Osman/4. pjevanje
<s></s>

<s>Četvrto pjevanje 
  Jur bogdanski vojevoda
biješe umukô željan čuti,
kad od bojnijeh kazat zgoda
poklisar se carski uputi.</s>

<s>Kliče: „Čut je strašno i plačno
kako Poljak cara dobi,
i ne ljudi, nu divjačno
zvjerenje ovo ganulo bi!</s>

<s>Tim što išteš mâ besjeda
da ti kaže stvari trudne?</s><s>Ista ih zemlja pripovijeda
svim putnikom u noći i u dne.</s>

<s>Zemlja je čula i vidjela:
čuj, viđ i ti prid očima
vječnu žalost turskih djela
ka nakon nas ostat ima!</s>

<s>Koliko okom mož zamjerit,
sve bi vitez puno ravno:
vojska ku nije moć izmjerit,
broj ki čuo nijesi davno.</s>

<s>Obziruć se na gomile
kostî ke svud leže okoli,
súdi ke se strše sile,
misli koja krv se proli!</s>

<s>Sto jezika, sto naroda
ujedno se sta s pô svijeta:
mač poljački smrt svim poda
a grob ova zemlja kleta!</s>

<s>Jer velika čuda često
vjere lasno ne dostoje,
mjesto ti ću sad po mjesto
ukazati gdi tko stô je.</s>

<s>Prut pod sobom gledaj riku
do tja gdi opet Nester grede:
car priko nje svu veliku 
vojsku u ovo polje uvede.</s>

<s>A Hotima grada ono
izdaleka gdi se bili:
jako Poljaci i smiono
pod njim bijehu se utvrdili.</s>

<s>Nester rijeka svim duboka
štićaše ih od sjevera,
grad ih branjaše od istoka
i brjegovi kim nî mjera.</s>

<s>Od zapada jame čudne
bijehu obdubli oko sebe,
a ne bijehu od poludne
ine im tvrđe od potrebe;</s>

<s>ere, izvan tvrda i jaka
što se i sama mjesta vide,
od najboljijeh sprijed junaka
stahu u ognju njih opside.</s>

<s>Nu da obrane i od toga
i druge im sve su pale,
prsi bi ih od samoga
kraljevića sačuvale.</s>

<s>Ne ište se građa ina
gdje Vladislav slavni posta,
zašto gora i planina
on sâm svôj je vojsci dosta;</s>

<s>on sâm turskoj vojsci odoli
i od nas mrtvijeh gore uzdiže,
i od krvi rijeke proli
od Nestera šire i više.</s>

<s>Na glavici vrh nas ka je
šatori se carski opstriješe;
okolo im na sve kraje
kapidžijâ straža biješe.</s>

<s>Pod gvozdenim buzdohani
šes tisuć se ovih nađe;
i stražnici oni izbrani
i carskijeh su vrata građe.</s>

<s>Vizijera ovdi velikoga
Husaina se šator prope;
deset tisuć okolo ga
kruži, noseć bijele oklope.</s>

<s>Nedaleče šatôr carskih,
ki od grada sliku drže,
glava od četa janjičarskih
Aliaga šator vrže.</s>

<s>Š njim junaka trijes tisuća
dođe za štit carske glave;
desnica je njih moguća,
ognjenim se diljkam slave.</s>

<s>Nu je mogućstvo svih lipsalo
i sva slava potamnila,
ako sred njih ne ote malo
carsku glavu poljska sila.</s>

<s>Tim Alija, verni aga,
zamani ih kori i kara,
čim svoja sama sablja i snaga
na obranu biješe od cara.</s>

<s>Ah, da slideć tve kriposti
svaki je vitez tvoj vojevô,
ne turačke danu kosti 
poljačke bi bile ovo.</s>

<s>Spaoglanâ pak vojnica
biješe skrila mjesta dalja,
kih gvozdena sveđ desnica
što dostiza rva i valja.</s>

<s>Petnaes tisuć bi njih broja,
s gizdom konja jaha svaki;
sad i tada vrh njih stoja
glava Derviš, junak jaki;</s>

<s>jaki junak, ali, koli
jak, pothiban caru svomu,
jer bi uzrok ovi oholi
svemu raspu turačkomu.</s>

<s>On s junacim svojim uzmače,
cara ostavi on najprvi;
on omasti najprije pače
mač poljački turskom krvi.</s>

<s>Blizu ovijeh put zapada
množ spahija staše opeta;
Memija ih Hrvat vlada 
dvaes tisuća u sto četa.</s>

<s>Cijevi od gvozdja šuplja nose
ke ognjena zrna izmeću;
vrlinom se svud ponose,
u pogledu kažu smeću.</s>

