Osman/11. pjevanje
<s></s>

<s>Jedanaesto pjevanje</s>

<s>Vijećnica je srednja u sebi
tej naprave, tej liposti
da tko 'e u njoj vik se ne bi
nagledô je od milosti.</s>

<s>Bogato je narešena;
pokriva ju sa svijeh strana
svila zlatom ispunjena,
na razlike slike tkana.</s>

<s>Tuj bo iznova slavna zgoda
dobiti se lanjske složi
koja Turcim prikor poda,
a Poljacim čâs uzmnoži.</s>

<s>Izvrsnostim svak se čudi:
nebo 'e odzgar, zemlja okolo,
stijezi, trublje, konji, ljudi,
silna oružja, bjenje oholo.</s>

<s>Car se gleda, plaho dijete,
gdi se digô s Carigrada
na pogube, raspe i štete
poljskijeh polja i livadâ.</s>

<s>Š njim se pazi oružana
množ nezgledna na sve kraje;
gubi ime polje i strana:
što oko vidi, sve vojska je.</s>

<s>Ali opeta glasoviti
poljački se kralj objavlja,
za kraljevstvo obraniti
gdi proć caru vojsku spravlja.</s>

<s>Svud se paze brzi ulaci
hrlo optjecat svaku stranu,
da ured skaču svi junaci
krune općene na obranu.</s>

<s>Letjet gledaš zapovijedi
po prostranoj kraljevini
put Varšova da svak slijedi
pod oružjem u brzini.</s>

<s>Vidi se ončas na glas ovi
gdi se zemlja sva podiže,
gdi odsvud vrve vitezovi,
gdi se oružjem sve užiže;</s>

<s>gdi inostrane krune i knezi
s kim Poljaci društva imaju
s vojevodam i s vitezi.
na njih pomoć i oni ustaju;</s>

<s>gdi se mnoga vojska zbira
vrhu polja svim široka,
i gdi se Orlov stijeg prostira
proć Mjesecu od Istoka.</s>

<s>Nu poklisar sve ostavi,
a uze pazit k onoj strani 
gdi s oružjem sto'e u spravi
Turci se udrit i krstjani.</s>

<s>Velike se vojske dvije
vrhu ravna kažu polja
kraj prostrane Bogdanije 
i granicâ od Podolja.</s>

<s>I toli su po načinu
izatkane sej države
da, tko ih gleda, zaistinu
cijeni da su zbiljne i prave.</s>

<s>O krajijeh polja od rati
Prut i Nester gledat slidiš,
i ako ć' oku vjerovati,
romon čuješ, tijek im vidiš.</s>

<s>S jedne strane tuj pazi se,
i bez svrhe i bez mjere,
turska strašna vojska gdi se
jakno mjesec na luk stere.</s>

<s>S druge vojska od Poljakâ
svim se kaže lijepa kita, 
od hrabrenijeh sva junaka
po izboru skladno svita.</s>

<s>I toliko slične slike
tkalac hitri svemu poda
da ne samo svak prilike
pozna od vitez i vojvodâ,</s>

<s>nu se u svemu ti biljezi
od istine još gledaju,
da bi rekô trepte stijezi,
buče ljudstva, konji igraju.</s>

<s>Paček se oko dotle vara
i poznanja svačija gube
da gdi bubanj svaki udara
čuješ i gdi trublje trube.</s>

<s>Izvrsnostim sih naprava
vas zapanjen paša ostaje;
u istinu se upoznava
i mni u vojsci opet da je.</s>

<s>Snebiva se da toliko
ruke umrle hitro vezu;
tim je ovako on poklikô
Zborovskomu svijetlu knezu:</s>

<s>„Tko bî, slavni vo'evoda,
toli umjetan među vami
da besjedu i duh poda 
ovijem mrtvijem prilikami?</s>

<s>Oružja ova tko osnova
i lanjskoga boja sile?</s><s>Ah, jesu li čuda ova
ljudske ruke učinile?</s>

<s>Eto pazeć vojsku našu,
ke je mnoga veličina,
svakoga u njoj poznam pašu
i Turčina po Turčina.</s>

