Osman/10. pjevanje
<s></s>

<s>Deseto pjevanje</s>

<s>Zatravljena Sokolica,
da prije vidi cara mlada,
s drugam leti jakno ptica
put bijeloga Carigrada;</s>

<s>a Poljaci svi veseli
i gospođe slobođene
na obilne su gozbe sjeli
pokraj rijeke svim studene.</s>

<s>Na čâs dana srećna toli,
a u zdravlju kraljevića
zdravice se uokoli
napijahu od mladićâ.</s>

<s>Još na slavu poljske krune
pod glas skladnih začinaka
rujna vina čaše pune
služahu se od junakâ.</s>

<s>Prođe zdravica, i u zdravlju
kraljevića vjerenice
napi slavni Vladislav ju
čašom zlatnom sred desnice.</s>

<s>Veseo ostatak danjih časa
lovci ovako čim trajahu,
česti glasi iza glasâ
kraljeviću dolijetahu.</s>

<s>Ulak, najprije koji dođe,
navijestio mu ovo bîše
od Turkinja kô gospođe
varšovske se zaplijeniše.</s>

<s>Donije drugi kô je veseo
kralj i š njime vas puk ini
da je Vladislav slavni oteo
kleta gusa što zaplini.</s>

<s>Hrlo tekuć prispije treći:
š njim poruka nasta ova,
da s gospodom, čas ne ckneći, 
gre kraljević put Varšova;</s>

<s>a to prije noći neka
u gradu se nađe unutra,
er poklisar carski čeka
u osvijet se bijela jutra.</s>

<s>Kô dobitnik od Istoči
ču zapovijed oca svoga,
na brzoga konja skoči
naglo slijeđen od svakoga.</s>

<s>Gospodičić mlad prid njime,
da od puta trud mu skrati,
kliče glasom veselime
u ovi način popijevati:</s>

<s>„Podiže se plaho dijete
mlad car Osman s Carigrada
na pogube, raspe i štete
poljskijeh polja i livadâ,</s>

<s>da čestitu krunu lešku
sabljom smakne i potlači,
i pod tursku silu tešku
nje kraljevstvo uharači.</s>

<s>Ali istine buduć glase
kralj poljački veće čuo
s neizmjernom vojskom da se
car na njega podignuo,</s>

<s>zapovidje sa svijeh strana
da vojevode sve najveće
i gospoda ina izbrana
u varšovsko dođu vijeće;</s>

<s>gdi, buduć se razumile 
turske sprave strašne odviše,
s mnogijem silam mnoge sile
susresti se odlučiše.</s>

<s>Poletješe zapovijedi
po prostranoj kraljevini
put Varšova da svak slijedi
pod oružjem u brzini;</s>

<s>da na vojsku svak se kupi,
da se oprijeti svi sjedine
silnom caru, prije neg stupi
na podoljske pokrajine.</s>

<s>Sva se zemlja na glas ovi
zbuča, zbuni i podiže;
vrve odsvud vitezovi,
k Varšovu se svak približe.</s>

<s>Inostrane krune i knezi,
s kîm Poljaci društvo imaju,
s vojevodam i s vitezi
na njih pomoć i oni ustaju.</s>

<s>Prosuše se stijezi svudi,
trublje daše bojne glase;
od razlicijeh vojska ljudi
na ravnome polju sta se.</s>

<s>Sinu svomu kraljeviću
kralj šibiku nad svijem poda, 
a ime Karlu Hotjeviću
od vojevode svijeh vojevoda.</s>

<s>Sunčano se svijetlo oko
ljepšijeh vitez ne nagleda:
svi jezdijahu uširoko 
pod načinom skladna reda.</s>

<s>Zaletje se iz sjevera
na Istočna ljuta Zmaja
i prostrije bijela pera
poljski Orô put Dunaja.</s>

<s>Slavna kralja vojska izbrana
pod krilim mu staše tada:
cvijet junačkih leških strana
i Krakova ures grada.</s>

<s>On moškovskih priko polja
dođe ruske na granice,
pak upriječi put Podolja
uprav tvrde Kamenice.</s>