<s>Vitezovi uz njih prici
delije stahu u tri čete;
puta općenijeh zasjednici:
izdavstvo im oči prijete.</s>

<s>Od razlicijeh zviri kože
steru im se zgar niz pleći;
dugo s nicijem ne razlože:
sablja je razlog njih najveći.</s>

<s>Mješte Boga dinar služe,
drug u druga ne uzda se:
samokrese, tamno oruže
od izdaje, nose uza se.</s>

<s>Š njima se Omer svud poteža:
stavi družba glavom njega,
razbojnika i lupeža
kô najvrlijega i huđega.</s>

<s>S poludna se rumelskoga
begler-bega šator prosu:
vojevodstva pod glas svoga
peset tisuć potpuno su.</s>

<s>Bio je ovo paša izbrani
Jusuf Bošnjak iz Maglaja,
ki prostrije mos prostrani
priko rijeke od Dunaja.</s>

<s>Svi u ognju svoji bojnici
put paljahu mimohode;
tim nije čudo da u svôj rici
Dunav pod njim skloni vode.</s>

<s>Skenderpaša s Arbanasi
s lijevoga mu kraja stoja:
dvanaes tisuć njih se glasi
zadojenih krvi od boja;</s>

<s>junak s družbom ponosito
na Poljake prvi isteče,
kih s Gašparom prednje lito
dio zatjera, dio posiječe.</s>

<s>Ali ohô s prvim bojom
zaman se ufa imat bolju,
ako plati krvi svojom
prednju dobit na istom polju.</s>

<s>Sokolović, paša od Bosne,
s desne mu je bio paka;
sred vojnice sve kriposne
šesnaes tisuć sta junaka; -</s>

<s>Sokolović unuk carski
i vizijera Mahumeta,
kim još slove kraj ugarski
cjeć vazetja od Segeta.</s>

<s>Na konjijeh svi Bošnjaci
sjahu svijetlo odjeveni,
zatočnici hrli i jaci,
kopjanici svim hrabreni.</s>

<s>Za četami bosanskime
junaci opet stahu iz strana
kim svetoga Save ime
i hercega stoji Stjepana.</s>

<s>Hercegovce ko je vidio,
deset tisuć broj im poda;
Ćor-Husain paša bio
i beg im je i vo'evoda.</s>

<s>Tvrđa od žice sapletena,
a oružja svijem su puške,
čeljad uzrasla usred stijena
stižuć, rvuć zvijeri luške.</s>

<s>Nu od zapada vrh svijeh paša
drža šator zemlja ravna
Mahumeta Karakaša,
budimskoga paše slavna.</s>

<s>Junak ovi slavno ime
steče u vojskah koje vodi,
i vezijerom velicime
jur ga zvahu svi narodi;</s>

<s>pače dočas čekaše se
da ga veće nada svimi
car na prvo mjesto uznese,
Husaina smakne i snimi -</s>

<s>car, ki vrh svih vojevoda
pomilova još ga onada
za ljubovcu kad mu poda
sestru, i Budim da njim vlada.</s>

<s>Ali otrovna huda zloba
ka za tuđim raspom smagne
nađe varku u toj doba
da iz svijeta on se izagne.</s>

<s>Ova caru vid zaslipi,
da ga usili bez razbora
da on Poljake sam naripi
razbijati sred tabora:</s>

<s>pače osuda bila je taka
turska vojska da pogine,
kad opusti od junaka
ki ju branjaše nad sve ine.</s>

<s>Sâm nastra skupne sile,
valja, udara, siječe i strijelja,
dokli se rva vrh gomile
od pobjenijeh neprijatelja.</s>

<s>Ah, da 'e taka tri bojnika
naša vojska još imala,
ne bi nje se šteta prika
nego poljačka naricala.</s>

<s>Ali vječna dika i slava
i smrt ista bi mu tade,
kraljevića Vladislava
ispod ruke pokli pade.</s>

<s>Soko vije brže od strijele 
vrh svijeh ptica perja ohola,
ali leti više vele
orô sivi vrh sokola.</s>

<s>Nu, vaj, huda kobna polja
spomena me htje ražalit, 
da mi je trijebi sred nevolja
neprijatelje silom hvalit.</s>

<s>Ah, ne hvalim neprijatelje
nego kripos ka pod nebi
svjetlosti ima dana bjelje
i, gdi god je, hvala 'e sebi.</s>

<s>Vratimo se tim s besjedom
kazati opet od careva
vojstva obilna mjesta redom:
naprijed, nazad, zdesna, slijeva.</s>