<s>Još kad bi mi moglo biti
poznat i one srećne puke
kim je caru odoliti
od junačke išlo ruke;</s>

<s>ter bih čuo od svijeh ime
kô svijeh vidjeh vojevati,
ne bih mogô u sej vrime
draže stvari ja slišati.“</s>

<s>Na ovo dvorno uprašanje
od careva poklisara
knez, ki djelim svud slavan je,
u ovi način odgovara:</s>

<s>„Dobrovoljno tvôj Milosti
ja ću kazat, paša izbrani,
narode one s kih kriposti
kraljevstvo se naše obrani.</s>

<s>Nu vitezi tko su koji
razabrat je mučno imena,
gdi sva u skupu vojska stoji
taborima obgrađena;</s>

<s>tim pogledaj gdi iz tabora 
van izišla sva se otkriva
otvorenijeh vrh prostora
čekat cara suprotiva.“</s>

<s>Tajčas carski paša obrati
tihi pogled stavna obraza 
poljsku vojsku razgledati
gdi mu slavni knez ukaza.</s>

<s>Sunčano se svijetlo oko
ljepšijeh vitez ne nagleda:
svi na čete uširoko
slijede način bojna reda.</s>

<s>Nu poklisar čudom novim
snebiva se pazeć paka
prid ovacim vitezovim
za vojvodu pustinjaka.</s>

<s>Zagunjastio i zarastô
ovi u kosah vas se vidi;
postarano lice i tmasto
kaže od kože suhor blidi.</s>

<s>Obje mu su noge bose,
drži u rukah križ raspeti,
a konopom opasô se
po oštrom ruhu od kostreti.</s>

<s>Oči š njega čas ne smeće
zapanjeni Alipaša,
i ne može srcu veće
odoljeti da ne upraša;</s>

<s>Zborovskomu veli time:
„Tko je oni, gospodine,
ki ide prvi prida svime,
a porušen nad sve ine?</s>

<s>U čovjeku poharanu
i satrenu onoliko
ku ste ufat mogli obranu
gdi na bjenje se ide priko?“</s>

<s>Podsmjehnu se sim riječima
knez, i ovako odgovori:
„Ne boji se tko pravu ima
vjeru u Boga višnjem gori.</s>

<s>Od koljena je plemenita
gospodičić jedan ono
ki pogrdi slavu od svita,
a obra bitje svim priklono.</s>

<s>Blaž na ime on se zove,
i s istoka do zapada
od svetinje glas njegove
po narodih leti sada.</s>

<s>Na svakčas bo kroz veliko
djelovanje od čudesa
kaže svitu on koliko
drag je kralju od nebesa.</s>

<s>Po pustinjah nag dočime
Isukrsta naga slidi,
među carom i našime
kraljom zgode sve prividi.</s>

<s>Tim noseći križ u ruci
s kraljevićom na boj doje
i, gdi oružjem ini puci,
on molitvam vojevô je.</s>

<s>Nu besjeda moja ova
sasma duga da ne izlazi,
od poljačkijeh vitezova
sliša' imena, slike pazi.</s>

<s>Gleda' onega ki sred štita
u verigah drži lava,
a od zelena perja svita
na glavi mu stoji dubrava;</s>

<s>i odjeća mu sva je zelena,
kom oklopje zgar pokriva:
i konj zelen oka ognjena
regbi pod njim munja je živa:</s>

<s>Rodovilski knez ono je:
vodi tri čete izdaleče,
iz najkranjih držav koje
val Nijemskoga mora optječe.</s>

<s>Oni oklopja ki oblače,
za vojvodom ter najprije
nose kopje, pašu mače,
konjici su od Prusije.</s>

<s>Pazi opeta družbu ognjenu
ka za njima gre smiono
s puškam duzim na ramenu -
Pomoravci sve su ono.</s>

<s>Nakon njih su tvrde čete
livovskijeh iz prostora; 
s puškam i oni regbi lete
jak ognjeni trijes vrh gora.</s>

