, na zajedničkoj sjednici sva
tri saborska vijeća 25. lipnja 1991. godine donosi Ustavnu odluku o suverenosti i samostalnosti
Republike Hrvatske, kojom se utvrđuje da „ovim činom Republika Hrvatska pokreće postupak
razdruživanja od drugih republika i SFRJ. Republika Hrvatska pokreće postupak za međunarodno
priznavanje“. Na istoj je sjednici Sabor donio i Deklaraciju o proglašenju suverene i samostalne
Republike Hrvatske. Posredstvom međunarodne zajednice, radi lakših pregovora o razdruživanju
među bivšim jugoslavenskim republikama, Brijunskom je deklaracijom utvrđen tromjesečni rok
odgode primjene Ustavne odluke od 25. lipnja 1991. godine. No, istekom moratorija na tu povijesnu
odluku, 8. listopada 1991. godine Republika Hrvatska raskida državno-pravne veze s ostalim
republikama i postaje slobodna, samostalna i neovisna država“, 25.lipnja - Dan Državnosti Republike
Hrvatske, Hrvatski sabor, 2019, e-izvor
35

dokumenta bila su utemeljena na Prostornoj osnovi Hrvatske, informacijskoj bazi
koja sadrži postojeće podatke o prostoru i podatke za vrednovanje primjerenosti
postojećih mjera i planova.76
4.2.Izrada prostornih i urbanističkih planova od 2000. do 2011.
Novoosnovani županijski zavodi za prostorno uređenje započeli su pripremne radove
na izradi prostornih planova županije 1995. kada još nije bilo prihvaćenih strateških
opredjeljenja na razini države kao ni podzakonskih akata kojima se uređuje sadržaj i
način izrade te vrste plana. U tim je okolnostima Zavod Ministarstva 1996. godine
izradio smjernice s metodom i sadržajem izrade kojima su se županijski zavodi
koristili sve do donošenja Pravilnika 1998. godine. Situaciju je znatno olakšalo
donošenje Strategije i Programa prostornog uređenja države, a ovdje treba istaknuti i
stručnu solidarnost Zavoda Ministarstva, Zavoda Grada Zagreba i još nekih
planerskih tvrtki koji su 1995. – 1996. izradili niz stručnih podloga za gospodarski
najnerazvijenije županije (Ličko-senjsku, Vukovarsko-srijemsku). U razdoblju 2000. –
2003. doneseni su prostorni planovi svih 20 županija i Prostorni plan Grada Zagreba.
Donošenje tih dokumenata predstavljalo je velik stručni i politički doseg jer je tako
cijeli prostor Hrvatske bio pokriven najvišom razinom prostorno planske
dokumentacije. Hrvatska se tada mogla pohvaliti da je prva u svom regijskom
okružju donijela takvu vrstu suvremenih regionalnih planova ubrzo nakon strateških
dokumenata države.
Nakon donošenja županijskih planova uslijedila je opsežna izrada prostornih planova
za 556 jedinica lokalne samouprave (gradova i općina). Zakonom iz 1994. godine
određeno je razdoblje u kojem su ostali na snazi prostorni planovi doneseni do
stupanja na snagu tog zakona. Za njihovu izmjenu i dopunu bilo je potrebno
prethodno ishoditi suglasnost Ministarstva, zbog potrebe održanja međusobne
konzistentnosti starog i novog sustava prostornih planova te novog teritorijalnog
ustroja države. Za gospodarski nerazvijene sredine izrada i donošenje tih planova
idućih godina morala je biti podržavana odgovarajućim proračunskim sredstvima.
Tek 2011. godine doneseni su planovi za sve gradove i općine. Istodobno su neke
gospodarski razvijenije sredine zbog dinamičnih gospodarskih i graditeljskih procesa
donijele i četvrtu izmjenu i dopunu prvog plana tako da je tih vrsta planova
sveukupno doneseno preko 1050. Tu vrstu planske dokumentacije pretežito su (uz
županijske zavode) radile privatne stručne tvrtke. Nekoliko najvećih tvrtki izradilo je
više desetaka planova dok su najmanje često izradile samo po jedan plan.77
Stupanjem na snagu Zakona formalno je 2007. godine određen sadržaj i
organizacija izrade Informacijskog sustava prostornog uređenja Republike Hrvatske.
Sudjelovanje u stvaranju Informacijskog sustava postalo je i zakonska obveza za

76 Ibidem, str. 450
77 Ibidem, str. 450 - 454
36

Ministarstvo i tijela regionalne i lokalne samouprave radi povezivanja bitnih
prostorno-planskih informacija o prostoru. Ministarstvo je 2004. godine na osnovama
donesenih digitalnih prostornih planova započelo razvoj Geoinformacijskog sustava
Prostornih planova Republike Hrvatske u suradnji sa županijskim zavodima i
geoinformacijskim tvrtkama. U GIS su do 2011. godine ugrađeni, pored ostalog,
Strategija, Program, Izvješće, svi prostorni planovi županija i veći dio prostornih
planova uređenja gradova i općina.78
4.3. Razdoblje nakon 2011. godine do danas
"Do ožujka 2012. godine izrađeno je i doneseno više od 4.200 planova: 21 prostorni
plan županije (od kojih su mnogi više puta mijenjani ili dopunjavani), 556 prostornih
planova uređenja gradova i općina (za sve jedinice lokalne samouprave barem
jedan, dok je za mnoge izrađena i izmjena i dopuna, često i više puta), izrađeno je ili
je u tijeku izrada 25 prostornih planova područja posebnih obilježja (za parkove
prirode, nacionalne parkove, kanal Vukovar –Šamac i drugo), a izrađeno je ili je u
izradi i više od 4.300 svih vrsta urbanističkih planova u gradovima i većim
naseljima".79
Sustav prostornog planiranja koji je na snazi u Republici Hrvatskoj omogućuje
javnosti sudjelovanje tijekom cijelog postupka donošenja prostornog plana. Javno se
objavljuje da se pristupa izradi ili izmjeni postojećeg prostornog plana i javnosti je
osiguran uvid u prijedlog prostornog plana. Javnost može podnijeti prijedloge i
primjedbe na prijedlog plana. Građani moraju imati mogućnosti najmanje na jedno
javno izlaganje u kojemu mogu iznijeti svoje primjedbe. Nositelj izrade dužan je
javno objaviti izvješće o provedenoj raspravi kako bi mogao pristupiti izradi konačnog
prijedloga prostornog plana. U slučaju da je bilo puno izmjena, tada je nositelj izrade
dužan provesti još jednu raspravu. Dodatno, o informacijama o stanju u prostoru
može se doći temeljem lokacijskih informacija i putem izvješća o stanju u prostoru.80

78 Ibidem, str. 457
79 Ibidem, str. 457
80 Staničić, 2017, str. 49 - 50
37

5. CILJEVI I NAČELA TE NADLEŽNOSTI IZRADE PROSTORNIH
PLANOVA
Prostorno planiranje nastaje i provodi se prostornim planom putem Zakona o
prostornom uređenju iz 2013. godine. Zadnja izmjena Zakona o gradnji provedena je
u travnju 2019. godine.81 Uvažavajući sve znanstvene definicije i pojašnjenja o
ciljevima izrade prostornih planova, osnovni cilj izrade prostornog plana je stvaranje
preduvjeta zadovoljenja duhovnog i materijalnog razvoja stanovništva određenog
područja. Pri tome, duhovno zadovoljstvo prioritetno i u naravi stvarni cilj (sreća), dok
je materijalno-gospodarski razvoj sredstvo za postizanje tog cilja.
5.1. Osnovni ciljevi prostornog uređenja
Samostalnošću Republike Hrvatske otvorila se potreba definiranju glavnih i
sporednih ciljeva prostornog uređenja kao jednom od glavnih razvojnih elemenata
prostornog uređenja. Između ostalog dolazi do izražaja boljeg povezivanja državnog
teritorija nastavno na prostornu održivost i ravnomjeran razvoj uvažavajući pritom
racionalno korištenje i buduće očuvanje postojećih kapaciteta. Ravnomjeran
prostorni razvoj je od samog početka veliki problem jer se neravnomjernim razvojem
ne postiže kvalitetna raspodjela i uređenje teritorija Republike Hrvatske. Veliki
nesrazmjer gradskih i ruralnih naselja utječe na društvenu zajednicu ali i na
ekosustav odnosno na stvaranje visoko vrijednog prostora praćenog razvojem
infrastrukture. Dakle mogli bi zasigurno utvrditi da su osnovni ciljevi prostornog
uređenja:
1. ravnomjeran prostorni razvoj s naglaskom na izjednačavanje ruralnog i
gradskog
2. održivost prostora sukladno očuvanju postojećih kapaciteta i racionalno
korištenje budućih
3. bolje povezivanje teritorija
4. razumno korištenje i očuvanje prirode i prirodnih dobara
5. zaštita svih kulturnih vrijednosti
6. pravilna raspodjela i uređenje građevinskog zemljišta
7. izjednačavanje gradskih i ruralnih naselja
8. siguran, zdrav i društveno funkcionalni radni okoliš
9. kompetentan i odgovarajući prometni sustav
10.
prostorni uvjeti za razvoj gospodarstva
11.
zaštita od prirodnih i drugih katastrofa itd.
"Ciljevi prostornog uređenja postižu se primjenom načela prostornog uređenja u
izradi i donošenju prostornih planova te njihovoj provedbi".82

81 ZG, članak 1 - 6
82 ZPU, članak 6
38

5.2. Nadležnost za pristup planiranja
Za nadležnost prostornog planiranja zadužen je Hrvatski sabor i Vlada Republike
Hrvatske a provedbu izvršavaju predstavnička tijela sukladno prostornim planovima
koji su na snazi odnosno prihvaćanjem drugih dokumenata propisani zakonom.83
Dakle Hrvatski sabor donosi planove a koji planovi su propisani državnim planom
državnog razvoja i obično su to planovi većih područja. Vlada Republike Hrvatske
ima obvezu i zadatak donošenja urbanističkih planova i obično su urbanistički
planovi vezani za manja naselja. Naravno da pri tome nesmijemo zaboraviti na
prostorne planove županija a koje planove donosi županijska skupština ili Grad
Zagreb. Kada govorimo o uređenju grada ili općine, nezaobilazno je gradsko
odnosno općinsko vijeće jer oni imaju obvezu donošenja prostornog plana grada ili
općine.
5.3. Temeljna načela prostornog planiranja
Ako govorimo o prostornom planiranju, jedna od temeljnih stvari o kojoj moramo
voditi računa je optimalno korištenje resursa, zaštiti prostora uvažavajući pritom
korisnike prostora. Iz toga proizlazi kako je prostorno planiranje izmjenjiv proces u
stalnoj korelaciji između potreba zadovoljenja korisnika s jedne strane i uništavanja
prostora  druge strane. Poznavanje, procjena mogućnosti korištenja i skladnog
razvoja prostora vodi nas prema planskim rješenjima prilikom izrade, donošenja i
provedbe prostornih planova što ujedno predstavlja osnovu ili temelj načelima
prostornog planiranja. U svrhu stvaranja održivog razvoja od iznimne važnosti je
poznavanje temeljnih načela prostornog planiranja i to:
1. Načelo integralnog pristupa u prostornom planiranju
2. Načelo uvažavanja znanstveno i stručno utvrđenih činjenica
3. Načelo prostorne održivosti razvitka i vrsnoće gradnje
4. Načelo ostvarivanja i zaštite javnog i pojedinačnog interesa
5. Načelo horizontalne integracije u zaštiti prostora
6. Načela vertikalne integracije
7. Načelo javnosti i slobodnog pristupa podacima i dokumentima značajnim za
prostorno uređenje.84
5.4. Ostali faktori koji određuju prostorno planiranje
Osiguranje učinkovitosti i stručnosti prostornog uređenja preko subjekata prostornog
uređenja iz članka 15. Zakona o prostornom uređenju.
Učinkovitost prostornog uređenja osiguravaju Hrvatski sabor i Vlada Republike
Hrvatske te predstavnička tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave
donošenjem prostornih planova te donošenjem, odnosno prihvaćanjem drugih

83 ZPU, članak 15, stavak 1
84 ZPU, članak 8. - 14.
39

dokumenata propisanih ovim Zakonom. Stručnu utemeljenost planova i dokumenata
osiguravaju tijela državne uprave, stručna upravna tijela, zavodi i druge pravne
osobe registrirane za obavljanje stručnih poslova prostornog uređenja te ovlašteni
arhitekti koji samostalno obavljaju stručne poslove prostornog planiranja,osiguranje
međusobne usklađenosti i provedbe prostornih planova.85
"Međusobnu usklađenost prostornih planova, uz tijela, zavode i osobe ovoga Zakona
osigurava Ministarstvo davanjem suglasnosti u skladu s ovim Zakonom. Provedbu
prostornih planova osiguravaju Ministarstvo i upravna tijela. Osiguranje interesa i
potreba posebnih upravnih područja i gospodarstva".86
"U svrhu osiguranja interesa i potreba posebnih upravnih područja i gospodarstva u
prostoru putem sustava prostornog uređenja javnopravna tijela sudjeluju u uspostavi
i vođenju informacijskog sustava prostornog uređenja i dostavi podataka za taj
sustav na način propisan ovim Zakonom i propisima donesenim na temelju ovoga
Zakona te u izradi prostornih planova izradom o vlastitom trošku stručnih podloga
potrebnih za izradu prostornih planova propisanih posebnim zakonima i izradom
prostornih slojeva u skladu s pravilnikom iz čl. 56. stavka 3. ovog Zakona, davanjem
svojih zahtjeva i mišljenja u postupku izrade i donošenja prostornih planova i
utvrđivanjem posebnih uvjeta prije, odnosno tijekom postupka izdavanja lokacijske
dozvole u slučajevima propisanim posebnim propisima, a na način i u postupku
propisanom ovim Zakonom.
Interesi i potrebe gospodarstva i posebnih upravnih područja u prostoru putem
sustava prostornog uređenja osiguravaju se i donošenjem posebnih propisa kojima
se uređuje planiranje i projektiranje posebnih vrsta građevina i područja te
donošenjem sektorskih strategija, planova".87

85 ZPU, članak 15, stavak 1. i 2.
86 Ibidem, članak 16
87 Ibidem, članak 17, stavak 1. i 2.
40

6.
VRSTE
PROSTORNIH
PLANOVA
S
OSVRTOM
NA

URBANISTIČKO PLANIRANJE
Prema stručnoj podjeli postoje dvije vrste prostornih planova: prostorni i urbanistički.
Tablica 1 Vrste prostornih planova prema stručnoj podjeli
Grupa prostornih planova
Grupa urbanističkih planova
Prostorni plan se bavi prostornim uređenjem
ukupnog prostora odnosno teritorija.
Taj teritorij danas sadrži različite elemente koji
tvore suvremenu strukturu prostora.
Naselja su u prostornim planovima prikazani
kao točke ili kao površine s dimenzijom i
oblikom, ali bez prikaza njihove unutrašnje
strukture.
Urbanistički
plan
se
bavi
unutarnjim
prostornim uređenjem naselja.
Način prikaza i metoda ovise o vrsti
urbanističkog plana odnosno mjerilu u
kojem se prikazuje struktura grada ili
naselja.

Izvor: Zakon o prostornom uređenju (NN 153/13, 65/17, 114/18, 39/19, 98/19)

Prostorni planovi imaju snagu i pravnu prirodu podzakonskog akta. Prostorni planovi
nisu autorska djela. Prostorni planovi izrađuju su u digitalnom obliku, a donose se u
analognom obliku. Analogni oblik prostornog plana je ispis elektroničkog oblika
prostornog plana na papir. Elektronički oblik prostornog plana ima istu pravnu snagu
kao analogni oblik, ako je izrađen u skladu s elektroničkim standardom prostornih
planova propisanih pravilnikom.
Podjela po zakonu o prostornom uređenju:88nastavno ova podjela ujedno predstavlja
i hijerarhiju prostornih planova.
"Prostorni planovi državne razine – RH
 Državni plan prostornog razvoja,
 Prostorni plan područja posebnih obilježja i
 Urbanistički plan uređenja državnog značaja.
Prostorni planovi područne (regionalne) razine – ŽUPANIJA
 Prostorni plan županije,
 Prostorni plan Grada Zagreba i
 Urbanistički plan uređenja županijskog značaja.

88 ZPU, članak 60.
41

Prostorni planovi lokalne razine – OPĆINA ILI GRAD
 Prostorni plan uređenja grada, odnosno općine,
 Generalni urbanistički plan i
 Urbanistički plan uređenja.89
6.1. Primarna podjela prostornih planova
Ukoliko su baziramo na hijerarhiju planova prostornog uređenja Republike Hrvatske i
EU, nezaobilazno je primijetiti da se po osnovi značaja i utjecaja, podjela prostornih
planova vrši u dvije osnovne grupe i to primarnu i sekundarnu podjela.
Primarna podjela vrši se prema rangu prostornog plana i obuhvata područja
(teritorijalna).
Primarna podjela ustrojena je zakonima i ostalim propisima. Njima se određuje
razvrstavanje prema: rangiranju, odnosno vrsti i području obuhvata.
Rang prostornog plana je jedna od temeljnih odrednica po kojima svrstavamo
prostorne planove. Rangiranjem prepoznajemo prostorne planove koji su višeg ili
nižeg ranga, reda, šireg ili užeg područja, globalniji, većeg mjerila, itd. Navedeno
rangiranje planova služi kao osnova za usuglašavanje prostornih planova, po kojem
plan nižeg ranga mora biti usuglašen s planom višeg ranga.
Jedna od temeljnih odrednica po kojima svrstavamo prostorne planove je područje
obuhvata, odnosno teritorij koji se planom regulira. Određujući vrstu prostornih
planova po osnovi obuhvata, možemo ih imenovati sukladno nazivu područja,
primjerice: regija –regionalni, općina (mikroregija) – općinski, grad –gradski, naselje
–naseljski, itd.
6.2. Sekundarna podjela prostornih planova
Sekundarna podjela vrši se prema sadržajnim, tematskim i interesnim potrebama.
Sekundarna podjela prostornih planova proizlazi iz njihovih specifičnosti po kojima
se razlikuju. Ta podjela nije normirana, ali je prisutna i može se svrstati u sljedeće
osnovne grupe:
 Sadržajna podjela prostornih planova. Po sadržaju razlikujemo dvije osnovne
vrste planova: strateški prostorni planovi i provedbeni prostorni planovi.
 Tematska podjela prostornih planova. Tematski planovi se određuju prema vrsti
teritorija ili namjene prostora koje obuhvaćaju. Sukladno navedenom razlikujemo
planove koji obuhvaćaju teritorij istih osobitosti i prostorne planove koji
obuhvaćaju područja iste namjene. Teritorij koji ima zajedničke osobitosti, su
područja zaštite prirodne baštine, kulturne baštine, infrastrukturni kompleksi

89 SPRRH, 1.3.2. - Sustav prostornog uređenja
42

(autoceste, luke, hidroelektrane) i sl. Takva i slična područja reguliraju se s
PPPPO.
 Interesna podjela prostornih planova vrši se prema interesu za njegovu izradu i
donošenje. Pri tome se prepoznaju dva subjekta: javni, privatni i mješoviti. Javni
subjekti su teritorijalne uprave i njihovi subjekti (prosvjeta, zdravstvo, kultura,
uprava). Oni isključivo financiraju sve vrste strateških planova te urbanistički plan
uređenja lokalne razine. Privatni subjekti su sve fizičke i pravne osobe (poduzeća
i udruge). Oni financiraju samo one vrste prostornih planova koji su od njihova
neposrednog
interesa,
najčešće
UPU.
Mješoviti
subjekti
formiraju
se
udruživanjem privatnog i javnog sektora (javno-privatne investicije).90
Tablica 2 Podjela prostornih planova
PRIMARNA PODJELA
SEKUNDARNA PODJELA
Rang prostornih
planova
Teritorijalna
Sadržajna
Tematska
Interesna
DPPR – Državni plan
prostornog razvoja

DRŽAVA

Strateški PP
-

javni
PPPPO – Prostorni
planovi područja
posebnih obilježja
Zaštićena područja
UPUd – Urbanistički
plan uređenja
državnog značaja

Provedbeni PP
Građevine
državnog značaja

privatni
PPŽ – Prostorni plan
županije

Županija

Strateški PP

-

javni
UPUž – Urbanistički
plan uređenja
županijskog značaja

Provedbeni PP
Građevine
županijskog
značaja

privatni
PPU O/G – Prostorni
plan uređenja
grada/općine

Strateški PP

-

javni
GUP – Generalni
urbanistički plan

Naselje
velikog
grada

90Ibidem
43

UPU
–
Urbanistički
plan uređenja
Općina / grad

Provedbeni PP
Naselja (izdvojene
zone)
mješoviti

Izvor: Autorov rad prema "Registar prostornih planova", Zavod za prostorno uređenja
Osječko-Baranjske Županije, e-izvor

6.3. Razlike prostornog i urbanističkog planiranja
Kroz djelatnost prostornog planiranja usklađuju se sve aktivnosti i procesi te
održavanje i razvijanje povoljnih uvjeta za život i rad ljudi na određenom teritoriju.
Zbog važnosti svrhovitog korištenja zemljišta i zaštite okoliša i očuvanje estetskih i
kulturnih vrijednosti prostora bitno je da se ostvari optimalan razmještaj stanovništva
te privrednih djelatnosti.
 "Urbanističko planiranje je skup djelatnosti koje se zajednički bave fizičkim
planiranjem naselja, u prvom redu gradova, proučavanjem njihove strukture i njihova
razvitka".91Urbanizam je znanost koja proučava razvitak gradova i njihovu fizičku i
socijalnu strukturu. Na pitanja kako planirati razvoj naselja odgovore daje teorija
urbanističkog planiranje.92 Na obje teorije imaju utjecaj druge znanosti, koje se kreću
u određenim društvenim uvjetima, ali i društveni interesi i društvene htjenje, izraženo
političkom voljom zakonodavnih institucija država.
Prostorno planiranje se bavi uređenjem određenog prostor koji nastanjuje ljudsko
društvo njegovoj cjelokupnosti uzimajući u obzir sve specifičnosti postojećih i
potencijalnih uvjeta:
 fizičkih,
 bioloških,
 demografskih,
 ekonomskih,
 socioloških,
 političkih,
 ekoloških,
 krajobraznih itd.
Gradovi se u takvom prostoru promatraju kao „točke“, bez dimenzije, ili ovisno o
mjerilu s obzirom na ciljeve plana kao površine i to isključivo ukupnog gradskog
teritorija.93

91 Marinović-Uzelac, 1986
92 Bikić, 2019, str. 72 - 73
93 Prostorno planiranje i urbanizam, 2019, e-izvor
44

Generalni urbanistički plan (GUP) određuje površine na kojima je moguće graditi, što
se na njima može graditi (namjena površina) te kolika je dopuštena veličina
građevina. GUP je plan koji se donosi samo za građevinsko područje grada, dok se
cjelokupno administrativno područje grada određuje prostornim planom grada.
Prema novom Zakonu o prostornom uređenju i gradnji GUP više nije obavezan.
Međutim GUP-ovi koji su stupili na snagu do donošenja novog Zakona ostaju na
snazi dok se za područje tog grada ne donese novi prostorni plan.
Urbanistički plan uređenja (UPU) je provedbeni plan koji određuje prostorni razvoj
naselja ili dijela naselja. UPU-om se određuje namjena površine te način na koji će
se ona urediti i koristiti. Ujedno se njime određuju oni zahvati u prostoru koji su
značajni za detaljniju razradu u Detaljnom planu uređenja. UPU se obvezno
propisuje za neizgrađene dijelove građevinskih područja naselja i neizgrađena
izdvojena građevinska područja izvan naselja.
Detaljan plan uređenja (DPU) je provedbeni plan koji detaljno razrađuje uvjete
gradnje i uređenja pojedinog zahvata u prostoru, a donosi se u skladu s Prostornim
planom grada/općine te Urbanističkim planom uređenja (UPU-om). DPU određuje na
kojem se području provodi pojedini zahvat, koja je njegova veličina i namjena.

45

7. DOKUMENTI PROSTORNOG UREĐENJA
Interaktivnim prostornim planiranjem i procjenom mogućih utjecaja kao osnovni cilj
prostornog uređenja želi se ostvariti gospodarski, društveni, ekonomski i svaka
druga vrsta razvoja ali na ravnomjeran način sukladno interesima Republike
Hrvatske ali posebno uvažavajući interese korisnika prostora čuvajući pritom
okoliš.94 Ovdje dakle najviše dolaze do izražaja načela prostornog planiranja
odnosno interes znanstvenih i stručnih spoznaja kako bi se u praksi najbolje
iskoristile sve blagodati prostornog planiranja poštivajući pritom i međunarodne
smjernice jer je Republika Hrvatska danas dio europske obitelji i kao takva ima
obvezu provođenja smjernica i preporuka parlamenta i vijeća Europske unije.
Cijelo vrijeme se kao niti vodilje provlače osnovne postavke održivog razvoja te
zaštita interesa budućih generacija te u tom svjetlu su donošenje i provođenje
dokumenata prostornog uređenja trajne aktivnosti prostornog uređenja čija stalnost i
neprekidnost pridonosi očuvanju prostornih vrijednosti.

Dijelimo dokumente prostornog uređenja na:
strateške:
 Strategija prostornog razvoja i Program prostornog uređenja države,
 Prostorni plan područja posebnih obilježja,
 Prostorni plan županije, odnosno Grada Zagreba,
 Prostorni plan uređenja velikoga grada, grada, odnosno općine.
provedbene:
 Urbanistički plan uređenja,
 Detaljni plan uređenja.95
Tablica 3 Dokumenti prostornog uređenja
Strategija prostornog razvoja
Republike Hrvatske
(„Narodne novine“, br.
106/2017)

Cjelokupni prostor

Sabor
PROSTORNI PLANOVI / PP
razina
tip dokumenta
obuhvat
tijelo
nadležno
za
donošenje
REPUBLIKA
HRVATSKA
DRŽAVNI PLAN
PROSTORNOG
Cjelokupni prostor
Sabor

94 Bikić, 2019, str. 74 - 77
95 Dokumenti prostornog uređenja, 2010, str. 52-53
46

RAZVOJA
PROSTORNI PLAN
PODRUČJA
POSEBNIH
OBILJEŽJA
Prostorni plan ZERP-a
koji se obvezno donosi
za područje ZERP-a,
Prostorni plan
epikontinentalnog
pojasa Republike
Hrvatske koji se
obvezno donosi za taj
pojas, prostorni plan
nacionalnog parka i
prostorni plan parka
prirode koji se obvezno
donose za područje tih
parkova određenih
posebnim zakonom i
prostorni plan područja
posebnih obilježja
određen Državnim
planom prostornog
razvoja koji se donosi
za područje određeno
tim planom.
Sabor
URBANISTIČKI PLAN
UREĐENJA
DRŽAVNOG
ZNAČAJA
Određuje se Državnim
prostornim
planom-za
izdvojena građevinska
područja
javne
i
gospodarske namjene
Vlada
Izvor: Naputak upravnim tijelima lokalne samouprave za izradu prostornih planova i
izvješća o stanju u prostoru, 2018, str. 9

7.1. Dokumenti prostornog uređenja na razini države
7.1.1. Strategija prostornog razvoja Republike Hrvatske
Strategija prostornog razvoja Republike Hrvatske je temeljni državni dokument za
usmjerenje razvoja u prostoru. Ona na temelju ciljeva prostornog razvoja utvrđenih
Zakonom
o
prostornom
uređenju
i
građenju
i
u
skladu
s
ukupnim
gospodarskim,društvenim i kulturnim razvojem te u vezi s drugim temeljnim državnim
razvojnim i strateškim dokumentima određuje dugoročne zadaće prostornog razvoja,
strateška usmjerenja razvoja djelatnosti u prostoru i polazišta za koordinaciju
njihovih razvojnih mjera u prostoru. Program prostornog uređenja Republike
Hrvatske utvrđuje mjere i aktivnosti za provođenje Strategije i određuje u skladu sa
Strategijom temeljna pravila, kriterije i uvjete prostornog uređenja na državnoj,
područnoj (regionalnoj) i lokalnoj razini. Strategija i Program prostornog uređenja
čine jedinstveni dokument prostornog uređenja, kojeg donosi Hrvatski državni sabor.
47

Strategijom prostornog uređenja države (donesena u Zastupničkom domu Sabora
Republike Hrvatske 27. lipnja 1997.) utvrđuju se dugoročni ciljevi prostornog
razvitka, identificiraju područja i oblici pojavnosti vezani uz ta načela, odnosno ciljeve
te daju usmjerenja kao što su:
 osnaživanje prostorno razvojne strukture države,
 racionalna potrošnja prostora za izgradnju,
 očuvanje vrijednih resursa,
 primjena različitih kategorija zaštite vrijednih dijelova prostora,
 prioritet djelatnosti u odnosu na prirodnu predodređenost područja,
 prilagodba općih razvojnih modela značajkama prostora.
Programom prostornog uređenja države96 utvrđuju se mjerei aktivnosti za
provođenje Strategije prostornog uređenja države.
Slika 3 Strategija prostornog uređenja Republike Hrvatske

Izvor: Strategija prostornog uređenja Republike Hrvatske, Ministarstvo graditeljstva i
prostornog uređenja, 1997, e-izvor

96 ZPU, članak 17, stavak 1
48

7.1.2. Program prostornog uređenja Republike Hrvatske
"Odluku o donošenju Programa prostornog uređenja Republike Hrvatske donio je
Zastupnički
dom
Hrvatskog
državnog
sabora
7.
svibnja
1999. godine.
Odluku o Izmjeni i dopuni Programa prostornog uređenja Republike Hrvatske
donijela je Vlada Republike Hrvatske na sjednici održanoj 26. lipnja 2013. godine".97
Slika 4 Program prostornog uređenja s izmjenama i dopunama programa prostornog
uređenja Republike Hrvatske

Izvor: Program prostornog uređenja, Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja,
2013, e-izvor

Program prostornog uređenja Republike Hrvatske utvrđuje mjere i aktivnosti za
provođenje Strategije i određuje u skladu sa Strategijom temeljna pravila, kriterije i
uvjete prostornog uređenja na državnoj, područnoj (regionalnoj) i lokalnoj razini za
razdoblje od osam godina. Ministarstvo je odgovorno za izradu Programa, a izmjene
i dopune, odnosno novi Program može se donijeti za četverogodišnje razdoblje na
temelju analize učinkovitosti primijenjenih mjera te stanja u prostoru utvrđenog u
Izvješću, a prema potrebi i ranije, kada to odredi ministar.
Program sadrži osobito:

prioritete za ostvarivanje zadaća prostornog uređenja,

detaljnija pravila za uređenje pojedinih prostornih cjelina radi jedinstvene
provedbe ovoga Zakona za čitavo područje države, odnosno pojedina područja,

zahtjeve u vezi s prostornim planiranjem te arhitektonskog i krajobraznog
oblikovanja s obzirom na značenje i vrijednosti pojedinih područja države,

97 Program prostornog uređenja Republike Hrvatske, 2013, e-izvor
49


kriterije i uvjete za očuvanje, uređenje i zaštitu područja od interesa za državu,

kriterije i uvjete za planiranje zahvata u prostoru državnog značenja,

osnovu praćenja stanja u prostoru,

izvore potrebnih sredstava za provedbu mjera zaštite prostora.98

7.1.3. Prostorni planovi područja posebnih obilježja
Prostorni planovi nacionalnih parkova – planovi na snazi:
 PPPPO Nacionalnog parka Brijuni
"Na temelju članka 22. stavka 1. Zakona o prostornom uređenju („Narodne
novine“, br. 30/94, 68/98 i 61/00) i članka 28. Zakona o zaštiti prirode
(„Narodne novine“, br. 30/94 i 72/94), Hrvatski sabor na sjednici 4. svibnja
2001., donio je odluku o donošenju prostornog plana nacionalnog parka
„Brijuni“. Plan se sastoji od tekstualnog i grafičkog dijela koji se čuva u
ministarstvu nadležnom za poslove prostornog uređenja i nadležnom
županijskom zavodu. Odredbe za provođenje Plana sastavni su dio ove
Odluke i objavljuju se u »Narodnim novinama«. Danom stupanja na snagu
ove Odluke prestaje važiti Odluka o donošenju Prostornog plana Nacionalnog
parka »Brioni« i pripadajućeg dijela priobalnog pojasa („Narodne novine“, br.
46/87)".99