<s>Pazi onamo gdi utočilo
k tretjemu se polje brijegu:
mjesto ono dano je bilo
natolijemskom begler-begu;</s>

<s>i tko pod njim sablju prija,
uzvriježi ga sred dva mora
Sivas, Maras, Amazija,
Bursa, Esrum i Angora.</s>

<s>Svi vo'evodom njega glase
vojevodom nada svima, 
nu opet narod svaki nase
pašu od mjesta za glavu ima.</s>

<s>Natolijevâc sve puškarâ
bilo šeset tisuća je,
svaki je vjeran i za cara,
sto života dat ne haje.</s>

<s>Šator uz njih paša opstrije,
od vezena platna lijepa,
od hainske Mangarlije
i obilnoga od Alepa.</s>

<s>Jur junakâ sobom obra
po stotinu stotîn svaki;
svi imahu konja dobra,
sablju britku i luk jaki.</s>

<s>Od šes tisuć množ se ubusi
Karamanâ i už njih združa;
pute odiru, živu u gusi,
bat, sablja i luk njih su oružja.</s>

<s>Toliki se broj konjikâ
s carom odi doć poteži,
kih Jordana poji rika
a jevrinska zemlja vriježi;</s>

<s>svaki harbom vješto meće,
svaki lukom dobro strilja,
bez kriposti, bez odjeće,
vitez nazvan, lupež zbilja.</s>

<s>Arapâ se uz njih često
tri tisuće trikrat stalo,
ki nikada nijedno mjesto
ne opće držat ni za malo.</s>

<s>Čeljad bez stana i bez časti,
gdi se dere, plijeni i šteti
bolja skrovno za ukrasti
negli očito za oteti.</s>

<s>Dalečina oko ustraša; 
gledaj gdi se nebo skuča,
dijarbećerski ondi paša
s deset tisuć vojske zbuča.</s>

<s>Oružjem se svi opstriješe,
s konjem poteć vazda laci;
svi pod perjem, svi se reše
pravi vitezi i junaci.</s>

<s>Sami stekoše ovu slavu
suproć Orlu od Sjevera,
nedobitnu slijedeć glavu
hrabrenoga Dilavera,</s>

<s>ki, neka mu raste sminje,
na prsijeh drža vîku
od Slavojke Adžamkinje,
ljubi svoje, zlatnu sliku;</s>

<s>ku na kopju dobi i ote
sinu kralja od Persije,
i zamerne cić lipote
kratka časa bez nje nije;</s>

<s>paček jošte što je veća
od pravoga dalek znanja,
drži da ona sva je sreća
i božanstvo koje klanja.</s>

<s>Turske krvi usred blata
među Lehe junak skoči
i ote Orlu iz nokata
mladi Mjesec od Istoči;</s>

<s>za ko'e djelo Osman mladi
Husainpašu diže, a njega
vrh vizijera svijeh posadi
na vladanje svijeta svega.</s>

<s>A kon njega se Armen jošte
petnaes tisuć tvrdo ugnijezdi;
konje suhe i okošte,
ali hrle, svaki jezdi.</s>

<s>Oružja su strijele i luci,
kô inim mnozim, i njih vrsti,
a s gvozdenim šipi u ruci
indioske duge trsti.</s>

<s>Pazi sunčja zraka zlata
u oblak bio gdi je uprla:
ondi paša od Bagdata
stô je i uza nj vojska vrla -</s>

<s>Abas bijeloj u haljini,
ki od sljednika posvećen je, 
on se u obraz priklon čini,
a visoko srce penje;</s>

<s>gori od mora Hvalinskoga
tja do Bijele Zore grada
razlika su društva mnoga</s>

<s>od narodâ kojim vlada.</s>

<s>Sto paša je i sto bega
i vitezâ broj bez broja
pod zlamenjem bijela stijega
š njim slijedilo krv od boja.</s>

<s>Ali pogled sad uputi
otkli bijeli dan izlazi,
na vrh oni podignuti
ki sve ravno polje pazi.</s>

<s>Ondje istočna sta bojnica</s>

<s>i u nje licu sunce i zora,
glasovita Sokolica,
velikoga kći Mogora.</s>

<s>U nje družbi dvanaes ona
djevojčica bojnijeh ima,
i moguća i smiona
cijele vojske zateć š njima.</s>

<s>Sve u rukah kopja nose,
a u očiju drže strijele;
vezi od zlata njih su kose,
jašu konje jak snijeg bijele.</s>

<s>Sablja o pasu, luk niz pleći
u mnogom im visu uresu;
po prilici, po odjeći
vile od gora vidjet sve su.</s>

<s>Tim kraljevska prigizdava
dikla sred njih rekbi da je
lijepa božica od dubrava
ka u lovu danke traje.</s>