<s>Ali gledaj, pak vojnici
litvanskoga kneštva slijede:
svi na konjijeh kopjanici 
pod oružjem bijelijem sjede.</s>

<s>Glavu imaju pan-Stjepana,
velikoga kandžilijera;
jaše junak konja vrana,
vran štit i vrana ima pera.</s>

<s>Vojvodu opet pazi onoga
ki igra konja svim velika:
staroste je pološkoga
Sjenevića ona slika.</s>

<s>Modrim perjem vitez mili
vedro je čelo nakitio,
i u pozlatnoj modroj svili
na ugarsku vas se odio.</s>

<s>Za njime se dio s kopjem,
dio s lukom vitez združa;
Radogostje pod oklopjem
i Smolensko njih oruža.</s>

<s>Vojničarâ vidjet još je
kim su oružja ista i snaga:
Podljesje ih i Pološje
iz bližnjijeh šlju rusaga.</s>

<s>Gleda' onega ki u desnici
vitim kopjem regbi trese,
a na zlatnoj mu ugarštici
žuto perje prostire se.</s>

<s>Zlatne mu su i odjeće,
zlatne konju sve naprave,
ki se pod njim u skok meće
s perjem žutijem vrhu glave.</s>

<s>Vojvoda ono slavna imena
Zamoški je pan hrabreni,
ki Tatara razbi ognjena
i u plijenu mu plijen zaplijeni.</s>

<s>On za sobom tri razlike
vitezova vrsta vodi;
gledaj ke su njih prilike
s kim li oružjem svaka hodi.</s>

<s>Zamoški su ono vrli
kim vrha glave lete krila;
i konji im su s krilim hrli,
a oružje luk i strila.</s>

<s>Vučjijem kožam su odasvudi
sebe i konje sve prikrili,
ter od konjâ i od ljudi
vukovi se učinili.</s>

<s>Za bojnicim plasim ovim
volinski se ono staju;
britke vučce pod lukovim
i kopjače svi imaju.</s>

<s>A u košuljah kiovski puci
od gvozdene pak su žice;
harbe i štite nose u ruci
a na pasu sikirice.</s>

<s>Nut onoga kom kaciga
snižanim se perjem kiti,
a i konj pod njim bjelji od sniga
regbi sad će poletiti.“</s>

<s>„Ah, Mikleuš ono li je
pan Senjavski?“ priuze paša.</s><s>„Ja ga poznam: on najprije
na oružja udri naša!</s>

<s>I ondi s konja snježanoga
ognjen junak pali očima,
ter ta je u njem sila mnoga
da mu i od slike strah se ima.“</s>

<s>Odgovori knez hrabreni:
„On je ono: štit mu pazi,
na komu je plam ognjeni
gdi iz snježane gori izlazi.</s>

<s>Pod klobucim kamilovcim
krajičnici za njim jašu,
Bjelorusi s Podolovcim:
puške nose, sablje pašu.</s>

<s>Ali u nebu razvedrenu
prije bi zbrojil sitne zvijezde
neg vojevode po imenu
ki za ovijem opet jezde;</s>

<s>er nije u poljskoj zemlji toga
mjesta mala ni velika
ko vojevodu ne ima svoga
i osobna plemenika.</s>

<s>I svi, er hoće toj zakoni,
od kraljevstva za obranu
kad vojuje kralj, i oni
trijebi na boj da ustanu.</s>

<s>Tim četami koje slide
svjetlje slike tkalac poda;
svi bo u njih ki se vide
plemići su i gospoda.</s>

<s>U bogatoj ono odjeći
mazovska se četa resi:
korde o pasu a niz pleći
vise ognjeni samokresi.</s>

<s>Kalpake im rese risi,
modre odjeće srebro okoli,
i niz lijevo rame visi
ris pod lijevu ruku doli.</s>

<s>Opet leškijeh vitezova
mlados lijepom jezdi jezdom
iz mjesta u kom s gnijezda orlova 
Leh prvi grad zazva Gnezdom.</s>