 PPPPO Nacionalnog parka Kornati
"Prostorni plan Nacionalnog parka Kornati je temeljni dokument zaštite,
korištenja i uređenja prostora kojim se određuju i usklađuju odnosi korisnika
prostora, uvjeti ograničenih intervencija i interes očuvanja vrijednosti prostora
nacionalnog ranga u skladu s Zakonom i načelima upravljanja nacionalnim
parkovima, prilagođeno specifičnostima ovog parka. Plan predstavlja osnovu
za daljnje mjere i uspostavu – usavršavanje sustava upravljanja parkom sa
ciljem unapređenja zaštite te uspostave sustava posjećivanja prihvatljivog
obima i načina kao i korištenja prirodnih resursa koji neće narušiti temeljne
vrijednosti prostora. Plan određuje prioritete i naglašava sustavno vođenje
skrbi o vrijednostima prostora kroz etapne aktivnosti, intervencije i praćenje
stanja i procesa u prostoru i stanja okoliša. Plan je izrađen u suradnji sa svim
relevantnim resorima i institucijama, a u provedbi je neophodna koordinirana
aktivnost svih relevantnih subjekata na njegovu provođenju. S ciljem provedbe
plana potrebno je evidentirati sve pojave, intervencije i ponašanja u parku te
poduzeti odgovarajuće mjere za sanaciju stanja na ugroženim dijelovima kao i

98 ZPUG, članak 66 i 67
99 ZPU, članak 22, stavak 1 i ZZP, članak 28
50

unaprijediti rad JU NP u dijelu kontrole posjećivanja, obavljanja djelatnosti i
upravljanja parkom".100

 PPPPO Nacionalnog parka Krka
"Na sjednici Vlade Republike Hrvatske održanoj 5. listopada 2017. godine
donesena je Odluka o izradi Prostornog plana Nacionalnog parka Krka.
Nositelj izrade plana je Ministarstvo graditeljstva i prostornoga uređenja, a
koordinator je Hrvatski zavod za prostorni razvoj. Zakonom o prostornom
uređenju („Narodne novine“, br. 153/13 i 65/17) određeno je da se za
područje nacionalnog parka obvezno donosi prostorni plan područja posebnih
obilježja te da je prostorni plan nacionalnog parka prostorni plan državne
razine.
Prostorni plan Nacionalnog parka Krka se donosi za cjelokupno područje
nacionalnog parka u granicama određenim Zakonom o izmjenama Zakona o
proglašenju Nacionalnog parka Krka („Narodne novine“, br. 13/97) u površini
od 109 km2". 101

 PPPPO Nacionalnog parka Mljet
"Prostorni plan Nacionalnog parka Mljet radi se temeljem Ugovora o izradi
Klasa: 350-02/95-03/07 i Ur.broj: 531-07/1-95-01 koji su sklopili Ministarstvo
zaštite okoliša i prostornog uređenja, kao nositelj izrade i Dubrovačko-
neretvanska županija, Županijski zavod za prostorno uređenje, Dubrovnik kao
stručni
izrađivač.
Ovaj
prostorno-planski
dokument,
Prostorni
plan
Nacionalnog parka Mljet, mijenja prethodni Prostorni plan Nacionalnog parka
Mljet usvojen na sjednici Vijeća udruženog rada održanoj 17. i 23. srpnja
1986. i sjednici Vijeća općina održanoj 17. srpnja 1986. te vrši usklađivanje
istog s Prostornim planom bivše Općine Dubrovnik (usvojen 9. srpnja 1986.
na Skupštini Općine Dubrovnik). S obzirom na to da su oba dokumenta
planski obrađivala isto područje, a nisu bila međusobno usklađena to je novi
Prostorni plan izvršio korekcije i po pitanju njihovog međusobnog
usklađivanja.
Ovaj Prostorni plan Nacionalnog parka Mljet izrađen je sukladno temeljnoj
zakonskoj regulativi koja regulira ovu oblast (Zakon o izmjenama i dopunama
Zakona o prostornom uređenju, Zakon o gradnji, Zakon o zaštiti prirode,
Zakon o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara) i u skladu s nadređenom
prostorno-planskom dokumentacijom (Strategija i Program prostornog
uređenja Republike Hrvatske). Nositelj izrade:REPUBLIKA HRVATSKA
Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja. Stručni izrađivač:

100 ZZP, članak 28, stavak 2
101 ZPU, članak 86, stavak 2
51

DUBROVAČKO-NERETVANSKA ŽUPANIJA – Županijski zavod za prostorno
uređenje, Dubrovnik".102

 "PPPPO Nacionalnog parka Paklenica - Temeljni razlozi izrade Prostornog
plana su:
 potreba proširenja granica Nacionalnog parka sukladno rezultatima novijih
znanstvenih istraživanja te stečenih spoznaja o potrebi proširenja režima zaštite
prirode i na okolne prostore i zatečene prirodne fenomene.
 promjena globalne strategije planiranja i zaštite prostora te u vezi s tim korekcija
postavki iz prostornog plana SR Hrvatske iz 1974. godine koji je planirao
formiranje nacionalnog parka u višoj vršnoj zoni čitavog planinskog masiva
Velebita i uključivanje Nacionalnog parka Paklenica unutar njegovih granica kao
sastavnog dijela iste cjeline.
 usuglašavanje postavki plana sa: Zakonom o prostornom uređenju („Narodne
novine“, br. 30/94,68/98), Zakonom o zaštiti prirode („Narodne novine“, br.
30/94), Zakonom o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj
(„Narodne novine“, br. 90/92) Zakonom o izmjenama Zakona o proglašenju šume
Paklenica nacionalnim parkom („Narodne novine“, br. 15/97) i drugim relevantnim
propisima, kako bi se omogućilo njegovo provođenje te usklađivanje sa
suvremenim načelima međunarodne zaštite".103

 PPPPO Nacionalnog parka Risnjak
"Risnjak je proglašen nacionalnim parkom već 1953.godine. Od tada,
mnogobrojni su stručnjaci provodili istraživanja iz raznih znanstvenih
djelatnosti. Povodom obilježavanja 40.godišnjice postojanja Parka, 15. rujna
1993.godine, održano je Savjetovanje na kojem su izloženi radovi uz
vegetacijska, faunistička, hidrogeološka i informatička istraživanja na području
Risnjaka. Na tom je znanstveno-stručnom skupu utvrđeno, da se
odgovarajuća zaštita parka ne može učinkovito provesti na dosadašnjoj
površini od 3200 ha te da je neophodno njegovo proširenje. Predloženo je
proširenje na izvorišni dio rijeke Kupe i područje hrvatskog Snježnika, jer
navedena područja predstavljaju značajne prirodne, znanstvene i turističke
vrijednosti pa time obogaćuju i dopunjuju sadržaje nacionalnog parka Risnjak.
Proširenje je proglašeno Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o
proglašenju šume Risnjak nacionalnim parkom („Narodne novine“, br. 13/97),
a time je određena i nova granica parka".104

102 ZPU, članak 22, stavak 1 i ZZP, čl. 28
103 Ibidem
104 Ibidem
52

 PPPPO Nacionalnog parka Sjeverni Velebit
"Prostorni plan Nacionalnog parka Sjeverni Velebit donesen je 23. ožujka
2012. godine („Narodne novine“,br.35/12). Obveza njegova donošenja kao
Prostornog plana područja posebnih obilježja utvrđena je Zakonom o
prostornom uređenju i gradnji („Narodne novine“,br.76/07, 38/09, 55/11 i
90/11). Prostornim planom, kao dugoročnim dokumentom prostornog
uređenja su, uvažavajući prirodne i stvorene sastavnice prostora te ocjenu
mogućnosti korištenja prostora određeni ciljevi prostornog uređenja,
organizacija i namjena prostora, uvjeti korištenja i osobito zaštite prostora s
uvjetima izgradnje i provođenja drugih zahvata u prostoru kao i druge mjere
kojima se unaprjeđuje prostor i okoliš. Sjeverni Velebit, površine 109 km2
proglašen je nacionalnim parkom 1999. godine. Nacionalni park Sjeverni
Velebit kao dio velikog dinarskog sustava nalazi se unutar Parka prirode
Velebit koji je proglašen zaštićenim dijelom prirode 1981. godine, a ujedno je i
rezervat biosfere. Unutar granica Nacionalnog parka nalaze se sljedeća
zaštićena područja: strogi rezervat Hajdučki i Rožanski kukovi, površine 1.296
ha, posebni floristički rezervat Zavižan-Balinovac-Zavižanska kosa, površine
121 ha, posebni floristički rezervat Visibaba, površine 78 ha i spomenik
parkovne
arhitekture
Velebitski
botanički
vrt,
površine
49
ha.
Zaštićena kulturna dobra i kulturna baština predstavlja značajan resurs za
promidžbu i daljnji razvitak ovog Nacionalnog parka. Planom su predložena za
zaštitu, preventivnu zaštitu, registraciju, kulturna dobra: Mirovo, Struge –
Zelengrad, povijesna cesta Jablanac–Štirovača i Grčki zid. Specifičnost
prostora su Velebitski stanovi koji se pojavljuju na tri visinska pojasa: na
podima, u nadgorju i na vrhgorju. Područje Nacionalnog parka nema stalnih
stanovnika. Ključno značenje za njegovo dugoročno funkcioniranje ima
stanovništvo rubnih naselja kao i njegova vanjskog pojasa. Park se nalazi u
Ličko-senjskoj županiji na području Grada Senja. U rubnom području Parka
smješteno je devet naselja, s približno 1000 stanovnika".105

 PPPPO Nacionalnog parka Plitvička jezera
"Na sjednici održanoj 5. travnja 2018. godine Vlada Republike Hrvatske
donijela je Odluku o izradi Izmjena i dopuna Prostornog plana područja
posebnih obilježja Nacionalnog parka Plitvička jezera, koja je objavljena u
„Narodnim novinama“ broj 32/18, od 6. travnja 2018., na temelju koje
započinje postupak izrade Izmjena i dopuna tog prostornog plana državnog
značaja. Odluku o donošenju Prostornog plana područja posebnih obilježja
Nacionalnog parka Plitvička jezera donio je Hrvatski sabor 4. travnja 2014. i
objavljena je u „Narodnim novinama“, br. 49/14. Nositelj izrade Izmjena i

105 ZPUG, članak 100, stavak 2 i ZZP, članak 69, stavak 2
53

dopuna Prostornog plana područja posebnih obilježja Nacionalnog parka
Plitvička jezera je Ministarstvo graditeljstva i prostornoga uređenja, a
koordinator izrade je Hrvatski zavod za prostorni razvoj. Postupak izrade i
donošenja Izmjena i dopuna Prostornog plana područja posebnih obilježja
Nacionalnog parka Plitvička jezera pokrenut je u cilju zaštite i održivog
korištenja jedinstvenog prostora Nacionalnog parka Plitvička jezera za
cjelokupno područje Parka unutar granica određenih Zakonom o proglašenju
Plitvičkih jezera nacionalnim parkom („Narodne novine“, br. 29/49, 34/65 i
13/97), u ukupnoj površini od 266km2. S obzirom na neupitni značaj
Nacionalnog parka Plitvička jezera za identitet hrvatskog prostora i na svijest
o rastućem interesu za njegovo posjećivanje i korištenje, donošenjem Izmjena
i dopuna Prostornog plana područja posebnih obilježja Nacionalnog parka
Plitvička jezera osigurat će se dodatni preduvjeti za očuvanje vrijednosti i
održivo korištenje prostora Nacionalnog parka".106
Planovi u izradi:
 PPPPO Nacionalnog parka Krka

Prostorni planovi parkova prirode
Planovi na snazi:
  PPPPO Parka prirode Kopački rit („Narodne novine“, br.24/06)
 PPPPO Parka prirode Lonjsko polje („Narodne novine“,br. 37/10)
 PPPPO Parka prirode Učka („Narodne novine“, br. 24/06)
 PPPPO Parka prirode Telašćica („Narodne novine“,br. 22/14)
 PPPPO Parka prirode Vransko jezero („Narodne novine“, br.58/12)
 PPPPO Parka prirode Medvednica („Narodne novine“, br.89/14)
 PPPPO Parka prirode Žumberak – Samoborsko gorje („Narodne novine“,
br.125/14 i 5/15-isp.)
 PPPPO Parka prirode Biokovo („Narodne novine", br.108/15)

Planovi u izradi:
 PPPPO Parka prirode Papuk

Prostorni planovi područja posebnih obilježja određeni Strategijom i Programom
prostornog uređenja RH.
Planovi na snazi:
 PPPPO višenamjenskog kanala Dunav-Sava („Narodne novine“, br.121/11).107

106 ZPUG, članak 100, stavak 2 i ZPU, članak 188
107 Ibidem
54

7.2. Dokumenti prostornog uređenja na regionalnoj razini (županije)
7.2.1. Prostorni plan uređenja županije i grada Zagreba
"Prostorni plan županije je temeljni dokument prostornog uređenja jedinice
regionalne samouprave. Njime se razrađuju ciljevi prostornog uređenja i određuje
racionalno korištenje prostora u skladu i u najvećoj mogućoj mjeri sa susjednim
županijama, prostornim razvojem i zaštitom prostora. Sastavni dio prostornog plana
županije, odnosno Grada Zagreba može biti i prostorni plan područja posebnih
obilježja za područja prirodnih vrijednosti županijske, odnosno gradske razine
određene prema posebnom zakonu. Prostorni plan županije, odnosno Grada
Zagreba donosi županijska, odnosno gradska skupština".108

7.2.2. Prostorni planovi posebnih obilježja
"Urbanistički plan uređenja županijskog značaja obvezan je za sva područja
definirana prostornim planovima županija i prostornim planom Grada Zagreba.
Propisuje uvjete provedbe svih zahvata u prostoru unutar svog obuhvata i uvjete
provedbe infrastrukture izvan područja koja se grade kako bi se zadovoljile potrebe
područja iz plana. Urbanistički plan uređenja županijskog značaja obvezno sadrži:
 detaljnu podjelu područja na posebne prostorne cjeline s obzirom na njihovu
namjenu,
 prikaz građevnih čestica namijenjenih za građenje, odnosno uređenje površina
javne namjene,
 druge detaljne uvjete korištenja i uređenja prostora te građenja građevina".109

7.3. Dokumenti prostornog uređenja na lokalnoj razini (gradovi i općine)
7.3.1. Prostorni plan uređenja velikog grada, grada ili općine
Prostorni plan je temeljni dokument prostornog uređenja svake jedinice lokalne
samouprave. Nakon provedene javne rasprave plan usvaja predstavničko tijelo
jedinice lokalne samouprave, tj. općinsko ili gradsko vijeće. Prostorni plan uređenja
velikog grada, grada ili općine određuje usmjerenja za razvoj djelatnosti i namjenu
površina te uvjete za održivi i uravnoteženi razvitak na području velikog grada, grada
ili općine.
Prostorni razvoj naselja ili dijela naselja detaljnije se uređuje urbanističkim planom,
odnosno detaljnim planom uređenja koje u skladu s prostornim planom također
donosi predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave.110

108 Prostorni planovi županija, 2019, e-izvor
109 ZPU, članak 74., stavak 1. - 3.
110 Prostorni planovi županija, 2019, e-izvor
55

Detaljni planovi više nisu na snazi osim u iznimnim slučajevima pa s tim u vezi se
prostornim planom uređenja grada ili neke manje cjeline obvezno donosi urbanistički
plan uređenja  kojim se propisuju uvjeti i provedba svih zahvata u prostoru.

7.3.2. Urbanistički plan uređenja
"Značenje urbanističkog plana uređenja prema Zakona o prostornom uređenju i
gradnji („Narodne novine“, br. 76/07). Prema članku 75.,Urbanistički plan uređenja
detaljnije određuje prostorni razvoj naselja ili dijela naselja s osnovom prostornih i
funkcionalnih rješenja, uvjeta i oblikovanja pojedinih prostornih cjelina naselja.
Urbanistički plan uređenja donosi se obvezno za neizgrađene dijelove građevinskog
područja naselja i neizgrađena izdvojena građevinska područja izvan naselja te za
dijelove tih područja planiranih za urbanu obnovu. Prema članku 76.,Urbanistički
plan uređenja određuje osobito:
 podjelu područja na posebne prostorne cjeline te područja i koncept urbane
obnove naselja ili dijelova naselja,
 osnovu namjene površina i prikaz površina javne namjene,
 razmještaj djelatnosti u prostoru,
 osnovu prometne, komunalne i druge infrastrukture,
 mjere za zaštitu okoliša, očuvanje prirodnih i kulturnih vrijednosti,
 uređenje zelenih, parkovnih i rekreacijskih površina,
 zahvate u prostoru značajne za prostorno uređenje naselja i izradu detaljnih
planova uređenja,
 uvjete uređenja i korištenja površina i građevina i
 zahvate u prostoru u vezi sa zaštitom od prirodnih i drugih nesreća".111
7.3.3. Detaljni plan uređenja
Detaljni plan uređenja u skladu s prostornim planom uređenja velikog grada, grada ili
općine, odnosno urbanističkim planom uređenja, detaljno razrađuje uvjete za gradnju
i uređenje pojedinih zahvata u prostoru, osobito u odnosu na njihovu namjenu,
položaj, veličinu, opće smjernice oblikovanja i način priključivanja na komunalnu
infrastrukturu te određuje mjere za zaštitu okoliša, prirodnih, krajobraznih, kulturno-
povijesnih i drugih vrijednosti propisanih. Detaljni plan uređenja izrađuje se na
topografsko-katastarskom planu ili katastarskom planu u mjerilu 1:1000 ili 1:500.

111 UPU, članak 76
56

8. ZAKONSKA REGULATIVA PROSTORNOG PLANIRANJA I
UREĐENJA
8.1. Zakonodavni sustav kroz povijest
Današnji sustav prostornog uređenja rezultat je dugogodišnje prakse i tradicije
prostornog planiranja. Potkraj 70-ih godina promijenjena je metodologija izrade
razvojnih prostornih planova – prvi su se put u tim planovima određivala građevinska
područja, što je kao rješenje poslije ušlo i u zakonsku regulativu. Tijekom 80-ih
pristupilo se izradi novog prostornog plana SR Hrvatske, koji je donesen 1989.
Stjecanjem samostalnosti i suverenosti, RH je donijela 1994. Zakon o prostornom
uređenju i svoj je prostorni razvoj usmjerila izradom i donošenjem ključnih
dokumenata prostornog uređenja državne razine, a to su Strategija prostornog
uređenja Republike Hrvatske iz 1997. i Program prostornog uređenja RH iz 1999.
godine. 2004. donesena je Uredba o ZOP-u, potom Novi zakon o prostornom
uređenju i gradnji 2007. Do 2013. doneseni su svi planovi za područje države
(prostorni planovi županija i prostorni planovi uređenja gradova i općina). Novi zakon
o prostornom uređenju je donesen krajem 2013., a kao novinu predvidio je izradu
Državnog plana prostornog razvoja. Nova Strategija donesena je 2017. Godine, a
izrada DPPR-a započeta je 2018. godine. U periodu od 2013. do danas izrađeno je
niz ID važećih planova, jer je zakonom utvrđeno da se nova generacija planova
smije donositi tek nakon izrade DPPR-a, čije se donošenje očekuje 2020. godine.
Danas se vidi odmak od navedenog, budući da je problematika koja je bila regulirana
Zakonom o prostornom uređenju i gradnji danas uređena trima zakonima: Zakonom
o prostornom uređenju, Zakonom o gradnji112 i Zakonom o građevinskoj inspekciji.113
Zadnje izmjene i dopune Zakona o gradnji donesenu su 15. travnja 2019. g.114

8.1.1. Zakon o prostornom uređenju iz 1994. godine
Godine 1994  donesen je Zakon o prostornom uređenju koji obuhvaća sve promjene
koje su se dogodile na ovim prostorima. One su prvenstveno bile političke i
gospodarske. Zakonom o prostornom uređenju se uređuje sustav prostornog
uređenja, uvjeti i način izrade, donošenja i provođenja dokumenata prostornog
uređenja te nadležnost tijela državne uprave i tijela jedinica lokalne i područne
(regionalne) samouprave i uprave. Zakonom o prostornom uređenju propisana je
uloga i obveza da predstavnička tijela jedinca lokalne samouprave i uprave
gospodarenjem, zaštitom i upravljanjem prostorom ostvaruju uvjete za društveni i
gospodarski razvoj, zaštitu okoliša, racionalno korištenje prirodnih i povijesnih
dobara
na
načelima
integralnog
pristupa
u
planiranju
prostora.
Nakon

112 ZG, članak 1
113 ZGI, članak 1
114 ZG, članak 1
57

četverogodišnje primjene Zakona uslijedila je prava velika izmjena 1998. godine.
Prilikom te izmjene došlo je do značajnih promjena u odnosu na prostorne planove.
Izmjene su se odnosile na promjene u strukturi prostornih planova,uvođenje instituta
javne rasprave,obveza sudjelovanja određenih subjekata u postupku izrade i
donošenja dokumenata prostornog uređenja. Smanjenje broja prostornih planova,
neodređenog sadržaja, cilja i djelatnosti je dodatno bila jedna od bitnijih promjena.
Za cjelokupan prostor Republike Hrvatske uspostavljen je jedinstveni sustav
dokumenata, te i nova hijerarhija u dokumentima prostornog uređenja. Za obvezu su
dobili da dokumenti užeg područja budu usklađeni s dokumentima prostornog
uređenja šireg područja. Bitna se promjena sastojala u uvođenju obveze provođenja
javne rasprave o prijedlogu prostornog plana te o prijedlogu izmjene, dopune i
stavljanja van snage prostornog plana na jedinstveni način u cijeloj državi. Tada je
omogućeno da postupak javne rasprave provode županije, gradovi i općine. Aktivno
prateći sve promjene koje se događaju na našim prostorima, a vodeći računa o
osiguravanju
održivog
razvoja,
racionalnog
korištenja
i
zaštite
prostora,
ravnomjernog gospodarskog, društvenog i kulturnog razvoja prostora Republike
Hrvatske uslijedilo je nekoliko izmjena i dopuna Zakona o prostornom uređenju
sljedećih godina 2000., 2002. i 2004. Za općine i gradove unutar zaštićenog obalnog
pojasa koji predstavlja 1000 metara od obalne linije u kopno, odnosno 300 metara
od obalne linije u more te cjeloviti prostor otoka važna promjena Zakona je bila 2004.
godine kada se utvrdilo navedeno zaštićeno obalno područje, a glede njegovog
svrhovitog, održivog i gospodarski učinkovitog korištenja te je slijedom predmetne
izmjene Zakona donesena Uredba o uređenju i zaštiti zaštićenog obalnog područja
mora.115
8.1.2.Zakon o prostornom uređenju i gradnji iz 2007. godine
"Trinaest godina nakon prvog temeljnog akta, donesen je 2007. godine novi Zakon o
prostornom uređenju i gradnji. Novi akt objedinjuje prostorno planiranje i gradnju i
znatno je opsežniji od izvornika usvojenog trinaest godina ranije u bitno različitom
društvenom kontekstu. 2007. godine graditeljski je boom u Hrvatskoj bio na svom
vrhuncu bez najmanje naznake skore gospodarske krize i globalne recesije.
Sukladno gospodarskom trenutku jednak se zamah, ambicija i entuzijazam osjećao
u novom Zakonu, koji je postavio dobar, ali ne idealan okvir za planiranje i gradnju.
Određene nejasnoće u domeni zaštite okoliša ili nedorečenosti i nejasnoće u domeni
energetike tek su kasnije postali predmet rasprave. U smislu pojednostavljenja
upravljanja dokumentima prostornog uređenja, kako od struke tako i od službi
provedbe, Zakonom je trebalo krovno definirati određene segmente koji se
kolokvijalno podrazumijevaju, a u naravi i praksi su vrlo različito tretirani. Trebalo je
na razini države ujednačiti teme, pojmove i specifikaciju sad već vrlo disperziranih
tema poput urbanih pravila, gradskih projekata, poteza urbaniteta i sl. Novim su

115 Bikić, 2019, str. 84
58

zakonom u jedinstven sustav povezana upravna područja prostornog uređenja i
radnje, uvedena je urbana komasacija116 kao instrument kojim se omogućava
uređenje građevinskog zemljišta u naselju te pojačava uloga zaštite okoliša u
području planiranja i gradnje, ali i smanjen broj dozvola (upravnih akata) koje su
potrebne za građenje i uporabu građevina. Kako ističe Ministarstvo zaštite okoliša,
prostornog uređenja i graditeljstva koje ga je izradilo, Zakon je jedan od koraka
prema usklađivanju hrvatskog s europskim zakonodavstvom u području graditeljstva,
a posebice u dijelu koji se odnosi na energetsku učinkovitost i građevinske
proizvode. Najvažnija novost za investitore je smanjen broj upravnih akata za
gradnju. Pri tome će za građenje stambenog objekta površine do 400 m2 i zgrade za
obavljanje poljoprivrednih djelatnosti površine do 600 m2, umjesto lokacijske i
građevinske dozvole, biti potrebno samo rješenje o uvjetima građenja, a za njezinu
uporabu, umjesto uporabne dozvole, dostaviti završno izvješće nadzornog inženjera
tijelu koje je izdalo spomenuto rješenje. Za gradnju drugih građevina, umjesto
lokacijske i građevinske dozvole, bit će potrebna samo lokacijska dozvola i potvrđeni
glavni projekt (čiji će postupak potvrđivanja postati jednostavniji i brži od postupka
izdavanja građevinske dozvole), no za njihovu će uporabu biti potrebna uporabna
dozvola. Konačno, za zahtjevnije građevine u tehnološkom smislu (npr. rafinerije,
industrijska postrojenja) bit će potrebna lokacijska i građevinska dozvola te
objedinjeni uvjeti zaštite okoliša (koje će izdavati MZOPUG) te uporabna dozvola.
Isto tako, za stambene objekte površine do 400 m2 koji su izgrađeni bez lokacijske i
građevinske dozvole, ali su u građevinskom području i nisu suprotni prostornom
planu, bit će potrebno rješenje o izvedenom stanju, dok će za veće građevine biti
potrebne lokacijska dozvola i potvrda izvedenog stanja. Spomenute će dozvole od 1.
siječnja 2008. godine, umjesto ureda državne uprave, izdavati upravna tijela velikih
gradova (s više od 35 000 stanovnika) i gradova koji su sjedišta županija, odnosno
županijska upravna tijela (na preostalom području pojedine županije). Novim je
Zakonom uvedeno pojačano sudjelovanje javnosti u procesu donošenja prostornih
planova i propisano da se planovi moraju donijeti devet mjeseci nakon javne
rasprave (koja će se u protivnom morati ponoviti). Isto tako, povećana je uloga i
odgovornost ovlaštenih arhitekata i inženjera u postupcima izdavanja dozvola te se
uspostavlja sustav utemeljen na suvremenim načelima koji omogućava racionalno
gospodarenje prostorom i njegovu zaštitu u svrhu osiguranja uvjeta za društveni i
gospodarski razvoj Hrvatske.117

116 Komasacija ili okrupnjavanje zemljišta je agrarnopravna mjera koja se provodi u svrhu
grupiranje zemljišnih čestica radi racionalnije agrarne proizvodnje. Okrupnjavanja zemljišta se provodi
ako se zbog velike rascjepkanosti zemljišta ne može organizirati poljoprivredna proizvodnja koja
osigurava isplativost uloženih sredstava, odnosno ako se zemljište ne može racionalno obrađivati.
Komasacija se provodi na određenom području; u pravilu obuhvaća zemljište jedne katastarske
općine.
117 Na snagu je stupio novi Zakon o prostornom uređenju i gradnji, 2007, e-izvor

59

8.1.3. Zakon o prostornom uređenju iz 2013. godine
Zakon o prostornom uređenju stupio je na snagu 1. siječnja 2014. godine. Njime se
uređuje sustav prostornog uređenja. Između ostalog se uređuju ciljevi, načela i
subjekti prostornog uređenja, praćenje stanja u prostoru i području prostornog
uređenja, uvjeti planiranja prostora, donošenje Strategije prostornog razvoja
Republike Hrvatske, prostorni planovi uključujući njihovu izradu i postupak
donošenja, provedba prostornih planova, uređenje građevinskog zemljišta, imovinski
instituti uređenja građevinskog zemljišta i nadzor. Nakon stupanja na snagu
spomenutog Zakona, tj. 18. rujna 2014. godine stupila je na snagu Direktiva
2014/89/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o uspostavi okvira za
prostorno planiranje morskog područja (SL L 257, 28.8.2014.). Donošenje ove
Direktive potaknuto je, prije svega, velikom i sve intenzivnijom potražnjom za
morskim prostorom za različite potrebe, na primjer za pogone za proizvodnju
energije iz obnovljivih izvora, istraživanje i iskorištavanje nafte i plina, vađenje
sirovina, turizam, akvakulturu, pomorske i ribarske aktivnosti, uz istovremenu
potrebu očuvanja ekosustava i biološke raznolikosti te podvodne kulturne baštine,
kao i zbog višestrukih pritisaka na obalne resurse, a što iziskuje integrirani pristup u
planiranju i upravljanju. Tom se Direktivom uspostavlja okvir za prostorno planiranje
morskog područja u svrhu promicanja održivog rasta pomorskih gospodarstava,
održivog razvoja morskih područja i održivog korištenja morskih resursa. U okviru
integrirane pomorske politike Europske unije, taj okvir državama članicama
omogućuje uspostavu i provedbu prostornog planiranja morskog područja radi
davanja doprinosa ciljevima utvrđenima tom Direktivom, uzimajući u obzir interakciju
kopna i mora te pojačanu prekograničnu suradnju u skladu s odgovarajućim
odredbama Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora (UNCLOS-a). Sustav
prostornog planiranja u Republici Hrvatskoj uspostavljen Zakonom o prostornom
uređenju temelji se na načelu integralnog pristupa u planiranju i upravljanju
prostorom koji obuhvaća kopno i more te njihovu međusobnu interakciju. Nadalje,
očuvanje ekosustava, biološke raznolikosti i kulturne baštine te održivi rast
gospodarstva, svih područja i svih resursa, uključujući i morska područja i resurse,
osnovni su ciljevi sustava prostornog planiranja uspostavljenog Zakonom o
prostornom uređenju. Navedenim Zakonom su određena i druga pitanja uređena u
skladu s predmetnom Direktivom. Međutim, Zakonom o prostornom uređenju
uređeno je prostorno planiranje na teritoriju Republike Hrvatske, ali nije
uređeno,odnosno omogućeno prostorno planiranje izvan njenog teritorija u
zaštićenom ekološko ribolovnom pojasu i epikontinentalnom pojasu, a kako se to
predmetnom Direktivom zahtjeva. Zakonom o prostornom uređenju nisu izravno
propisani ciljevi i načela prostornog planiranja morskog područja. Zakonom nije ni
propisana obveza suradnje Republike Hrvatske s državama članicama Europske
unije u podregiji. Tijekom provedbe Zakona o prostornom uređenju radi poboljšanja
učinkovitosti provedbe tog Zakona uočena je potreba za: detaljnijom definicijom
60

pojma građevinske (bruto) površine zgrade i zahvata u prostoru koji se prema
propisima o gradnji ne smatraju građenjem, redefinicijom pojma osnovne
infrastrukture, urbane sanacije i definicijom pojma urbanističkog plana uređenja;
brisanjem prestanka važenja odluke o izradi prostornog plana u slučaju donošenja
nove odluke o izradi prostornog plana; jasnijim uređenjem pitanja uvjeta za
planiranje u zaštićenom obalnom području, uvjeta za izdavanje lokacijske dozvole i
rješenja o utvrđivanju građevne čestice. Između ostaloga uočena je potreba i za
uvođenjem suglasnosti Ministarstva za donošenje generalnog urbanističkog plana u
zaštićenom obalnom području i uvođenjem obveze davanja mišljenja županijskog
zavoda za prostorno uređenje na prijedlog generalnog urbanističkog plana uz
skraćivanje roka za davanje tog mišljenja kao i uvođenjem obrazloženja prostornog
plana kao njegova sastavnog dijela te niz drugih bitnih stvari sve do ispravka više
grešaka nastalih u pisanju samog teksta Zakona. Osim toga, prilikom donošenja
Zakona o prostornom uređenju isti je usklađen s Direktivom 2012/18/EU Europskog
parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o kontroli opasnosti od velikih nesreća koje
uključuju opasne tvari, o izmjeni i kasnijem stavljanju izvan snage Direktive Vijeća
96/82/EZ (Tekst značajan za EGP) (SL L 197, 24.7.2012.), ali to u njemu nije
navedeno na odgovarajući način pa je taj nedostatak bilo potrebno otkloniti. Radi
potpunog usklađenja Zakona o prostornom uređenju s navedenom Direktivom,
otklanjanja spomenutog nedostatka i poboljšanja učinkovitosti provedbe tog Zakona
u spomenutim segmentima donesen je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o
prostornom uređenju koji je stupio na snagu 15. srpnja 2017.118
8.2. Ustrojstvo i nadležnost dokumenata prostornog uređenja
Ustrojstvo i nadležnost dokumenata prostornog uređenja vezano je isključivo uz
Zakon o prostornom uređenju, druge Zakone vezane uz Zakon o prostornom
uređenja, izmjene i dopune svega navedenoga ali i u velikoj je međuovisnosti s
podzakonskim aktima. Kada govorimo o ustrojstvu prostornog uređenja i
dokumentima istog, nezaobilazno je spomenuti kako, doslovno i ne postoji država
Europske unije koja je u novijoj prošla izuzetno težak i trnovit put kao hrvatska.
Rat, ratna razaranja, unutrašnje migracije, raseljavanja, odseljavanja, do danas
minirana i minski sumnjiva područja. Planiranje u takvim uvjetima jedino je moguće
kao nastavak i razvoj trajnog procesa, u uvjetima nepredvidivih okolnostima na svim
poljima, permanentnog stres-testa i aktivne prilagodbe novonastalim okolnostima.
Osim ratnog Zakona iz 1994., donesen je i čitav niz uredaba o prostornom uređenju
ratom zahvaćenih područja, zaštite obalnog pojasa mora i drugih te obveza izrade
dokumenata praćenja stanja u prostoru (Izvješća o stanju u prostoru i Programa
unapređenja stanja u prostoru).119

