Safet (Nihad Krupić)/II
<s>Godinama sam se trgao u nemogućnosti da do kraja pomirim svoje svjetove.</s><s>Onaj skriveni me je vraćao nazad, korjenima, odupirao se vanjskom, ne prihvatao ga, spuštao do spoznaje da sam najbliže sebi kad mi u uho ulazi zvuk sevdalinke i poziva na molitvu, a u zatvorene oči dolazi slika moje kuće i majke dok sa zida skida postekiju i priprema se za namaz.</s><s>Kako sam stario, sve više sam razmišljao o sebi.</s><s>Srce mi je i dalje kucalo, ali izdaleka.</s><s>Glava je bila na ramenima, sa strahom od ogledala, a jezik, jezik je bio osuda.</s>

<s>Tvrd, otežao, nepripitomljen, uglavnom tuđi, nikad nije uspio napraviti most između srca i glave.</s><s>Možda sam i zato malo pričao i gotovo zašutio zadnjih nekoliko godina.</s><s>Bolest je došla polahko u moje tijelo i doživjela neočekivanu dobrodošlicu.</s><s>Nije mi bilo do borbe.</s><s>Prihvatio sam to kao Božiju volju; On će odrediti hoće li bolest iščeznuti ili će mene nestati.</s><s>Vjera mi je bila duboko usađena.</s><s>Nikad nisam dovodio u sumnju Boga i nastojao sam barem ramazanom biti bliže Njemu.</s>

<s>Prvih godina u Kanadi, nisam se okretao prema kibli, niti sam vrijeme provodio sa muslimanima, sve do nesreće u rudniku.</s><s>Želeći što prije zaraditi dosta novca i vratiti se u Bosnu, odabrao sam težak i opasan posao rudara u sjevernom, gotovo pustom dijelu Kanade.</s><s>Radio sam mnogo, skupljao novac i dijelio oskudan način života sa novim emigrantima, uglavnom izbjeglicama iz komunističkih zemalja.</s><s>Smjene su bile duge po dvanaest sati.</s><s>To nije predstavljalo problem jer sam nakon tri takva dana, bio slobodan dva.</s>

<s>Jedog dana, kao i obično, krenuo sam sa ekipom, većinom Poljacima, do lifta i spustili se do trećeg horizonta ispod zemlje.</s><s>To je bio novi kop, nedovoljno ispitan.</s><s>Radeći na njemu sam zarađivao mnogo i moj račun na banci se već bio popeo na desetak hiljada dolara, što je 1958. godine i u Kanadi bilo pravo bogastvo.</s>

<s>Po silasku smo osjetili čudan šum.</s><s>Najiskusniji među nama, Ukrajinac Stanislav, rekao je da se odmah vratimo.</s><s>Bili smo u dilemi.</s><s>Šuma je nestalo i krenuli smo sa poslom.</s><s>Radilo smo deseti sati kad se počela pojavljivati voda na mjestu koje smo produbljivali u namjeri da se približimo srebrenoj žici.</s><s>Utom je iznad nas pukao glavni stub koji je držao zaštitnu platformu i teške grede su počele obrušavati na nas.</s><s>Zadnje čega se sjećam je zgrčeno lice dobrog prijatelja Henrija, koji je pao preko mene i iz čije je glave krv curila u moja usta.</s>

<s>Uz prelomljene kosti i rebra i s okusom Henrijeve krvi do kraja života, jedini sam, od nas osmerice, preživio nesreću.</s>

<s>Liječio sam se duže od šest mjeseci, dobio popriličnu novčanu odštetu, napustio rudnik, doselio se u gradić na zapadu Kanade, kupio kuću i prvi put otišao u Bosnu.</s>

<s>Od dana kad su me izvukli iz rudnika, vratio sam se vjeri, počeo  postiti čitav ramazan i ići redovno na džumu.</s>

<s>U to vrijeme je bilo malo emigranata iz Bosne, pa nisam imao prilike govoriti našim jezikom.</s><s>Počeo sam naručivati ploče, a kasnije audio i videokasete omiljenih pjevača sevdalinki.</s><s>Neki od ovih pjevača su dolazili u Kanadu i znao sam autom preći hiljade kilometra da bi uživao u njihovim koncertima.</s><s>Tako sve do penzije i teške bolesti.</s>