<s>Š njima upored od Poljakâ
gledaj drugu družbu mladu,
otkli stari Krak od Kraka
poda ime svomu gradu.</s>

<s>U povodu tri jedeka
svaki uza se vitez drži,
a konj pod njim željan tijeka
regbi skače, puha i rži.</s>

<s>Za ugaršticam zaruđenim
trepti perje šarovito;
visi kaplan pod ramenim,
stoji u ruci kopje vito.</s>

<s>Korda o bedri, štit o pleću,
dva na sedlu samopala,
zgar oklopje a za odjeću
dostegnice svione ozdala.“</s>

<s>„Dosta, svijetli gospodine!</s><s>Ke se čudo meni otkriva? -
kliče paša - Doistine 
kraljevića vidim živa!</s>

<s>Sred gospode po izboru
on na konju jezdi bijelu:
dobit nosi u pozoru,
sreću u ruci, slavu na čelu.“</s>

<s>Knez priuze: „Ono je slika
koj se u suncu ime udjelja,
istočnoga dobitnika,
sjevernoga branitelja.</s>

<s>Ah, pogleda' u prilici 
ka mu uzmnožnos sja velika!</s><s>Mač na pasu a u desnici
od gospostva stoji šibika.</s>

<s>Oklopja se zlatna odzgora
pod grimiznim plaštom rese:
sunčanim ih zrakom zora -
tako sjaju! - svih naveze.</s>

<s>Štitnika mu dva su okolo:
nosi jedan bat zlaćeni,
drugi, trepteć perje oholo,
kacigu i štit š njom pereni.</s>

<s>Dvanaes konja, dvanaes vila
bojnom se igrom prid njim diče;
ptica, munja, vihar, strila
brzine im ne pritiče.</s>

<s>Starca onoga uza nj gleda'
zagašenoj u haljini;
stavan obraz, brada sijeda
poštovana svijem ga čini:</s>

<s>ono Karlo Kotković je
vo'evoda slavni od Vilne,
komu poda kralj i viće
nad svom vojskom časti obilne.</s>

<s>Ah, njegova slika u tkanju
stekla izvrsnos toliku je 
da bi rekô pazeć na nju:
„I sad misli i svjetuje!“</s>

<s>Pazi uz njega zatočnicu
ka pritječe djelim slavu,
Korevskoga vjerenicu, 
nedobitnu Krunoslavu!</s>

<s>Nje konj zlatni sliku prima
od sunčanih konja s nebi,
pokli vele svjetlje ima
sunce od sunca on na sebi.“ -</s>

<s>„Dobro poznam, paša veli,
ja bojnicu slavnu svuda;
oči je su me vidjeli
veće puta ne bez čuda.</s>

<s>Nu ono li, svijetli kneže, 
Milosti je Vaše slika
ka na ljubav svu priteže
srca oholih protivnika?</s>

<s>Perje rumeno i rumena
vrhu oružja zgar naprava
i zrak lica razvedrena
svakomu je poznat dava.“</s>

<s>„Slika je ono od jednoga“,
knez s posmijehom milim veli,
„prijatelja draga tvoga
ki te služit u svem želi.“ -</s>

<s>„Da oni ostali tko su veće,
priuze paša, ki uz Vas hode?“
Odgovara knez: „Najveće
od kraljevstva vojevode:</s>

<s>čeljad svijetla i kriposna,
u slobodi ka boravi,
druge uzde ter ne pozna
neg ku sebi sama stavi.</s>

<s>Gledaj kô se svi ponose
odjeveni pribogato,
ter vrh svile pošven nose
dragi kamen, biser, zlato;</s>

<s>bijelijem perjem glavu kite,
pod kavadim nože drže,
pašu sablje plemenite,
jašu konje vjetra brže.</s>

<s>Ali uprav sad k onomu
ti vitezu oči svrni
ki stoji s kopjem i u bijelomu
oružju se vas srebrni;</s>

<s>srebrna mu i perja su
na kacizi kâ mu vise;
srebrn mu je mač na pasu,
i konj pod njim srebrni se.</s>