118 Dvadesetšesti  forum poslovanja nekretninama, 2016, e-izvor
119 Strateške odrednice prostornog razvoja Europske unije, 2011, e-izvor
61

Ukoliko želimo govoriti o prostornom uređenju Republike Hrvatske moramo imati na
umu kako je osnovni izvor prava Ustav Republike Hrvatske i Zakon o lokalnoj i
područnoj (regionalnoj) samoupravi a nastavno na njih podređeno dolaze Zakon o
prostornom uređenju s svojim podzakonskim aktima.120 Predstavnička tijela na koja
moramo u ovom slučaju računati su tijela kako državne tako i jedinice lokalne i
područne (regionalne) samoupravo a koje jedinice vlasti donose dokumente
prostornog uređenja i određuju pravila oko njih. Kako je početno ili uvodnom dijelu
vezano uz ustrojstvo i nadležnost dokumenata prostornog uređenja naveden i
okarakteriziran težak put Republike Hrvatske, ratom opustošene a opet, ma koliko
god bila opustošena dokumenti prostornog uređenja, su i u tako teškim uvjetima,
donošeni i na temelju njih je kompletna gradnja u Republike Hrvatske funkcionirala.
Možda je to jedan o razloga čestih izmjena dokumenata prostornog uređenja, kako u
kontekstu primljene i provedbe tako i s zakonodavne osnove. Ne smijemo smetnuti s
uma kako s prečestih izmjena i dopuna prethodno navedenih su nastali veliki
problemi u funkcioniranju prostornih planova a što se posebno da isčitati kroz
nedovoljno dobru suradnju struke i političkih aktera. K tome, kada još pridodamo i
privlačenje velikih investitora koji su usmjereni samo na profit, na žalost nastaju
užasavajući zahvati u prostoru koji su ujedno nepopravljivi ili djelomično popravljivi.
Danas na žalost, iako bi promjene trebale biti temeljite, one su isključivo kozmetičke
naravi. U prethodno navedenim uvjetima, što je i logično struka pokušava iznaći
načina rješavanja navedenih problema kroz primjenu zakona i kroz promjenu
političkih, društvenih ali i ekonomskih prilika.
8.3. Primjena zakona i njegova učinkovitost
Prostorno planiranje se kreće u okvirima tematskih područja koje se odnose na
prirodne resurse, ljudske potencijale, strukturu naselja, razvoju gospodarstva,
uspostavi infrastrukturnih sustava, kvaliteti življenja te zaštiti i oblikovanju okoliša.
Hrvatska ima vrlo različita prirodna obilježja. Prihvaćanjem međunarodnih konvencija
temeljenih na održivom razvoju Hrvatska se zauzima za zaštitu prirodnih vrijednosti i
resursa, kao i bioraznolikosti. Velika je umješnost pravilnim balansiranjem omogućiti,
odnosno planirati prostore za buduću izgradnju, ali ne umanjujući prirodnu
raznolikost, budući da su to baš prostori koji na sebe privlače obavljanje različitih
ljudskih djelatnosti pa i neprimjerenu gradnju.
Zakon o prostornom uređenju i gradnji  u primjeni je od 1. listopada 2007. u njemu su
objedinjene problematike dvaju zakona i to bivših Zakona o prostornom uređenju i
Zakon o gradnji. U svrhu ostvarivanja načela održivog razvitka, prilikom prihvaćanja
polazišta, strategija, programa, planova, propisa te njihove provedbe, država i
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave moraju poticati gospodarski i
socijalni razvitak društva tako da se udovoljavanjem potreba današnje generacije

120 ZPU, članak 1
62

uvažavaju jednake mogućnosti za udovoljavanje potreba budućih generacija te da se
sprječava prevladavanje interesa pojedinih djelatnosti na račun uravnoteženosti
razvoja, biološke raznolikosti, zaštite okoliša i potreba drugih korisnika prostora.
Hrvatska je jedna od rijetkih zemalja koja se može pohvaliti dugom tradicijom
prostornog planiranja. I u vrijeme kada su na našim prostorima bili neki drugačiji
politički, društveno-ekonomski i vlasnički odnosi, polazeći od centraliziranog
prostornog planiranja i države koja je raspolagala zemljištem postojao je jasno
definirani sustav prostornih planova.
U današnje doba, kada su se procesi globalizacije gospodarstva i trgovine,
liberalizacije međunarodnih tokova kapitala uz rast nadnacionalnih korporacija
ubrzali, Hrvatska se sve više suočava s istim problemima kao i europske zemlje.
Imajući to na umu, naše zakonodavstvo iz oblasti prostornog uređenja i gradnje
treba dati odgovarajuće okvire za ostvarenje usvojenih načela održivog razvitka, koji
se između ostalog temelje i na prostornom razvitku, planerskoj organizaciji korištenja
prostora, zaštiti prostora, prostornoj preobrazbi naselja te zaštiti interesa budućih
generacija.
Upravno područje gradnje i pitanje provedbe nadzora građevinske inspekcije, koji su
danas, zajedno s upravnim područjem prostornog uređenja, uređeni prethodno
spomenutim Zakonom o prostornom uređenju i gradnji, uredit će se posebnim
zakonima Zakonom o prostornom uređenju, Zakonom o gradnji i Zakonom o
građevinskoj inspekciji.121
8.4. Pozitivne i negativne strane primjene zakonske regulative
Pozitivne strane primjene zakonske regulative:
 Zakoni su usklađeni vertikalno (s direktivama EU-a),
 Sustav je dobar s obzirom na to da pruža široku lepezu bavljenja prostornom na
ispravan način,
 Sustav kakav je u RH što se tiče institucija dobro funkcionira i ovakav vertikalan
sustav odgovornosti daje rezultate, iako svaka promjena vlasti uvjetuje
stagnaciju,
 Zavodi su u mogućnosti izrađivati studije, uvjetovati poboljšanje izrade Planova i
imaju snagu jer u sustavu donošenja planova izdaje mišljenje o usklađenosti
planova,
 Pozitivno je i to što su se učinile informatički dostupne neophodne podloge i
dokumenti koji se mogu preuzeti na raznim web-servisima te javnosti prostornih
podataka, i ako i tu ima problema.

121 Dvadeseti forum poslovanja nekretninama, 2013, e-izvor
63

Negativne strane primjene zakonske regulative:
 Pojedine odredbe zakona su nedorečene i mogu se tumačiti kako kome
odgovara, nisu jednoznačne,
 Zakoni su međusobno neusklađeni,
 Zakoni se češće mijenjaju od planova,
 Planovi kao podzakonski akti nemaju snagu podzakonskog akta,
 Kriteriji i smjernice Savjeta, konvencije EU-a, povelje, protokoli, paktovi i slično te
struka se ne uvažavaju i nisu primjenjivi jer Zakon ih izričito ne navodi,
 Zavod za prostorno uređenje pojedine županije daje mišljenje utemeljeno na
pravilima struke i smjernicama ali izrađivači prostornih planova i investitori se na
kraju pozivaju samo na Zakon jer smjernice, preporuke i mišljenje ih ne obvezuje,
 Iz Zakona je izbačena komasacija što onemogućuje kvalitetno planiranje,
 Zakon u planiranje uvodi nelegalnu gradnju naime za takva područja traži izradu
planova urbane sanacije,
 Veliki je problem prostornom planiranju u RH donijela legalizacija nelegalnih
objekata. Zakona o legalizaciji je doveo do urušavanja principa prostornog
planiranja,
 Zakon određuje izvan građevinskog područja što je potpuno izvan domena
prostornih planova,
 Prostorni planovi uređenja gradova i općina koji se izrađuju u mjerilu 1:25.000 su
provedbeni jer određuju građevinska područja u mjerilu 1:5000 i daju uvjete
gradnje. Ne obaziru se na specifičnosti prostora, propisuju uvjete sukladno
zakonu i napokon su jednaki za cijelo područje RH. Zakonom nije obvezno
izrađivati studije tako da odredbe ostaju ujednačene za cijelo područje države,
univerzalne, u gradu, na selu, u novom dijelu grada i u tradicijskom naselju,
 Sve povelje i konvencije, protokoli EU -a su preuzeti ali nisu obvezni i sve ostaje
na preporukama,
 JLS nisu dorasle provođenju regionalne i prostorne politike, većina ih je mala po
površini i broju stanovnika, stručno su podkapacitirani. JLS nisu bogate i svaki im
je trošak suvišan, a procedure izrade planova su dugotrajne. Programi za izradu
planova nisu dobro napravljeni, izbor izrađivača Planova je sveden na jeftinu,
javnu nabavu male vrijednosti.122

122 Sustavi prostornog planiranja u EU, str. 27 - 28, e-izvor
64

9. PROSTORNO PLANIRANJE I MEĐUNARODNA REGULATIVA
9.1. Preporuke Europske unije u pogledu prostornog planiranja
Ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju a nastavno na prostorno planiranje,
počinje između ostalog i primjena propisa ali i preporuka vijeća i parlamenta
Europske unije. Ovdje moramo biti svjesni činjenice kako preporuke Europske unije
nisu temeljni dokumenti koje Republika Hrvatska mora slijepo slijediti ali ih slijedi jer,
cjelokupna Europska unija funkcionira i ima intenciju usklađivanja svih Zakona o
prostornom planiranju a sve sa svrhom usklađivanja u cijelosti između svih država. S
tim u vezi Europska komisija 1999. godine donosi temeljni dokument prostornog
razvoja a kojim dokumentom izdaje neobvezujuća okvira usmjerenja pa iz tog
razloga,kako druge države tako i republika Hrvatska donosi i usmjerava nacionalne
strategije nacionalnog razvoja. jednim takvim sustavom upravljanja omogućava
republici hrvatskoj razvoj strategije prostornog razvoja koji daje pozitivno usmjerenje
prostornom razvoju.123 Viši stupanj primjene prostornih određenja razvoja treba,
prema ESDP-u, omogućiti veću prilagodljivost planskih odrednica i time pridonijeti
postupnoj deregulaciji sustava prostornog uređenja kao krajnjeg cilja. No, i u tom je
pogledu potrebno sagledati i prihvatiti osobitosti određenoga kulturnog kruga.
Europska unija donijela je krovne dokumente kojima se uređuju pitanja vezana na
prostorni aspekt razvoja i planiranja kopna i mora država članica te teritorija u zoni
njihovih gospodarsko-kulturnih i ostalih ovlasti i interesa. Dokumenti nisu pravno
obvezujući već usmjeravajući, uz pretpostavku suradnje, koordinacije i sporazuma u
izradi i provedbi. Nije moguće (a možda i nije potrebno) nabrojiti sve dokumente koji
se odnose na prostorni razvoj, zaštitu i održivo upravljanje krajobrazom, prirodnom i
graditeljskom baštinom, morem, podmorjem... te onih makroregionalne i teritorijalne
suradnje. Stoga će ovdje biti spomenuti samo oni najvažniji za prostorni razvoj
Hrvatske.
9.2. Zahtjevi Europske unije prema zemljama kandidatkinjama
Zbog svoje uloge u jačanju ciljeva ekonomske i socijalne povezanosti prostorni
razvoj čini važan element u proširenju EU-a. Istodobno zbog prostorne, povijesne,
kulturne i prirodne raznolikosti na razini Europe ne postoje jedinstveni usporedivi
prostorni podaci – zemlje članice posljednjih godina tek pokušavaju dogovoriti
pouzdane kriterije i pokazatelje koji bi bili primjenjivi u svim zemljama EU-a. Pojmovi
i zakonska regulativa iz sustava prostornog uređenja zemalja članica također nisu
međusobno usklađeni. Stoga ne postoji „europsko“ prostorno zakonodavstvo, već
samo prostorno zakonodavstvo na razini država članica EU-a. No usprkos tome, na
području EU-a vrijedi normativno uređenje kojemu je cilj dugoročna vizija razvoja
prostornog uređenja usklađena s usmjerenjima EU-a i drugih međunarodnih

123 Bikić, 2019, str. 97
65

organizacija.Za zemlje kandidatkinje to znači da na području prostornog uređenja ne
postoje direktne obveze prema pojedinim poglavljima pravne stečevine Zajednice.
Zahtjevi EU-a ponajprije se odnose na obvezu da zemlje kandidatkinje politiku i
ciljeve prostornog razvoja usklade s europskim ciljevima prostornog razvoja te da u
nacionalno zakonodavstvo o prostornom uređenju ugrade određene mehanizme za
usklađivanje interesa s Unijom i drugim zemljama članicama. Jedan takav
mehanizam jest obveza zemalja članica da postupke pripreme, izrade i prihvaćanja
dokumenata prostornog uređenja na nacionalnoj razini temeljena načelima pravne i
socijalne države, financijske opravdanosti i demokratskog društva. Drugi je
mehanizam da se u postupku prostornog planiranja poštuju međunarodne
preporuke, direktive, ugovori i konvencije npr. iz područja zaštite okoliša, zaštite
prirodne i kulturne baštine,gospodarenja vodama, upravljanja obalom i otočnim
područjima. Pojedini sektori, poput prometa, koji su vezani na poslove prostornog
planiranja također su dužni poštovati međunarodne dogovore i posebna usmjerenja
te akte EU-a (npr. iz područja poljoprivrede), kao i voditi i usmjeravati viziju razvoja
svoje djelatnosti na državnoj razini. Nove članice EU-a poput Češke, Slovačke i
Slovenije u procesu pridruživanja trebale su najprije ocijeniti stanje prostora, odrediti
vlastite ciljeve i politiku prostornog razvoja te, napokon te ciljeve i politiku uskladiti s
interesima EU-a. Tako je Slovenija još u prosincu 2001.godine odredila novu Politiku
prostornog uređenja i usvojila Ocjenu stanja i težnji u prostoru, dok je novi Zakon o
prostornom uređenju usvojila 2002. godine (Zakon o uređivanju prostora, UL
110/02). Kao osnovna doktrina novog sustava usvojeno je načelo održivog i
usklađenog prostornog razvoja urbanih i ruralnih područja, a predviđeni su
instrumenti aktivne zemljišne politike, kako lokalnih zajednica, tako i države.
Uspostavljena su i nova pravila i način sudjelovanja svih zainteresiranih osoba u
postupku pripreme i prihvaćanja prostornih odluka. Stoga se može zaključiti da će i
Hrvatska u procesu pridruživanja EU-u trebati osigurati i ugraditi sljedeća tri
elementa u svoje zakonodavstvo s područja prostornog uređenja:
• Osigurati strogo poštovanje cjelokupne zakonske regulative koja se odnosi na
prostorno uređenje, npr. uvesti veće ovlasti u kontroli prostora, povećati novčane
kazne za nepridržavanje zakona, osigurati uvjete da se prostorni planovi provode na
način da se štiti prirodna i kulturna raznolikost, štedi i čuva prostor za buduće
naraštaje, i sl.
• Ugraditi u zakonodavstvo odredbu o sudjelovanju javnosti u postupku pripreme
prostornih planova (trenutačno se u Hrvatskoj predviđa sudjelovanje javnosti samo u
toku izrade, ali ne i u toku pripreme prostornih planova).
• Stvoriti uvjete da prostorni planovi budu izraz realnih mogućnosti društva, a ne
samo vizije urbanista i arhitekata za koje ne postoji stvarna financijska opravdanost.
Te bi zahtjeve bilo lako ispuniti kad bi EU provjeravao samo formalnopravnu
ugrađenost u domaće zakonodavstvo. Međutim, pregovori o članstvu u EU-u vode
66

se ponajprije o uvjetima uz koje će zemlje kandidatkinje primjenjivati te
administrativno i zakonski provoditi rješenja prihvaćena na pojedinom području na
europskoj
razini.
Dana 1.
srpnja 2013. godine Republika
Hrvatska postala
je
28. punopravna članica Europske unije.124
"Jedan od glavnih ciljeva vanjske politike Republike Hrvatske bio je ulazak u
punopravno članstvo Europske unije. Hrvatska je podnijela zahtjev za punopravno
članstvo 21. veljače 2003. godine, a službeni status kandidata za članstvo u EU-u
dobila je 18. lipnja 2004. Pristupni progovori, koji su trebali započeti u ožujku 2005.,
odgođeni su, a kao uvjet za početak pregovora istaknuta je potpuna suradnja
s Haškim sudom za ratne zločine počinjene na području bivše Jugoslavije. Pregovori
su službeno otvoreni 3. listopada 2005. godine, nakon što je glavna haška tužiteljica
potvrdila potpunu suradnju Hrvatske s Haškim sudom. Pregovori o članstvu u
Europskoj uniji bili su podijeljeni u nekoliko faza. Prva faza, analiza usklađenosti
zakonodavstva zemlje kandidata s europskim propisima (tzv. screening) započela je
nakon otvaranja pregovora (20. listopada 2005. godine), i trajala je godinu dana
(završila je 18. listopada 2006.). Nakon screeninga, započeli su pregovori. Pregovori
su se fokusiraju na uvjete pod kojima će država kandidatkinja usvojiti, implementirati
i izvršavati acquiscommunautaire (odnosno pravnu stečevinu Europske unije). Inače,
o sadržaju pravne stečevine nema pregovora, jer se pregovori temelje na načelu da
svaka država kandidatkinja tijekom pregovora mora usvojiti cjelokupnu pravnu
stečevinu.
Nakon više od osam godina od podnošenja zahtjeva za članstvo te skoro šest
godina
pregovaranja, 10.
lipnja 2011. je José
Manuel
Barosso uime Europske
komisije predložio zatvaranje pristupnih pregovora s Hrvatskom. Tu je odluku 24.
lipnja iste godine podržalo i Europsko vijeće pozivajući na zatvaranje preostalih
pregovaračkih poglavlja do kraja lipnja 2011. te na potpisivanje pristupnoga ugovora
s Hrvatskom do kraja iste godine. Ugovor o pristupanju Republike Hrvatske
Europskoj uniji potpisan je u Bruxellesu 9. prosinca 2011. godine".125
9.3. Europski dokumenti prostornog planiranja
"Temeljni dokument prostornog razvoja, kao što je prije navedeno donijela je
Europska komisija 1999. pod nazivom Europske perspektive prostornog razvoja
(European Spatial Developement Perspective – ESDP). On daje neobvezujuća
okvirna usmjerenja za stvaranje odmjerene, održive, sveobuhvatne, multisektorske i
usmjerujuće strategije prostornog razvoja države na europskom kontinentu, s
utjecajem i na prekomorska interesna područja. Pokrenuti procesi (uvriježeni danas
pod nazivima „teritorijalna kohezija” i „place-basedpolicies”) rezultirali su izradom
dokumenata kao što su Teritorijalna agenda EU-a i Kooperacijska platforma za

124 Hrvatska postala 28. članica Europske unije, 2013, e-izvor
125 Hrvatska i Europska unija, 2003, str. 1
67

teritorijalnu koheziju – COPTA (2007.), Zelena knjiga teritorijalne kohezije Europske
komisije (2008.), Makroregionalne strategije EU-a (2009.) i drugim. Pravi temelj
daljnjeg razvoja postaje tek Lisabonski ugovor i strategija Europa 2020, kojima je
postavljen jedan od ciljeva kohezijske politike – teritorijalna kohezija. Lisabonski
ugovor (punim nazivom Ugovor iz Lisabona o izmjenama i dopunama Ugovora o
Europskoj uniji i Ugovora o osnivanju Europske zajednice) potpisan je u Lisabonu
13. prosinca 2007., stupio na snagu 2009., radi rješavanja pitanja daljnjega
institucionalnog funkcioniranja Europske unije: dopunjuje postojeće ugovore o
Europskoj uniji i Europskoj zajednici, pritom ih ne zamjenjujući. Europsku strategiju
za pametan, održiv i uključiv rast – Europa 2020. (EUROPE 2020, A strategy for
smart, sustainableandinclusivegrowth) donijela je Europska komisija u Bruxellesu 3.
ožujka 2010. godine. Dokument predstavlja europsku strategiju gospodarskog rasta
u narednom desetljeću s ciljem pametnog, održivog i sveobuhvatnog rasta radi
povećanja zaposlenosti, produktivnosti i socijalne kohezije. Sve se trajno razvija u
pet
osnovnih poglavlja
(zapošljavanje, inovativnost,
obrazovanje,
socijalna
uključenost, klima/energija) do zadane 2020. godine. Lisabonsko-gotenburšku
strategiju (LisbonandGothenburgStrategies for CompetitivenessandSustainability)
donijelo je u Lisabonu 2000. godine Vijeće Europe, s namjerom da provedbom
programa do 2010. godine promakne Europu u najsposobnije, na znanju bazirano
gospodarstvo svijeta. Od dokumenata značajnih za prostorni razvoj i prostorno
planiranje mora, kao i postizanje ciljeva teritorijalne kohezije, značajni su: Plavi rast
(Blue
Growth,
2012.),
Politika
integralnog
upravljanja
morem
(IntegratedMaritimePolicy for the European Union ili Blue Book – IMP, 2007.),
Limassolska Deklaracija (TheLimassolDeclaration, 2012.), Protokol o integralnom
upravljanju obalnim područjem (IntegratedCoastal Zone Management – ICZM,
2008.), Barcelonska konvencija – Konvencija o zaštiti Sredozemnog mora od
onečišćavanja
(Barcelona
Convention
for
the
Protection
oftheMediterraneanSeaAgainstPollution, 1978.), Direktiva 2014/89 o uspostavi
okvira za prostorno planiranje morskog područja (MaritimeSpatialPlanning, 2014.) i
drugi. Najznačajniji dokumenti koji se odnose na zaštitu i održivo upravljanje
krajobrazima na europskoj razini su Konvencija o europskim krajobrazima (The
European LandscapeConvention, 2000.) i Natura 2000 (1992.). Zakonodavni paket
koji se odnosi na EU kohezijsku politiku u razdoblju 2014. – 2020., od interesa za
projekte prostornog razvoja usvojila je Europska komisija 6. listopada 2011. godine.
On uključuje nacrte uredaba kojima se definira djelovanje fondova (Europskog fonda
za regionalni razvoj, Europskoga socijalnog fonda, Kohezijskog fonda, Europskoga
poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj i Europskog fonda za ribarstvo) te olakšava
osnutak Europskih grupacija za teritorijalnu suradnju – EGTC".126

126 Strateške odrednice prostornog razvoja Eu s osvrtom na sustav prostornog uređenja Republike
Hrvatske, 2015, str. 228 - 229
68

10.  PROSTORNO PLANIRANJE GRADA GOSPIĆA KAO SJEDIŠTA
LIČKO-SENJSKE ŽUPANIJE
10.1. Osobna iskaznica Ličko-senjske županije i Grada Gospića
"Ličko-senjska županija je prostorno najveća županija u Republici Hrvatskoj s
5.350,50 km2 te sudjeluje u državnom teritoriju s 9,46 %. Smještena je na prostoru
između Zadarske županije na jugu i jugoistoku, Karlovačke na sjeveru, Primorsko-
goranske na sjeverozapadu i Bosne i Hercegovine na istoku. Pripada većim dijelom
Gorskoj Hrvatskoj i manjim dijelom Hrvatskom primorju koje predstavljaju dvije
distinktivno različite geografske cjeline Republike Hrvatske s obzirom na razlike koje
su uočljive u fizionomiji okoliša – razlike u reljefnim oblicima, klimi i vegetaciji. Isti su
najvećim djelom determinirani smještajem na području obalnog pojasa. Unutar
Republike Hrvatske,Ličko-senjska županija zauzima središnji geografski položaj koji
ima geostrateško, spojno značenje povezujući tako različita zemljopisna područja
unutar prostora Republike Hrvatske.
Govoreći o geostrateškoj važnosti Ličko-senjske županije ključno je napomenuti
kako ista stvara poveznicu između kopnene i morske Hrvatske, odnosno ključno je
transportno i komunikacijsko središte.
Zanimljivo je istaknuti suprotnosti u ovoj Županiji – iako je teritorijalno najveća
županija u Republici Hrvatskoj prema popisu stanovništva iz 2011. godine,
nastanjuje je samo 50.927 stanovnika što rezultira s 9,52 stanovnika/km2pa je stoga
Ličko-senjska županija s najmanjom gustoćom naseljenosti u Republici Hrvatskoj
među 21 županijom.
 Značaj Ličko-senjske županije unutar teritorija Republike Hrvatske determiniran
je: funkcijom geoprometnog križišta između tri vodeća grada u državi – Zagreba,
Rijeke i Splita,
 njenim položajem između sjevernog-kontinentalnog i južnog-jadranskog dijela
teritorija RH,
 pripadnošću kontinentalnog dijela njenog područja geostrateškoj jezgri Hrvatske,
 gospodarskim potencijalima koje predstavljaju šumsko i vodno bogatstvo te
poljodjelski obradive površine,
 područjima od posebnog ekološkog značaja – prostori nacionalnih parkova i
parkova prirode (2.369 km2 što čini 58% ukupne površine nacionalnih parkova i
parkova prirode u Hrvatskoj) te porječjima krških rijeka. Među njima središnje
mjesto imaju nacionalni parkovi: Plitvička jezera, Paklenica i Sjeverni Velebit te
Park prirode i svjetski rezervat biosfere Velebit".127

127 Radošević, 2017, str. 64
69

Prema podacima Državnog zavoda za statistiku raspoloživim u studenom 2017.
godine,bruto domaći proizvod (BDP) po stanovniku Republike Hrvatske iznosio je u
2015. godini 10.426 EUR što predstavlja povećanje od 2,4% u odnosu na 2011.
godinu kada je iznosio 10.394 EUR. Također, prema trenutno dostupnim podacima
Hrvatske gospodarske komore u 2014. godini BDP u Ličko-senjskoj županiji iznosio
je 386.433.333 EUR, odnosno 7.587 EURpercapita što je za 25,69% niže od
prosjeka Republike Hrvatske. Gospodarska kriza negativno se odražava i na
kretanje regionalnog bruto domaćeg proizvoda i na povećanje regionalnih
nejednakosti i stupanj gospodarskog razvoja pojedinih dijelova Republike Hrvatske.
Dodatno,možemo istaknuti komparaciju bruto investicija u novu dugotrajnu imovinu
ostvarenih na području Ličko-senjske županije. Tako su one u 2013. iznosile
389.880.133 EUR dok je u 2014. iznos pao na 386.433.333 EUR, indicirajući da se
struktura bruto dodane vrijednosti Ličko-senjske županije nije značajnije mijenjala. U
strukturi bruto dodane vrijednosti Ličko-senjske županije 2013. godine najveći je udio
djelatnosti javne uprave (20 %), trgovine (18%), slijedi poslovanje nekretninama
(17%), poljoprivreda (14%) te djelatnosti prerađivačke industrije, rudarstva i ostale
industrije i građevinarstva po 11% dok su u 2014.najveće udjele imali poslovanje
nekretninama s 17,7% i poljoprivredna, ribarstvo i šumarstvo s 12,7%.
Prema dostupnim podacima u „Analitičkoj podlozi za izradu Strategije regionalnoga
razvoja Republike Hrvatske” (www.mrrfeu.hr), Ličko-senjska županija ima vrijednost
indeksa specijalizacije veći od jedan (znači viši stupanj specijalizacije u određenoj
djelatnosti u odnosu na nacionalni prosjek) u djelatnostima poljoprivrede, šumarstva i
ribarstva te građevinarstva.
Prema podacima Državnog zavoda za statistiku, regionalna distribucija investicijske
aktivnosti prilično je neravnomjerna. Ostvarene investicije u novu dugotrajnu imovinu
u 2013. godini u Ličko-senjskoj županiji iznosile su 1,02% ostvarenih investicija u
novu dugotrajnu imovinu Republike Hrvatske. Može se zaključiti kako je regionalna
distribucija investicijske aktivnosti relativno stabilna te se slijedom takvih trendova
može pretpostaviti da u skorijem razdoblju neće doći do smanjenja regionalnih
nejednakosti jer se još uvijek najviše investira u najrazvijenijim regijama.
Prema podacima iz Popisa stanovništva 2011. godine, u Hrvatskoj je 2.873.128
osoba činilo radno-sposobno stanovništvo, od čega je 1.783.756 osoba bilo aktivno
(62,1%). U Ličko-senjskoj županiji bilo je aktivno 17.497 osoba ili 55,7% u odnosu na
ukupan broj stanovništva Županije. Najnižu stopu ekonomske aktivnosti, među svim
županijama ima Ličko-senjska županija (51,4%).
Unutar aktivnog stanovništva u Ličko-senjskoj županiji, 14.558 je osoba bilo
zaposleno, a 2.939 osoba je bilo nezaposleno. U RH stopa zaposlenosti iznosila je
51,9%, a nezaposlenosti 16,4%, a na razini Ličko-senjske županije stopa
zaposlenosti je iznosila 42,8%, a stopa nezaposlenosti 16,7%.
70

