Biblija (Tomislav Dretar)/U pustinji Zif: Davud ponovo pošteđuje Saula
<s></s>

<s>U pustinji Zif: Davud ponovo pošteđuje Saula</s>

<s>26          1  Ljudi iz Zifa dođoše tražiti Saula u Giveu.</s><s>Oni mu rekoše: ” Ne krije li se Davud na brdu Hakila nasuprot stepi? “
2 Saul se stavi na put i siđe u pustinju Zif, s tri tisuće probranih ljudi Izrailovih, za pronaći Davuda u pustinji Zif.</s><s>3 Saul se utabori na brijegu Hakila, koji je nasuprot stepi, pokraj ceste.</s><s>On vidje da je Saul došao progoniti ga u pustinji.</s><s>4 Budući poslao izviđače, Davud bi siguran u dolazak Saulov.</s><s>5 Davud se stavi na put i stiže do mjesta gdje taborovaše Saul.</s><s>Davud opazi mjesto gdje bijahu spavali Saul i Abner, sin Nerov, zapovjednik njegove vojske.</s><s>Saul bijaše spavao unutar opkopa, a vojska taborovaše uokolo njega.</s><s>6 Davud uze riječ i reče Ahimeleku, Hititu, i Abišaju, sinu Serujaovu i bratu Joabovu : ” Ko hoće sići sa mnom sve do u Saulov tabor, “ Abišaj reče: ” Ja ću sići s tobom. “ 
7 Davud i Abišaj stigoše noću do vojske, onda kad Saul bijaše ležao, usnuo, u opkopu, svojim kopljem zabodenim u zemlju uz uzglavlje svoje.</s><s>Abner i vojska spavahu uokolo njega.</s><s>8 Abišaj reče Davudu: ” Danas, Allah ti je položio neprijatelja tvog u ruke tvoje.</s><s>Dopusti mi da ga jednim jedinim udarcem koplja pribijem uz zemlju.</s><s>Ja mu neću dati drugog.</s><s>9 Davud reče Abišaju: ”Ne ubijaj ga!</s><s>Ko bi mogao nanijeti ruku na Mesiha ALLAHOVOG i ostati nekažnjen?“ 
10              I Davud reče: ” Života ti ALLAHOVOG!</s><s>ALLAH je taj koji će ga udariti, kad dođe vrijeme njegove smrti on će sići u boj za poginuti u njemu.</s><s>11             Nek' me ALLAH prezrije ako ja nanesem ruku na Mesiha ALLAHOVOG!</s><s>Uzmi dakle koplje koje je uz uzglavlje njegovo i tikvicu za vodu, i otiđimo. “
12            Davud uze koplje i tikvicu za vodu koji bijahu uz uzglavlje Saulovo i udaljiše se.</s><s>Niko ništa ne vidje, niko to ne saznade, nit' se ko probudi.</s><s>Oni spavahu svi: jedna obamrlost ALLAHOVA bijaše pala po njima.</s><s>13 Davud prođe na drugu stranu i ostade na vrhu planine, u daljini.</s><s>Bijaše između njih jedna velika razdaljina.</s><s>14              Davud povika u smjeru vojske Abnerove, sina Nerovog: ” Abneru, hoćeš li mi odgovoriti? “ Abner odgovori: ” Ko si ti, koji tako vičeš pokraj ušiju kraljevih?</s><s>15              Davud reče Abneru ” Ti si jedan čovjek, zar ne, i nema ti ravnog u Izrailu.</s><s>Zašto dakle nisi bdio nad kraljem, svojim Gospodarem?</s><s>Neko je iz naroda došao ubiti kralja, tvojeg Gospodara. *16              Nije dobro to što si tu napravio.</s><s>Nek' je živ ALLAH, vi zaslužujete smrt jer niste bdjeli nad svojim Gospodarem, Mesihom ALLAHOVIM.</s><s>Pogledaj sada gdje su koplje i tikvica za vodu koji bijahu uz uzglavlje njegovo. “ 
17              Saul prepozna glas Davudov i on reče: ” Je li to tamo tvoj glas, sine moj Davude? “ Davud reče: ” To je moj glas, moj ALLAHe kralju. “ 
18              I on reče: ” Zašto dakle moj Gospodar progoni svog slugu?</s><s>Što sam ja dakle učinio i koje zlo ima u meni?</s><s>19               A sad, nek' se moj ALLAH kralj udostoji saslušati riječi sluge svojega.</s><s>Ako li je ALLAH taj koji te podstaknuo protiv mene, nek' udahne miris jedne ponude!</s><s>Ali, ako su to ljudi, nek' budu prokleti pred ALLAHOM jer su me progonili danas i odstranili iz baštine ALLAHOVE, govoreći mi: Idi služiti druge Allahove!</s><s>20 A sada, nek' moja krv ne padne na zemlju daleko od lica ALLAHOVOG, jer kralj Izrailov se stavio u pohod za pronaći jednu prostu buhu kao što se progone jarebice u planinama.“ 
21 Saul reče: ” Ja sam zgriješio.</s><s>Vrati se sine moj Davude!</s><s>Više ti neću nanijeti zla, budući da je moj život bio dragocijen u tvojim očima ovog dana.</s><s>Da, ja sam postupio kao luda, ja sam se grdno prHavario. “ *22  Davud odgovori:” Evo koplja kraljevog.</s><s>Nek' jedan od momaka prijeđe i nek' ga uzme.</s><s>23   Nek' ALLAH vrati svakome ono što je iskreno i pravedno činio. *
24   Kakvu je tvoj život, danas, imao za mene cijenu, nek' moj život ima toliko za ALLAHA i nek' me oslobodi svake propasti. “ 
25  Saul reče Davudu: ” Blagoslovljen budi ti, sine moj Davude!</s><s>Da, ti ćeš načiniti velike stvari i ti ćeš sigurno uspjeti. “ Davud nastavi svojim putem, a Saul se vrati kući svojoj.</s><s>U pustinji Zif: Davud ponovo pošteđuje Saula</s>