<s>Stani se otle na krajine
gdi od Nestera rijeka teče,
ter pogleda iz visine
bistrijem okom nadaleče.</s>

<s>Ali onuđe od Dunava
pazeć sletje siva ptica,
gdi slavnoga Vladislava
suncem sjahu vedra lica,</s>

<s>veleći mu: 'Zapovijeda',
kud ću obratit brzim krili,
kud li kazat put naprijeda
nedobitnoj tvojoj sili?</s>

<s>Eto u staro Drenopolje
Otmanović izišô je,
na široko ravno polje
taboreći čete svoje;</s>

<s>paček se je i otole
sam na konju it podigô,
da bi tvoju, o sokole,
nedobitnu dobit stigô.</s>

<s>Nu što velim?</s><s>Nove glase,
kraljeviću, čuj, izbrani: 
prišô je Dunav, približa se
plahi Osman k ovoj strani.</s>

<s>Eto moje bistro oko
veće ga je ugledalo:
polje mu je svijem široko V
neizmjernoj vojsci malo.</s>

<s>Zasjedi mu ti mostove
priko Pruta i Nestera,
er sam pogled vojske ove
razbjena ga natrag tjera.</s>

<s>Scijeni dijete s bojnom rati
da se umiješat sred junakâ
u saraju vojevati
s kolom lijepijeh djevojaka;</s>

<s>misli, iz luka vitezovi
što potežu smrtne strile,
da su posmijesi i celovi
kijem ranjaju usti mile,</s>

<s>a zatočne ravne strane
bojna polja sred zavade
prsi bijele i snježane
Turkinjice lijepe i mlade.</s>

<s>Ah, čuj u što dijete uzda se!</s><s>Kad se na boj š njim spravljala,
carica mu je zlatne vlase 
za tetive luka dala,</s>

<s>veleći mu: Slatki brače,
ti iz moga strijeljaj prama:
ja zlotvore tve najjače
pogledom ću sharat sama;</s>

<s>ti desnicom tvôm hrabrenom,
ja ću očima daždjet smrti,
mahramicom pozlaćenom
truđahnu ti znoj otrti. -</s>

<s>Utoliko i ti otpravi
vojevodu sajdačkoga,
da na moru razbije plavi
neprijatelja silna tvoga.</s>

<s>On s Kozacim, od kih sada
glava je stavljen, u dobiti
do samoga Carigrada
lasno sve će poplijeniti;</s>

<s>pače još će proć naprida
vlas njegovih vojničara
i izet tvrdih iz obzida
Korevskoga tamničara.</s>

<s>S druge strane pod oklopjem
Radoviljski knez otidi,
ter na Vitoš s vitijem kopjem
proz Planinu Staru uzidi,</s>

<s>Nemaniću da Stjepanu
namjesnik si krune carske,
čim pod tobom zemlje ostanu
srpske, raške i bugarske.</s>

<s>Senjanskoga i najbolje
još viteze makni sade
da na staro Nikopolje
tvoj dobitni stijeg usade.</s>

<s>Tuj se Marka Kraljevića
i Mihajla vojevode
još popijeva bojna srića,
smjenstva, junaštva i slobode.</s>

<s>Skokni konja po Kosovu,
gdi ubi Miloš cara opaka,
a k bijelomu Smederovu
pošlji kitu tvih junaka;</s>

<s>duh da odahne i počine
ukopanijeh pepeo kosti
Đurđa despota i Jerine,
kijeh zet Murat ožalosti.</s>

<s>Nu tvu vojsku nebrojenu
u dvije vojske prije razdili,
ter na polju otvorenu
s jednom se opri turskoj sili;</s>

<s>a s drugom ju iz nenadne
strane opkruži i zateci,
ter smetene i neskladne
glave sveži, puke isijeci.</s>

<s>Obod' konja, uzmi veće
u desnicu kopje vito; 
Bog je s nami, od tve sreće
nevjerstvo je pridobito.</s>

<s>Nijesu od mnoštva Turâk sade
junaci se tvi pripali,
er da nebo ozgar pade,
na kopjijem bi ga uzdržali;</s>