Prosječan broj nezaposlenih osoba u Republici Hrvatskoj je u 2016.godini bio za
15,4% manji od prosječnog broja nezaposlenih u 2015.godini, a u Ličko-senjskoj
županiji za 9,0 % manji. Broj prosječno mjesečno registriranih nezaposlenih osoba u
odnosu na 2015.godini smanjen je u svim županijama, i to od 7,7 % do 23,5 %.
Ličko-senjska županija je 2016. godine u prosječnom broju registriranih
nezaposlenih osoba u Republici Hrvatskoj sudjelovala s 1,3 %. Prosječna godišnja
stopa nezaposlenosti po županijama na državnoj razini iznosi 14,3 %, a u Ličko-
senjskoj županiji 17,9%".128
Grad Gospić je jedinica lokalne samouprave, a predstavlja urbanu, povijesnu,
prirodnu, gospodarsku i društvenu cjelinu. U sastavu Grada uključena su i prigradska
naselja koja s gradskim naseljima čine gospodarsku cjelinu te su s njima povezana
dnevnim migracijskim kretanjima i svakodnevnim potrebama stanovništva od
lokalnog značaja. Zakonom o područjima županija, gradova i općina u Republici
Hrvatskoj utvrđen je naziv, područje i sjedište Grada Gospića, kao i druga pitanja od
važnosti za teritorijalno ustrojstvo jedinice lokalne samouprave. Granice područja
grada idu katastarskim granicama rubnih naselja koja ulaze u njegovo područje.Grad
Gospić čini 50 naselja, i to:
Aleksinica, Barlete, Bilaj, Brezik, Brušane, Budak, Bužim, Debelo Brdo I, Debelo
Brdo II, Divoselo, Donje Pazarište, Drenovac Radučki, Gospić, Kalinovača, Kaniža
Gospićka, Klanac, Kruščica, Kruškovac, Kukljić, Lički Čitluk, Lički Ribnik, Lički Osik,
Lički
Novi,
Mala
Plana,
Medak,
Mogorić,
Mušaluk,
NovoseloTrnovačko,
NovoseloBilajsko, Ornice, Ostrvica, Oteš, PavlovacVrebački, Počitelj, Podastrana,
Podoštra, PopovačaPazariška, Rastoka, Rizvanuša, Smiljan, Smiljansko Polje,
Široka Kula, Trnovac, Vaganac, Velika Plana, Veliki Žitnik, Vranovine, Vrebac,
Zavođe, Žabica.129
Grad Gospić, grad u središnjem dijelu Like, smješten na ocjeditoj zaravni uz rijeku
Novčicu. Prostire se na površini od 966,64 km2, dimenzija cca 42 km u smjeru
jugoistok-sjeverozapad i cca 33 km u pravcu sjeveroistok-jugozapad. Na tom
prostoru prema rezultatima popisa stanovništva iz 2011. godine živi 12.745
stanovnika.Naselje Gospić ima 6.575 stanovnika. Gospodarsko je, društveno,
kulturno i športsko sjedište Grada Gospića – jedinice lokalne samouprave. Sjedište
je Ličko-senjske županije i Gospićko-senjske biskupije. Područje Gospića i njegove
okolice naseljeno je od pretpovijesti / u starije kameno doba te u kontinuitetu u
brončano i željezno doba. Dokaz tomu su brojni arheološki nalazi, što se posebice
odnosi na željeznodobno pleme Japoda. U antičko doba, ovaj je prostor obilježen
jednom od najznačajnijih prometnih komunikacija što je iz unutrašnjosti Siscia,
kontinentalnim pravcem vodila prema jugu i morskoj obali /Salona/. Pokazatelji o
razdoblju hrvatskih narodnih vladara i stvaranju hrvatske države su ulomci

128 Ibidem, 2017, str. 64 - 66
129 Povijest grada Gospića, 2019, e-izvor
71

starohrvatskog pletera, pronađeni u nekoliko stilskih i vremenskih odrednica na
nekoliko lokaliteta u neposrednoj blizini Gospića. Oni nas ujedno upućuju i na brojne
sakralne građevine i kršćansku pripadnost stanovništva ovog prostora u srednjem
vijeku. Od 11. stoljeća jačaju plemenitaške obitelji, koje uz gospodarski razvitak,
grade svoje dobro utvrđene gradove – burgove te u njima razvijaju kulturne i
duhovne tekovine ondašnjeg doba. Obitelji su to Tolimirovića, Mogorovića,
Tugomerića, Disislavića i drugih. Začetke naselja današnjeg grada otkrivamo u
ispravi iz 1263. g., u kojoj kralj ugovara zamjenu posjeda s ličkim županom Petrom
Tolimirovićem, u kojoj se između ostalih, spominje i naselje Kaseg, a kasnije Kasezi,
na lijevoj obali rijeke Like, pored potoka Novčice. U vrijeme turskih prodora Kasezi
se raseljavaju te nanovo naseljavaju, sudeći po riječima putopisca koncem 18.
stoljeća koji spominjući Gospić, govore o gradu koji „bijaše prije kukavni turski grad“,
u kojem „Grci“ imaju malu crkvu s kipom Gospe, a po čemu je Gospić dobio ime.
Brojne su legende o nastanku naziva Gospić. Jedna je priča o dvije kneginje od kojih
je jedna Gospava osnovala ovdje grad, do teorije da naziv dobiva po hospitiumu u
Kaniži kojeg su osnovali karlovački kapucini 1721. g., no tada je poznati naziv već
ustaljen. U prvom popisu na području današnjeg grada ili sasvim blizu njega, nalazi
se selo Gospojina u nahiji kotaru Novi, a 1604. godine kao naselje Gospić. Temelj
današnjeg grada, udaraju dvije turske kule – kula age Senkovića na prijelazu preko
rijeke Novčice danas najstarija kuća u gradu te kula age Alića, na kojoj se i danas
vide ostaci kružnog tlocrta na lokaciji Kulina poznat kao Rajčić-grad. Nakon izgona
Turaka iz Like, od konca 17., tijekom 18., a posebice u 19. stoljeću, Gospić dobiva
prepoznatljive urbanističke odrednice kao upravno, administrativno, političko, vojno i
kulturno središte ličkog prostora. To je vrijeme izgradnje današnje katedralne crkve
Navještenja Blažene Djevice Marije 1781. – 1783., gradske kapelice Sv. Ivana
Nepomuka, premda je ona već postojala prije 1756. godine spominje se u gospićkoj
Matici umrlih 1759. g., a na toj lokaciji pored kapelice bilo je i groblje. Širenjem
gradske jezgre i populacije, osjeća se potreba za novim prostorom gradskog groblja
te se ono premješta na današnju lokaciju i gradi kapelica posvećena Sv. Mariji
Magdaleni 1856. g., ujedno zaštitnici grada. Od 1729. g. Gospić je sjedište Ličke i
Otočke pukovnije, ali i Štabsko mjesto pa je intenzivirana izgradnja za vojne,
časničke potrebe – zgrada generala brigadira 1767., general pukovnika 1798. g.,
zgrada za liječnike.1729. se osniva i prva pučka škola, 1766. njemačka škola, 1799.
„normalka“, 1823. matematička škola za obrazovanje dočasnika, Djevojačka škola
pa zatim Viša domaćinska škola.U 19. stoljeću grade se i novi gradski mostovi –
preko Novčice 1804. g. i preko Bogdanice 1845. g. Gradsku jezgru krasi i brončani
kip Vodarice Marte, nepoznatog autora, postavljen u čast dovršenja gradskog
vodovoda Brušane – Gospić 31.12.1893. g. pušten u rad 01.01.1894. g. Željeznička
pruga prolazi 1920., a prvi vlak 1921. godine. Razdoblje austrougarske vlasti,
odnosno Vojne krajine, ostavilo je povijesnu jezgru grada, koja je tijekom francuskih
prodora i iste, kratkotrajne vladavine brončani reljef R. Frangeša-Mihanovića u
spomen na Bilajsku bitku 1809., na pročelju Katedrale, zatim ratna razaranja tijekom
72

I. i II. svjetskog rata te Domovinskog rata, ali i urbanističkih rješenja u ime razvitka
70-ih godina 20. stoljeća, doživljavaju brojne devastacije i preinake. Od kraja 19.
stoljeća pa do 1940. godine, Gospić živi intenzivnim životom manje metropole.1900.
godine u gospićkoj park šumi Jasikovac bilo je tenisko igralište, prvo u ovom dijelu
Europe. No, u političkom svijetu, Gospić proživljava svoju kalvariju. Težak život i
gušenje nacionalne pripadnosti u Kraljevini Jugoslaviji pod žandarmerijskim terorom
velikosrpskih hegemonista, rezultira Velebitskim, odnosno Brušanskim ustankom
1932. godine. Nakon 1945. i prestanka ratne opasnosti, Gospić nanovo proživljava
nacionalne strahove – pod krinkom državnosti Jugoslavije, brojni nedužni građani
odvođeni su na stratište te im se ni danas ne zna posljednje počivalište. Jedno od
takvih mjesta je pored današnjeg gradskog groblja Sv. Marije Magdalene, kojem
uskoro predstoji civilizirano obilježavanje dostojno žrtve. Težnju hrvatskog čovjeka
za svojom državnošću i stvaranje moderne države Hrvatske, Gospić je dočekao
1990. godine, no već se iduće godine našao u ratnom vihoru kojem se herojski
usprotivljuje i nakon niza vojno-redarstvenih akcija kojima brani svoj teritorij i
završetka Domovinskog rata, 1995. godine pristupa obnovi razrušenog grada,
izgrađujući danas moderno županijsko središte.130
Slika 5 Prostorni položaj grada Gospića u Ličko-senjskoj županiji

Izvor: Strategija razvoja Grada Gospića za razdoblje 2016. – 2020. godine, 2016,
str.15

130 Povijest grada Gospića, 2019, e-izvor
73

10.1.1. Razvojni problemi u odnosu na potrebe i prilike županije i grada
Među razvojnim problemima Ličko-senjske županije potrebno je istaknuti sljedeće:
 pripadnost Županije slabo razvijenim regijama, budući da po visini ostvarenog
BDP-a po stanovniku zaostaje za RH (23,3 %), udio u BDP-u RH 1%,
 relativno mali udio proizvodnih djelatnosti u strukturi BDP-a u odnosu na udio
javne uprave, zdravstva i ostalih društvenih djelatnosti te trgovine,
 skroman udio gospodarstva Županije u ukupnom gospodarstvu Republike
Hrvatske (vezano uz sličan udio u broju stanovnika Županije),
 pad produktivnosti (BDP po zaposlenom) i prihoda poduzeća po zaposlenom,
 pad ostvarenih investicija u novu dugotrajnu imovinu,
 veća stopa nezaposlenosti od prosjeka Republike Hrvatske,
 po stopi nezaposlenosti mladih Ličko-senjska županija je iznad prosjeka
jadranske Hrvatske i kontinentalne Hrvatske,131
 loša obrazovna struktura zaposlenih i nezaposlenih (udio osoba s višom
školom i fakultetima ispod prosjeka RH),
 niska konkurentnost Županije,
 značajno iseljavanje stanovništva,
 najniža stopa ekonomske aktivnosti u RH,
 najmanji broj poduzeća na 1000 stanovnika i najmanja gustoća poduzeća po
km2,
 nedovoljna razvijenost usluga poduzetničkih potpornih institucija,
 investitori ne mogu dobiti sve potrebne informacije na jednom mjestu.
Kao razvojne prilike na razini Ličko-senjske županije možemo identificirati
najpovoljniji omjer broja osnovanih i ugašenih poduzeća te iznadprosječnu visinu
investicija po zaposlenom u Ličko-senjskoj županiji. Kada govorimo o razvojnim
potrebama u okviru Ličko-senjske županije, govorimo o: povećanju udjela i značaja u
gospodarstvu Republike Hrvatske; povećanju konkurentnosti ukupnog gospodarstva,
a osobito ključnih proizvodnih djelatnosti te djelatnosti u sektoru turizma;
osiguravanju dodatne potpore središnje države za otklanjanje razvojnih teškoća te
trajni izazov opstanka i pozicioniranja na globalnom tržištu i tržištu EU-a u uvjetima
različitih postojećih ograničenja kako se navodi u Procjeni ugroženosti stanovništva,
materijalnih i kulturnih dobara i okoliša Ličko-senjske županije iz 2014. godine.

131 Prostorni kriteriji navedeni u publikaciji Hrvatske gospodarske komore: “Županije – velike
gospodarske razlike na malom prostoru“ iz lipnja 2016. koji u kontinentalnu Hrvatsku svrstavaju Grad
Zagreb, Zagrebačku, Krapinsko-zagorsku, Varaždinsku, Koprivničko-križevačku, Međimursku,
Bjelovarsko-bilogorsku, Virovitičko-podravsku, Požeško-slavonsku, Brodsko-posavsku, Osječko-
baranjsku, Vukovarsko-srijemsku, Karlovačku i Primorsko-goransku županiju, dok u jadransku
Hrvatsku ubraja Ličko-senjsku, Zadarsku, Šibensko-kninsku, Splitsko-dalmatinsku,Istarsku i
Dubrovačko-neretvansku županiju.
74

10.1.2. Prostorna slika Ličko-senjske županije i Grada Gospića
Ako promatramo urbanu strukturiranost Županije, istu čine 255 naselja, 4 grada
(Gospić, Novalja, Otočac i Senj) i 8 općina (Brinje, Donji Lapac, Karlobag, Lovinac,
Perušić, Plitvička jezera, Udbina i Vrhovine). Sjedište Županije je Grad Gospić.
Slika 6 Prostorna slika Ličko-senjske županije

Izvor: Osnovna obilježja Ličko-Senjska Županije, Ličko-Senjska Županija, 2019, e-
izvor
Važnost Županije u hrvatskom prostoru i izvan njega prvenstveno je određena
funkcijom geoprometnog križišta između tri vodeća polarizacijska žarišta u državi –
Zagreba, Rijeke i Splita, zatim pripadnošću njezina kontinentskog područja
geostrateškoj i ekološkoj jezgri Hrvatske te autohtonim gospodarskim potencijalima
sadržanim u poljodjelskim površinama, šumskom i vodnom bogatstvu te turistički
vrijednim područjima (priobalje), prostorima nacionalnih parkova i parkova prirode te
porječjima krških rijeka.

75

Slika 7 Geoprometno križište između tri vodeća polarizacijska žarišta u državi

Izvor: Osnovna obilježja Ličko-Senjska Županije, Ličko-Senjska Županija, 2019, e-
izvor
"Posebno mjesto pripada Velebitu, najdužoj i najistaknutijoj hrvatskoj planini, koja
razdvaja prostor Županije na dva pročelja: primorsko i kontinentalno. Velebit je
ujedno Park prirode i svjetski rezervat biosfere unutar kojega su dva nacionalna
parka (Nacionalni park „Paklenica“ i Nacionalni park „Sjeverni Velebit“). Tu je i lička
gorsko-krška zavala s orografskim obodom Plješivice i Kapele, koja, zbog svoje
geološko-geomorfološke predispozicije, predstavlja najveći prirodni spremnik
kvalitetne pitke vode u Hrvatskoj te izuzetno atraktivne rijeke Gacka, Lika, Una i
Korana. Prema broju i raznovrsnosti zaštićenih prirodnih objekata i lokaliteta,
Županiji pripada jedno od vodećih, a po njihovu udjelu u ukupnoj površini, apsolutno
vodeće mjesto među hrvatskim županijama (2.368 km2 ili 58% površine svih
nacionalnih parkova i parkova prirode u Hrvatskoj). Među njima središnje mjesto
imaju Nacionalni park „Plitvička jezera“, Nacionalni park „Paklenica“ i Nacionalni park
„Sjeverni Velebit“ te „Park prirode Velebit“.132

132 Osnovna obilježja Ličko-Senjska županija, 2019, e-izvor
76

Slika 8 Nacionalni parkovi u Ličko-senjskoj županiji

Izvor: Osnovna obilježja Ličko-Senjska Županije, Ličko-Senjska Županija, 2019, e-
izvor
"Prirodnu baštinu ove županije upotpunjuje bogatstvo raznolikosti drugih zaštićenih
objekata prirode, kao što su novi parkovi prirode, strogi prirodni rezervati, posebni
rezervati (floristički, šumske vegetacije i park šume), zaštićeni krajolici, zaštićene
biljne i životinjske vrste i njihova staništa, hidrološki, geomorfološki i paleontološki
spomenici prirode, spomenici parkovne arhitekture. Položaj Županije između južnog
– jadranskog i sjevernog – podunavskog područja hrvatske države daje joj posebno
značenje. Prema fizionomijsko-homogenim obilježjima,Županija se sastoji od dvije
veće i bitno različite prostorne cjeline: kontinentske ličko-gorske i primorske
podgorsko-otočne cjeline".133

133 Ibidem
77

11. PROSTORNI PLAN UREĐENJA GRADA GOSPIĆA
11.1. Razlozi i pravna osnova pristupanju izrade plana
Postojeća prostorno-planska dokumentacija kojom je provođeno reguliranje
uređivanja prostora i izgradnje na području Grada Gospića sastojala se od
Prostornog plana (bivše) općine Gospić, izrađenog 1979. godine. Izrada tog Plana
temeljila se na ranijim zakonskim propisima, načinu i metodologiji planiranja pa
sadržajni opseg Plana nije bio u skladu s novim propisima i nije mogao poslužiti za
kvalitetno utvrđivanje lokacijskih dozvola.
Njegovi nedostaci bili su prisutni i kroz vremensku distancu (protekli 25-godišnji
vremenski period od donošenja) pri čemu mnoge postavke (demografski i
gospodarski razvitak, prostorni razvitak naselja, infrastruktura i dr.) nisu do danas
ostvarene i realizirane.
Čitav niz promjena nastalih na području Republike Hrvatske, vezanih uz društveno-
političke odnose, teritorijalnu podjelu na nove jedinice lokalne samouprave i uprave,
izmijenjene odnose u okviru gospodarstva (pretvorba poduzeća, privatizacije
vlasništva i dr.), ratna razaranja i migracije stanovništva utjecale su na odluke da se
priđe izradi novog prostorno-planskog dokumenta.
Prostorno-planskim dokumentima izrađenim u prethodnom periodu (Osnova
korištenja i zaštite prostora bivše općine Gospić, 1993. god. te Izvješće o stanju u
prostoru i Program mjera za unapređenje stanja u prostoru, 2003. g.) utvrđene su
znatne poteškoće u daljnjoj realizaciji i primjeni postojećeg – zakonski važećeg
Prostornog plana bivše općine Gospić, kao dokumenata koji treba predstavljati
podlogu svim zahvatima u prostoru nove jedinice lokalne samouprave Grada
Gospića. Naime, velika vremenska distanca od trenutka izrade tog plana (donesen
1979. godine) i promjene koje su se reflektirale na razmatrani prostor Grada
Gospića, ukazuju da su ranija razvojna usmjerenja, planski ciljevi i problemi koje je
trebalo riješiti gotovo u potpunosti izgubili na svojoj aktualnosti. Iz iznesenog
proizašla je potreba vrlo hitnog pristupa izradi novog Prostornog plana uređenja
Grada Gospića, kako bi se kroz posve novi prostorno-planski dokument, usuglašen
sa stanjem u prostoru i potrebama jedinice lokalne samouprave, dobile nužne
prostorno-planske podloge za osiguranje potrebnih prostora za budući razvitak u
segmentu gospodarstva, urbanih funkcija, stanovanja, s ciljem realizacije optimalnih
urbanih prostora za život postojećeg i privlačenje novog stanovništva.
Upravo temeljem spoznatih potreba za izradu novog Prostornog plana uređenja
Grada Gospića, utvrđena je i u okviru Programa mjera za unapređenje stanja u
78

prostoru na području Grada Gospića nužna je bila izrada novog Prostornog plana
uređenja jedinice lokalne samouprave – Grada Gospića.134
Osim programa mjera za unapređenje stanja u prostoru nužnost izrade ovog plana
proizašla je i iz drugih zakonskih odnosno planskih uvjeta. Naime, prostornim
planom Ličko-senjske županije utvrđena je člankom 161. Odredbi za provođenje
obveza izrade Prostornog plana uređenja grada Gospić.135
Temeljem usvojenog PP Ličko-senjske županije i Programa mjera o stanju u
prostoru kao pravne i zakonske osnove za pristup izradi Prostornog plana uređenja
Grada Gospića, započeta je izrada novog prostorno-planskog dokumenta za
područje Grada Gospića na nivou Prostornog plana uređenja čitavog prostora
jedinice lokalne samouprave.136
Novi prostorni plan uređenja Grada Gospića donesen je 25. studenog 2005. godine.
Plan je izradio Urbanistički institut Hrvatske d.d. Zagreb. U travnju 2009. godine
donesene su prve izmjene i dopune prostornog plana uređenja Grada Gospića s
malim izmjenama odredaba za provođenje plana. Nadalje u srpnju 2012. dolazi do
drugih izmjena i dopuna prostornog plana uređenja Grada Gospića u tekstualnom
dijelu – Odredbe za provođenje. U svibnju 2014. godine ciljane III. Izmjene i dopune
prostornog plana uređenja Grada Gospića u tekstualnom dijelu – odredbe za
provođenje općenito i odredbe da uvjetima o građenju. Nadalje u prosincu 2014.
godine dolazi do IV. Izmjene i dopune prostornog plana uređenja Grada Gospića.
Sve ove izmjene je izradio Urbanistički institut Hrvatske d.d. Zagreb. V. Izmjene i
dopune prostornog plana uređenja Grada Gospića donesene su ožujku 2015. godine
i izradio ih je APE d.o.o. za arhitekturu, planiranje i ostale poslovne djelatnosti,
Zagreb. Zadnje VI. izmjene i dopune u nizu donesene su u prosincu 2017, godine od
ARHINGTRADE d.o.o. Zagreb.137
11.2. Granica prostornog obuhvata plana i vremenska dimenzija planiranja
Prostorni obuhvat plana postavljen je po rubnim granicama nove jedinice lokalne
samouprave – Grada Gospića. Predmetno područje određeno je Zakonom o
područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj („Narodne novine“, br.
10/97.) u kojima su u članku 14. u okvirima Ličko-senjske županije određeni gradovi i
Grada odnosno naselja koja ulaze u njihov sastav. Tako je područje Grada Gospića
utvrđeno kao prostor jedinice lokalne samouprave na razini grada.
Taj planom razmatrani prostor obuhvaća područje orijentacionih dimenzija prosječne
širine u smjeru istok – zapad od 30 do 39 km te prosječne dužine u smjeru sjever –
jug od 27 do 39 km. Ukupna obuhvaćena površina Grada Gospića iznosi 969,20

134 Prostorni plan uređenja Grada Gospića, 2005, str. 10
135 PPUGG, članak 161
136 Prostorni plan uređenja Grada Gospića, 2005, str. 10
137 Ibidem
79

km2(96.920,0 ha), a nalazi se u okvirima katastarskih općina (K.O) Barlete, Bilaj,
Brezik, Brušane, Bužim, Debelo Brdo, Divoselo, Donje Pazarište, Drenovac Radučki,
Gornje Pazarište, Gospić, Klanac, Kruščica, Kruškovac, Kukljić, Liki Čitluk, Lički
Novi, Lički Osik, Lički Ribnik, Lipe, Medak, Mogorić, Mušaluk, Ostrvica,
PavlovacVrebački, Počitelj, Smiljan, Široka Kula, Trnovac i Vrebac.
Prostorni plan uređenja područja Grada Gospića ima svoju vremensku dimenziju u
okviru koje se analiziraju prostorne potrebe i programira predvidivi razvitak. S
obzirom na to da prostorno-planski dokument nivoa Prostornog plana uređenja ima
dugoročni
karakter,
to
je
vremenski
period
sagledavanja,
predviđanja
i
dimenzioniranja prostorno-razvojnih procesa određen s 10 – 15 godina. To znači da
su se u okviru Plana svi procesi sagledavanja u vremenu od 2002. do 2015. godine.
U tim odnosima 2015. godina predstavlja ciljnu godinu na koju će se provesti
određene projekcije (demografska, gospodarska i dr.) i osigurati potrebni prostori
(građevinsko područje i dr.) za realizaciju programiranih procesa.138
11.3. Tijek izrade plana
Izrada plana započela je krajem 2001. godine. Prva faza izrade obuhvatila je radove
na prikupljanju i izradi potrebnih kartografskih podloga i dokumentacije, kao i svih
podataka o prostoru i planiranim zahvatima na području Grada Gospića.
U skladu s uvjetima iz važećih zakonskih akata (Zakona, Pravilnika, Uredbe)
provedena je adekvatna obrada raspoložive dokumentacije te je korištenjem svih
prikupljenih podataka kao i iskazanih potreba Grada Gospića u pogledu novih
prostora za gospodarski razvitak, stanovanje i izgradnju nove magistralne
infrastrukture, definiran osnovni koncept Prostornog plana. Pri tome su razmatrani i
drugi prostorno planski dokumenti koji preko svojih smjernica i uvjeta utječu na
izradu Prostornog plana uređenja Grada Gospića, kao što su Strategija i Program
prostornog uređenja Republike Hrvatske, Strategija prometnog razvitka Republike
Hrvatske te važeći, usvojeni Prostorni plan Ličko-senjske županije.
U okviru koncepta Plana predložena je organizacija prostora Grada Gospića,
temeljem pogodnosti i ograničenja prirodne osnove, raspoloživih resursa te
izgrađene urbane, gospodarske i prometno-komunalne infrastrukture. Također i
analizom postojeće mreže naselja – utvrđivanjem značaja pojedinog naselja u okviru
čitavog područja, uključivo prethodno opisane prirodne i prostorne resurse za njihov
razvitak, dobivena je podloga za određivanje njihove buduće veličine. Paralelno je
provedeno sagledavanje potrebnog građevinskog područja koje može osigurati
planirani razvitak naselja, vezano uz potrebe prostora za sadržajima javne namjene,
gospodarstvo i prometno-komunalnu infrastrukturu, neophodnih za njihovu funkciju.

138 Ibidem, str. 11

80

U ovoj analitskoj fazi radova posebno su sagledani prostorni parametri vezano uz
izgradnju prometno-infrastrukturnih građevina od interesa za državu, kao i potrebe
za prostorom u okviru budućeg gospodarskog razvitka (nove radne zone,
kamenolomi, zaštita poljoprivrednog i šumskog zemljišta). Takve potrebe
obuhvaćene su Planom utvrđenim građevinskim područjima naselja, ili definirane
kao zasebne lokacije gospodarskog razvitka izvan građevinskog područja pojedinog
naselja. Dokument Nacrta prijedloga Prostornog plana uređenja Grada Gospića
razmotren je u okviru prethodne rasprave te je nakon dopune i korekcije, temeljem
dobivenih primjedbi i zahtijeva zajedno s Izvješćem usvojen od Poglavarstva Grada
Gospića, koje ga je u formi Prijedloga plana uputilo u proceduru javne rasprave.
Nakon provedene procedure javne rasprave izrađeno je Izvješće s javne rasprave te
Konačni prijedlog Prostornog plana uređenja Grada Gospića zajedno s Izvješćem
usvojen od Poglavarstva Grada Gospića, koje ga je u formi Konačnog prijedloga
Plana uputilo u proceduru prikupljanja zakonom utvrđenih suglasnosti.
Pojedine faze Prostornog plana uređenja Grada Gospića razmatrane su u okviru
Zakonom utvrđene procedure pa su u njegovoj dosadašnjoj izradi provedene
sljedeće rasprave:
 Razmatranje Nacrta prijedloga Prostornog plana uređenja Grada Gospića od
strane Povjerenstva za praćenje izrade održanog 14. veljače 2002. godine;
 Održavanje prethodne rasprave o Nacrtu prijedloga Prostornog plana
uređenja Grada Gospića, 19. ožujka 2003. godine i 11. svibnja 2004. godine;
 Zaključak Gradskog poglavarstva od 15. lipnja 2004. godine o usvajanju
Izvješća o prethodnoj raspravi s Nacrtom prijedloga plana, koji se kao
prijedlog Prostornog plana uređenja Grada Gospića upućuje u proceduru
javne rasprave s trajanjem jednog mjeseca od 16. kolovoza do 16. rujna
2004. godine;
 Objava javne rasprave u dnevnom tisku „Večernji list“ 11. kolovoza 2004.
godine;
 Održano javno izlaganje Prijedloga PPU Grada Gospića 10. rujna 2004.
godine;
 Zaključak Gradskog poglavarstva od 12. travnja 2005. godine o usvajanju
Izvješća s javne rasprave te utvrđivanje Konačnog prijedloga Prostornog
plana uređenja Grada Gospića.139
11.4. Polazišta za izradu plana
Novim teritorijalnim ustrojstvom Republike Hrvatske formirano je na dijelu prostora
bivše općine Gospić (unutar Ličko-senjske županije) novo područje Grada Gospića,

139 Ibidem, str. 12 - 13

81

kao jedna od dvanaest novonastalih jedinica lokalne samouprave unutar tog
područja. Po svom prostornom položaju u granicama Ličko-senjske županije Grad
Gospić zauzima dio njezinog središnjeg prostora, pri čemu svojim zapadnim rubom
graniči s Gradom Senjom, sjevernim rubom s općinom Perušić, istočnim rubom s
Općinom Udbina, Općinom Lovinac i općinom Plitvička jezera te južnim rubom s
općinom Karlobag.
S obzirom na dobru povezanost preko državne ceste – autoceste i državne ceste D-
50 ostvarena je kvalitetna prometna komunikacija prema ostalim većim središtima –
Senju (Rijeci), Zagrebu i Karlovcu. Položaj uz državnu cestu D-50 i D-25 te
magistralnu pomoćnu prugu I. reda koje predstavljaju prometnu vezu u pravcu sjever
–jug omogućeno je dobro povezivanje i s drugim udaljenim gradskim središtima i
jedinicama lokalne samouprave.
Takav položaj Grada Gospića na trasama važnih cestovnih i željezničkih prometnih
pravaca unutar Ličko-senjske županije pruža Gradu Gospiću povoljne uvjete za
budući gospodarski razvitak u okvirima Ličko-senjske županije.
U odnosu na prostor Županije s veličinom od 5350,5 km2, područje Grada Gospića s
površinom 969,20 km2čini 18,1 % površine Županije. Ličko-senjske županija sastoji
se od 12 jedinica lokalne samouprave (4 grada i 8 općina) pri čemu je Grad Gospić
po svojoj površini na prvom mjestu, po veličini unutar Ličko-senjske županije.
Demografski potencijal grada iskazani su s 12.980 stanovnika popis 2001. godine,
odnosno prema popisu iz 1991. godine 21.773 stanovnika. Ličko-senjsku županiju
nastanjuje 53.677 stanovnika prema popisu 2001. godine, odnosno prema popisu
1991. godine 85.135 stanovnika. Analizom odnosa broja stanovnika može se
konstatirati da područje Grada Gospića u ukupnom stanovništvu Županije učestvuje
s 24,08 % prema popisu 2001. godine, odnosno 25,60 % prema popisu 1991.
godine.
Na području grada i županije došlo je do smanjenja stanovništva u periodu 1991-
2001. godine, koje na dijelu Grada Gospića iznosi oko 8.813 stanovnika.
Vezano uz utvrđeni broj stanovnika prosječna gustoća naseljenosti na području
grada 1991. godine može se iskazati s 22,5 st./km2, odnosno 13,4 st./km2 u 2001.
godini, što je više od pokazatelja za područje Županije i 10,09 st./ km2 u 2001.
godini, ali znatno ispod prosjeka za Republiku Hrvatsku koji iznosi oko 85 st./km2.
Navedena gustoća naseljenosti ovog područja svrstava Grad Gospić među najrjeđe
naseljene prostore Republike Hrvatske. Prema županijskom prosjeku, vezano uz
broj naselja po jedinici lokalne samouprave (Županija246 naselja s prosjekom 20,5
naselja po jedinici lokalne samouprave), Grad Gospić s ukupno 50 naselja spada u
jedinicu lokalne samouprave s najvećim brojem naselja, javlja se njihova prosječno
manja naseljenost pa Grad Gospić u odnosu na druge jedinice lokalne samouprave
82

ima više manjih naselja pri čemu se prosječna veličina naselja kreće oko 260
stanovnika.
Tablica 4 Osnovni pokazatelji odnosa između županijskog i gradskog područja
LIČKO-SENJSKA
ŽUPANIJA PODRUČJE
GRADA GOSPIĆA
POVRŠINA
STANOVNICI
km2
%
1981.
1991.
2001.
Indeks
2001/
1991
Broj
%
Broj
%
Broj
%
LIČKO-SENJSKA
ŽUPANIJA
5350,50
100
90846
100
85135
100
53677
100
0,63
GRAD GOSPIĆ
969,20
100
23022
100
21793
100
12980
100
0,59
1. ALEKSINICA
13,23
1,36
272
1,18
258
1,18
220
1,70
0,85
2.BARLETE
14,85
1,53
202
0,88
133
0,61
36
0,28
0,27
3.BILAJ
10,50
1,08
319
1,39
330
1,51
255
1,96
0,77
4.BREZIK
5,90
0,61
124
0,54
112
0,51
27
0,21
0,24
5.BRUŠANE
35,40
3,65
220
0,96
177
0,81
162
1,25
0,92
6.BUDAK
5,13
0,53