<s>Altanskoga kneza obliče
ondi je ono izatkano;
gdi zapada, gdi ističe,
njegovo ime svud je znano.</s>

<s>U zastavi od junačke
vojske on jaše najposlije;
nijemske zemlje i franačke
za njim izbor hrabreni je.</s>

<s>Nu opet vojska od Kozakâ
pazi gdi se nase kupi,
koj se oprijeti nije jaka
ičija sila igdje stupi.</s>

<s>Peset tisuć njih je u broju;
svi su izbrani vitezovi,
neprijateljski strah u boju,
vihri, gromovi i trjeskovi.</s>

<s>Gledaj oružan vas ognjeno
gdi Sajdački gre prid njima;
crvenu odjeću i crveno
za ugaršticom perje ima.“</s>

<s>Jur knez dospje, čim na kraju
od vijećnice s jedne strane
veće i čete dospijevaju
s lijepijem redom izatkane.</s>

<s>Nu opet paša uze iznova
stranu drugu razgledati
na koj tkalac hitri osnova
vojska s vojskom gdi se rati.</s>

<s>Jakno zlatna dva oblaka
u ke upira sunce od lita
sjaju puni jasnijeh zraka,
zvijezdâ je lipos š njih dobita;</s>

<s>ako s bukom u ke doba
zavije sjever ledeni se,
u treskovijeh, u gradu oba
crni ostanu, stamne svi se -</s>

<s>tako i obje vojske, toli
ke su uresne otprije bile,
lijepi su ures u oholi
strašni pogled obratile.</s>

<s>U strašivoj sve je slici,
sve se stira, sve se krati;
padaju konji i konjici
živi, mrtvi i duhati.</s>

<s>Trijesi umrli sve užižu,
sve obujmiva magla crna;
oblaci se strijelâ dižu,
grad ognjenijeh pada zrna.</s>

<s>Svud oružja sjaju vrla;
puške, kopja, sablje, mači
zgađaju prsi, kolju grla,
sijeku glave, sve se tlači.</s>

<s>Usred boja nesmiljena
kraljević se gleda prvi
gdi u slici trijesa ognjena
u potopu sja od krvi.</s>

<s>U okoliš se vrti i vije
put prostrani sred tjeskote;
vitijem kopjem srca bije,
britkijem mačem žnje živote.</s>

<s>Svačija sablja na nj se združa -
od svih sreta, svih zatječe:
konje, ljudi, stijege, oružja
krši, lomi, rve i siječe.</s>

<s>Bez pokoja, bez umora
sjemo tamo teće se vidi;
mrtaca je pod njim gora,
svud bjeguće Turke slidi.</s>

<s>Ali se i Osman car opeta
pazi gdi sve na boj tjera;
pobjegujstvo njih ga smeta
i neposluh i nevjera.</s>

<s>Naprijed slike koje stahu
sram gledati paši ne da,
er među onim ki bježahu
i priliku svoju ugleda.</s>

<s>Nu uto dođe i glas veće
Zborovskomu svijetlu knezu
da poklisar i on u vijeće
prid slavnoga kralja uljezu.</s>

<s>Na pristolju kralj uresnu
vrhu zlatnijeh saga siva;
biskupi mu svih obdesnu;
a vojevode sjede sliva.</s>

<s>Ali od njih svijeh više
polak oca slavna svoga
sio kraljević slavni bîše
na sto od zlata kovanoga.</s>

<s>Za veliko čudo u sebi
pismo staro nam donese,
što njegada dva na nebi
sunca ujedno vidješe se;</s>

<s>nu poljskoga usred vića
eto i naša paze doba
kralja i mlada kraljevića 
a od svijeta su sunca oba.</s>

<s>Tim poklisar, kô približa
prid pristolje kraljevsko se,
poklanja se i poniža,
jak zakoni turski prose.</s>

<s>Veličanstvo vedra obraza
kralj na nj svrće, čim ga prima,
i rukom mu mjesto ukaza
vrhu koga sjesti ima.</s>

<s>Sjede paša; nu opet usta,
i kô carski sprva doni
lis na glavu, pak na usta,
kralju prini ga i pokloni.</s>