<s>nu su Turci iščeznuli:
sjeverne im zvijezde prijete,
er pogubu njih su čuli,
kad na carstvo stane dijete.</s>

<s>Priko Crna mora doni
Otman sablju vrh krstjana;
priko Crna mora goni
sad krstjanska sablja Osmana'.</s>

<s>Ču kraljević glas pun sreće,
i u bogdanske zemlje ravne
pod orlovim stijegom veće
čete uvede na boj spravne.</s>

<s>Suproć njemu car srditi
od sto vojska s vojskom doje,
kojoj mogli pribrojiti
svi jezici ne bi broje.</s>

<s>Na oružje se s obje strane
dođe, i u buci vas svit zamni;
zdaždiše u ognju smrtne rane, 
sve se smete, dan potamni.</s>

<s>Kon Nestera Nester veći
turske krvi tuj proteče,
i u nevjerskom raspu i smeći
jedva s glavom car uteče.</s>

<s>A sad, carski dobitniče,
kraljeviću naš hrabreni,
gdi zapada, gdi ističe,
slijedit smo te pripravljeni.</s>

<s>Ne od hlapâ, ki na jata
zatjerani na boj hode,
nu je tva vojska izabrata
od vojevoda i gospode,</s>

<s>ki svi vape: „Pri Dunavu
ne stoj nego prostri sada 
našu, tvoju, Božju slavu
od istoka do zapada!“</s>

<s>Tako junak popijevaše;
ali uz vedra kraljevića
veće u Varšov družba jaše 
svijetlijih mladic i mladićâ.</s>

<s>Svak se vidi odsvud teći:
na vratijeh ga svak je srio,
s gospođam se veseleći
kih on biješe slobodio.</s>

<s>Po prozorih sa svijeh strana
djevojčice lijepe sjaju,
i od razlika cvića izbrana
dažde obilne prosipaju.</s>

<s>Hvale vas mu puk začina,
star i mlad ga častit hrli,
i kralj slavni slavna sina
rado prima, milo grli.</s>

<s>A i poklisar cara silna,
buduć prošô sve Podolje
i sva ruska mjesta obilna,
na mazovsko dođe polje.</s>

<s>On se u gradu Kamenici
biješe uzdržô vele dana,
što kazački svud vojnici 
vrćahu se sa svijeh strana.</s>

<s>Od njih guse neizrečeni
strah u srcu svom oćuti,
zasve er znaše da otvoreni
poklisarom svud su puti.</s>

<s>Još bo odonda paša uspreda
i u teškoj osta smeći,
otkad s kopjem na nj ugleda
Krunoslavu bojnu teći.</s>

<s>Sumnji, i sveđ mu sumnja čini
s uzroka se bojat tega,
kako ona, da se i ini
upoznali ne bi u njega.</s>

<s>Tim dokli se ulak vrati,
koga u kralja poslô bîše, 
ne hteć naprijed putovati,
odocni se on saviše.</s>

<s>Nu kô primi da vojvoda
nad Kozacim podoljskima
uzdahnu mu stražu poda,
ka ga u putu pratit ima,</s>

<s>i bez sumnje i bez straha
s družbom Kozâk vitezova
na ravnine sad dojaha
nedaleče od Varšova.</s>

<s>Na brijeg jedan šator meće,
konja odsijeda na kom jaše,
a vrh njega i noć veće
crni šator svoj steraše.</s>

<s>Tuj počinu, dokli opeta
na istočna vrata bijela
jasnijem stupom Zora išeta,
sva rumena, sva vesela.</s>

<s>Kralj poljački utoliko,
nedobitni i čestiti,
kupi i vijeće sve veliko,
cvijet kraljevstva plemeniti;</s>

<s>a to u vedroj slavi neka
sred vojvoda i sred panâ
na pristolju on pričeka
poklisara cara Osmana,</s>

<s>ki s naredbom tad potpunom
biješe u mnogoj poslan želji
da s poljačkom slavnom krunom
mir utvrdi i utemelji.</s>