175
1,35

7.BUŽIM
39,26
4,05
177
0,77
164
0,75
94
0,72
0,57
8.DEBELO BRDO I
2,94
0,30
88
0,38
100
0,45
66
0,51
0,66
9.DEBELO BRDO II
1,46
0,15
22
0,10
15
0,06
5
0,04
0,33
10. DIVISELO
48,07
4,96
407
1,77
344
1,57
12
0,09
0,03
11. DONJE PAZARIŠTE
3,49
0,36
174
0,76
307
1,40
170
1,31
0,55
12.
DRENOVAC
RADUČKI
12,74
1,31
179
0,78
126
0,57
1
0,01
0,01
13. GOSPIĆ
20,68
2,13
8.725
37,90
9.025
41,41
6088
46,90
0,67
14. KALINOVAČA
16,43
1,70
313
1,36
243
1,11
164
1,26
0,67
15. KANIŽAGOSPIČKA
2,53
0,26
547
2,38
581
2,66
438
3,37
0,75
83

16. KLANAC
11,71
1,21
268
1,16
228
1,04
156
1,20
0,68
17. KRUŠČICA
10,43
1,08
2
9
4
0,01

18. KRUŠKOVAC
8,39
0,87
120
0,52
85
0,39
11
0,08
0,13
19. KUKLJIĆ
35,75
3,69
156
0,68
133
0,61
4
0,03
0,03
20. LIČKI ČITLUK
29,26
3,02
149
0,65
129
0,59
5
0,04
0,04
21. LIČKI RIBNIK
15,50
1,60
286
1,24
300
1,37
119
0,92
0,40
22. LIČKI OSIK
15,40
1,59
3.045
13,23
2.885
13,23
1772
13,65
0,61
23. LIČKI NOVI
12,04
1,24
495
2,15
437
2,00
343
2,64
0,78
24. MALA PLANA
9,13
0,94
123
0,53
113
0,51
14
0,11
0,12
25. MEDAK
33,89
3,50
663
2,88
563
2,58
78
0,60
0,14
26. MMOGORIĆ
54,17
5,59
562
2,44
383
1,75
93
0,72
0,24
27. MUŠALUK
17,75
1,83
482
2,09
501
2,29
264
2,03
0,53
28.
NOVOSELOTRNOVAČKO
2,13
0,22

78
0,60

29.
NOVOSELOBILAJSKO
8,17
0,84
63
0,27
112
0,51
121
0,93
1,08
30. ORNICE
2,99
0,31
54
0,23
55
0,25

31. OSTRVICA
25,78
2,66
254
1,10
214
0,98
19
0,15
0,09
32. OTEŠ
16,97
1,75
248
1,08
192
0,88
128
0,99
0,67
33. VREBAČKI
13,16
1,36
201
0,87
164
0,75
33
0,25
0,20
34. POČITELJ
85,91
8,86
426
1,85
307
1,40
14
0,11
0,05
35. PODASTRANA
13,58
1,40
142
0,62
96
0,39
76
0,58
0,79
36. PODOŠTRA
3,74
0,39

2121
1,63

37.
POPOVAČAPAZARIŠKA
9,70
1,00
209
0,91
175
0,80
102
0,78
0,58
38. RASTOKA
3,32
0,34
111
0,48
82
0,37
48
0,38
0,58
84

39. RIZVANUŠA
8,96
0,92
60
0,26
43
0,19
36
0,28
0,84
40. SMILJAN
19,59
2,02
605
2,63
555
2,54
446
3,44
0,80
41. SMILJANSKO POLJE
16,97
1,75
290
1,26
262
1,20
178
1,37
0,68
42. ŠIROKA KULA
88,18
9,10
658
2,86
553
2,53
130
1,00
0,23
43. TRNOVAC
28,37
2,93
270
1,17
233
1,06
127
0,98
0,54
44. VAGANAC
8,34
0,86
103
0,45
76
0,34
52
0,40
0,68
45. VELIKA PLANA
60,76
6,27
207
0,90
134
0,61
59
0,45
0,44
46. VELIKI ŽITNIK
9,03
0,93
146
0,63
115
0,52
74
0,57
0,64
47. VRANOVINE
2,79
0,29
89
0,39
72
0,33
59
0,45
0,82
48. VREBAC
50,35
5,20
326
1,42
223
1,02
19
0,15
0,08
49. ZAVOĐE
1,27
0,13
60
0,26
57
0,26
8
0,06
0,14
50. ŽABICA
3,11
0,32
249
1,08
250
1,14
189
1,46
0,76
UKUPNO:
969,20
100%
23022
100%
21793
100%
12980
100%
0,59
Izvor: Prostorni plan uređenja grada Gospića, 2005, str. 15 - 18

Konačnim prijedlogom Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici
Hrvatskoj (2005. g.) naselje Novoselije je ukinuto s popisa naselja.
Tablica 5 Prostorni plan uređenja Grada Gospića: Kvantificirani pokazatelji Županije i
Grada: stanovi, domaćinstva i gustoće naseljenosti
LIČKO-SENJSKA
ŽUPANIJA
PODRUČJE
GRADA GOSPIĆA
STANOVI
DOMAĆINSTVA
GUSTOĆA
NASELJENOSTI
BROJ STANOV. /
km2
1991.
2001.
1981.
1991.
2001.
1981.
1991.
Broj
%
Broj
%
Broj
Broj
Broj
LIČKO-SENJSKA
ŽUPANIJA
28095
100
29431
100
27557
28559
19900
16,98
15,91
GRAD GOSPIĆ
8087
100
6239
100
7425
7706
4752
23,75
22,49
85

1. ALEKSINICA
71
0,88
144
2,31
92
96
86
20,56
19,50
2.BARLETE
82
1,01
26
0,42
65
51
17
13,60
8,96
3.BILAJ
100
1,24
111
1,78
93
111
91
30,38
31,43
4.BREZIK
49
0,61
24
0,38
45
40
14
21,02
18,98
5.BRUŠANE
101
1,25
94
1,51
63
61
60
6,21
5,0
6.BUDAK

79
1,27

62

7.BUŽIM
45
0,56
64
1,03
56
55
37
4,51
4,17
8.DEBELO BRDO I
47
0,58
57
0,91
28
38
24
29,93
34,01
9.DEBELO BRDO II
11
0,14
13
0,21
8
5
3
15,07
10,27
10. DIVISELO
227
2,81

146
128
6
8,47
7,16
11. DONJE PAZARIŠTE
51
0,63
70
1,12
59
104
59
49,86
87,97
12. DRENOVAC RADUČKI
52
0,64

55
49
1
14,05
9,89
13. GOSPIĆ
3.268
40,41
2.503
40,12
2.936
3.226
2.153
421,91
436,41
14. KALINOVAČA
60
0,74
57
0,91
76
68
45
19,05
14,79
15. KANIŽAGOSPIČKA
220
2,72
206
3,30
181
198
152
216,21
229,64
16. KLANAC
87
1,08
118
1,89
97
93
64
22,87
19,47
17. KRUŠČICA

2
0,03
1
1

0,19
0,38
18. KRUŠKOVAC
39
0,48
26
0,42
37
35
7
14,30
10,13
19. KUKLJIĆ
79
0,98
14
0,22
42
53
3
4,36
3,72
20. LIČKI ČITLUK
78
0,97
1
0,02
56
52
4
5,09
4,41
21. LIČKI RIBNIK
94
1,16
94
1,51
88
87
57
18,45
19,35
22. LIČKI OSIK
958
11,85
821
13,16
956
1.032
657
197,72
187,34
23. LIČKI NOVI
185
2,29
202
3,24
167
155
128
41,11
36,30
24. MALA PLANA
29
0,36
13
0,21
39
36
8
13,47
12,38
86

25. MEDAK
256
3,17
73
1,17
217
202
53
19,56
16,61
26. MOGORIĆ
164
2,03
86
1,38
186
148
48
10,37
7,07
27. MUŠALUK
119
1,47
113
1,81
136
146
102
27,15
28,23
28.
NOVOSELOTRNOVAČKO
37
0,46
34
0,55
18
35
21

29. NOVOSELOBILAJSKO
52
0,64
45
0,72
36
44
31
7,71
13,71
30. ORNICE
26
0,32

19
16

18,06
18,39
31. OSTRVICA
103
1,27
9
0,14
72
75
7
9,85
8,30
32. OTEŠ
70
0,87
102
1,63
78
74
62
14,61
11,31
33. PAVLOVACVREBAČKI
65
0,80
20
0,32
57
52
15
15,27
12,46
34. POČITELJ
190
2,35

148
133
10
4,96
3,57
35. PODASTRANA
38
0,47
41
0,66
45
35
28
10,46
7,07
36. PODOŠTRA

102
1,63

72

37.
POPOVAČAPAZARIŠKA
56
0,69
48
0,77
61
56
38
21,55
18,04
38. RASTOKA
32
0,40
44
0,71
34
27
20
33,43
24,70
39. RIZVANUŠA
26
0,32
24
0,38
20
16
10
6,70
4,80
40. SMILJAN
197
2,44
233
3,73
172
176
144
30,88
28,33
41. SMILJANSKO POLJE
80
0,99
86
1,38
77
82
68
17,09
15,44
42. ŠIROKA KULA
199
2,46
56
0,90
204
197
48
7,46
6,27
43. TRNOVAC
85
1,05
100
1,60
87
83
49
9,52
8,21
44. VAGANAC
26
0,32
35
0,56
26
28
22
12,35
9,11
45. VELIKA PLANA
48
0,59
40
0,64
56
52
24
3,41
2,21
46. VELIKI ŽITNIK
40
0,49
53
0,85
48
42
33
16,17
12,74
47. VRANOVINE
27
0,33
37
0,59
30
30
27
31,90
25,81
87

48. VREBAC
111
1,37
23
0,37
116
83
13
6,47
4,43
49. ZAVOĐE
26
0,32
9
0,14
23
22
5
47,24
44,88
50. ŽABICA
81
1,00
87
1,39
57
78
4
80,06
80,39
UKUPNO:
8087
100%
6239
100%
7425
7706
4752
23,75
22,49
Izvor: Prostorni plan uređenja Grada Gospića, 2005, str. 17 - 18

 Osnovni podaci o stanju u prostoru
"Prostorno geografske karakteristike Ličke regije i Grada Gospića kao zapadnog
dijela velikog prostora Republike Hrvatske, ukazuju na sve specifičnosti ovog
brdsko-planinskog područja. Prostor Grada Gospića predstavlja specifično područje
s većim brojem polja – gorskih visoravni smještenih između planinskih masiva
Velebita. Takve prostorno-geografske karakteristike rezultirale su značajnim
dugogodišnjim ograničenjima u pogledu kvalitetnog prometnog uključivanja prostora
Grada Gospića kao i prolaz glavnih prometnih pravaca izvan područja Grada. Svojim
rubnim smještajem unutar cjelokupnog ličkog prostora rezultira gravitacijom svog
područja prema razvijenim regijama i velikim urbanim središtima (Rijeka, Karlovac,
Zagreb) s kojima je povezuju dobre prometne veze. Gospićkim prostorom prolazi
prometna infrastruktura državnog i županijskog značaja: željeznička pruga M-11,
državne ceste D-50, D-25 i autocesta Zagreb – Split, koje predstavljaju dio prometne
okosnice od posebnog državnog značaja radi povezivanja središnjeg i južnog dijela
Hrvatske. Položaj područja Grada na važnom prometnom koridoru Republike
Hrvatske, ukazuje na izuzetno značajnu tranzitno-prometnu funkciju gospićkog
prostora. Takav položaj u širem prostoru Republike Hrvatske otvara nove
mogućnosti za razvitak Grada Gospića. Poseban značaj imaju i županijske ceste
koje longitudinalno povezuju područje Grada u pravcu istoka prema području
Lovinca, Svetog Roka i Nacionalnog parka Paklenica te na zapad prema parku
prirode Velebit (i nacionalom parku).
Unutar prostora Ličko-senjske županije, kao prostorno-političke i gospodarske makro
cjeline, Grad Gospić kao jedinica lokalne samouprave i županijsko središte zauzima
središnji dio prostora s vrlo dobrom povezanosti prema ostalim dijelovima županije.
Prijašnja relativna prometna izoliranost ovog područja kao i niski stupanj izgrađenosti
omogućili su da prirodne kvalitete područja Grada Gospića ostanu još uvijek gotovo
netaknute. Budući da šumska i poljoprivredna područja čine 93 %, to jasno govori o
izrazitoj prisutnosti prirodnog okoliša u cjelokupnoj slici krajolika. U okviru ljepote
krajolika planinskog prostora i slikovitih područja kraških polja unutar brdskog i
planinskog masiva jasno govori o prirodnim osobitostima i kvalitetama ovog
88

područja. Najznačajnije mjesto unutar prirodnih kvaliteta predstavlja područje
Velebita, kao jedinstvene biosfere i zaštićenog prirodnog prostora s izuzetnim
ljepotama vršnog područja.
Sveukupna
ograničenja
u
prostoru
Grada
Gospića
rezultat
su
dijelom
ograničavajućih faktora vezanih uz prirodnu osnovu dok su jednim dijelom vezani uz
djelovanje čovjeka u prostoru. Kao najznačajnije ograničenje javlja se prometna
izolacija koja bitno djeluje na gospodarski razvoj grada, a s time i na demografsku
situaciju na ovom području. Drugo značajno ograničenje koje je već duži period
prisutno na ovom području je negativan demografski trend u smislu stalnog
smanjivanja broja stanovnika. Ovo ograničenje ne iskazuje se samo kroz
smanjivanje broja stanovnika nego kroz izrazito nepovoljnu demografsku strukturu u
kojoj prevladava starije stanovništvo. Takva demografska struktura bit će značajno
ograničenje u okviru akcije za iniciranjem i uspostavljanjem novog gospodarskog
razvoja. Dosadašnji gospodarski razvoj je u razvojnim programima ali i u okviru
realizacije određenih privrednih subjekata davao prednost odnosno forsirao "veliku"
industriju kao bazu gospodarskog razvitka na štetu drugih gospodarskih djelatnosti.
Što se klime tiče može se zaključiti da klima ima velik utjecaj na pedološki pokrov,
prirodni vegetacijski pokrov te razvoj kulturnog bilja (ona je glavni limitirajući faktor
intenzivnije ratarske i voćarske proizvodnje u ovom prostoru).
Jedno od specifičnosti prostora Grada Gospića predstavlja reljef koji se kao
ograničavajući faktor iskazuje ne samo direktno na mogućnosti korištenja prostora
već i indirektno kroz djelovanje na klimatske i hidrografske i druge faktore. Glavnu
karakteristiku reljefa čine brdsko planinsko područje Velebita i ravničarsko područje
Ličkog polja kao jedne od najvećih zavala Ličke regije, smještene između padina
Velebita i Ličkog sredogorija. Karakteristike reljefa imale su znatnog utjecaja na
korištenje prostora, kako u pogledu namjene površina (poljoprivreda, šumarstvo,
područja naselja), tako i u lociranju postojećih i budućih prometnih pravaca na
području Grada Gospića. Nadalje se obrađuju sljedeća polazišta u prostornom
planu:140
 Prostorno razvojne i resursne značajke,
 Planski pokazatelji i obveze iz dokumenata prostornog uređenja šireg područja i
ocjena postojećih prostornih planova,
 Ocjena stanja, mogućnosti i ograničenja razvoja u odnosu na demografske i
gospodarske podatke i prostorne pokazatelje i
 Zaštita kulturnih dobara.

140 Ibidem, str. 21 - 26
89

11.5. Ciljevi prostornog razvoja i uređenja
11.5.1. Ciljevi prostornog razvoja županijskog značaja
 Razvoj naselja kroz funkcioniranje i infrastrukturne sustave
"Osim pripadanja Ličko-senjskoj županiji, ovo područje predstavlja također dio
jednog užeg – prostorno kontinuiranog izgrađenog urbanog pojasa, koji se razvija uz
državnu cestu od Ličkog Osika, Budaka, Gospića, Kaniže Gospićke do Podoštre.
Unutar tog područja grad Gospić ima, kao gradski centar i županijsko središte i
središte šireg područja, posve specifičnu ulogu, čineći dio šireg urbanog,
gospodarskog i prometno-infrastrukturnog sustava te predstavljajući središnju
težišnu točku navedene konurbacije. To znači da će se na budući prostorni razvitak
Grada značajno odraziti i svi utjecaji s okolnog prostora, odnosno da će se određeni
problemi, bilo okolnog bilo gospićkog prostora, morati rješavati zajednički. U odnosu
na druge prostore Ličko-senjske županije područje Grada Gospića posjeduje
značajne specifičnosti vezano uz prirodne karakteristike, razvoj posebnih
gospodarskih djelatnosti te širok i kvalitetan fond prirodne, kulturne i spomeničke
baštine što je ranije već bilo prikazano. Prirodne specifičnosti i kvalitete usmjeravat
će razvitak ovog prostora prema takvim gospodarskim djelatnostima koje se baziraju
na održivom razvitku, tj. da uz korištenje svih prirodnih potencijala bude osigurano
očuvanje njihove kvalitete i atraktivnosti. Teritorijalnom podjelom provedenom
temeljem Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj
(„Narodne novine“, br. 10/97.), bivša općina Gospić podijeljena je na tri nove jedinice
lokalne samouprave (Grad Gospić i općine Karlobag i Perušić). Takvom podjelom
utvrđeno je i razgraničenje osim u prostornom i u gospodarskom smislu pa se dio
prirodnih resursa i gospodarskih kapaciteta, koji su ranije predstavljali dio ukupne
osnove postojeće i planirane gospodarske aktivnosti bivše općine, dijelom našao
izvan granica nove jedinice lokalne samouprave (područje Općine Karlobag (morski
dio) i područje općine Perušić (Donji Kosinj i Bakovac Kosinjski). Iz tog razloga
postoji djelomično smanjena gospodarska osnova, ali koja će uz određenu
dogradnju gospodarskog sustava, posebno kroz izgradnju nove prometne
infrastrukture i uređenje poljoprivrednih površina na području Ličkog polja,
predstavljati kvalitetnu podlogu za rad i životni standard lokalnog stanovništva.
Posve je jasno da će se razmatrano područje u gospodarskom smislu osloniti i
preklapati s područjem Županije i šire regije te će u tom preklapanju gospodarskih
aktivnosti i Grad Gospić naći svoj ekonomski interes. Specifičnosti dosadašnjeg
razvoja Grada Gospića, čije je područje ranije razvijano u okviru bivše općine
Gospić, rezultiralo je nastankom naselja s posebnim funkcijama vezano uz
gospodarsko-radne zone, područja koncentracije društvene infrastrukture i urbanih
funkcija, odnosno naselja od određenog posebnog značaja za šire okolno područje.
Može se samo konstatirati da je na središnjem razvojno najatraktivnijem području
prisutan razvitak naselja pretežito mješovitog prelaznog (seosko-gradskog) tipa
90

(Lički Osik, Smiljan, Medak) usmjeren na određenu koncentraciju gospodarsko-
proizvodnih, zanatsko-servisnih i drugih uslužnih djelatnosti. Pri tome se dijelovi
unutar tih naselja koriste kao radne zone prvenstveno u formi manjih industrijsko-
proizvodnih zona, sadržaja male privrede (zanatsko-servisne djelatnosti) ili
obiteljskog gospodarstva. To znači da će u budućnosti doći do namjenskog
strukturiranja naselja na području Grada Gospića, pri čemu će neka dobiti značajniji
naglasak proizvodno-gospodarskih funkcija, dok će udaljenija rubna naselja
zapadnog i sjevernog gorsko-prigorskog područja i dalje biti prvenstveno
usmjeravana prema poljoprivrednoj i stočarskoj proizvodnji (obiteljska gospodarstva,
farme i dr.) s određenom mogućnosti privlačenja i/ali ograničene turističke aktivnosti
kroz seoski, lovni i ekološki turizam baziran na šumovitim i prirodno atraktivnim
dijelovima gradskog prostora. Na taj će se način, ovisno o svom položaju unutar
područja Grada, formirati i specifično oblikovana naselja s razlikama u pogledu
opremljenosti sadržajima urbane infrastrukture, gospodarsko-proizvodnim zonama te
razlikama u oblikovanju ukupne urbane strukture naselja, ali i pojedinačnih
građevina. Komunalno infrastrukturne građevine – sustavi državnog i županijskog
značaja prvenstveno obuhvaćaju magistralnu prometnu i energetsku infrastrukturu
prisutnu na ovom području. Navedeno se odnosi na postojeću državnu cestu-
autocestu A-1, državnu cestu D-50 i D-25 koje prolaze središnjim jugoistočnim i
jugozapadnim dijelovima Grada i povezuje njezino područje s drugim važnim
središtima (Zagreb i Zadar dr.). Osim toga, postojeće državne, županijske i lokalne
ceste omogućavaju povezivanje unutarnjeg područja Grada na središnji prometni
pravac – cestu državnog značaja (D-50 i D-25), ali i prema neposrednom okolnom
području. Drugi značajni infrastrukturni sustavi koji prolaze dijelom Grada sastoje se
od izgrađene magistralne energetske infrastrukture (dalekovodi 400, 220, 110 i 35
kV) te energetskih akumulacija i proizvodnih energetskih građevina (jezero Kruščica)
koji ulaze u okvire županijskih energetskih sustava, a dijelom imaju državni značaj.
Njihov daljnji razvitak omogućava se unutar njihovih postojećih i planiranih koridora
dogradnjom zatečenog energetskog sustava novim dalekovodima (400, 110, 35 kV).
Telekomunikacijska mreža, osim glavnog pravca magistralnog svjetlovodnog voda
uz državnu cestu D-50 i D-25 zadržava u preostalim dijelovima lokalnu razinu te
glavna gradska centrala AXe-10 Gospić. Poseban razvojni, ali i sanitarno-
zdravstveni značaj Županije ima i infrastruktura vodoopskrbe realizirana na većem
dijelu Grada te se za vodoopskrbu koriste lokalni resursi. Izgradnja sustava odvodnje
otpadnih i oborinskih voda ima samo lokalni značaj, budući se radi o manjim i
parcijalnim sustavima koji trebaju pokriti uglavnom područja najveće koncentracije
stanovništva (naselje Gospić). Temeljem iznesenog može se konstatirati da glavni
ciljevi prostornog značaja u segmentu razvoja naselja i infrastrukturnih sustava
obuhvaćaju:
- osiguranje dovoljno velikog i pogodnog prostora za razvitak Gospića kao razvojnog
žarišta na ovom dijelu Županije,
91

- poticanje daljnjeg gospodarskog razvitka na području središnjeg naselja Gospić
kao tradicionalno gospodarsko-proizvodno-radnog središta,
- uspostavljanje potrebnih planiranih koridora za magistralnu postojeću i planiranu
energetsku, telekomunikacijsku, vodoopskrbnu infrastrukturu i plinoopskrbu,
- zaštitu voda izvan i unutar akumulacije Kruščica, kao važnog vodoopskrbnog
resursa za priobalno i otočno područje Hrvatskog primorja,
- zaštitu od voda na dijelovima prostora Grada Gospića,
- definiranje novog sustava središnjih naselja koji će biti sukladan ustrojstvu
Županije, ali i omogućiti policentričan razvoj oslonjen na razvitak manjih urbanih
žarišta i razvojnih središta,
- utvrđivanje građevinskog područja u veličini i lokaciji koja odgovara potrebama
demografskog i gospodarskog razvitka uz uvažavanje potreba zaštite područja
posebnih vrijednosti i njihovog izuzimanja iz zona izgradnje,
- revitalizaciju i unapređenje seoskih naselja kroz oživljavanje – intenziviranje seoske
ekonomije i povećanje stambenog, komunalnog i drugog standarda,
- usmjeravanje stambene i gospodarske izgradnje u područja opremljena potrebnom
komunalnom infrastrukturom".141
 Racionalno korištenje prirodnih izvora
"U okvirima ukupnih prirodnih resursa najveći značaj, koji prelazi lokalne okvire, s
obzirom na svoju vrijednost imaju kvalitetno poljoprivredno i šumsko zemljište kao
podloga određenog gospodarskog razvitka te postojeći vodotoci u funkciji
energetske proizvodnje. Navedeni resursi čine dio prostorno-prirodnih vrijednosti i
predstavljaju glavnu podlogu za razvitak ukupnog gradskog prostora te kao takvi, s
obzirom na svoju relativno veliku površinu i učešće u čitavom Županijskom prostoru
imaju, osim lokalnog – gradskog i djelomice županijski značaj. U okvirima
racionalnog korištenja prirodnih izvora treba posebno obratiti pažnju na:
- sprječavanje ugrožavanja ili umanjenja vrijednosti prirodnih izvora: vode, zraka, tla i
šuma,
- očuvanje prirodnih izvora na razini kakvoće koja nije štetna za čovjeka, biljni i
životinjski svijet,
- zaštitu i očuvanje produktivnosti tla uz razumno korištenje, sprječavanje i
izbjegavanje nepovoljnih učinaka na tlo,

141 Ibidem, str. 72 - 74
92

- omogućavanje svih zahvata u prostoru koji imaju štetan učinak na biološku
raznolikost te očuvanje sklada prirodnih zajednica, živih organizama i neživih tvari.
Paralelno s gospodarskim značajem određenih ravničarskih, poljoprivredno-
stočarskih područja i prigorsko-gorski prostor Velebita predstavlja posebno
atraktivno prirodno područje, koje može činiti važnu podlogu za razvitak čitavog niza
gospodarskih aktivnosti baziranih na stočarstvu, lovstvu, turizmu vezano na
obiteljska gospodarstva (farme, proizvodnja voća i dr.), što uvjetuje posebnu zaštitu i
pažnju kod namjene i korištenja tog prirodnog područja".142
 Očuvanje ekološke stabilnosti i vrijednosti okoliša
"Osnovne kvalitete okoliša i postojeće ekološke vrijednosti prostora zastupljene su
prvenstveno u očuvanom prirodnom okruženju velebitskog područja, relativno maloj
izgrađenosti prostora Grada te postojećim resursima poljoprivrednog i šumskog
zemljišta. Kao rezultat tih vrijednosti jeste i njihovo uključivanje u posebno zaštićena
područja, kao što su Nacionalni park Paklenica, Park prirode Velebit, zaštićeni
krajolik Ribnik-Bilaj-Jadova, meandri rijeke Like u Ribniku i Ličkom polju te spomenici
prirode i posebni rezervati (šumske vegetacije, botanički i ihtiološki). Očuvanje
ekološke stabilnosti postignuto je i kroz smanjenje ranije utvrđenog građevinskog
područja i stavljanje u okvire realno potrebne veličine, čime su očuvane važne
ekološke komponente prostora kao što su poljoprivredno i šumsko zemljište.
Lociranjem, prostornim smještajem novih građevinskih područja uz naselja bez
planiranja izdvojenih prostora građenja izvan naselja, osim očuvanja zemljišta dolazi
do jače zaštite akumulacijskih i izvorišnih područja uz koja se uspostavljaju i zone
sanitarne zaštite te onemogućava nova izgradnja. Režimi očuvanja vrijednosti
okoliša uspostavljaju se i prema postojećim vodotocima kroz utvrđivanje minimalne
razine – kategorije kvalitete voda postojećih vodotoka. Također, i postojeće
aktivnosti eksploatacije mineralnih sirovina zadržavaju se u okvirima utvrđenih
eksploatacijskih područja uz uvjete eksploatacije na ekološki prihvatljiv i za okoliš
održiv način. Zaključno se može konstatirati da sa županijskog gledišta osnovni cilj
razvoja u prostoru ovog područja svakako predstavlja potpunije korištenje prirodnih
resursa na održivi način, kako bi se u potpunosti očuvala biološka raznolikost i
ekološka ravnoteža, u okviru koje se postiže intenziviranje poljoprivredne i stočarske
proizvodnje te daljnje unaprjeđenje malog i srednjeg poduzetništva prvenstveno kroz
seoska obiteljska gospodarstava. Na taj će se način i na ovom području očuvati
prostorne, krajobrazne karakteristike koje čine dio ukupnog prostornog identiteta
Županije".143

142 Ibidem, str. 74
143 Ibidem, str. 75
93

11.5.2. Ciljevi prostornog razvoja gradskog značaja
 Demografski razvoj
"Kretanje broja stanovnika na području Grada Gospića analizirano je temeljem
popisnih podataka iz 1981. i 1991. godine uz dopunu dostupnim podacima popisa
2001. godine. Navedene analize provedene su, kako u broju i dugogodišnjem trendu
kretanja broja stanovnika (1857. – 1991.), tako i u drugim strukturnim obilježjima
stanovništva kao što su dobna struktura, školska sprema, narodnosni sastav, broj i
veličina domaćinstava i aktivnost po pojedinim djelatnostima. Unutar čitavog prostora
Grada, koji je u pogledu lociranja pojedinih naselja i njihovog povezivanja „zoniran“ u
tri karakteristična područja (Donje Pazarište Brušane – jugozapadno, Gospićko-ličko
središnje i sjeveroistočno s naseljima Široka Kula, Ostrvica, Barlete, Vrebac,
Zavođe, BrlovacVrebački, Mogorić), posebno naglašen značaj imaju veća naselja
Gospić, Kaniža Gospićka, Lički Osik, Lički Novi, NovoseloTrnovačko, Smiljan.
Unutar tih naselja smješteno je 71% ukupnog stanovništva Grada, dok na drugih 44
manjih naselja (veličine ispod 500 stanovnika), otpada samo 29% ukupnog
stanovništva. Navedenih šest naselja predstavljaju dio jedinstvenog – šireg
izgrađenog područja naselja, koja se kontinuirano pružaju uz lokalne prometnice ili
prate rubove velikih polja. Kratkoročni (1991. – 2001.) i dugoročni pregled kretanja
broja stanovnika daje nepovoljnu sliku demografske situacije na području Grada.
Naime, tijekom dugogodišnjeg perioda dolazi do stalnog opadanja broja stanovnika
na području Grada, uz djelomični rast središnjeg naselja Gospić sve do popisa
stanovništva 2001. godine, kada prije svega pod utjecajem rata, u posljednjem
međupopisnom razdoblju broj stanovnika grada Gospića se smanjio za 3000
stanovnika, odnosno oko 33 %. Ovakva demografska situacija rezultat je negativnog
djelovanja dugogodišnje prometne izolacije područja Grada te nedovoljne
razvijenosti vlastite proizvodno-gospodarske osnove. Radi toga dolazi do
migracijskih procesa prema drugim središtima rada izvan područja Grada te
postupnog „pražnjenja“ ovog područja. Pored promjena u kretanju stanovništva,
značajne su promjene i u strukturama. Nova jedinica lokalne samouprave – Grad
Gospić formirana je s 50 samostalnih naselja. Samo dva naselja imaju (prema
popisu iz 2001. godine) statističku veličinu preko 500 stanovnika, što znači da je
najveći broj stanovnika živio u manjim naseljima veličine 100 – 200 (300) stanovnika.
Pri tome glavno naselje Grada, gradsko središte Gospić, obuhvaća 47 % ukupnog
stanovništva na Planom obuhvaćenom području".144
 Migracije te brojnost stanovništva
"Procjena budućeg broja stanovnika Grada Gospića temelji se na ocjenama
planersko-prostorne
valorizacije,
utvrđivanju
mogućnosti
budućeg
društvenogospodarskog razvoja te analizi dosadašnjih trendova demografskih