<s>Kralj velikom kandžilijeru
pridava ga, ki štije u njemu
poklisaru da kralj vjeru,
što god reče, poda u svemu.</s>

<s>Tim poklisar oči gori
diže k slavnoj leškoj kruni
i ovako progovori,
da željenje carsko ispuni:</s>

<s>„O dostojni vrh svijeh kralja
kralju!</s><s>Da ti je sreća u ruci,
i da ti ova mjesta i dalja
klanjaju se i svi puci!</s>

<s>Blagodari svakčas Boga;
er pod suncom krune nije
ku čes gleda toli mnoga
da vik take ne bi prije.</s>

<s>Eto u tebi samomu je
odlučena slava ova
da car silni ki stoluje
vrh pristolja Otmanova,</s>

<s>svemogući car od carâ,
ki naviještat opći boje,
za mir pitat poklisara
ovi prvi put poslô je.</s>

<s>Čudno čudo što se vijeku
do današnji dan ne zgodi!</s><s>Car prid noge koga teku
za mir iskat svi narodi</s>

<s>veličanstvo sve potište,
spasa sablju kom svijet vlada,
i prijateljstvo i mir ište
u tve krune same sada.</s>

<s>On, sred boja otkad prika
tvih junaka kripos gleda,
za moguća i velika
i cijeni te i spovijeda.</s>

<s>Tim općene žaleć štete,
prije neg ste se huđe smeli,
opet društvo i uvjete
ponoviti stare želi.</s>

<s>A i kletva hoće teška,
a i tako suđeno je
da turačka kruna i leška
u vječnomu miru stoje.</s>

<s>I tko u stara doba haja
ikad ovo da pristupi,
po šteti se zaman kaja,
na svoj pjenez rasap kupi.</s>

<s>Tomu bi mi svjedočile
kosti od vojska svakom stranom
ke su se ovdi jur sledile
pod vizijerom Balabanom;</s>

<s>svjedok bi mi tomu bio
i Suliman car ognjeni
koga je silom silu odbio
s poljskijeh kraja mraz ledeni.</s>

<s>Nu govoru veće momu
kud zahodim bez ishoda?</s><s>Najbolji je svjedok tomu
od lanjskoga boja zgoda:</s>

<s>silnom caru lasno 'e bilo
sve pridobit puke ine 
i podložit pod sve krilo
nebrojene kraljevine;</s>

<s>nu i silni car, u boju
ki dio veći svijeta skupi,
silu uspregnu vazda svoju,
kad na vaše kraje stupi.</s>

<s>Tako i Nilo rijeka onamo
sedam ustâ gdi otvora,
ter na jedno more samo
lijeva iz sebe sedam mora,</s>

<s>ako silni vjetar kada
zadme i pomoć valim poda,
plahi obraća tijek nazada,
svoja ista ga topi voda.</s>

<s>Vi ne mirim, kô ostali
ki se od jače sile straše,
nu kraljevstvo obzidali
prsima ste vašijem vaše -</s>

<s>vi rođeni na vladanja
vi Poljaci glasoviti, 
ni u stara, ni u sadanja
doba od tuđin vik dobiti.</s>

<s>Vi lanskoga s vojskom lita
na polju ste cara sreli
i ostatak vas od sita 
iz njegovijeh ruka oteli.</s>

<s>Pače mučat trijebi nije:
vojske vaše dobit jedna
nebrojene dobiti je
dignut caru bila vrijedna.</s>

<s>Er što ne uze car ostala
sva kraljevstva od krstjana,
vaša je slava, vaša je hvala,
vi ste bili njih obrana.</s>

<s>Zato, o kruno svim čestita 
i vi svijetla gospoda ina,
prijateljstvo i mir pita
u vas carska veličina.</s>

<s>I ja cijenit vîku neću
da prigrlit najmilije 
vi nećete ovu sreću
ka vam sama na stan plije.</s>

<s>Sva je mudros za vremena
prigodu umjet uhititi
i obrat ono što općena
dobra uzrok može biti.</s>