<s>Ah, ovako s plahe ćudi
nerazbornim smjenstvom gine
neprijatelja tko ne sudi
za ono što je doistine.</s>

<s>Eto usiljen car je oholi,
poć u Istok spravan gdi je,
da s darovim sad se moli
komu sabljom prijeti prije.</s>

<s>Ne smije se ganut dijete -
još bo straši Prut ga rika -
što ne vidi sprva uvjete
nedobitna dobitnika.</s>

<s>Biješe sunce konje ognjene
po nebeskom polju udrilo
sred istoči razvedrene
zlateć zorno rumenilo,</s>

<s>s istočnijeh se strana kada
eto paša carski upazi
gdi od Varšova bijela grada
u varoše lijepe ulazi.</s>

<s>Sred prostrane kraljevine,
jakno srce poljskijeh polja,
stoji Mazovska mimo ine
sve države ljepša i bolja.</s>

<s>Na Visli joj bistroj rici
Varšov grad je vrh i glava;
u sadanja doba u dici
dvor mu kraljev svjetlos dava;</s>

<s>tuj bo kralji pribivaju
i pristolja drže svoja,
i općena se vijeća staju
ili od mira ili od boja.</s>

<s>Prid Varšovom na livadi,
ka je u svakom ravna kraju,
vitezovi vidje mladi
bojne konje gdi igraju.</s>

<s>Pri viteškoj toj zabavi
man poklisar konja plaha
iska od igre da ustavi,
dokli u gradska vrata ujaha.</s>

<s>Janjičarâ sto naprijeda
u žarkulah s perjem jaše;
spahoglân ih peset redâ
tihom jezdom slidijaše.</s>

<s>Opeta je broj konjikâ
u odjećah plemenitijeh,
korugvâ im množ razlika
vrhu kopja trepti vitijeh.</s>

<s>Dug red mladih pak djetića
s razlicijem se darim kaže
kralja i slavna kraljevića
Otmanović kijem častijaše.</s>

<s>Trijes konja su u povodu
arapskoga od plemena:
ognji u zgledu, vihri u hodu,
vrh morskijeh bi tekli pjena;</s>

<s>suho im zlato sedla skova,
sakrafoče biser niza,
drag je kami sred njihova
čela vidjet sunce izbliza.</s>

<s>Trijes lukova s trkačima,
nakićeni pribogato,
zamjeran je ures svima -
sve drag kami, biser, zlato.</s>

<s>Još tredesti britkijeh sablja,
kim izvrsnos Istok dava,
a s nebesa suncu ugrablja
zrake svijetla svim naprava.</s>

<s>I tridesti robinjica:
zlato im često pram nathodi,
zora iz čela a danica
iz oči im bio dan vodi.</s>

<s>Pogleda su sve razbludna
a obličja gospodična;
ljepota je njih pričudna
božicami rajskijem slična.</s>

<s>Mladomu ih Vladislavu
Osman mladi car posila
za razgovor i zabavu
sred pokoja draga i mila.</s>

<s>Jaše paša najposlije;
konj pod njime ponosit je,
oko glave odsvudije
snježani mu veo svit je.</s>

<s>Bijeli risi crnijeh pjega
zlatan kavad svud mu rese;
do samoga pasa u njega
sijeda brada prostire se.</s>

<s>Na uzdi drži jednu ruku,
pri prsijeh drugu hrani,
kažuć u njoj svemu puku
carski u zlatu lis poslani.</s>

<s>Vojvodâ mu šes je okolo,
kim naredi kralj ga sresti;
odjeveni svi su oholo,
svijetla obličja, stavne svijesti.</s>

<s>Njih su konji vidit taci
da ne tiču tli čim jezde;
pače regbi hitri i laci
pružiće se sad na zvijezde.</s>

<s>S ovijem redom, u ovoj slavi
gospoda ga družeć ova,
poklisar se carski upravi
kraljevskijeh put dvorova.</s>

<s>Kraljevski se bijeli dvori 
dižu i diče put nebesa
ponosito k zvijezdam gori,
na prostoru puni uresa.</s>