144 Ibidem, str. 76
94

procesa uključujući procjene i planerske pretpostavke utjecaja razvoja šire regije.
Kretanje broja stanovnika određenog područja rezultat je vrlo složenih i dugoročnih
procesa s velikim brojem utjecajnih faktora. Tako je kao posljedica veoma složene
društveno-gospodarske krize između dva popisa stanovništva i teških ratnih
stradanja došlo do korjenitih promjena u kretanju i strukturama stanovništva. Kao
posljedica iznesenog, očekuje se da će se negativni demografski trendovi nastaviti
još izvjesno vrijeme. Do stabilizacije populacije doći će do kraja planskog perioda
oko 2015. godine, a procjena kretanja stanovnika na duži rok vrlo je teška, jer ovisi i
o određenim poticajnim faktorima koji se očekuju na ovom području (utjecaj ličko-
jadranske autoceste, restrukturiranje gospodarstva, otvaranje novih poduzeća u
segmentu malog i srednjeg poduzetništva). U okviru drugih prostorno-planskih
dokumenata, Prostornog plana bivše općine Gospić, bilo je planirano da će se 2000.
godine ostvariti ukupno 39000 stanovnika, od čega se procjenjuje da bi novi Grad
Gospić učestvovao s oko 28000 stanovnika. Projekcije po Prostornom planu bivše
općine Gospić posljednji je popis iz 2001. godine demantirao u potpunosti. Međutim,
prema projekcijama Prostornog plana Ličko-senjske županije donesenog 2002.
godine, prognozirano je da će se broj stanovnika na području ove regije do 2015.
godine i dalje smanjivati, sa stabilizacijom kod broja od oko 16.000 stanovnika (za
područje grada Gospića). Ne postoje novi podaci o broju stanovnika te se čeka idući
popis 2021. godine. Međutim, iz diplomskog rada Ivane Čukman na temu
„Demografski razvoj i projekcije budućeg kretanja stanovništva Grada Gospića“ dana
je projekcija kretanja broja stanovnika na osnovu različitih matematičkih metoda iz
kojih je zaključeno da cijelo područje Grada ima ukupan pad broja stanovnika, a
gledano pojedinačno i sva naselja osim nekih izuzetaka. Naselje Gospić, iako bilježi
porast broja stanovnika za posljednje međupopisno razdoblje, ima negativnu
prirodnu promjenu, što će dugoročno gledano, utjecati na daljnji pad broja
stanovnika u budućnosti. Mnoga naselja imaju premalen broj stanovnika ili ih više
uopće nemaju pa je nerealno za očekivati da će se demografski obnoviti (procjene
kretanja
broja
stanovnika
do
2031.
godine
na
području
grada
Gospića).145Demografske promjene, procesi i trendovi vezani su uz čitav niz
pokazatelja i poticajnih faktora. Poseban utjecaj na daljnji demografski razvitak imat
će značaj samog gradskog središta – naselje Gospić kao manje regionalno središte
s koncentracijom većeg broja urbanih funkcija i sadržaja javne namjene, a posebno
u sferi lokalne uprave i samouprave, prosvjete i školstva, kulture, zdravstva, sporta i
dr. Drugi značajan poticajni faktor predstavlja zatečena gospodarska struktura i
infrastruktura te tradicionalna funkcija središta rada. U tom pogledu će se područje
Gospića u budućnosti razvijati kao radno, gospodarsko, poslovno i proizvodno
središte locirano uz glavnu državnu prometnu infrastrukturu s vrlo dobrom
pristupnošću iz šireg gravitacijskog prostora. Navedeni faktori imat će pozitivan
učinak u pogledu daljnjeg trenda porasta broja stanovnika na području jedinice

145 Čukman, 2018, str. 35 - 42
95

lokalne samouprave. Na području samog naselja Gospić evidentirana je najbolja
demografska situacija u odnosu na čitavo područje Grada pa će se pozitivni trendovi
vjerojatno i nadalje održati. To tim prije ako se nastavi jačanje njegovih urbanih
funkcija uz novi razvojni poticaj kroz značajnije učešće manjih i srednjih poduzeća, a
posebno tzv. „male privrede“ i proizvodnog zanatstva. Temeljem takvih pozitivnih
promjena, naselje Gospić kao gradsko i županijsko središte trebalo bi 2015. godine
imati oko 8.000 stanovnika. Perspektivni populacijski razvoj pojedinih naselja bit će
rezultat njihovog utjecaja i na područja unutar i izvan jedinice lokalne samouprave,
postignutog stupnja deagrarizacije te mogućnosti dobre interne i eksterne
povezanosti posebno prema većim središtima i turističkom priobalnom području. Pri
tome će Gospić, kao relativno jači radni centar, stimulirati razvoj dnevnih migracija i
poljodjelske proizvodnje namijenjene za snabdijevanje lokalnog i šireg tržišta, uz
eventualnu turističku valorizaciju odgovarajućih prirodnih i kulturno-povijesnih
sadržaja i posebnosti. Projekcija kretanja broja stanovnika za plansku 2015. godinu
na čitavom području Grada Gospića (uz pokazatelje iz popisa 1857. godine)
ilustrirana je u tablici6.146
Tablica 6 Prostorni plan uređenja Grada Gospića:Pregled kretanja broja stanovnika
1948. – 2001. s projekcijom 2015. godine
NASELJA
BROJ STANOVNIKA PO GODINAMA

1948.
1953.
1961.
1971.
1981.
1991.
2001.
2015.

1. ALEKSINICA
669
586
481
457
272
258
220
280

2.BARLETE
405
397
353
290
202
133
36
50

3.BILAJ
521
513
502
432
319
330
255
350

4.BREZIK
260
244
211
173
124
112
27
30

5.BRUŠANE
399
383
310
269
220
177
162
200

6.BUDAK
(274)
(251)
(256)
(257)
-
-
175
200

7.BUŽIM
653
523
448
339
177
164
94
100

8.DEBELO BRDO I

119
93
65
70
88
100
66
80

146 Prostorni plan uređenja Grada Gospića, 2005,  str. 77 - 78
96

9.DEBELO BRDO II
64
59
47
42
22
15
5
5

10. DIVISELO
679
697
628
505
407
344
12
15

11.DONJE PAZARIŠTE
467
347
283
251
174
307
170
300

12. DRENOVAC RADUČKI
381
355
283
263
179
126
1
5

13. GOSPIĆ
4.204
5.127
6.767
8.046
8.725
9.025
6.088
8.000

14. KALINOVAČA
673
527
416
386
313
243
164
150

15. KANIŽAGOSPIČKA
607
597
586
638
547
581
438
550

16. KLANAC
623
514
441
360
268
228
156
180

17. KRUŠČICA
308
285
219
19
2
4
-
-

18. KRUŠKOVAC
211
213
182
140
120
85
11
10

19. KUKLJIĆ
327
318
270
204
156
133
4
5

20. LIČKI ČITLUK
344
322
279
236
149
129
5
5

21. LIČKI RIBNIK
561
506
439
372
286
300
119
110

22. LIČKI OSIK
806
(491)
977
(680)
2.544
(2.244)
3.292
(2.983)
3.045
2.885
1.772
2.000

23. LIČKI NOVI
899
851
739
635
495
437
343
350

24. MALA PLANA
241
244
207
138
123
113
14
10

25. MEDAK
1.052
1.042
1.003
848
663
563
78
150

26.
1.230
1.096
940
764
562
383
93
100

27. MUŠALUK
653
642
653
616
482
501
264
280

28.
NOVOSELOTRNOVAČKO
42
48
71
56
63
112
78
70

29. NOVOSELOBILAJSKO
177
114
137
161
131
157
121
180

30. ORNICE
96
100
85
71
54
55
-
-

31. OSTRVICA
371
374
392
291
254
214
19
50

97

32. OTEŠ
580
548
427
400
248
192
128
130

33. VREBAČKI
385
312
283
204
201
164
33
30

34. POČITELJ
1.143
1.008
800
640
426
307
14
10

35. PODASTRANA
271
289
267
243
142
86
76
70

36. PODOŠTRA
5
-
-
-
-
-
212
220

37.POPOVAČAPAZARIŠKA
360
349
321
294
209
175
102
100

38. RASTOKA
336
306
212
144
111
82
48
45

39. RIZVANUŠA
177
156
107
84
60
43
36
30

40. SMILJAN
747
818
835
761
605
555
446
550

41. SMILJANSKO POLJE
434
352
300
334
290
262
178
250

42. ŠIROKA KULA
957
932
1.035
896
658
553
130
140

43. TRNOVAC
612
583
482
403
270
233
127
120

44. VAGANAC
265
197
175
162
103
76
52
50

45. VELIKA PLANA
541
503
449
350
207
134
59
50

46. VELIKI ŽITNIK
333
315
286
236
146
115
74
70

47. VRANOVINE
177
151
115
109
89
72
59
50

48. VREBAC
666
598
533
448
326
223
19
15

49. ZAVOĐE
156
100
120
93
60
57
8
5

50. ŽABICA
233
241
260
275
249
250
189
250

UKUPNO

26420

25852

26998

26340

23022

21793

12980

16000

Izvor: Prostorni plan uređenja grada Gospića, 2005, str. 35 - 36

98

Tablica 7 Pregled broja stanovnika u Ličko-senjskoj županiji za razdoblje od 2001.
do 2017. godine.
GODINA
BROJ STANOVNIKA
2001.
55.723
2002.
55.243
2003.
55.152
2004.
55.315
2005.
54.632
2006.
54.082
2007.
53.529
2008.
52.950
2009.
52.286
2010.
51.464
2011.
50.697
2012.
49.942
2013.
49.364
2014.
48.670
2015.
47.634
2016.
46.888
2017.
45.943
Izvor: Pregled broja stanovnika u Ličko-senjskoj županiji za razdoblje od 2001. do
2017. godine, Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 2018, e-izvor
 Odabir prostorno-razvojne strukture
"Glavna uloga Prostornog plana uređenja Grada Gospića sastoji se u osiguranju
temeljnih – generalnih smjernica prostornog razvoja i uređenja gradskog teritorija. To
znači da se ovim Planom utvrđuje mreža naselja, namjena površina s potrebnim
razvojnim prostorima naselja i izvan naselja te sustavi prometne i komunalne
infrastrukture, a sve u cilju optimalizacije demografskog i gospodarskog razvitka.
Prirodne karakteristike dijele teritorij Grada Gospića na tri temeljne zone:
Jugozapadno gorsko planinsko područje sjevernih padina Velebita,Sjeveroistočno
rubno područje s Ličko-krbavskim međugorjem te istočni dio Grada s izgradnjom
naselja i malih zaselaka, izdvojenih građevinskih područja pojedinačnih ili manjih
grupa građevina".147

147 Ibidem, str. 80
99

 Razvoj naselja, društvene, prometne i komunalne infrastrukture
"Razvoj naselja unutar granica Grada Gospića bit će pod znatnim utjecajem
prirodnih i prostorno-prometnih karakteristika te mogućeg gospodarskog usmjerenja
pojedinog područja kao i utjecaja okolnih većih središta (rada i urbanih funkcija). Pri
tome će osnovne karakteristike pojedinog naselja proizlaziti iz pogodnosti njegove
lokacije (bliže ili dalje od glavnih prometnih pravaca, odnosno ovisno o kvaliteti i
veličini proizvodnih poljoprivrednih površina) te dominantnog gospodarskog
usmjerenja, odnosno njegove funkcije u okviru Grada kao dijela mreže središnjih
naselja. Znači, da će neka naselja predstavljati područja s većim brojem urbanih
funkcija, koje trebaju osigurati određenu autonomnost, kako pojedinih dijelova
Grada, tako i njezinog ukupnog prostora. Predviđenu koncentraciju urbanih funkcija
prvenstveno treba ostvariti u okviru grada Gospića, koje predstavlja gradsko i
županijsko središte. Dio manjih naselja, koja već danas imaju razvijeniju urbanu i
funkcionalnu strukturu, u svom će budućem razvoju preuzeti i dio urbanih funkcija
radi zadovoljenja osnovnih potreba užeg –lokalnog gravitacijskog prostora. U
okvirima cjelovitog sustava središnjih naselja glavnu ulogu imat će područje naselja
Gospić (sjedište Grada) kao manje regionalno središte, s utjecajnim prostorom i van
granica Grada, uz druga naselja Lički Osik kao područno i veće lokalno središte te
Donje Pazarište, Smiljan, Klanac, Medak i Brušane u funkciji manjih lokalnih
središta. U budućem razvitku na području Gospića doći će do manje promjene u
veličini naselja te će ona povećati (krajem planskog perioda prema prognozi za
2015. godinu) u rangu naselja veličine do 550 stanovnika, uz izuzetak gradskog
središta – naselja Gospić 8000 stanovnika) i manjih lokalnih središta – naselja Donje
Pazarište, Smiljan, Klanac, Medak i Brušane (250 – 550 stanovnika). Određeni
razvoj naselja predviđen je prvenstveno u okviru središnjeg prometno-razvojnog
koridora oslanjanjem na budući gospodarski razvitak, vezano uz postojeće i nove
industrijsko-zanatske, servisne i druge uslužne djelatnosti. Ostala će naselja unutar
gorskog, prigorskog i ravničarskog područja svoj razvoj realizirati kroz korištenje
vlastitih – lokalnih (prvenstveno prirodnih) resursa, kao i pod utjecajem razvijenijih
središnjih naselja i lokalnih središta. Preostala manja naselja u poljoprivrednom,
prigorskom i gorskom području zadržat će svoju tipologiju usitnjenih ruralnih –
seoskih naselja. Pojedina naselja na ovim područjima neće značajnije promijeniti
svoju veličinu, tek uz manja povećanja današnjeg broja stanovnika. U cilju postizanja
navedenog razvoja svakog pojedinog naselja te cjelovitog uravnoteženog i
funkcionalnog sustava naselja na području Grada postavljaju se sljedeće planske
smjernice:
- Planom se uspostavlja policentrični sustav naselja s ravnomjernim razvojem mreže
naselja koja treba zadovoljiti potrebe korisnika prostora na svim dijelovima Grada,
- uspostavljeni sustav naselja predstavlja dio ukupne mreže naselja – područnih i
lokalnih središta unutar Ličko-senjske županije,
100

- predloženim sustavom naselja realizira se usuglašavanje s očekivanom
raspodjelom stanovništva za koje se osigurava ravnomjerniji razmještaj urbanih i
drugih uslužnih, radnih i rekreacijskih funkcija, što sve proizlazi iz utvrđenog
policentričnog sustava naselja,
- optimalna mreža naselja osigurat će ravnomjerniji razvoj u prostoru i postići
smanjenje u razlikama urbaniziranosti između pojedinih područja te rezultirati
unaprjeđenjem fizionomskih obilježja i sadržajne strukture naselja uz postizanje
efikasnije zaštite vrijednosti graditeljske baštine, prirodnih vrijednosti i okoliša,
- potrebno je ostvariti zadržavanje naselja u okvirima cjelovitih prostornih jedinica
kao kompaktnog izgrađenog područja uz izbjegavanje nekontroliranog širenja duž
lokalnih prometnica ili velike disperzije te na prostore vrijednih poljoprivrednih ili
šumskih površina. Podržavanje disperznosti izgradnje provodi se u vrlo ograničenom
opsegu samo kao dopuna na već disperzno izgrađenim područjima pojedinih
zaselaka kao udaljenih dijelova osnovnog naselja,
- novom izgradnjom naselja i izvan naselja ne smiju se umanjiti postojeće kvalitete
prirodnih vrijednosti i okoliša ni ugroziti područja od interesa za zaštitu kulturnih
dobara".148
 Razvoj društvene infrastrukture
"Društvena infrastruktura proizlazi iz sustava naselja koji će se razviti na području
Grada. U okviru ukupnog formiranja sadržajne strukture naselja, treba se posebno
poticati:
 veću gustoću osnovnih sadržaja društvene infrastrukture (društvene, kulturno
prosvjetne, upravne i znanstvene funkcije)
 intenzivniji razvoj zanatsko-servisnih sadržaja kao dio sadržajne, ali i
gospodarske strukture naselja,
 koncentracije društvene infrastrukture usklađeno sa značajem naselja,
veličinom gravitacijskog područja i brojem korisnika,
 lokaciju određenih sadržaja društvene infrastrukture koji pokrivaju minimalne
dnevne potrebe i u naseljima s manjim brojem stanovnika, kako bi se ostvarilo
njihovo zadržavanje u tim naseljima te spriječile migracije prema glavnim
središtima".149

148 Ibidem, str. 81 - 82
149 Ibidem, str. 82 - 83
101

 Razvoj prometne i komunalne infrastrukture
"Jedan od vrlo značajnih ciljeva prostornog razvoja gradskog značaja predstavlja
prometna i komunalna infrastruktura. Ona će pozitivno djelovati na urbani,
gospodarski i demografski razvoj područja a, a po svom značaju dio te infrastrukture
predstavlja županijski i državni interes. Najznačajniji razvoj prometne cestovne
infrastrukture realiziran je kroz središnji dio Grada, a sve u formi nove longitudinalne
prometnice, autoceste Zagreb – Split koja predstavlja prometnu okosnicu ovog dijela
državnog prostora te osigurava bolju integraciju ličke regije u razvojno-gospodarske
procese države i šire. Osim izgradnje nove autoceste sjeveroistočnim prostorom
Grada Gospića trasiran je i koridor brze pruge Zagreb – Split. Nova željeznička
pruga sa značajno višim prometnim standardom predstavlja drugi važan čimbenik za
razvitak županijskog i gradskog prostora. Razvoj komunalne infrastrukture
prvenstveno treba obuhvatiti mrežu odvodnje otpadnih voda na postojećim i novim
razvojnim područjima, a posebno uz naselja s najvećom koncentracijom
stanovništva i gospodarskih aktivnosti (Gospić, Lički Osik, Kaniža Gospićka, Žabica,
NovoseloBIlajsko). Osim toga, potrebno je ostvariti zaštitu ukupnog prostora, a
posebice podzemnih voda u odnosu na ispuštanje otpadnih voda iz građevina
stanovanja i gospodarstva. Zaštita vodenih resursa je od posebnog županijskog
značaja pa je potrebno uspostaviti kvalitetnije zbrinjavanje otpadnih voda svih
naselja, a posebno onih dijelova koji mogu imati značajniji negativni utjecaj na okoliš.
Temeljem iznesenog, odvodnja otpadnih voda realizira se izvedbom mreže –
sustava javne kanalizacije razdjelnog, polurazdjelnog i mješovitog tipa koja će
obuhvatiti prvenstveno Grad Gospić te druga naselja Lički Osik, Kaniža Gospićka,
NovoseloBilajsko i Žabica. Ostala udaljenija i manja naselja veličine ispod 200
stanovnika će, s obzirom na ekonomičnost izgradnje posebnih sustava javne
kanalizacije i njihov mogući minorni utjecaj na kvalitetu okoliša, i nadalje koristiti
nepropusne sabirne jame, koje se prazne putem specijalnog komunalnog vozila.
Razvoj prometne i komunalne infrastrukture Jedan od vrlo značajnih ciljeva
prostornog
razvoja
gradskog
značaja
predstavlja
prometna
i
komunalna
infrastruktura. Ona će pozitivno djelovati na urbani, gospodarski i demografski razvoj
područja Grada, a po svom značaju dio te infrastrukture predstavlja županijski i
državni interes.
Infrastruktura vodoopskrbe realizirana je na većem dijelu Grada te se za
vodoopskrbu koriste lokalni resursi dovoljnog kapaciteta za potrebe žitelja i
planiranog gospodarstva. Postojeći energetski sustav zadovoljava potrebe korisnika
prostora s opskrbom preko 110 kV TS Lički Osik, 35 kV TS Lički Osik – Mol, 35 kV
TS Lički Osik i 35 kV TS Gospić te se u ovom trenutku ne predviđa njihovo
proširenje, osim određenih zahvata na 10 kV mreži. Osim elektroenergetske
infrastrukture, jugoistočnim prostorom Grada uspostavljena je i trasa za prolaz
magistralnog plinovoda Vrbovsko – Gospić – Split te je ista tretirana kao koridor u
istraživanju. Prolaz ovog energetsko-planskog koridora kao infrastrukturne građevine
102

od interesa za državu i županiju otvara ujedno i nove mogućnosti opskrbe ovim
energentom i područja Grada Gospića. Mreža telekomunikacija u ovom trenutku
zadovoljava potrebe razvijenijih dijelova područja te u svojoj ukupnosti ima županijski
i lokalni značaj. Magistralni svjetlovodni kabeli postavljen je uz državnu cestu D-50 i
D-25 (prema Otočcu – Gospiću – Gračacu – Karlobagu) te spojen na centralu u
Gospiću AXE – 10, koja ima županijski značaj. Budućim razvitkom novih zona
gospodarskih djelatnosti i proširenjem građevinskog područja naselja (sa
povećanjem
broja
domaćinstava),
a
i
sukladno
potrebama
povišenja
telekomunikacijskog standarda i boljeg povezivanja unutar područja Grada,
dugoročno se predviđa izgradnja novih ATC (tip UPS) na područjima naseljau
funkciji lokalnog središta. Time će se ostvariti visoka razina telekomunikacijske
povezanosti unutar Grada, kao i s drugim područjima, čemu treba dodati i daljnji
razvitak mobilnih mreža s većim brojem korisnika. Zaključno je moguće, obzirom na
opće ciljeve županijskog značaja, vezano uz razvoj prometne i komunalne
infrastrukture, ovim Planom utvrditi sljedeće smjernice:
 predvidjeti racionalnu, funkcionalnu i ekonomičnu prometnu mrežu koja osigurava
dobre preduvjete za gospodarski razvitak te omogućava kvalitetno povezivanje
naselja unutar Grada i prema drugim okolnim središtima,
 zaštititi koridore državne i županijske prometne infrastrukture, a posebno trase
autoceste i planirane brze željeznice,
 omogućiti realizaciju novih energetskih potencijala plina i električne energije
(akumulacija, proizvodne i prijenosne građevine plinovodi),
 provesti obvezujuću izgradnju javne kanalizacije, za najveća naselja na području
Grada Gospić – Lički Osik,
 ostaviti ujednačeni standard u prostoru kvalitetne opskrbe vodom na čitavom
prostoru Grada,
 realizirati daljnje unapređenje već postignute relativno kvalitetne razine
razvijenosti telekomunikacijske mreže.
Nadalje prostorni plan Grada Gospića obrađuje zaštitu krajobraznih i prirodnih
vrijednosti i posebnosti i kulturno-povijesne cjeline".150

 Ciljevi prostornog uređenja naselja na području Grada
"Ukupne utvrđene vrijednosti prostora uvjetuju njegovo racionalno korištenje
usklađeno s potrebama sagledivog razvitka Grada u periodu do 2015. godine. Pri
tome će se prostor koji predstavljaju razvojni resurs područja koristiti u skladu s
načelima održivog razvitka, na način koji osigurava očuvanje i zaštitu njegovih
vrijednosti, uključivo ukupnu obnovljivost pojedinog resursa. Temeljem iznesenog,

150 Ibidem, str. 83 - 85
103

daljnja se izgradnja veže uz postojeća naselja s razvojem mreže prostorno i
funkcionalno cjelovitih jedinica, unutar kojih je moguće ostvariti kvalitetan urbani
standard, potrebne funkcije gospodarskog razvitka te sadržaje i građevine društvene
i komunalne infrastrukture.
Drugi tipovi izgradnje vezani uz gospodarski razvitak (industrijsko-proizvodne,
zanatsko-servisne i komunalne zone) ili uređivanje prostora za potrebe sadržaja
rekreacije, komunalnih građevina i infrastrukture (prometni koridori, vodovodni
rezervoari, eksploatacijska područja i groblja) djelomice se razvijaju i izvan
građevinskog područja naselja, kao zasebne gospodarske odnosno komunalne
zone. Ukupno dimenzioniranje novih prostora za daljnje uređivanje i korištenje
provedeno je na načelu zaštite i obnovljivog korištenja osnovnih resursa, što se
prvenstveno odnosi na poljoprivredno i šumsko zemljište, uključivo i druge prirodne
vrijednosti (krajobraz i slično). Na taj način se kroz racionalno „trošenje“ prostora u
skladu s realnim potrebama demografskog i gospodarskog razvitka i njegovo
očuvanje za daljnje post plansko korištenje te usmjeravanjem novih zona izgradnje
izvan prirodno kvalitetnih i resursnih područja postiže ukupna zaštita prostora Grada
Gospića.
Radi toga Prostorni plan uređenja Grada Gospića predstavlja osnovnu prostorno-
plansku dokumentaciju za neophodno usmjeravanje prostornog razvitka Grada, što
se postiže usuglašavanjem namjenskog korištenja prostora i očuvanja prirodnih
resursa kroz provođenje uvjeta održivog razvitka. Planom se također uspostavlja
funkcionalni ustroj prostora koji ima za cilj grupiranje sukladnih sadržaja i namjena
na način da se osigura racionalno uređenje prostora, usklađeno sa zatečenim
prirodnim-prostornim vrijednostima i uvjetima održivog razvitka. Osnovni princip i
ciljevi racionalnog korištenja i zaštite prostora temelje se na ostvarenju sljedećih
glavnih postavki:
 Građevinska područja naselja treba oblikovati, uskladiti i dimenzionirati prema
stvarnim demografskim potencijalima s potrebnim rezervnim prostorima radi
realno očekivane „disperzije“ izgradnje, zadržavajući tradicionalnu tipologiju
formiranja naselja, uvažavajući mogućnosti njihovog opremanja nužnom
prometnom i komunalnom infrastrukturom, uključivo građevine društvenog
standarda, kako bi naselja ostvarila odgovarajući urbani standard.
 Lokacija i namjena novih građevinskih područja treba biti prvenstveno usmjerena
prema ostvarenju intenzivnijeg gospodarskog razvitka, a manje za potrebe
stanovanja pa realizacija gospodarskih zona ima prioritet pred drugim
namjenama i načinima korištenja prostora.
 Poljoprivredno zemljište na ravničarskom dijelu Grada (izvan zona gospodarskog
razvitka), treba sačuvati od bilo kakve izgradnje izuzev gradnje u funkciji daljnje
revitalizacije
s
glavnom
namjenom
usmjerenom
prema
unapređenju
poljoprivredne, stočarske i druge proizvodnje (farme, obiteljska gospodarstva)
104

Unutar tog prostora realiziraju se samo manja proširenja postojećih naselja
vezano uz budući demografski potencijal.
 Postojeće šumsko zemljište, bez obzira na njegovu namjenu i kvalitetu šumske
vegetacije, treba kroz pošumljavanje dalje oplemenjivati te isključiti iz glavnih
prostora uređenja i izgradnje naselja ili drugih namjena na području Grada.
Značaj šumskog zemljišta posebno je naglašen u okviru Parka prirode Velebit i
Nacionalnog parka Paklenica te gorskog i prigorskog pojasa, gdje treba u formi
ekološki visokovrijednih prirodnih predjela predstavljati osnovu posve specifičnih
gospodarskih aktivnosti i mogućnosti turističkog razvitka, ali i zaštitu zemljišta od
prisutnih procesa erozije.
Uzevši u obzir prethodno iznesene kriterije racionalnog korištenja i zaštite prostora
mogu se dati okvirni – generalni parametri daljnjeg razvitka pojedinih naselja, utvrditi
potreba njihovog širenja kao i definirati karakter buduće izgradnje po pojedinim
prostorno-tipološkim cjelinama:
 Nizinsko-ravničarsko područje, uglavnom obuhvaća područje uz naselja Gospić,
Lički Osik, Kaniža Gospićka, Žabica, Lički Novi, Mušaluk, Smiljansko Polje,
Smiljan, NovoseloBilajsko. To je prostor na kojemu se očekuju veći razvojni
pomaci, prvenstveno vezano uz poljoprivredu i stočarstvo, uključujući i različite
gospodarsko-proizvodne, zanatsko-servisne i komunalne djelatnosti locirane u
okviru novih gospodarskih zona unutar naselja. Radi toga na tom području treba
predvidjeti određene dodatne prostore za razvoj urbanih funkcija i stanovanja, ali
i nove prostore za izgradnju gospodarskih sadržaja.
Naselja locirana uz glavni lokalni prometni pravac – državnu cestu D-50 i D-25
(Gospić, Lički Osik) uglavnom predstavljaju najveća i najurbaniziranija područja pa u
tim okvirima treba osigurati mogućnost više razine urbanog standarda kroz daljnju
koncentraciju sadržaja društvene infrastrukture gospodarskih djelatnosti i više razine
opremljenosti komunalnom infrastrukturom.
 Prostor ostalih razvojnih područja uz prometne pravce županijskog značaja
obuhvaća i lokalitete naselja u funkciji manjih lokalnih središta (Donje Pazarište,
Brušane, Bilaj) na kojima se radi dobre prometne povezanosti s drugim
područjima, potiče i očekuje određena izgradnja novih područja unutar naselja
namijenjenih prvenstveno razvitku različitih vrsta gospodarskih djelatnosti
vezanih uz obiteljska gospodarstva, obrtničko-zanatske usluge te agroturizam.
 Planinsko/gorsko i prigorsko područje predstavlja prostor sa slabije izraženim
demografskim potencijalom i polaganim preseljenjem stanovništva prema
razvijenijem središnjem području Grada. Radi toga su i potrebe za novim
razvojnim prostorima naselja i gospodarskih djelatnosti znatno smanjene.
Međutim, radi stvaranja posebnih pogodnosti za zadržavanje stanovništva na
predmetnom području, kao i privlačenja nove izgradnje, Planom se predviđa
samo manje proširenje prostora građenja unutar ili uz postojeća naselja vezano
105

na njihove razvojno-demografske potrebe, ulogu u mreži središnjih naselja te
dosadašnje trendove i zatečenu izgrađenost područja. Razvoj ovog područja
osnivat će se prvenstveno na korištenju postojećih prirodnih resursa za razvitak
tradicionalnih gospodarskih djelatnosti u okvirima obiteljskog gospodarstva
(stočarstvo), uz dopunu kroz proizvodnju zdrave hrane i ekološki (seoski i lovni)
turizam bez osnivanja novih radno-proizvodnih područja. Nova izgradnja u
funkciji gospodarskog razvitka može obuhvatiti pojedine lokacije za potrebe
obiteljskih gospodarstava kao nositelja proizvodnje (farme, mala prerada
poljoprivrednih i stočarskih proizvoda) koje se realiziraju izvan građevinskog
područja u okviru veće poljoprivredne (proizvodne) površine.
Sumiranjem iznesenog, može se konstatirati da će doći do revizije ranijeg
građevinskog područja naselja (PPO Gospić), čime se podiže razina racionalnosti u
raspolaganju s prostorom te ujedno ostvaruje i njegova zaštita kao prirodnog
resursnog prostora.
Zaključno se u okviru prethodno opisanih ciljeva racionalnog korištenja i zaštite
prostora unutar granica Grada Gospića mogu postaviti sljedeće osnovne generalne
smjernice:
 Prostore za izgradnju treba realizirati na način da se ne smanjuju šumske i
kvalitetne poljoprivredne površine.
 Planiranim korištenjem prostora treba osigurati uređenje i zaštitu voda (vodotoka)
vodeći računa da iste predstavljaju i značajni vodoopskrbni resurs šireg područja.
 Racionalno korištenje prostora posebno obuhvaća segment građevinskog
područja pa se proširenje postojećih izgrađenih dijelova naselja trebaju osnivati
na pretpostavkama demografskog i gospodarskog rasta, povećanja stambeno-
komunalnog standarda i s ciljem zaustavljanja njihovog daljnjeg pražnjenja.
 S obzirom na tipologiju prostora i naselja te specifičnosti mogućeg razvoja,
gospodarske djelatnosti prioritetno se lociraju unutar naselja u već formiranim ili
planiranim zonama takvih djelatnosti.
 Zbrinjavanje otpada kao značajan segment ukupne zaštite prostora osiguran je
na prostoru naselja Široka Kula za Grad Gospić i županijsko središte za
gospodarenje otpadom na lokaciji Ostrvica – Vujnovac – Škadrice, s odlagalištem
komunalnog, inertnog i drugog otpada.151

 Utvrđivanje građevinskih područja naselja
"Unutar prostora Grada Gospića locirano je 50 naselja kao prostornih jedinica na
čijem se užem području nalaze izgrađeni – urbanizirani prostori pojedinog naselja. S
obzirom na prostorne i prometne karakteristike pojedinog područja, naselja su
rezultirala sa specifičnim oblikom izgradnje odnosno rasprostiranja izgrađenih