<s>Danu uzmite sa smnom sami
vi razbirat s mudrom svisti:
ali mir je sada vami,
ali od veće boj koristi?</s>

<s>U junacih da boj slide
naravna je vazda želja,
a najliše kad se vide
srećniji od njih neprijatelja.</s>

<s>Ali sreća dugo vrijeme 
na jednom mjesti vik ne stane;
nekrepka se kaže svijeme:
s kim zamrkne, ne osvane.</s>

<s>Ona ista, bila ka je
vami s carom lansko lito, 
caru opet s vami ostaje:
nije nje stanje temeljito.</s>

<s>Ni da ikomu misô ova
scijenju u pamet može upasti
vele veću vojsku iznova
da car skupit ne ima vlasti.</s>

<s>Caru junake othranjene
rađa od svijeta svaka strana;
vojske mu odsvud nebrojene
dažde i mnoštva oružana.</s>

<s>Tim kad još bi veće puta
jakno i lani izgubio,
bil' mu ne bi vlas rasuta,
svakako bi s vojskom bio.</s>

<s>Nu ti, kralju, kad po sreći
izgubio bi tve junake,
otkud bi ufô igda steći
vitezove druge take?</s>

<s>Jeda umjesto od plemića
hlape na boj skupio bi
i slavnoga kraljevića
za vojvodu robju dô bi?</s>

<s>Ali misli tve su ine!
tad bi s svake dozvô strane
inostrance i tuđine
tve kraljevstvo da oni brane.</s>

<s>Dvije krune su u ke uzdati
ti se možeš do nevolje
i koje ti pomoć dati
od svijeh krstjan mogu bolje:</s>

<s>njemački je česar jedno,
drugo španjski kralj mogući,
ali česar još neredno
ima bjenje na svôj kući;</s>

<s>er s českoga zasve Praga
da je izagnô odmetnike,
još ih tjera, još podlaga
i š njimi ima boje prike.</s>

<s>A kralj španjski, ako u njega
ti se ufaš, daleko je:
među vami priko svega
svijeta strašna mora stoje.</s>

<s>Ali i španjska i franačka
da ti bude pomoć doći,
jeda kruna tva poljačka
sahranit se tijem će moći?</s>

<s>Jeda bojne Poljake će
tuđe vojske sačuvati,
kad se izgube oni veće
u krvavoj sprva rati?</s>

<s>Da li tuđi vitezovi
hoć kraljevstvo tve da bljudu,
kad izgubit š njim njegovi
i svoj isti život budu?</s>

<s>Znaj, o kralju, gdi se jednom
carski Mjesec igda unese,
nijednom zgodom, silom nijednom
iznio otole vîku nije se.</s>

<s>A i riječ je gdje kopito
konj turački jednom stavi,
da to mjesto vjekovito
ne poraste veće u travi.</s>

<s>Ali hoću da je ta srića,
po milosti danoj zgara,
tvoga slavna kraljevića
da bi dobio stokrat cara;</s>

<s>nu još i to kad bi bilo,
ku bi od toga koris stekô?</s><s>Jeda bi se prodiljilo
tve kraljevstvo nadaleko?</s>

<s>Ne, ne! nu bi sama ostala,
jakno lani, i opeta
tebi jedna tašta hvala
od pobjenijeh turskijeh četa.</s>

<s>Razmi samo jedno ime
od pogibne svih dobiti
ti u nijedno ne bi vrime
drugo mogô steć na sviti.</s>

<s>Pače i ta bi dobit ista
bila rasap ovih strana
u došastvu sred tvih mista
od oružja inostrana.</s>

<s>Ah, da li ćeš za ime jedno
ti od prazne tašte slave
poharati nepravedno
inostrancim tve države?</s>

<s>A i razumnu nije potrebe
spomenivat što se zgodi
tko na pomoć jače od sebe
u kraljevstva svoja uvodi.</s>

<s>Car na jednom carstva kraju
kad s oružjem na boj skače,
strane mu ine počivaju
i obilne šlju harače;</s>