<s>Na mramornih stupijeh, koji
lijep red kažu, svakolika 
naslonjena građa stoji
plemenita i velika.</s>

<s>U prostrana vrata lipa
kô se ulazi, u dva reda
izdjeljanijeh broj se kipâ
starijeh leškijeh kralja gleda.</s>

<s>Tako im umje hitrijeh ljudi
vješta ruka slike utvorit
da, tko ih pazi, živijeh sudi
i da sad će progovorit.</s>

<s>S bijelijem gnijezdom orlovime
Leh se u jednoj ruci objavi;
drži u drugoj grad kom ime
od našasta gnijezda stavi.</s>

<s>Dubrava mu je oko čela,
on bo iz dubrav skupio je
u gradove i u sela
puk kom ime poda svoje.</s>

<s>Krak se za njim pak udjelja;
drži u rukah grad i ovi,
Kraka svoga zgraditelja
ki imenom i sad slovi.</s>

<s>Primislav se s štitim pazi
i s kacigom dupskijeh kora;
oružjem bo tijem porazi
Ugre i izagna priko gora.</s>

<s>Leh se drugi vidi opeta,
stoji konj uza nj; on bo steče
oblas, što u svâ mlada ljeta
brzijem konjim tijek priteče;</s>

<s>drži u rukah luk i strile,
kim obrani od česarske
Velikoga Karla sile
puke slovinske i ugarske.</s>

<s>Pjastav slijedi: ruka jaka
pod jarmom se još proslavlja;
volovom ga sprva a paka
neprijateljim svojim stavlja.</s>

<s>Kip je za ovijem komu od kosi
vrh pleći se vlas prostira;
krs u rukah zlatan nosi,
a u nebo oči upira -</s>

<s>Mjesislav je ime od slave,
ki u svetoj vodi umijesi,
koj on prvi vrh od glave
prignu i krstom čelo uresi.</s>

<s>Boleslav je sin za njime
na pristolju s krunom zgara,
ku s imenom kraljevskime
prvi on primi od česara.</s>

<s>Kon njega se pismo izdube
ruske vojske kô potlači,
Pomoravce i Kasube
primi, a Pruse uharači.</s>

<s>U odjeći kaluđera
Kažimir se prvi udjelja;
još križ drži kim zatjera
kralj redovnik neprijatelja.</s>

<s>Boleslav se pod oklopjem
Krivousti gleda i broji;
on na konju s vitijem kopjem
i s perenim štitom stoji;</s>

<s>Vladislava oca svoga
sprijed priliku drži od zlata,
na štitu orla poljačkoga
s česarskijem sred nokata.</s>

<s>Stijezi, oklopja s mačim, s štitim
pod lovornijem vise vijencom,
i sve što ote pridobitim
Rusom, Ugrom, Čehom, Nijemcom.</s>

<s>S bijelim orlom stijeg držeći
Kažimiru je drugom slika;
s tijem bo plešuć glavu smeći
ime dobi od Velika.</s>

<s>Lauš pak je: zagrljena
na štitu mu je Visla i Sava,
i dostojno narešena
dvjema krunam jedna glava.</s>

<s>S druge strane prvi u redu
kip se kaže plijenim kitan:
Jadželom je, po pogledu
kralj i junak nedobitan.</s>

<s>Slava u vodi zdaždje s nebi,
da ga vlada vojujući,
kad Vladislava ime sebi
krsteć se uze, sve dâ kući.</s>

<s>Na štitu mu je oklopljeni
konjik, ki čim konja teče,
digô je u obje ruke ognjeni
mač vrh glave, da udre preče.</s>

<s>Naličje uza nj stoji viteško -
mlada kralja mož svjedočit;
svija i stresa kopje teško,
a konj pod njim sad će skočit.</s>

<s>Zgar „Vladislav tretji“ piše: 
dobitniku slavnu carskom
treću krunu zvijezde sviše
nad poljačkom i ugarskom.</s>

<s>Sablje, luci, kopja i štiti
i plijen je odsvud ki mu ostavi
beg u gorah pridobiti
i car Murat na Muravi.</s>

