Ja sam vjerni rob ljepote
<s><poem>
Ja sam vjerni rob ljepote...</s><s>Kad mi majka život dala,
S oblaka je vila pjesme nad bešiku moju pala
I cjelovom, štono pali kao tropsko sunce vrelo,
Taknula u usne moje i djetinsko sitno čelo;
Zato vazda na mom čelu vječnog aška misli gore,
A usne ih pjesmom zbore...</s>

<s>Ja sam vjerni rob ljepote...</s><s>Duša čista poput lijera
Od iskona plivala mi u muzici šumskih sfera.</s><s>Nju anđôska ta muzika svojim medom opila je,
Zato vazda duša moja s tajne čeznje podrhtaje,
Pa me goni, da u žice lake harfe prstom diram
I ljepoti himnu sviram...</s>

<s>Ja sam vjerni rob ljepote...</s><s>Slikar mi je bujna mašta
Njezin kist je krilo lune, atelie - čarna bašta.</s><s>U toj bašti na sve strane od boja se miris krili
I k'o sunce u Perzeju sjaju slike i profili,
A ja samo u peru ih na hartiju b'jelu šljevam:
Hej, ja slikam, sviram, pjevam!...</poem></s>

<s>Musa Ćazim Ćatić</s>

