Evropska konvencija o ljudskim pravima/Protokol broj 4.
<s></s>

<s>PROTOKOL BROJ 4. UZ KONVENCIJU O ZAŠTITI LJUDSKIH PRAVA I OSNOVNIH SLOBODA KOJIM SE OSIGURAVAJU ODREĐENA PRAVA I SLOBODE KOJE NISU UKLJUČENE U KONVENCIJU I PRVI PROTOKOL UZ NJU</s>

<s>Strasbourg, 16.</s><s>IX 1963. godine
 
Vlade potpisnice, kao članice Savjeta Evrope:</s>

<s>Rješene da preduzmu korake kako bi osigurale zajedničko provođenje određenih prava i sloboda koje već nisu uključene u Dio I Konvencije o zaštiti ljudskih prava i osnovnih sloboda, potpisane u Rimu 4. novembra 1950. (u daljem tekstu "Konvencija"), i u članove 1. do 3. Prvog protokola uz Konvenciju, potpisanog u Parizu 20. marta 1952,</s>

<s>Sporazumjele su se o sljedećem:</s>

<s>Član 1.</s>

<s>Zabrana dužničkog zatvora</s>

<s>Niko se ne može lišiti slobode samo zato što nije u stanju da ispuni ugovornu obavezu.</s>

<s>Član 2.</s>

<s>Sloboda kretanja</s>

<s>1. Svako ko se zakonito nalazi na teritoriji jedne države ima, na toj teritoriji, pravo na slobodu kretanja i slobodu izbora boravišta.</s>

<s>2. Svako je slobodan da napusti bilo koju zemlju, uključujući i vlastitu.</s>

<s>3. Nikakva ograničenja ne mogu se postaviti u odnosu na ostvarivanje ovih prava osim onih koja su u skladu sa zakonom i koja su nužna u demokratskom društvu u interesu nacionalne sigurnosti ili javne sigurnosti, radi očuvanja javnog poretka, za sprječavanje kriminala, za zaštitu morala ili radi zaštite prava i sloboda drugih.</s>

<s>4. Prava iz stava 1. mogu se također, u posebnim oblastima ograničiti u skladu sa zakonom i opravdati javnim interesom u demokratskom društvu.</s>

<s>Član 3.</s>

<s>Zabrana protjerivanja vlastitih državljana</s>

<s>1. Niko ne može biti protjeran, bilo pojedinačnom ili kolektivnom mjerom, s teritorije države čiji je državljanin.</s>

<s>2. Niko ne može biti lišen prava da uđe na teritoriju države čiji je državljanin.</s>

<s>Član 4.</s>

<s>Zabrana grupnog protjerivanja stranaca</s>

<s>Zabranjeno je kolektivno protjerivanje stranaca.</s>

<s>Član 5.</s>

<s>Teritorijalna primjena</s>

<s>1. Svaka visoka strana ugovornica može prilikom potpisivanja ili ratifikacije ovog protokola, ili u svako doba poslije toga, dostaviti Generalnom sekretaru Savjeta Evrope izjavu o tome u kom obimu prihvata da se odredbe ovog protokola primjenjuju na teritorijama za čije je međunarodne odnose odgovorna, a koje je navela u izjavi.</s>

<s>2. Svaka visoka strana ugovornica koja je dostavila takvu izjavu u smislu prethodnog stava može prema potrebi dostaviti novu izjavu kojom mijenja uvjete sadržane u ranijoj izjavi ili ukida primjenu odredbi ovog protokola u odnosu na bilo koju teritoriju.</s>

<s>3. Izjava data u skladu sa ovim članom smatra se kao da je data u skladu sa stavom 1, člana 56.</s><s>Konvencije.</s>

<s>4. Teritorija svake države na koju se primjenjuje ovaj protokol na osnovu ratifikacije ili prihvatanja, i svaka teritorija na koju se ovaj protokol primjenjuje na osnovu izjave te države date na osnovu ovog člana, smatraju se odvojenim teritorijama u svrhe člana 2. i 3.</s>

<s>5. Svaka država koja je dala izjavu u skladu sa stavom 1 ili 2. ovog člana, može u svako vrijeme nakon toga, izjaviti u ime jedne ili više teritorija na koje se izjava odnosi da ona prihvata nadležnost Suda, da prima podneske od pojedinaca, nevladinih organizacija ili grupa pojedinaca, kako je utvrđeno u članu 34. ove konvencije u odnosu na sve ili bilo koji od članova 1. do 4. ovog protokola.</s>

<s>Član 6.</s>

<s>Odnos prema Konvenciji</s>

<s>Visoke strane ugovornice smatraju odredbe članova 1. do 5. ovog protokola kao dodatne članove Konvencije i sve odredbe Konvencije primjenjuju se u skladu s tim.</s>

<s>Član 7.</s>

<s>Potpis i ratifikacija</s>

<s>1. Ovaj protokol je otvoren za potpis državama članicama Savjeta Evrope potpisnicama Konvencije; on se ratificira istovremeno ili poslije ratifikacije Konvencije.</s><s>On stupa na snagu poslije deponiranja pet instrumenata o ratifikaciji.</s><s>U odnosu na svaku potpisnicu koja ga bude ratificirala poslije toga, Protokol stupa na snagu na datum deponiranja instrumenta o ratifikaciji.</s>

<s>2. Instrumenti o ratifikaciji deponiraju se kod Generalnog sekretara Savjeta Evrope, koji će sve članice obavijestiti o onim članicama koje su izvršile ratifikaciju.</s>

<s>U potvrdu čega su dolje potpisani, propisno ovlašćeni u tom cilju, potpisali ovaj protokol.</s>

<s>Sačinjeno u Strasbourgu dana 16. septembra 1963. godine, na engleskom i francuskom jeziku, pri čemu su oba teksta podjednako vjerodostojna, u jednom primjerku koji se deponira u arhivama Savjeta Evrope.</s><s>Generalni sekretar će dostaviti ovjerene primjerke svakoj vladi potpisnici.</s>