151 Ibidem, str. 88 - 90
106

dijelova naselja unutar njihovih područja. U odnosu na takve prostorne karakteristike
formiranja građevinskih područja naselja možemo razlikovati tri osnovna tipa
analizirana u okviru Prostornog plana uređenja:
 tip koncentriranog naselja gradsko-ruralnog tipa, koji je realiziran u okvirima
središnjeg naselja grada – naselja Gospić i naselja Lički Osik u sebi obuhvaća
namjenski kompletnu organizaciju prostora (urbane funkcije, stanovanje i
gospodarske djelatnosti);
 izduženi, linearni tip seoskog naselja izgrađen uz cestovne komunikacije ili
uvjetovan konfiguracijom terena (pružanje udoline, polja ili dr.), s karakterističnim
primjerima takvih naselja kao što su Podoštra, Mušaluk.
 disperzni tip izgradnje seoskih naselja, s većom ili manjom disperzijom u
prostoru, prisutan na sjeveroistočnim, sjeverozapadnim i jugoistočnim dijelovima
prostora, obuhvaćaju područja Široka Kula, Barlete, Zavođe, PavlovacVrebački,
Mogorić, Velika Plana, Mala Plana, Vaganac, Kalinovača, Rastoka, Lički Čitluk,
Počitelj, Brezik, Kukljić, Drenovac Radučki.
Prethodno opisana postojeća građevinska područja za 50 naselja u prostoru Grada
Gospića obuhvaćaju ukupno danas izgrađeni prostor građevinskog područja naselja
u površini od 2007,30 ha. U odnosu na ukupni prostor navedenih naselja odnosno
ukupnu površinu Grada Gospića danas izgrađena građevinska područja naselja čine
samo oko 2,07 %. Postojeća građevinska područja naselja obuhvaćena su u okviru
planiranih građevinskih područja te prikazana na grafičkim prilozima Plana –
Osnovnoj državnoj karti i katastarskim kartama u mjerilu 1:5000, pri čemu čine dio
ukupnog (postojećeg i planiranog) građevinskog područja pojedinog naselja.
Određene smjernice za formiranje građevinskih područja naselja, kao i njihovo
proširenje odnosno prostornu lokaciju proizlaze iz prostorno-planskih dokumenata
više razine – Strategija i Programa prostornog uređenja Republike Hrvatske te
Prostornog plana Ličko-senjske županije, uvažavajući i ranije prostorno-planske
dokumente koji su se odnosili na predmetno područje Grada Gospića (PPO Gospić).
Analizom tih dokumenata može se konstatirati da se u pogledu građevinskih
područja naselja predlažu sljedeće smjernice i osnovni prostorni parametri:
 proširenje građevinskog područja ne smije utjecati na smanjenje šumske i
kvalitetne poljoprivredne površine – građevinska područja naselja treba formirati
kao urbane,
 ruralne cjeline uz onemogućavanje njihovog proširivanja uz državne ceste,
vrijedna poljoprivredna zemljišta, zaštićena područja, koridore državne i
regionalne infrastrukture te nestabilne terene,
 proširenje građevinskog područja treba biti u okvirima racionalnog gospodarenja
prostorom i resursima na održiv, štedljiv način,
 proširenje građevinskog područja treba proizaći iz razvojnih potreba područja
vezano uz stanovništvo i gospodarstvo,
107

 prilikom planiranja građevinskog područja naselja treba ostvariti optimalne
gustoće vezano uz tipologiju naselja, uvažavajući prostorne standarde (postojeće
i planirane),
 formiranje građevinskih područja naselja treba biti stimulativno za daljnja
naseljavanja područja Grada, kao i pospješivanje demografskog i gospodarskog
razvitka vezano uz revitalizaciju demografski ugroženih područja, stimuliranje
širenja procesa urbanizacije te osiguranja poticajnih prostora za budući
gospodarski razvitak.
Osim navedenih smjernica preuzetih iz prostorno-planskih dokumenata višeg reda,
kao podloga za buduće utvrđivanje osnovne veličine građevinskih područja
provedena je detaljna analiza zatečenog stanja izgrađenosti prostora, vezano uz
sljedeće pokazatelje:
 karakteristike područja pojedinih naselja na terenu s analizom izgrađenosti te
utvrđivanja prostornih mogućnosti za njihovo proširenje,
 analiza granica građevinskih područja naselja iz ranijeg Prostornog plana bivše
općine Gospić,
 analiza postojećih prostorno-planskih dokumenata, koji su svojim rješenjima
definirali pojedina područja izgradnje.
Paralelno s analizom prethodno navedene dokumentacije i rada na terenu, prilikom
oblikovanja građevinskih područja razmatrani su i zahtjevi Grada Gospića. Radi
usuglašavanja predloženih građevinskih područja naselja s potrebama lokalnog
stanovništva i Gradom Gospićem provedene su i prethodne rasprave vezano uz
koncepciju Prostornog plana pri čemu su razmatrana i građevinska područja za sva
naselja na području jedinice lokalne samouprave. U okvirima stvaranja preduvjeta za
budući gospodarski razvitak građevinska područja imaju poseban značaj. Naime,
upravo ona predstavljaju podlogu – prostor na kojemu se takav planirani i
programirani razvitak treba ostvariti i oživotvoriti. Poticanjem i ostvarivanjem
gospodarskog razvitka javlja se potreba za povećanjem prostora stanovanja kao
rezultata očekivanog pozitivnog utjecaja gospodarskog razvitka na demografsku
situaciju. Uzevši u obzir utvrđene mogućnosti daljnjeg gospodarskog razvitka
područja grada Gospića u svim segmentima gospodarstva, predviđene su i u
budućem građevinskom području različite namjenske strukture prvenstveno
smještene u okvirima naselja, odnosno samo manjim dijelom u posebnim zonama
izvan naselja pogodnim za njihov razvitak (gospodarska namjena, poslovna
namjena, turizam, rekreacija, eksploatacija mineralnih sirovina). Građevinska su
područja u okviru ovog Plana, vezano uz potrebe budućeg razvojnog perioda,
utvrđena gotovo u cijelosti kao prostori za razvoj i uređenje površina naselja te kao
površine za razvoj i uređenje područja izvan naselja, odnosno kao izdvojena
građevinska područja. Tako se u okvirima naselja (površine za razvitak i uređenje
naselja) osiguravaju potrebni dodatni prostori javne namjene za razvitak urbanih
funkcija, stanovanja definiranog kao zone mješovitog tipa (stambeno-poslovne i
108

poslovno-stambene strukture), uključivo manje radne zone, koje omogućavaju
određeni gospodarski razvitak svakom pojedinom naselju. Posebna razvojna
područja za potrebe gospodarstva (industrijsko-proizvodne, zanatsko-servisne,
komunalne, trgovačke i ugostiteljsko-turističke djelatnosti) kao glavnog pokretača
budućeg gospodarskog razvitka (uključivo poljoprivredu i stočarstvo) osigurana su (iz
funkcionalnih, zaštitnih i prometno-organizacijskih razloga) kao područja za razvoj i
uređenje prostora na rubnim dijelovima naselja Gospić. Međutim, i ta područja
locirana su u prostoru na način da dijelom koriste postojeće prometne pogodnosti te
blizinu glavnih prometnih pravaca, čime se u prostornoj i funkcionalnoj organizaciji
Grada postiže koncentracija građevinskih područja, racionalnost i ekonomičnost
izgradnje te lakše opremanje potrebnom komunalnom infrastrukturom uz
zadržavanje većih slobodnih i neizgrađenih područja u formi kvalitetnog prirodnog i
kultiviranog krajobraza. Prethodno izneseni okvirni elementi razvitka naselja i
gospodarstva rezultirali su određenim promjenama vezano uz lokaciju i veličinu
građevinskih područja u odnosu na postojeću izgrađenost prostora. Naime, radi
stimuliranja i povećanja ukupne privlačnosti područja Grada Gospića, predviđeno je
adekvatno povećanje izgrađenih dijelova naselja kroz formiranje novih zona
izgradnje za potrebe stanovanja, urbanih funkcija i gospodarstva. Pri tome se
građevinska
područja
naselja
povećavaju
prvenstveno
kroz
popunjavanje
neizgrađenih međuprostora te u dubinu prostora, zadržavajući kao osnovicu zatečeni
prostor i urbanu matricu naselja. Tako se postojeće izgrađeno područje naselja s
2040,15 ha (2007,3 ha – površina naselja +3285 ha –površina groblja) povećava za
dodatni neizgrađeni dio površine 587,18 ha na ukupno planirani prostor građenja
naselja dimenzioniran s površinom od 2594,48 ha, u okviru čega postojeći izgrađeni
dijelovi građevinskog područja naselja učestvuju sa 78,63 %, dok planirana izgradnja
u okvirima građevinskih područja naselja obuhvaća samo 21,37 % ukupno
predviđenih građevinskih područja naselja. Građevinska područja izvan naselja
obuhvaćaju prostore gospodarske namjene proizvodne i poslovne, manje prostore
namijenjene razvoju turizma i sadržajima športa i rekreacije, uključivo postojeće i
planirane. Ukupna veličina tih površina građevinskog područja izvan naselja iznosi
514,49 ha, od čega postojeći lokaliteti zauzimaju 294,21 ha (57 %), a planirane nove
zone obuhvaćaju 220,28 ha ili oko 43 % prostora namijenjenog za razvitak i uređenje
izvan naselja. Uzevši u obzir ranije iskazane površine građevinskih područja naselja
s 2594,48 ha onda sveukupni prostori na kojima je predviđena aktivnost izgradnje i
uređenja prostora (uz izuzetak površina infrastrukturnih koridora i mineralnih
sirovina) iznose 3108,97 ha, a zajedno s površinom groblja od 32,85 ha iznosi
3141,82 ha. U okvirima interne prostorne raspodjele građevinskih područja na
karakteristične prostorne cjeline grada može se konstatirati da se Planom predviđa
veće učešće građevinskih područja naselja i izvan naselja (bez prostora
kamenoloma) na centralnom dijelu Grada (naselja Gospić, Lički Osik, Smiljan,
Smiljansko Polje, NovoseloBilajsko, Široka Kula, Ostrvica, Žabica) koje iznosi
ukupno 1682,76 ha ili 53,56 % navedenog dijela građevinskog područja naselja
109

Grada Gospića. Na tom je području ujedno predviđeno i najveće povećanje
građevinskog područja, koje iznosi 615,59 ha ili 76,24% novog građevinskog
područja u naseljima. Takva raspodjela rezultat je usmjeravanja i koncentracije
stanovanja i gospodarskih aktivnosti prostorno-prometno najpovoljnijih lokacija za
razvitak novih gospodarskih struktura. Detaljni prikaz građevinskih područja s
njihovom veličinom i strukturom dat je u priloženim tablicama".152

11.6. Plan prostornog uređenja
Prostorni razvoj na području Grada i nadalje će se usmjeravati i temeljiti na
osnovnim resursima područja kao što su poljoprivredno i šumsko zemljište, uključivo
mineralne
sirovine,
kao
i
postojećim,izgrađenim
gospodarskim
sadržajima
(industrijsko-proizvodni, zanatsko-servisni, komunalni i drugi) sadržaji te planiranim
gospodarskim namjenama. U tom će smislu prostor Grada Gospića značajnije
sudjelovati u segmentima gospodarskog razvitka Županije, u svojim okvirima razvijati
lokalno gospodarstvo vezano na djelatnosti u segmentu poljoprivrede, stočarstva,
šumarstva, eksploatacije mineralnih sirovina, uključivo turizam, lovstvo te preradu
drveta, poljoprivrednih i drugih proizvoda.
Pretpostavljeni razvojni pomaci u ukupnom gospodarstvu imat će svoj odraz i na
mreži naselja pa će kroz razmatrani razvojni period jačati naselja u središnjem
razvojnom pojasu te neposrednom kontaktnom prostoru prema gradskom središtu, a
to su naselja do 550 stanovnika. Međutim, veći broj naselja će se i u budućnosti
zadržati u okvirima malih ruralnih naselja s pretežitom veličinom do 200 stanovnika.
Iznesena ocjena očekivane veličine naselja temelji se na postojećim procesima u
okviru demografskog stanja na području Grada pa će samo novi, prethodno
navedeni razvojni procesi, u okviru očekivanog napretka gospodarstva promijeniti
dosadašnje negativne trendove. Time će se stvoriti preduvjet za zaustavljanje
depopulacije pojedinih dijelova ovog kraja te omogućiti postizanje stabilizacije
demografske situacije u razvijenim i gospodarski atraktivnim naseljima i područjima.
Dobra razina postojeće razvijenosti prometne infrastrukture, kao i nova izgradnja,
daje prostoru Grada Gospića poseban značaj kao veznog područja između
središnjih i južnih dijelova Republike Hrvatske. Izgradnjom autoceste Zagreb-Split te
rekonstrukcijom postojeće željezničke pruge i transformacijom u prugu velikih brzina
i velike propusne moći, područje Grada Gospića ulazi u one prostore koji imaju
poseban prometni i razvojni značaj za županiju i državu. U okviru prostornog razvoja
posebno mjesto zauzimaju i mjere zaštite pojedinih prirodnih resursa kao područja
značajne prirodne vrijednosti. Takvo usmjeravanje prostornog razvitka područja
Grada Gospića, s ciljem održavanja ekološki vrijednog prostora i očuvanje visoke
razine zaštite okoliša otvara ovaj prostor prema novim mogućnostima razvitka

152 Ibidem, str. 91 - 99
110

temeljenog na atraktivnosti i kvaliteti prirodnog okoliša (proizvodnja zdrave hrane,
različite vrste turizma i dr.). U tom smislu vrijedni prirodni prostori i specifični razvojni
procesi koji će oni potaknuti predstavljaju značajnu dopunu gospodarskog razvitka, a
ujedno čine važan dio sačuvanog i zaštićenog prirodnog okoliša od značaja za
područje Ličko-senjske županije (posebno na području Parka prirode Velebit,
Nacionalnog parka Paklenica, zaštićenog krajolika Ribnik-Bilaj-Jadova, meandri
rijeke Like u Ribniku i Ličkom polju).
Zaključno se može konstatirati da se pretpostavlja intenzivniji prostorni razvoj na
području Grada posebno s ciljem stimulacije općeg gospodarskog razvitka na
njezinom čitavom području, vezano uz lokalne resurse (poljoprivredno zemljište,
šume, vode, eksploatacijska područja, gospodarska namjena, prometna pogodnost i
dr.). To će imati odraza i na potrebu formiranja adekvatnih građevinskih područja, na
kojima je moguće ostvariti predviđene razvojne strukture, kako na središnjem
pretežito ravničarskom i djelomice rubno prigorskom dijelu Grada, tako i na
jugozapadnom i sjeveroistočno rubnom području s Ličko-krbavskim međugorjem.
Međutim, svi navedeni prostorno-razvojni pomaci na području Grada Gospića neće
dovesti do značajne promjene osnovnih karakteristika, već će se samo ostvariti
kvalitetniji urbani i životni standard te time osigurati preduvjete za zadržavanje
postojećeg stanovništva i eventualno privlačenje novog stanovništva.
Radi toga će se područje jedinice lokalne samouprave – Grada Gospića u odnosu na
prostornu i gospodarsku strukturu Županije i dalje zadržati u okviru prostornih
jedinica s dobrim razvojnim potencijalima i mogućnostima, vrijednim prirodnim
resursima i dobrom prometnom infrastrukturom, koji joj omogućavaju ulazak među
prostorno i razvojno značajnija područja u Županiji.153
 Planirana organizacija prostora i osnovna namjena i korištenje prostora
"Temeljna organizacija prostora na području Grada Gospića proizlazi iz utvrđenih
razvojnih potreba i mogućnosti, ocjene prihvatnih kapaciteta prostora, uvažavajući
sva ograničenja koja proizlaze iz potrebe osiguranja održivog razvitka, tj. uspostavi
osnovnog principa da se u namjeni i korištenju prostora kroz planski period 2005. –
2015. god. trajno osiguraju njegove vrijednosti i za potrebe budućih generacija.
Ranije prikazanim razmatranjima utvrđene su potrebe za prostorom vezano uz
planirani dugoročni razvitak područja Grada Gospića do 2015. godine. Tako su u
okvirima ukupne projekcije i ocjene mogućnosti tog razvitka daneprognoze
povećanja stanovništva te definirani mogući okviri buduće strukture gospodarstva
temeljeni na raspoloživim resursima prirodnog okoliša, izgrađenih dijelova prostora i
ljudskih potencijala.
Provedena nova funkcionalna i namjenska organizacija prostora osigurat će
očuvanje postojećih prirodno-ekoloških i razvojno-značajnih resursa. Također,

153 Ibidem, str. 100 - 101
111

planiranom
prostorno-funkcionalnom
organizacijom
predviđena
je
skladna
povezanost postojećih i novih dijelova urbane strukture uz zadovoljavanje potrebnih
prostornih kapaciteta radi osiguranja dovoljno velikog i kvalitetnog prostora za
prognozirani budući razvitak u segmentu stanovanja, gospodarstva i infrastrukture. S
obzirom na utvrđene potrebe rezerviranja prethodno navedenih prostora različite
kategorije namjene, Planom je kroz utvrđivanje građevinskih područja naselja
ocijenjena mogućnost osiguranja sljedeće strukture izgradnje unutar građevinskog
područja: - zone mješovite namjene s pretežitim stanovanjem te mogućom
realizacijom radno-proizvodnih i gospodarskih sadržaja unutar stambene građevine
ili u sklopu stambene građevne čestice; - područja mješovite namjene s pretežito
radno-proizvodnim i gospodarskim sadržajima (mala privreda, seoski turizam,
poljoprivredna obiteljska gospodarstva i dr.) uz mogućnost povezivanja sa
stambenom funkcijom. Unutar tih područja (prvenstveno na prostoru naselja Gospić,
Lički Osik, Smiljansko polje, NovoseloBilajsko, Široka Kula, Ostrvica) moguća je
izgradnja i većih radno-proizvodnih kapaciteta (industrijski pogoni i dr.); - prostori
sadržaja javne namjene i urbanih funkcija kao područja isključive namjene, ali i
djelomično interpolirano u zone mješovite namjene zajedno sa stanovanjem; -
koridori prometne i druge infrastrukture kao zone isključive namjene. Prethodno
prikazano načelno – generalno strukturiranje namjene prostora unutar građevinskog
područja pojedinog naselja ukazuje da je unutar ukupne veličine prostora
namijenjenog razvitku naselja osiguran neophodan funkcionalni okvir svih potrebnih
sadržaja i namjena unutar pojedinog naselja, koji mu treba omogućiti autonomnu i
kvalitetnu funkciju. Ukupno sagledavanje čitavog prostora Grada vezano uz
dimenzioniranje i lociranje pojedinih namjenskih kategorija unutar njezinog prostora,
potrebnih za osiguranje adekvatnog životnog, urbanog i radnog standarda njezinih
stanovnika rezultiralo je planskim predviđanjem potrebnih prostora za sljedeću
namjenu i korištenje: - površine za gradnju, građevinska područja naselja, s
prethodno opisanom neophodnom funkcionalnom strukturom; - prometne površine,
koridori cestovnog i željezničkog prometnog sustava; - koridori magistralne
energetske infrastrukture; - ostale površine, vezano uz poljoprivredna i šumska
područja nižeg značaja te prostori za istraživanje mogućnosti eksploatacije
mineralnih sirovina. Opisane osnovne kategorije namjene prostora proizašle su kako
iz potreba Grada u njezinom budućem razvitku za prostorima određene namjene
(građevinska područja naselja s obuhvaćenim zonama stanovanja, rada, urbanih
funkcija i lokalne infrastrukture, prostori koridora glavne prometne infrastrukture
izvan naselja – ceste i željeznice), tako i zbog nužnosti zaštite prirodnih resursa
(poljoprivrednih, šumskih i vodenih površina).
Površine za gradnju Glavnu namjensku kategoriju koja predstavlja podlogu za
osiguranje ukupne daljnje izgradnje i razvitka predstavljaju nova područja izgradnje
odnosno građevinska područja naselja. Ta područja dimenzionirana su prema vrlo
racionalnom standardu te osiguravaju dovoljne i kvalitetne prostore za budući
razvitak svakog pojedinog naselja. Iz pokazatelja danih ranije Građevinska područja
112

evidentno je da se unutar svakog naselja osigurava dovoljan prostor za potrebe
stanovanja i izgradnju novih stambenih prostora. Kao što je već rečeno, ta područja
u okviru svakog naselja omogućavaju realizaciju i svih drugih pratećih namjena, kako
bi se naselje moglo razvijati kao prostorno organizaciona i funkcionalna cjelina, s
visokim stupnjem mogućnosti autonomnog života stanovništva (posebno u pogledu
svakodnevnih potreba). Građevinska područja predstavljaju prostore u kojima se
obavezno realizira svaka nova izgradnja osim određenog dijela građevina koje se
prema postojećoj zakonskoj regulativi i Provedbenim odredbama ovog Plana mogu
graditi izvan građevinskog područja. Posebno se napominje da je ovim Planom, a u
svrhu poticanja gospodarskog razvitka i proširenja mogućnosti organiziranja
obiteljskog gospodarstva omogućena izgradnja građevina određene namjene
(turizam, poljoprivreda) i izvan građevinskog područja, uz poštivanje određenih
uvjeta. Kao što je već prethodno definirano (prilikom opisa strukture namjene
površina unutar građevinskog područja naselja), sve namjenske kategorije unutar
građevinskog područja naselja definirane su kao mješovite (osim koridora lokalne
prometne i druge infrastrukture) radi pružanja što širih mogućnosti izgradnje u
funkciji stanovanja, ali i za potrebe gospodarskih aktivnosti te time i razvitka
pojedinog naselja. Prometne površine definirane u okviru namjene prostora kao
koridori postojećeg ili budućeg cestovnog i željezničkog prometnog sustava,
predstavljaju okosnicu planiranog razvitka Grada. Prometni koridori predstavljaju
prostore postojećih i novih prometnih pravaca kao dijela visoko standardnog i
suvremenog sustava države. Navedeni dijelovi prometnog sustava odnose se na
dionicu ličko-jadranske autoceste i nove brze željeznice na njihovom prolazu preko
područja Grada Gospića. Unutar kategorije novih prometnica, odnosno namjene
prostora za nove prometne pravce, dio prostora rezerviran je za trasu gradske
obilaznice Grada Gospića. Potrebe željezničke prometne infrastrukture osiguravaju
se unutar namjene prostora Grada kroz rezerviranje potrebnih prostora za
poboljšanje trase postojeće pruge. Svi prometni koridori imaju karakter isključive
namjene prostora te mogu služiti jedino za izgradnju nove odnosno rekonstrukciju
postojeće prometne infrastrukture Grada (ceste i željeznice).
Površine za uređenje unutar ove namjenske kategorije obuhvaćeno je poljoprivredno
i šumsko zemljište kao posebna prirodna kvaliteta, ali i značajan gospodarsko-
razvojni resurs. Uvažavajući značaj ovih kategorija prostora u Planu je provedena
njihova maksimalna zaštita. Radi toga je poljoprivredno zemljište sačuvano u svim
dijelovima – područjima visokog boniteta, a posebno na poljoprivredno značajnim
prostorima Ličkog polja. Šumsko zemljište sačuvano je od daljnje izgradnje naselja
koja se uglavnom šire na prostore izvan kvalitetnog šumskog područja. Osim toga,
šumsko zemljište – šume kao dio kvaliteta prirodnog okoliša predstavljaju jednu od
osnovnih vrijednosti Nacionalnog Parka Paklenica i Parka prirode Velebit. Time je
onemogućena bilo kakva druga namjena odnosno drugi način korištenja tog
vrijednog prirodnog i resursnog područja. Posve je jasno da će takav režim zaštite
uvjetovati i drugačiji pristup eksploataciji, održavanju i obnovi šuma na predmetnom
113

području. Građevinski zahvati u okviru navedene dvije kategorije zemljišta predviđeni
su samo na nižim vrijednosnim kategorijama (izvan kvalitetnog poljoprivrednog i
šumskog zemljišta) prvenstveno za potrebe izgradnje glavnih prometnih (cesta,
željeznica) i energetskih (dalekovodi, plinovod) koridora, koji se grade izvan
građevinskog područja naselja. Ostale površine vodene površine Unutar ostalih
površina obuhvaćenih ukupnom namjenom prostora na području Grada Gospića
realiziraju se određene namjene posebno značajne za razvoj i uređenje prostora.
Prvu kategoriju unutar tih prostora čine vodotoci i vodene površine. S obzirom na
značaj ovih vodotoka, Planom je predviđen minimalan zaštitni pojas koji izvan
građevinskog područja iznosi 100 m i 200 m, a unutar ili uz građevinsko područje 25
m s obje strane vodotoka. Zahvati uređenja prostora vezano uz vodotoke i njihov
utjecaj na poljoprivredne površine (melioracije, obrane od poplava i dr.) ne smiju
ugroziti ljepotu krajolika i mijenjati trasu – korito vodotoka, odnosno ne smiju
rezultirati većim inženjerskim zahvatima na njegovom uređenju (nasipi, popločenje
kosina nasipa i sl.). U navedenim vodotocima treba osigurati takav režim voda koji
omogućava s jedne strane održavanje stalnog biološkog minimuma (vodena flora i
fauna) i s druge strane daje mogućnost korištenja vodotoka za potrebe rekreacije,
izletničkog turizma, ribičarstva i dr. uz nužno pružanje i potrebne vizualne kvalitete
vezano uz protok određene količine vode. Naglašava se da sve vodotoke treba
zadržavati i očuvati u što izvornijoj prirodnoj formi uz osiguranje pojedinih dijelova
okolnog područja od njihovih negativnog utjecaja kroz poplavljivanje pojedinih
dijelova prostora.
Osim vodotoka, značajne vodene površine na području Grada Gospića čini
postojeća akumulacija „Kruščica“. Površine za eksploataciju mineralnih sirovina
ukupni planirani razvitak na području Grada Gospića, a posebno u segmentu
izgradnje velikih infrastrukturnih građevina (akumulacija, željeznica i dr.) uključivo i
drugu izgradnju na područjima naselja (građevine, lokalne ceste i dr.) rezultirat će
potrebom za određenim mineralnim sirovinama, prvenstveno kamenim agregatom ili
arhitektonsko-građevinskim kamenom. Osim toga, u cilju poticanja gospodarskih
aktivnosti također je važno omogućiti eksploataciju mineralnih sirovina zasebno ili u
kombinaciji s proizvodnjom građevinskog materijala, betonske galanterije, u
kombinaciji s asfaltnom bazom i dr. S obzirom na geološke karakteristike područja
može se konstatirati da postoje mogućnosti za eksploataciju mineralnih sirovina te
se ovim Planom formiranju veće istražne zone kao područja za istraživanje
eventualnih mogućnosti eksploatacije mineralnih sirovina na temelju provedenih
detaljnih geoloških i rudarskih istraživanja odnosno izrađene Studije utjecaja na
okoliš. Za potrebe eksploatacije mineralnih sirovina utvrđena su nova istražna
područja (u površini od 364,65 ha) i definiraju prostori na rubnim dijelovima područja
naselja Barlete, Ostrvica, Vrebac. U okvirima tih zona treba kroz zakonom
uvjetovanu dokumentaciju, studije i istraživanja, definirati točnu lokaciju pojedinog
kamenoloma podređenu uvjetima koji proizlaze iz važećih zakonskih propisa i
posebnih uvjeta određenih od strane tijela državne uprave, uvažavajući uvjete iz
114

Provedbenih odredbi ovog Plana. Sastavni dio prethodne dokumentacije treba biti i
elaborat sanacije prostora nakon završetka njegove eksploatacije. To znači da će se
unutar ukupno predviđenog eksploatacijskog polja putem prethodno navedene
dokumentacije i istraživanja, odrediti točne uže lokacije eksploatacijskih polja na
kojima će se provoditi eksploatacija mineralnih sirovina. Postojeće eksploatacijsko
područje na lokaciji Kukljić unutar područja naselja Kukljić razvijat će se u skladu sa
Županijskim planom i relevantnim zakonskim propisima i posebnim uvjetima, uz
obvezu sanacije napuštenih dijelova eksploatacijskog područja, putem biološke
rekultivacije. Postojeće eksploatacijsko područje na lokaciji Podoštra razvijat će se u
skladu sa Županijskim planom, odobrenim rudarskim projektom i eksploatacijskim
područjem te posebnim uvjetima mjerodavnih institucija (MORH-a). Sanacija
eksploatacijskog područja provest će se kroz izgradnju građevina i sadržaja
gospodarske namjene, uključivo biološku rekultivaciju (ozelenjavanje). Postojeće
eksploatacijsko područje na lokaciji Barlete razvijat će se u skladu sa Županijskim
planom i relevantnim zakonskim propisima. Navedeni i opisani planirani zahvati u
prostoru realizirat će se na način i uz takvu prostornu lokaciju da ne dolaze u koliziju
s prethodno utvrđenim vrijednostima prostora (poljoprivredno i šumsko zemljište,
kvaliteta krajolika, zaštićeni dijelovi prirode i dr.), a osiguravaju dobru prostornu i
funkcionalnu međusobnu povezanost svih naselja unutar jedinice lokalne
samouprave uključivo i prema drugim okolnim područjima. Prilikom određivanja
namjene prostora i planske realizacije novih razvojnih područja vodilo se računa o
određenim postavkama utvrđenim na razini Strategije i Programa prostornog
uređenja Republike Hrvatske te Prostornog plana Županije, vezano uz zaštitu i
očuvanje vrijednih prirodnih prostora koji imaju poseban lokalni značaj pa su kod
razmatranja daljnjeg razvitka naselja i gospodarskih područja uzete u obzir sljedeće
postavke:
 usmjeravanje većeg dijela nove pretežito stambene izgradnje na prostore unutar
ili uz postojeća naselja s potrebnim neophodnim razvojnim proširenjima,
 realizacija novih zona izgradnje izvan građevinskih područja naselja provodi se
samo za potrebe realizacije manjeg broja razvojno-gospodarskih područja
ograničene veličine, koja se smještavaju na prometno pogodnim lokacijama uz
onemogućavanje njihovog štetnog utjecaja na naselja i okoliš,
 zadržavanje slobodnih međuprostora između izgrađenih dijelova naselja kao
zelenih i krajobraznih prostora te očuvanje vrijednih prirodnih područja u
izvornom prirodnom obliku".154

 Prikaz gospodarskih i društvenih djelatnosti
Razvoj gospodarskih i društvenih djelatnosti predstavlja međuovisni proces, budući
se kroz ostvareni razvitak gospodarskih djelatnosti stvaraju potrebni preduvjeti za
pozitivni utjecaj na daljnji napredak u poboljšanju demografske strukture i povećanju

154 Ibidem, str. 101 - 109
115

broja stanovnika. Time se javljaju poticaji za daljnji razvitak društvenih djelatnosti,
kako radi prethodno navedenih povećanih gospodarskih aktivnosti i broja stanovnika,
tako i radi nužnosti povišenja razine usluga u segmentu društvene infrastrukture, a
posebno na područjima središnjih naselja. Ovim prostorno-planskim dokumentom u
okviru organizacije i namjene površina utvrđen je generalni okvir poželjnih
gospodarskih djelatnosti koje se mogu odvijati u nekoj zoni obuhvata Plana. Radi
toga se i u okvirima smjernica ovog Plana i prikaza gospodarskih djelatnosti
definiraju generalni kriteriji za pojedina područja isključive, prevladavajuće ili
mješovite namjene vezano uz resurse, karakteristike prostora i zatečenu
izgrađenost. Vezano uz izneseno, isključiva namjena određuje se prvenstveno za
područja gospodarskog razvitka (industrija, turizam, eksploatacija mineralnih
sirovina, komunalno-servisne zone), koje se uglavnom lociraju izvan naselja, ali i za
pojedine
veće
rubno
smještene
radno-proizvodne
zone
unutar
naselja.
Prevladavajuća namjena prisutna je u okviru razvoja i uređenja površina naselja,
gdje se predviđa realizacija pojedinih prostora ovisno o pretežitosti namjene. Tako
se prostori naselja kategoriziraju kao područja stambeno-poslovne ili poslovno
stambene, ali djelomično i kao isključive proizvodno-poslovne ili servisno zanatske-
komunalne namjene (manje radne zone u okviru naselja). U takvoj kategorizaciji
namjenske strukture prostora prevladavajuća namjena utvrđena je temeljem
karakteristika pojedinog naselja. Pri tome, mješovita namjena, predstavlja
najfleksibilniji oblik, uglavnom danas već prisutnih namjenskih struktura unutar
postojećih naselja, a sadrži prostore javne i stambene funkcije, stanovanja
povezanog (u većoj ili manjoj mjeri) s manjim gospodarskim sadržajima te zasebne
manje radne zone s različitim gospodarskim djelatnostima („čistog“ tipa bez utjecaja
na okoliš) ograničenog intenziteta. Ona omogućava stvaranje funkcionalno
optimalne namjenske strukture naselja kroz dopunu postojećih sadržaja i funkcija te
njihovo usuglašavanje s razvojnim potrebama pojedinog naselja. Radi toga se u
okvirima svih izgrađenih dijelova građevinskog područja namjenski tretman prostora
predviđa u formi mješovite namjene, s dijelovima isključive namjene za potrebe
radno-poslovnih zona. Prethodno navedene različite namjenske kategorije u
naseljima predstavljaju samo generalni prikaz osnovne strukture građevinskog
područja koja se posebno ne prikazuje na grafičkim prilozima Plana, ali se kroz
Provedbene odredbe omogućava takvo njegovo namjensko strukturiranje".155
Pod navedenom cjelinom u prostornom planu obrađene su i sljedeće teme:
 Racionalno korištenje i zaštita prostora,
 uvjeti korištenja, uređenja i zaštite prostora,
 razvoj infrastrukturnih sustava,
 postupanje s otpadom i
 sprječavanje nepovoljnog utjecaja na okoliš.