<s>Od mramora pak je bila
stup udjeljan; pišu slova:
„Kralj dobitnik nijemskih sila,
rasap turskijeh vitezova.“</s>

<s>Na štitu mu je orô oholi,
lis masline u kljunu ima:
„Kažimir sam“, šti se okoli,
„vernim, smeća odmetnima.“</s>

<s>Od bronce opet stoji uzgori
kralja Alberta slika ulita;
okolo joj svud su odori
Tatarina pridobita.</s>

<s>Druga uz nju sva se bijeli,
pram pod krunom sam se crni;
zlatno pismo odzgar veli:
„Kralj Lesandro blagodarni.“</s>

<s>Treća uz ovu izdjeljana
sjedi uzmnožna i velika
s krunom kom je zgar vjenčana
s maslinome lovorika.</s>

<s>Veličinu kaže svoju
obraz svijetli, pogled stavni,
s pismom: „U miru i u boju
Šišman prvi, kralj prislavni.“</s>

<s>Duga je zemlja - slava je dilja
ka od imena raste svoga:
razbi Tatara i Vasilja,
silna kneza moškovskoga.</s>

<s>Šišman drugi stoji za njime;
vedru sliku zlato odijeva,
od Augusta srećno ime
ki ponovi čim kraljeva.</s>

<s>Orô konjiku oklopjenu
na štitu mu družbu čini;
on bo u vijeću združi općenu
Litvu k poljskoj kraljevini.</s>

<s>Za ovom kralja i junaka
u ugarskoj je kip odjeći;
s buzdohanom ruka jaka
ragbi stoji još priteći.</s>

<s>Pismo se odzgar zlatno gleda:
„Stjepan Bator“, ovo 'e dosta;
slava ostalo pripovijeda
i glas za njim koji osta.</s>

<s>Od oružja stoje gomile
ke kralj vitez ote i doni,
kad moškovske razbi sile
i odmetne Pruse skloni.</s>

<s>Prilika ova zaglavila
biješe oba svijetla reda,
kô tim veleć: „Priko dilâ
mojih nî moć proć naprijeda.“</s>

<s>Mnozi kipi mnozih kralja
među ovim jošte slide;
ali ih kriju mjesta dalja:
slike im se sprijed ne vide.</s>

<s>Krije ih misto, nu zamani,
ako im je ime udjeljano;
u slavnijeh se djelijeh hrani,
svemu svijetu tim je znano.</s>

<s>Nu kô paša pribogata
silna cara od Istoka
na velika dođe vrata
dvora svijetla i visoka,</s>

<s>eto između skupna puka,
ki odsvud vrvi i izlazi,
tvrdu stražu od hajdukâ
pod ognjenim puškam pazi.</s>

<s>Viteškoga konja odsjede
sa svôm družbom, ter se veće
proz razlika mjesta uzvede
prid veliko gori vijeće.</s>

<s>Sred dvorova, kim sve strane
mnogi ures prikrio je,
i velike i prostrane
tri vijećnice redom stoje.</s>

<s>U najprvoj stât se vide
sveđ mladići plemeniti
ki kraljevsku dvorbu slide
za na svijetle časti uziti.</s>

<s>U drugoj se kupe i staju
plemići opet zrelijeh lita
koji kralju na glas daju
tko uljesti k njemu pita.</s>

<s>Kralj u tretjoj, nada svima
veličinu ka prostira,
poklisare svijetle prima
i od vladanja vijeća zbira.</s>

<s>Ali u vijeću utoliko,
dočijem svjete svak prinese
ter se odluči svekoliko
što odgovorit paši će se,</s>

<s>Zborovski se knez otpravi, 
obran među mudrim zborom,
poklisara da zabavi
plemenitim razgovorom;</s>

<s>ki se oglasio biješe odavna
i prosuo svud besjede 
da od silna cara u slavna
kralja zacić mira grede.</s>

<s>Svijetli pan se diže time,
koga slave svudi lete,
i u vijećnici srednjoj š njime
u način se dvoran srete.</s>

<s>Osman</s>