<s>Zbog jakih bolova, počeli su mi davati infuzije sa morfijem, a zadnjih nekoliko dana su, prebacivanjem u bolnicu, pojačali dozu.</s>

<s>U vene je, kap po kap, ulazio morfij i brisao i otupljivao bol u plućima, a na ušima su mi bile slušalice s malog kasetofona i pjesme sevdalinke.</s><s>Medicinsko osoblje je već naviklo na moju odvojenost od stvarnosti.</s><s>Dolazili su u tišini i, bez pitanja, davali ljekove, mijenjali posteljinu i plastične kese sa infuzijom.</s><s>Znali su da mi ne mogu pomoći i nisu se trudili da me vrate vanjskom svijetu, u kome sam umirao od raka pluća.</s>

<s>Spuštao se mrak.</s><s>Bilo je prohladno.</s><s>Jesen je odlazila u mahovima, mijenjajući opalo lišće bjelinom jakih mrazeva.</s>

<s>Gledao sam kroz prozor, a u uši je ulazila omiljena sevdalinka “Odlazi jesen, na pragu je zima”.</s>

<s>U obrisu stakla je bio starac na odlasku, bijele kose, tužnih očiju, blijedog lica, predanog bez borbe, kormilara broda, davno natovarenog nadom i željom za uplovljenjem u sretnu luku, koji polahko tone, ne ispuštajući glasa, ne povlačeći zvono za spas.</s>

<s>Ni u snu nisam pomišljao da sam žurio upravo tom starcu, čije lice se miješa sa jesenjim žalosnim pejzažem neveselog bolničkog parka.</s>

<s>Zatvorih oči, tražeći lice mladića koji je došao iz Kanade u svoju rodnu Bosansku Gradišku i prvi put ugledao Esmu.</s>

<s>“Halo, momak, opet te pjesma rastužuje”, skinuvši slušalice sa mojih ušiju, tiho mi reče Zikrija, moj novi prijatelj, s kojim sam se upoznao u Welcome House, prijemnom smještaju Bošnjaka, žrtava zadnje agresije na Bosnu.</s>

<s>Zikrija je kao zatočenik zloglasnog logara Manjača u Kanadu došao iz Karlovca.</s><s>Bio je iz Sanskog Mosta.</s><s>Otvoren, pun samopouzdanja i spreman da se uhvati u koštac sa realnošću novog života, od prvog susreta mi se dopao i, iako udaljeni više od sto kilometara, često smo se posjećivali, dok mi ljekari nisu zabranili da vozim automobil.</s>

<s>Moja žena nije bila voljna voziti pa sam Zikriji prestao ići, ali je on i dalje dolazio meni najmanje dvaput mjesečno.</s>

<s>Nasmijah se i stegnuh Zikrijinu ruku.</s>

<s>“Šta je Sajo, nešto si mi kaharan danas”, nastavi Zikrija.</s>

<s>“Moj Zikrija, dolazi vrijeme da se ode.</s><s>Pripremam se.</s><s>Uz sevdah je najbolje.</s><s>Drži me da još ne gledam dolje, u bezdan, iz kojeg se niko nije vratio.</s><s>Uz pjesmu, molim Boga da mi pošalje padobran kako bih se, bez slobodnog pada, mogao prizemljiti na ahiretu”, pokušavao sam se našaliti sa Zikrijom.</s>

<s>“Ha, ha, ha”, ote se Zikriji. “Ne daš se, moj Sajo.</s><s>E, da znaš da sam ti donio nešto.</s><s>I kad čuješ, molit ćeš Boga da malo sačekaš sa padobranom.</s><s>Zadnja kaseta Halida Bešlića i vijest da su naši u Sani i pred Banjom Lukom i Prijedorom.</s><s>Tvoja Gradiška je opustila.</s><s>Krenuli četnici prema Beogradu”.</s>