155 Ibidem, str. 110
116

11.7. Odredbe za provođenje
"Odredbe za provođenje propisuju uvjete za određivanje namjena površina na
području grada, uvjete za uređenje prostora kroz građevine od važnosti za državu i
županiju, građevinsko područje naselja te njegove namjene i komunalne
opremljenosti građevinskih područja. Nadalje propisuju uvjete za gradnju obiteljskih
građevina i mješovite namjene. Propisuju i ostale uvjete navedene u nastavku:
 uvjeti smještaja gospodarskih djelatnosti,
 uvjeti smještaja društvenih djelatnosti,
 uvjeti utvrđivanja koridora ili trasa i površina prometa i drugih infrastrukturnih
sustava,
 mjere zaštite krajobraznih i prirodnih vrijednosti kulturno-povijesnih cjelina,
 postupanje s otpadom,
 mjere sprječavanja nepovoljnih utjecaja na okoliš,
 mjere provedbe plana".156

Zadnje se navode prilozi:
 "Dokazi o poslovnoj sposobnosti Instituta (Izvod iz sudskog registra, suglasnost
za upis u sudski registar nadležnog Ministarstva i rješenje o upisu u Imenik
ovlaštenih arhitekata za odgovornu osobu i voditelja izrade Plana.
Kartografski prikazi plana su u mjerilu 1:25000
kako slijedi:
Oa; Ob
Granice i sustav središnjih naselja i razvojnih središta
1:25000
1a; 1b
Korištenje i namjena prostora

1:25000
2a; 2b
Promet, pošta i telekomunikacije

1:25000
2.1a; 2.1b
Energetski sustav

1:25000
2.2a; 2.2b
Infrastrukturni sustavi mreže-

vodnogospodarski sustav

1:25000
3.a; 3b
Uvjeti korištenja i zaštite prostora

1:25000
Građevinska područja

1:5000"157

156 Ibidem, str. 182 - 266
157 Ibidem, str. 7 - 8
117

12. ZAKLJUČAK
Dobro prostorno planiranje uvelike utječe na razvoj društva. Uvjeti za ostvarenje
razvojnih projekata stječu se učinkovitim i pravilnim upravljanjem te privlačenje
investitora i s tim povezano povećava se kvaliteta života. Bolji i održivi razvoj postiže
se s učinkovitom prostornom strategijom. Ona se izvršava prostornim i urbanističkim
planovima. Otvaraju se nova radnja mjesta, poboljšava se infrastruktura,
obrazovanje itd.
Promjene glede urbanog i ruralnog planiranja područja treba promatrati kontinuirano,
kao i procese izrade i donošenja ključnih dokumenata koji se provode unutar
složenog zakonskog okvira. Pojmovi urbano i ruralno područje stalno su predmet
istraživanja. Potrebno je unaprijediti zakonsko, stručno i znanstveno područje kako bi
se na taj način podigli standardi i unapredila kvaliteta prostornih dokumenata.
Strategija regionalnog razvoja Republike Hrvatske i Program ruralnog razvoja
Republike Hrvatske programi su za razdoblje do kraja 2020. godine. Istraživanje u
pogledu planiranja i provedbe aktivnosti prostornog razvoja, koje je obuhvaćalo
mogućnost poboljšanja trenutnog modela integralnog pristupa u prostornom
planiranju te vertikalne i horizontalne integracije i oblika suradnje i koordinacije,
ukazalo je na probleme: veća potražnja za urbanim razvojem i korištenjem ruralnih
prostora (procesi suburbanizacije) potreba povećanje prijevoza bilo javnog bilo
privatnog, povećan broj zapuštenih površina (zemljišta ostaju pusta i zarastaju),
prevelika napućenost u velikim središtima gradova, a u perifernim regijama loš
pristup urbanim uslugama,zbog prenapučenosti gradova dolazi do problema
društvenih i ekoloških (npr. zagađenje zraka, voda i zemljišta, uništenje kulturnog
krajobraza).
U ovom magistarskom radu postavljene su tri hipoteze. Na osnovu provedenog
istraživanja dvije su potvrđene a jedna nije.
H1: Prostorno planiranje u Republici Hrvatskoj do 1991. godine pokazuje mnoge
nedostatke što se posebice odnosi na relaciju državne uprave i urbanizma (razvoj
urbanizacije).
Hipoteza je provjerena studijom slučaja tako što se prvo utvrdilo kakav je odnos
prostornog planiranja bio prije a kakav nakon 1991. godine s čim se posebno
evidentirale relacije i korelacije javne uprave spram urbanizma odnosno razvoja
urbanizacije na prostoru Republike Hrvatske. Prikupljeni podaci te rezultati
razgovora sa stručnim djelatnicima nadležnih institucija ukazuju na niz faktora koji su
utjecali na neravnomjerno i slabo planiranje kao npr. male jedinice lokalne
samouprave, kadrovsko i financijski podkapacitirane koje nisu tada (do 1991.),a ni
danas dorasle provođenju regionalne i prostorne politike. To dovodi do dugotrajne
procedure izrade prostornih planova, koji ne prate gospodarski i društveni razvoj i
zbog toga dolazi do nesređenosti u uređenju prostora i posljedično do neodrživog
118

razvoja i ekoloških problema. Nedovoljni ljudski, financijski i institucionalni kapaciteti
kroz duga povijest prostornog planiranja u Republici Hrvatskoj ukazuju na to da  ne
mogu pratiti česte izmjene prostornih planova i njihove regulative. Kada se očekivao
preokret u razvoju prostornog uređenja u odnosu na bivšu državu 90-ih godina 20.
stoljeća to se nije dogodilo. Zbog brojnih ekonomskih, društvenih i političkih
problema,kao i lošeg funkcioniranja državne uprave dolazi do usporavanja
prostornog razvoja a nove jedinice lokalne samouprave nemaju sposobnost
adekvatnog i svrsishodnog upravljanja svojim prostorom. Iz tog razloga nastaju
bespravne gradnje i zanemareni su neki interesi kao infrastrukture. Mnoge općine
nemaju sredstava za financiranje ni malih razvojnih projekata. Nizom godina sve do
skorijih dana zbog neusklađenosti vertikalnih i horizontalnih politika imamo
neujednačen razvoj u državi i nepovezanost urbanih i ruralnih sredina čega
posljedice sežu dugoročno i sve do danas. Dugi period niču građevine bez valjanih
dokumenta, izvan građevinskih područja što je država pokušala riješiti naknadno
legalizacijom pošto je propustila na vrijeme kvalitetnim planiranjem. Propusti iz bivše
države nadograđuju se navedenom mnogobrojnom bespravnom gradnjom što
dugoročno prikazuje da prostorno planiranje na našim područjima ima niz
nedostataka koji su posljedica nekvalitetnog rada nadležnih državnih i lokalnih tijela,
čime prva hipoteza nije potvrđena.
H2:Dugoročni ciljevi prostornog uređenja pokazuju veliki nesrazmjer između urbanih
i ruralnih sredina što se posebno odnosi na raspodjelu i korištenje prostora.
Provjera ove hipoteze studijom slučaja, koristi stvarne i relevantne podatke
međuodnosa urbanih i ruralnih sredina, rasporeda industrije, infrastrukture,
društvenih djelatnosti, odnosno svih bitnijih sadržaja kojima se direktno ili indirektno
utječe na razvoj prostora. Provjerom glavnih uzročnika koji u najvećoj mjeri utječu na
razvoj ili nedovoljan razvoj došao sam do saznanja da je uslijed nepovezanog ili
bolje rečeno lošeg prostornog planiranja, ruralni dijelovi Republike Hrvatske ostaju
pusti i nedovoljno iskorišteni dok urbani nesrazmjerno rastu. Na primjer, Ličko-
senjska županija ima oko 7 stanovnika na kvadratni kilometar dok urbane sredina
imaju od 50 stanovnika na više. Istovremeno je interes za upravljanje i gradnju u
ruralnim sredinama bio zanemariv dok je u urbanima bio nekontroliran i često
ilegalan. Izmjenama i dopunama prostornog planiranja, ipak se vide neki pozitivni
pomaci. Slabim koracima se ipak smanjuje jaz i dolazi do laganog infrastrukturnog
ujednačavanja urbanog i ruralnog prostora, međutim i dalje se nastavlja trend
depopulacije ruralnih sredina što rezultira potpunim neracionalnim korištenjem
prostora i zapuštanjem nekih dijelova Hrvatske. Hrvatski ruralni prostor obilježavaju
negativni demografski, gospodarski i razvojni trendovi povezani sa slabijom
prometnom dostupnošću, nedostatkom prikladnih javnih servisa i infrastrukture te s
nedostatnim kapacitetom za stvaranje kvalitetnih i održivih radnih mjesta. Razvojne
potrebe i problemi posebno su naglašeni u geografski specifičnim i prometno
izoliranim ruralnim područjima poput otoka, brdsko-planinskih te područja uz državnu
119

granicu. Gradovi u ovim dijelovima državnog teritorija susreću se s gotovo istim
problemima kao i ruralni prostor koji ih okružuje, što potvrđuje drugu hipotezu.
H3: Kompleksni procesi promjene i pojave nastale prostornim planiranjem
zahtijevaju čitav niz resornih strategija i razvojnih dokumenata s posrednim ili
neposrednim utjecajem na prostor.
Za ovu hipotezu koja se provjerava metodom studije slučaja i koja temelje crpi iz
relevantnog i činjeničnog stanja, nastalog učestalim praćenjem promjena u prostoru,
koristio sam sekundarne izvore dostupnih podataka, publikacija i časopise koji se
bave tematikom prostornog planiranja i utjecaja na prostor. Većinu ulaznih podataka
sam metodom usporedbe doveo u međuovisne i hijerarhijske razine, a metodom
sinteze, dobivene rezultate evidentirao.
U hrvatskom se prostoru odvijaju brojni razvojni procesi – prirodni i oni koji su
posljedica (ne)provođenja određenih javnih politika. Kako bi se na koherentan način
njima upravljalo, donesen je, među ostalim, Zakon o regionalnom razvoju kojim se
uređuje područje strateškog planiranja razvoja u urbanim aglomeracijama te na
većim i manjim urbanim područjima. Razvoj ruralnog prostora Hrvatske uvelike je
određen provedbom mjera Programa ruralnog razvoja Republike Hrvatske 2014.–
2020., a one se provode na temelju strategija razvoja lokalnih akcijskih grupa (LAG-
ova). U radu su objašnjene odrednice regionalnog te urbanog i ruralnog razvoja u
Republici Hrvatskoj. Rezultati upućuju na to da se u sustavu strateškog planiranja
razvoja na nižim razinama počinje prepoznavati nužnost prethodne provjere
usklađenosti planiranih aktivnosti, programa i projekata te onih u provedbi, što
potvrđuje treću hipotezu.
Rezultati istraživanja procesa prostornog planiranja u Hrvatskoj, obavljenog u ovom
radu, ukazuju na tri značajne činjenice:
 Jedino rješenje u procesu prostornog planiranja za popravak odnosa na relaciji
državne uprave i razvoja urbanizacije te izbjegavanje u budućnosti lošeg
upravljanja prostorom je kvalitetno i pravovremeno planiranje,
 Oporavak prostornog razvoja u ruralnom prostor unije moguće promišljati
sektorski, već samo uz teritorijalni pristup koji nadilazi administrativnu podjelu i uz
preklapanje stručno-specijalističkih pogleda i ideja. Samo na taj način moguće je
ostvariti sinergijski učinak svih aktivnosti i dostići ohrabrujuće rezultate,
 Usklađeni, održivi pristup razvoju zahtijeva sagledavanje svih aktivnosti koje se
na određenom prostoru planiraju te uspostavu sustava koordinacije pripreme i
provedbe planiranja i aktivnosti uređenja prostora, koje obavljaju različiti dionici
na istom prostoru radi postizanja maksimalne koristi za korisnike i ciljne skupine.
120

POPIS LITERATURE
Knjige i samostalne publikacije
1. Barton, H., Tsourou C. (2000) Zdravo urbano planiranje – priručnik Svjetske
zdravstvene organizacije o planiranju za ljude. Zagreb. Medicinski fakultet
Sveučilišta u Zagrebu,
2. Bienenfeld,
J.
(2017)
Ministarstvo
graditeljstva
i
prostornog
uređenja,
dvadesetosmi forum poslovanja nekretninama. Zagreb: HGK-Sektor za trgovinu,
3. Bienenfeld, J. Gargo, B., Kosović Marković, M., Mrak Taritaš, A., (2014)
Legalizacija, prostorno uređenje i gradnja. Zagreb: Novi informator,
4. Bikić, Z. (2018) Prostorno planiranje Grada Zagreba, (seminarski rad). Ljubljana:
Evropska pravna fakulteta,
5. Bikić, Z. (2019)Prostorno planiranje i zakonodavni okvir uređenja prostora u
Republici Hrvatskoj s naglaskom na Europsku uniju                                             te
suvremeni pristup, (magistarski rad). Ljubljana: Evropska pravna fakulteta,
6. Čaldarović, O.,Urbano planiranje nekad i sad, tranzicijsko društvo i njegov
urbanizam, >>Svirčić Gotovac A. i Zlatar J. (ur.)/ Akteri društvenih promjena u
prostoru, Transformacija prostora i kvalitete života u Hrvatskoj<<, Institut za
društvena istraživanja Zagreb: 2012,
7. Čukman, I. (2018) Demografski razvoj i projekcije budućeg kretanja stanovništva
Grada Gospića, (diplomski rad). Zagreb: Sveučilište u Zagrebu, Prirodoslovno-
matematički fakultet,
8. Državni zavod za statistiku, (2019), Procjene stanovništva Republike Hrvatske u
2018. Zagreb: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske,
9. Dvanaesti forum poslovanja nekretninama (2010). HGK-Sektor za trgovinu,
Dokumenti prostornog uređenja: Zakonodavni okvir prostornog planiranja unutar
zaštićenog obalnog područja mora. Zagreb: HGK-Sektor za trgovinu,
10.
Dvadeseti forum poslovanja nekretninama (2013). HGK-Sektor za trgovinu,
Dokumenti prostornog uređenja: Novine u propisima o prostornom uređenju i
gradnji. Zagreb: HGK-Sektor za trgovinu,
11.
Dvadesetšesti forum poslovanja nekretninama (2016). Hrvatska gospodarska
komora, U proces donošenja novih zakona potrebno je uključiti struku.
Zagreb:HGK-Sektor za trgovinu,
12.
Erceg, A. (2017). Kulturna i politička povijest Grada Skradina u 19. stoljeću,
(diplomski rad). Zagreb: Sveučilište u Zagrebu ,Hrvatski studij,
121

13.
Galić, A. (2018) Analiza metodologije prometnog- prostorno planiranja, (diplomski
rad),Zagreb: Sveučilište u Zagrebu – Fakultet prometnih znanosti,
14.
Hall, P. (2002) Urban and regional planning, fourth edition. London and New
York: Routledge,
15.
Hijerarhija planova prostornog uređenja Republike Hrvatske i EU, Institut za
poljoprivredu i turizam. Poreč: Institut za poljoprivredu i turizam,
16.
Hrvatska postala 28. članica europske unije (2014) Ministarstvo vanjskih i
europskih poslova. Zagreb: Ministarstvo vanjskih i europskih poslova,
17.
Kičinja, E. (2017) Održivi razvoj gradova (diplomski rad). Pula. Sveučilište Jurja
Dobrile u Puli: Fakultet ekonomije i turizma,
18. KnifićSchaps, H.,Strateške odrednice prostornog razvoja Europske unije,
Perspektive prostornog razvoja Republike Hrvatske, Zbornik radova, HAZU,
MZOPUG, SPURH, 2011, str. 22-27,
19.
Kovačević, N.(2008) Znanstveno vijeće za turizam Hrvatske akademije znanosti i
umjetnosti,
Potrebno
je
revitalizirati
regionalno
prostorno
planiranje.
Zagreb.Urbanistički Institut Republike Hrvatske,
20.
Kranjčević, J. (2005) Pridruživanje Hrvatske Europskoj uniji: ususret izazovima
pregovora, Institut za javne financije. Zagreb: Zaklada Friedrich Ebert,
21.
Krpan, Lj. (2010) Integralni prostorno-prometni model urbanističkog planiranja,
(doktorska disertacija): Rijeka. Sveučilište u Rijeci – Pomorski fakultet u Rijeci,
22.
Krstić, B., Pajović, D. (1987)  Zakonodavstvo urbanizma arhitekture baštine
čovjekove sredine prostornog uređenja, Beograd: Službeni list,
23. Krtalić, V., (2004) Sustavi planiranja korištenja zemljišta, Zagreb: Novi
Informator,
24.
Maletin, M. (2005) Planiranje i projektovanje prometnica u gradovima. Beograd:
Orion art,
25.
Marinović-Uzelac, A.  (2001) Prostorno planiranje. Zagreb: Dom i Svijet,
26.
Marinović-Uzelac, A. (1986) Naselja, gradovi, prostori.Zagreb: Tehnička knjiga,
27.
Mastelić Ivić, S. et. al.: (2007) Organizacija prostornih resursa, Simpozij o
inženjerskoj geodeziji. Zagreb: Hrvatska komora ovlaštenih inženjera geodezije,
28.
Milat, A. (2018) Međuodnos turizma i prostora, (diplomski rad). Split: Sveučilište u
Splitu – Ekonomski fakultet Split,
29.
Milić, B. (1994) Razvoj grada kroz stoljeća. Zagreb: Školska knjiga,
30.
Ministarstvo zaštite okoliša, i prirode (2014) Smjernice za primjenu postupaka
strateške procjene na okoliš u prostornom planiranju. Zagreb: izdavač: SPUO
Hrvatska,
31.
Ministarstvo vanjskih i europskih poslova (2003) Hrvatska i Europska unija.
Zagreb: Ministarstvo vanjskih i europskih poslova,
122

32.
Perišić,
A.(2013)
Multivarijantna
klasifikacija
lokalne
i
regionalne
samouprave.Šibenik: Veleučilište u Šibeniku,
33.
Piha, B. (1973) Prostorno planiranje. Beograd: Novinska ustanova službeni list
SFRJ,
34.
Poropat, A., Brščić, K., Velčić, E. (2006) Hijerarhija planova prostornog uređenja
Republike Hrvatske i EU.Poreč: Institut za poljoprivredu i turizam,
35.
Prinz, D. (2006) Urbanizam-svezak 1. –urbanističko planiranje. Zagreb:  Golden
marketing – tehnička knjiga i arhitektonski fakultet sveučilišta u Zagrebu,
36.
Prostorno planiranje u Primorsko-goranskoj županiji.(2011) Zavod za prostorno
uređenje Primorsko-goranske županiji:. Rijeka,
37.
Radošević, P. (2017) Međunarodni odnosi i diplomacija, (diplomski rad). Zagreb:
Libertas Međunarodno sveučilište,
38.
Rogić, I. Perspektive prostornog razvoja Republike Hrvatske, Sociokulturne
vrijednosti i odnos spram prostora u hrvatskom društvu, zbornik radova
znanstveno-stručnog skupa, Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i
graditeljstva. Zagreb: 2011., str. 54-68,
39.
Seferagić, D.  (2013) Razvoj sociologije grada i prostora u Hrvatskoj, Sociologija i
prostor: časopis za istraživanje prostornog, sociokulturnog razvoja. Zagreb:
Institut za društvena istraživanja u Zagrebu. str. 281 - 282,
40.
Staničić, F.(2017) Sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu u procesima
prostornog planiranja, Zbornik radova. Šibenik: Veleučilište u Šibeniku,
41.
Strategija razvoja Grada Gospića za razdoblje 2016 - 2020. godine, Grad Gospić.
Sesvete: Logička matrica d.o.o.,
42.
Širenje horizonta (2012), Udruženje hrvatskih arhitekata. Zagreb: Udruženje
hrvatskih arhitekata,
43.
Štimac, M. (2010) Prostorno planiranje u praksi. Rijeka: Glosa,
44.
Urbanistički institut Hrvatske (2005) Prostorni plan uređenja grada Gospića.
Zagreb: Urbanistički institut Hrvatske d.d.,
45.
Telebec, B. (2017) Planiranje gradova i gradskih regija – primjeri Zagreba i
Londona, (diplomski rad). Zagreb: Sveučilište u Zagrebu – Prirodoslovno-
matematički fakultet – Geografski odsjek,
46.
Veselinović, B. (2017) Javna ustanova, Zavod za prostorno uređenje Brodsko-
Posavske županije, Naputak upravnim tijelima lokalne samouprave za izradu
prostornih planova i izvješća o stanju u prostoru, Pilot projekt izrade metodologije
i sanacije nezakonite izgradnje Brodsko-Posavske županije: Slavonski Brod,
123

47.
Vezmar Barlek, I. (2010) Dvojbe iz sudske prakse o vremenskom važenju
materijalnih propisa u upravnom pravu. Rijeka: Zbornik pravnog fakulteta
Sveučilišta u Rijeci
48.
Vresk, M. (1990)  Grad u regionalnom i urbanom planiranju. Zagreb: Školska
knjiga,
49.
Vresk, M. (2002) Grad i urbanizacija (Osnove urbane geografije). Zagreb:
Školska knjiga,
50.
Strateške odrednice prostornog razvoja eu s osvrtom na sustav prostornog
uređenja Republike Hrvatske (2015), Zavod za prostorno uređenje Primorsko-
Goranske županije.Zagreb:  Arh projekt d. o. o.,
51.
Žagar, A. (2018)Zaštita prava vlasništva u postupcima provedbe prostornih
planova. Rijeka: Sveučilište u Rijeci – Pravni fakultet u Rijeci.
52.
“Županije – velike gospodarske razlike na malom prostoru“ (2016), Hrvatska
gospodarska komora. Zagreb: Hrvatska gospodarska komora,
Članci u časopisu
1. Bienenfeld, J. (2007) Dokumenti prostornog uređenja. Pravo i porezi, 2007,
br. 3, str. 23-31,
2. Bienenfeld, J. (2007) Prijedlog Zakona o prostornom uređenju i gradnji. Pravo
i porezi, 2007, br. 6, str. 18-25,
3. Blažević-Perušić, J. (2005) Bespravna gradnja i inspekcijski nadzor, HGK -
Deseti forum poslovanja nekretninama, 2005, 10, str. 74 – 77,
4. Dakić, S., Kritovac, F., Perković, Z. (1972), Društveni konflikti i prostorno
planiranje, Sociologija i prostor, Vol. No. 35-36, str. 54-62,
5. Hrvatski zavod za prostorni razvoj, Vizije gradova i prostora – međunarodne
preporuke za prostorni i urbani razvoj, (2017), Udruga hrvatskih urbanista,
Zagreb,
6. Kaladić, I., Neusklađenost prostornih planova i izdavanje lokacijske dozvole –
komentar sudske odluke, Hrvatska pravna revija, 2013, br. 4,
7. Mrđa, A., Bojanić Obad Šćitaroci, B., Međunarodni dokumenti o prostornom
planiranju i turizmu, Prostor: znanstveni časopis za arhitekturu i urbanizam 23
(1), 2015, str. 130-143,
8. Ofak, L., Ograničavanje pravnog položaja stranke u posebnim upravnim
postupcima, Hrvatska i komparativna javna uprava, vol. 14, (2014), br. 4., str.
987-1014,
9. Pavelić, D..  Geostrategije i prostorno planiranje, Čovjek i prostor, (2011)broj
58, str. 14-15,
10. Perišić, A. (2013) Multivarijatna klasifikacija jedinica lokalne i regionalne
samouprave prama socioekonomskoj razvijenosti. Društvena istraživanja, br.
124. god. 23, Vol. 23. str. 211 -231.
124

11. Radeljak, P., Prostorno planiranje na području Šibensko-kninske županije od
druge polovice 20. stoljeća, Sociologija i prostor, 50 (2012) br. 3., str. 345-
377.
12.
Slukan Atlić, M. Počeci prostornog planiranja u gradu Koprivnici, Podravina:
Časopis za multidisciplinarna istraživanja, vol. 5 (2006) br. 9,  str. 19.
13. Staničić, F., Đanić, A. (2012) Ocjena ustavnosti i zakonitosti općih akata u
hrvatskom pravu i praksa Visokog upravnog suda Republike Hrvatske,
Hrvatska i komparativna javna uprava, vol. 14 (2014), br. 4., str. 961-985.
14. Žagar, A. Zaštita prava vlasništva u postupcima provedbe prostornih planova,
Zbornik Pravnog fakulteta Sveučilišta u Rijeci, (2018), vol. 39, br. 1, 687-710.
Izvori prava
1. Atenska povelja iz 1933. godine
2. Direktiva 2014/89/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014.,
3. Odluka o izmjeni i dopuni Programa prostornog uređenja Republike Hrvatske
(PPURH). 2007., 2009., 2011., 2012.
4. Odluku o donošenju Programa prostornog uređenja Republike Hrvatske
(PPURH), 1999.
5. Pravilnik o davanju i oduzimanju suglasnosti za obavljanje stručnih poslova
prostornog uređenja (2006.).
6. Pravilnik o prostornim standardima, urbanističko-tehničkim uvjetima i
normativima za sprečavanje stvaranja arhitektonsko-urbanističkih barijera
(1982 i 1994).
7. Pravilnik o sadržaju, mjerilima kartografskih prikaza, obveznim prostornim
pokazateljima i standardu elaborata prostornih planova – izvorni tekst s
izmjenama i dopunama (1998., 2004.,2011.)
8. Službeni list Republike Hrvatske (NN 106/1998-1463).
9. Strategija prostornog razvoja Republike Hrvatske (SPRRH), NN 106/2017.
10. Strategija regionalnog razvoja Republike Hrvatske(SRRRH) za razdoblje do
kraja 2020. godine
11. Ugovor o pristupanju Europskoj uniji potpisan 9. prosinca 2011. godine
12. Ustav Republike Hrvatske NN 56/90, 135/97, 8/98, 113/00, 124/00, 28/01,
41/01, 55/01, 76/10, 85/10, 5/14.
13. Zakon o gradnji (ZG), NN 153/13, 20/17, 39/19.
14. Zakon o poslovima i djelatnostima prostornog uređenja i gradnje NN 78/15.
15. Zakon o prostornom uređenju (ZPU) NN 153/13, 65/17, 114/18, 39/19 i 98/19.
16. Zakon o prostornom uređenju i gradnji (ZPUG) NN 54/84, 30/94 i 76/07.
17. Zakon o prostornom uređenju (ZPU), koji je donio Zastupnički dom Sabora
Republike Hrvatske na održanoj sjednici 30.03.1994. g.
125

18. Zakon o prostornom uređenju i korištenju građevinskog zemljišta (ZPUKGZ)
NN 20-128/1969.
19. Zakon o urbanističkom i regionalnom prostornom planiranju NN 21/61, 41/61,
46/64, 29/66, 39/66 i 18/69.
Internetski izvori
1. Na snagu je stupio novi Zakon o prostornom uređenju i gradnji. Energetika-
net.
URL:http://www.energetika-net.com/vijesti/instalacije-termotehnika-i-
voda/na-snagu-stupio-zakon-o-prostornom-uredenju-i-gradnji-3412,
pristup:
15.05.2019.
2. Povijest Grada Gospića. Grad Gospić. URL: http://gospic.hr/povijest/pristup:
15.07.2019.
3. Prostorni
plan
uređenja
Grada
Gospića.
Grad
Gospić.
URL:
http://gospic.hr/prostorni-plan-uredenja-grada-gospica/, pristup: 25.07.2019.
4. Prostorno
planiranje.
Građevinski
fakultet
Osijek.
URL:http://gfosweb.gfos.hr/portal/images/stories/studij/sveucilisni-
preddiplomski/prostorno-planiranje-i-zastita-okolisa/PRO-PLAN-SKRIPTA,
pristup: 15.02.2019.
5. Osnovna obilježja. Ličko-Senjske Županije. 2019. URL: http://www.licko-
senjska.hr/index.php/o-zupaniji/opci-podatci, pristup: 18.07.2019.
6. Državni plan prostornog razvoja kao temeljni prostorni plan RH. Ministarstvo
graditeljstva
i
prostornog
uređenja.
2017.
URL:
https://mgipu.gov.hr/vijesti/drzavni-plan-prostornog-razvoja-kao-temeljni-
prostorni-plan-rh/9194, pristup: 19.02.2019.
7. Prostorni plan NP Brijuni. Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja.
URL:https://mgipu.gov.hr/prostorno-uredjenje-3335/prostorni-planovi-
193/prostorni-planovi-drzavne-razine/prostorni-planovi-nacionalnih-
parkova/prostorni-plan-np-brijuni/3360, pristup: 20.06.2019
8. Program prostornog uređenja Republike Hrvatske. Ministarstvo graditeljstva i
prostornog
uređenja.
URL:
https://mgipu.gov.hr/o-ministarstvu-
15/djelokrug/prostorno-uredjenje-3335/program-prostornog-uredjenja-
republike-hrvatske/9125, pristup: 12.06.2019.
9. Prostorni planovi uređenja gradova i općina. Ministarstvo graditeljstva i
prostornog
uređenja.
URL:
https://mgipu.gov.hr/o-ministarstvu-
15/djelokrug/prostorno-uredjenje-3335/prostorni-planovi-8193/prostorni-
planovi-uredjenja-gradova-i-opcina/3224, pristup: 22.06.2019.
126

10.
Prostorni planovi županija. Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja.
URL:https://mgipu.gov.hr/o-ministarstvu-15/djelokrug/prostorno-uredjenje-
3335/prostorni-planovi-8193/prostorni-planovi-zupanija/3222,
pristup:16.06.2019.
11.
Strategija prostornog uređenja Republike Hrvatske. Ministarstvo graditeljstva i
prostornog
uređenja.
URL:
https://mgipu.gov.hr/o-ministarstvu-
15/djelokrug/prostorno-uredjenje-3335/strategija-prostornog-uredjenja-
republike-hrvatske/9124, pristup: 18.08.2019.
12.
Sustavi
prostornog
planiranja
u
EU.

Okrugli
stol
u
podgorici.
URL:http://zzpudnz.sistemi.hr/LinkClick.aspx?fileticket=GrLDnRhugz0%3D&ta
bid=745, pristup: 18.07.2019.
13.
Registar prostornih planova. Zavod za prostorno uređenje Osječko-Baranjske
županije. URL: http://www.prostorobz.hr/planovi.htm, pristup: 10.09.2019.