Herceg Bosni
<s><poem>
(Vatani sevmejen adžeb ne sever!?)</s>

<s>Herceg-Bosno, majko moja mila,
Sliko raja, slavo srca moga!</s><s>Ponizno se moja klanja vila
Pred podnožjem veličanstva Tvoga.</s>

<s>I u žaru beskrajne ljubavi
Pjesmom svaki cjelivam Ti kraj;
Tvome polju, kršu i dubravi
Nuđajući topli zagrljaj.</s>

<s>O, Tvoje je ponosito stijenje:
U njemu se živi krije plam.</s><s>Ono naše sveto je znamenje,
Ono naše ljubavi je hram!</s>

<s>Na njemu nam slavna prošlost sniva:
Cilik puške i handžara zvek;
Al' vilinsko još se kolo vije
Uz narodne naše pjesme jek.</s>

<s>S Tvoje grude svaka mila travka
Priča Tvoga veličanstva sjaj;
Krvlju svojih junačkih sinova
Ti si svaki natopila kraj.</s>

<s>Sveta mi je povjesnica Tvoja,
K'o i Tvoga plavog neba krug;
O, ljubim Te, domovino moja,
Ljubim Tvoju livadu i lug!</s>

<s>Ljubi mi Te svaki kucaj srca
I duše mi svaki topli dah,
I pod hladnim ljubit će Te grobom
Moj mrtvački pepeo i prah!</poem></s>

<s>Musa Ćazim Ćatić</s>