<s>Izvadi iz džepa audiokasetu i najnoviji broj “Ljiljana”.</s><s>Obradovah se daru i vijestima.</s><s>Tada me podboči oštra bol ispod rebara.</s><s>Ostadoh bez zraka.</s><s>Uhvatih se za mjesto odakle je dolazila bol.</s>

<s>Začudo, brzo uminu.</s>

<s>“Zikrija, slušaj me i nemoj me prekidati dok pričam...</s><s>Poodavno sam kupio sebi mezar u muslimanskom greblju u Vankuveru.</s><s>Nakon što sam zadnji put bio kod tebe, otišao sam u Islamsku zajednicu i platio svoju dženazu.</s><s>Volio bih da povedeš računa o tome.</s><s>Rodio sam se kao musliman i hoću da umrem i budem ukopan kao musliman.</s>

<s>U životu sam napravio dosta grešaka.</s><s>Molio sam Boga da mi oprosti.</s>

<s>Moj život je mogao biti samo kazna meni, nikom drugom.</s><s>Žena i djeca znaju ovu moju želju, ali se i ti pobrini da odem dostojno čovjeka koji je bio pokoran samo Allahu i nikome više-”
Zikrija me nije prekidao.</s>

<s>“Pobrinuo sam se o ostavljanju imetka familiji ovdje.</s><s>Ono što mi je ostalo familije u Gradiškoj je izbjeglo po čitavom svijetu i potpuno sam izgubio kontakt sa njima.</s><s>Želio da ti preuzmeš moje kasete, ploče, trake i knjige koje sam godinama sakupljao.</s><s>Znaš da je sve to u posebnoj sobi.</s><s>Navrati sedmicu poslije dženaze i pokupi.</s><s>Beki se složila, jer ona, kao ni djeca, nikad nisu razumjeli naše pjesme.</s>

<s>I, ima još nešto, Zikrija, što me odavno vuče.</s><s>Iako sam sudjelovao u svim donacijama za Bosnu, želio bih napisati veći ček za djecu šehida, čiji su očevi branili Bosnu.</s><s>Molim te, pronađi adresu i bankovni račun organizacije iz Sarajeva koja se bavi pomaganjem i školovanja ove djece.”</s>

<s>“Moj Safete, kako si mi pogodio misli”, prekinu me Zikrija.</s><s>Ima i godina kako ti želim predložiti sponzoriranje odrastanja šehidske djece u Bosni.</s><s>U financijskoj si mogućnosti, a djeci bi značilo da ima neko ko cijeni žrtvu njihovih roditelja.</s><s>Svaka ti čast, Sajo, prijatelju.</s><s>Još večeras ću tvojoj ženi javiti adresu te organizacije.”</s>

<s>“Nemoj Beki ostavljati te informacije.</s><s>Evo ti broj moje Esme, pa nju nazovi.</s><s>Ona mi sutra dolazi u posjetu.</s><s>Uza se imam čekovnu knjižicu i pred njom ću napisati ček, pa je nazovi sutra navečer i od nje preuzmi ček.</s><s>Pošalji ga, neka to bude moja zahvalnost toj djeci i mojoj Bosni, za koju su život dali njihovi očevi i majke.”</s>

<s>“Safete, ništa se ne sekiraj.</s><s>Sve će biti kako želiš i kako si naumio.”</s>

<s>Sjedio je Zikrija još sat, razgovarali smo o situaciji u Bosni, o hrabrosti naših boraca, o zločinima koje su četnici počinili u Sani samo dan prije nego što je naša Armija oslobodila grad, o kukavičluku međunarodne zajednice, te neslozi bošnjačke zajednice u ovom dijelu svijeta.</s>

<s>Obojica smo bili uključeni u osnivanje prve naše organizacije, koja se samo poslije godinu pretvorila u dvije.</s><s>Boljela nas je razjedinjenost dojučerašnjih paćenika i žrtava koncentracionih logora i progona sa stoljetnih ognjišta.</s><s>Teme su me uznemirile, pa sam zašutio.</s>

<s>San mi se navlačio na oči.</s><s>Zikrija je to osjetio, ustao stolice, čvrsto me zagrlio i oprostio se sa mnom.</s>

<s>Safet (Nihad Krupić)</s>

