Biblija (Tomislav Dretar)/Smrt Betsabejinog djeteta
<s></s>

<s>Smrt Betsabejinog djeteta</s>

<s>Smrt Betsabejinog djeteta
ALLAH udari dijete koje žena  Urijeva bijaše rodila Davudu, i on pade bolestan.</s><s>16 Davud se obrati Allahu za maloga.</s><s>On poče *postiti i, kad se noću vraćaše kući, on bi ležao na zemlji.</s><s>17 Starješine  iz njegove kuće zahtijHavaše od njega da ga dignu, ali on odbi i ne uze nikakve hrane.</s><s>18 Sedmog dana, dijete umrije.</s><s>Sluge Davudove strahovaše njemu reći da dijete bijaše mrtvo.</s><s>Oni si u stvari govoriše: ” Dok dijete bijaše živo, mi smo mu govorili, ali on nas nije slušao.</s><s>Sada, kako mu reći: Dijete je mrtvo?</s><s>Zbila bi se nesreća! “ 
19 Davud vidje da njegove sluge o nečem šuškaju između sebe i Davud shvati da dijete bijaše mrtvo.</s><s>Davud tada reče svojim slugama: ”Je li to, dijete, umrlo?“ Oni rekoše:” Ono je mrtvo. “ 
20 Tada, Davud se diže sa zemlje, opra se, namirisa i presvuće odjeću; potom on uđe u Kuću ALLAHOVU  i pokloni se.</s><s>Kad se vratio kući svojoj, on zamoli da mu se posluži  objed i on jede.</s><s>21 Njegove mu sluge rekoše: ”Što  ti to tamo radiš? “ Kad dijete bijaše živo, ti si postio i plakao  radi njega, a sada kad je dijete mrtvo, ti se podižeš i ti jedeš! “ 
22 On reče: ” Dok dijete još  bijaše živo, ja postih i plakah, jer sebi govorih: Ko zna?</s><s>Možda će ALLAH imati milosti za mene i dati da dijete živi.</s><s>23 Ali sada, ono je mrtvo.</s><s>Zašto bih postio?</s><s>Hoću li ga ja povratiti?</s><s>Ja sam taj koji će otići k njemu, ali ono, ono neće vratiti se k meni.“</s>

