Biblija (Tomislav Dretar)/Jakub blagoslovi sinove Jusufove
<s></s>

<s>Jakub blagoslovi sinove Jusufove</s>

<s>48 1  No, poslije ovih događaja rekoše Jusufu: » Tvoj je otac bolestan. « On uze sa sobom svoja dva sina, Manasea i Efraima.</s><s>2 Obavijestiše Jakuba govoreći: »Evo tvoj sin Jusuf ti dolazi. » Izrail učini napor i sjede na krevet.</s><s>3 Jakub reče Jusufu: » Allah Svemogući mi se prikazao u Luzu u zemlji Kanaan.</s><s>4 On me blagoslovio i rekao mi: Ja ću te učiniti plodnim i razmnoživim da bih načinio od tebe jednu  zajednicu naroda.</s><s>Daću ovu zemlju  tvojem potomstvu poslije tebe u vječni posjed.</s><s>5 A sada, ta dva sina koja su ti   rođena u Egiptu prije no što sam ja došao k tebi u Egipat, oni su moji.</s><s>Efraim i Manase biće moji kao Ruben i Simeon.</s><s>6 Ali djeca koju si porodio poslije njih biće tvoji, a to je u ime njihove braće što će biti pozvani s njihove strane  u baštini.</s><s>7 Što se tiče  mene, pri mojem povratku iz ravnice, smrt  Rahelina me udari u zemlji Kanaan na cesti, nešto dalje od ulaza u Eufratu.</s><s>8 Ondje sam ju ukopao na cesti Eufrata, koje je u Betlehemu. « Izrail vidje Jusufove sinove  i uskliknu: » Ko je to? « 
9 Jusuf odgovori svojem ocu: »To su djeca koju mi je Allah dao ovdje.«  »Drži ih dakle kod mene da ih blagoslovim«, preuze on.</s><s>10 Starost je oteščala pogled Izrailov, on više nije mogao vidjeti.</s><s>Kad Jusuf njih približi, Izrail ih zagrli i stegnu  uza se, 
11  potom reče Jusufu: »Bio sam ocijenio nemgućim vidjeti ponovo tvoje lice, a evo kako Allah mi dade vidjeti čak i tvoje potomstvo! « 
12 Jusuf ih skinu s očevih koljena i prostrije se licem prema zemlji.</s><s>13 Jusuf uze svoja dva sina, Efraima sebi desno, dakle lijevo  Izrail, a Manasea sebi lijevo, dakle Izrailu desno.</s><s>On ih približi njemu.</s><s>14 Izrail pruži svoju desnu ruku i  stavi ju na glavu Efraimu koji je bio mlađi, a svoju lijevu na glavu Manaseu.</s><s>On bijaše zamijenio svoje ruke, jer je Manase bio prvorođeni.</s><s>15 On blagoslovi Jusufa govoreći:
» Allah, u čijoj prisutnosti su išli 
moji očevi Ibrahim i Ishak,
Allah koji bi moj *pastir odkad   ja
postojim pa sve do ovog dana, 
16 *melek koji me oslobodio sveg 
zla,
nek' blagoslovi ove momke,
nek' zahvaljujući njima moje ime 
bude zazivano kao i mojih otaca
Ibrahima i Ishaka,
i nek' se množe u množine
usred zemlje.</s><s>17 Jusuf je vidio kako njegov otac bijaše položio desnu ruku na glavu Efraimu i to ga naljuti.</s><s>On zgrabi ruku svojem ocu da ju skloni s glave Efraimove prema Manaseovoj.</s><s>18 » Ne tako oče moj, reče on, jer to je prvorođeni.</s><s>Položi svoju desnu ruku na njegovu glavu. « 
19 Ali njegov otac odbi govoreći:  » Znam sine moj.</s><s>Ja znam da će on tako postati jedan narod, on će također biti velik.</s><s>Ipak njegov mlađi brat biće veći od njega, a njegovo potomstvo biće punina naroda. «
20 On ih blagoslovi tog dana govoreći: » Putem tebe Izrail će izgovarati ovaj blagoslov :
Nek' te Allah učini kao Efraima  
i 
kao Manasea ! «
On  stavi Efraima prije :Manasea.</s><s>21 Izrail reče Jusufu: »Ja ću umrijeti, ali Allah biće s vama i vratiće vas u zemlju vaših otaca.</s><s>22 Ja, ja ti dajem Sišem, jedan dio više nego tvojoj braći,  koji sam oteo vlasti *Amorita mačem i lukom. «</s>

<s>Jakub blagoslovi sinove Jusufove</s>