<s>Na razblude ona mlada
čud oholu vik ne prignu:
bijesne konje kroti i vlada
i tekuć ih vjetar stignu.</s>

<s>Sred oružja raste smino
bez bojazni u životu
i od žene ne ima ino
neg samo ime i lipotu.</s>

<s>Po planinah, priko gora
vrle zvijeri traži i diza,
i slobodna bez umora
i tjera ih i dostiza.</s>

<s>Kaciga joj resi teška
mješte vijenca zlate kosi;
štit zrcalo, a viteška
oklopja su cvit ki nosi;</s>

<s>vito kopje nje je igla,
a vreteno britka sablja;
na pomoć se caru digla,
da poljačka polja ugrablja.</s>

<s>Jakno rusa, ku okoli
bodežljiva drača odsvudi,
ljepota se nje oholi:
neka čezne tko ju žudi.</s>

<s>Ali što joj toj pomaga,
i ponosna ako je mila,
i ohola ako je draga;
mlada je cara tim zanila.</s>

<s>On s pogleda nje sunčana,
kijem ga iz oči lijepih strijelja,
primi i pozna veće rana
negli od svijeh neprijatelja.</s>

<s>Vas mlađahan plam je ognjeni
s druge, rajske nje lipote,
ka pozorim svijetlijem plijeni
svačija srca i živote.</s>

<s>Nu robujuć u ljubavi
car se otkriti ne usudi
lijepoj ka mu dušu travi
što u srcu svomu žudi.</s>

<s>Zasveda ga ognji živi
zatvoreni huđe prže,
čezne da ju ne razgnivi
i od sve vojske ne odvrže.</s>

<s>Ali i za njim Sokolica
i ne manjijem ognjem gori;
ljuven pogled s draga lica
i nje tvrdo srce otvori.</s>

<s>Gori, ali plame krije
gorke trpeć vik boljezni;
ljubi, ali još ne smije
objaviti sve ljuvezni.</s>

<s>Čezne mlada i neizmernu
sumnju ima da car i nju
ne bi uzeo ne za vernu
ljubi nego za robinju;</s>

<s>pače, sluteć to zaisto,
ne ima mira u životu;
goni ljubav srce čisto
od svijeh želja na sramotu.</s>

<s>Da od poljačkijeh sila ova 
samo osta, glas prolita,
sred dobitijeh vitezova
dobitnica nedobita,</s>

<s>i da i sad još optječe
sjemo tamo po krajini,
robi, plijeni, bije, siječe
i od krstjana rasap čini.</s>

<s>Vid se naprijed ne prostira;
tim ne mogu ukazati
velikoga od Misira
gdi je općio paša stati -</s>

<s>od Misira ki se ima
s kraljestvima istakmiti,
toliko bo neizmernima
miri okolo zemlje ophiti.</s>

<s>Na boj s dvakrat stotin trista
bio je došô vojvoda ovi;
od edžipskijeh plodnijeh mista
njegovi su vitezovi.</s>

<s>Svaki zlatnoj u odjeći 
srebrom kova konjske stupe,
neprijatelju svom noseći
ne oružja negli otkupe.</s>

<s>Ostaci se ovo broje
od starijeh Mameluka;
srce im smjenstvo zgubilo je,
tratit zlata ne još ruka.</s>

<s>Nut Jemira mjesto koje
prekopskoga zdrža cara,
ki na pomoć caru doje 
s trijes tisuća svojih Tatara.</s>

<s>Gdi obnoći ne osvanu;
bez pristanka, bez umora
plijeni optječuć svaku stranu
i od poljâ i od gora.</s>

<s>Sva podoljska zemlja i ruska,
ku požeže i porobi,
Tatarinu biješe uska,
dokli njega jači dobi.</s>

<s>Vojevoda kiovski ga,
pan Zamoski, s plijenom stiže,
i učini da opet riga
u svôj krvi sve što diže.</s>

<s>Nu gdi ostavljam od poludna
crnce? gdi li im mjesto kažu?</s><s>Zvijezde brojit stvar je trudna;
tijem je bolje da se utažu.</s>

<s>Istočnoga vojska Zmaja
ne može se vojska rijeti
neg pučina bez dna i kraja
za svijet prikrit i proždrijeti.</s>

<s>Gleda', okolo odasvudi
što oko vidi svôm kriposti,
sve bi puno bojnijeh ljudi -
sve je sad puno susijeh kosti;</s>

<s>sve bi puno ognja živa,
sve je sad puno mrazna praha,
Prut i Nester što opteciva,
s Crna mora do Ugrovlahâ.“</s>

<s>Osman</s>

