Biblija (Tomislav Dretar)/Babilonska kula
<s></s>

<s>Babilonska kula 
 
11  1  Cijela se zemlja služila istim jezikom i istim riječima.</s><s>2 Putujući na istok, ljudi otkriše jednu ravnicu u zemlji Šinear i nastaniše ju.</s><s>3 Jedni drugima rekoše: »Hajdemo!</s><s>Salijmo cigle i ispecimo ih u peći.« Opeke  im poslužiće umjesto kamenja a bitumen kao malter.</s><s>4   »Hajdemo«!</s><s>Rekoše  oni, »sagradimo sebi jedan grad i jednu kulu čiji će vrh dosegnuti nebo.</s><s>Stvorimo sebi jedno ime da ne budemo raspršeni po svoj površini zemlje. «  
5 ALLAH siđe da vidi grad i kulu koju sagradiše sinovi Ademovi.</s><s>6 » Eh, reče ALLAH, oni svi su tek jedan narod  i jedan jezik i to je njihovo prvo djelo!</s><s>Sada, što god da zamisle činiti ne će im biti nedostupno!</s><s>7 Hajdemo, siđimo i smrsimo njihov jezik, da više ne razumiju jedni druge!« 
8 Otuda, ALLAH ih rasprši po površini zemlje i oni prestadoše graditi grad.</s><s>9 Tako dade mu se ime Babilon jer to ALLAH smrsi jezik cijele zemlje, i otada ALLAH rasprši ljude po cijeloj površini zemlje.</s>

<s>Babilonska kula</s>