<s>ali na boj suprotiva
caru čim tva kruna ustaje,
ka država tva počiva,
ke li t' mjesto harač daje?</s>

<s>Svak se u miru čestit zove,
obilnost je gdje mir stoji;
mir kraljevstva i gradove
zdrži, uzmnaža, vriježi i goji.</s>

<s>Oganj užeć lasno 'e svima;
nu kad sve njim plane veće,
znat nî gorjet koliko ima,
udunut gdje li se će.</s>

<s>Tako 'e lasno boj početi;
nu koliko dug će biti,
na čem li će pak dospjeti,
nije moć tega prividiti.</s>

<s>Ali, o kralju, mudar ti si,
i prividiš i vjeruješ
da ti o dlaci kruna visi,
sve što s carom uzvojuješ.</s>

<s>Nu ako te boja želja
tere mrziš počivati,
imaš huđih neprijatelja -
na nje oružja tva obrati!</s>

<s>Očinstvo ti je zveska kruna
s dvjema druzijem sadružena, 
ka ti od dunda, zlobe puna,
bi nepravo ugrabljena.</s>

<s>Od Gustava bratučeda
što ti se ote, pođ' otima'!</s><s>Svaki je razlog: tvoga ne da' 
a tuđega ne uzima'.</s>

<s>Na susjestvu moškovskoga
carstva ti je veličina,
kad bi od tebe i od tvoga
pridobita slavna sina.</s>

<s>Pošlji istoga Vladislava
opet s vojskom k tomu kraju
na ostatak od država
ke ti posluh još ne daju;</s>

<s>pod imenom ti od cara
da gospodiš sve doskora
s Hvalinskoga odizgara
do Nijemskoga doli mora.</s>

<s>Zato, o kruno koj je sriću
nad svijem krunam Višnji podô,
i ti, o slavni kraljeviću,
i vi ostala sva gospodo,</s>

<s>ako unaprijed boj sioni
od koristi nije nikomu,
danu od raspa, najliše oni
ki se čini na svom domu;</s>

<s>a ako vam s druge strane
visoke se česti kite
i velika dobra hrane,
kad mir s carom učinite,</s>

<s>mir, ki vam se šlje od cara
i ki želi svak i žudi
vrh svijeh časti, vrh svijeh dara,
ugodno vam primit budi!“</s>

<s>Ovdi paša dobesjedi,
i na govor svoj naredan
među svijetlim panim slijedi
lak i kratak žamor jedan.</s>

<s>Svaki od njih u obličju
veseo se svim razbira 
s navještenja koje priču
od prijazni carske i mira.</s>

<s>Pun kralj Šišman slave i dike
veće puta oči obrati
i u čelo sve vijećnike
oko sebe sta gledati.</s>

<s>Tiho stavnijem pak riječima
odgovara poklisaru:
„Prijazan se od nas prima
i žuđeni šlje mir caru!</s>

<s>Naviješteno cića toga
od našega biće tebi
kandžilijera velikoga
uvjetovat što je trijebi.“</s>

<s>Prista slavni kralj ovdira,
i paši se u čas isti
sprva uvjeti riješe od mira,
pak za cara daše listi.</s>

<s>Prima ih rado i veselo
paša i smiren svim se otkriva,
i za veću čâs na čelo
postavlja ih i celiva.</s>

<s>Poklanja se pak, i cića
ugodnijeh jur oprava
kralja i slavna kraljevića
slavi i vijeću hvale dava.</s>

<s>Ali je i paša opet bio
hvaljen, častjen i darovan:
šestoperac je on primio
vas u suhu zlatu okovan:</s>

<s>i bogata i velika
naprava mu je vidjet zdvori:
ručica mu svakolika
u kamenju dragom gori.</s>

<s>Druge dare nebrojene
caru od kralja još odnije
od bogastva bez procjene,
od ljepote ku izrijet nije.</s>

<s>Dragi kami, zlato i ostalo
što je tu, tko bi viku opisô?</s><s>Bolje mučat neg rit malo;
toj nathodi svačiju misô.</s>

<s>Nu s ovijem darim tada
Alipaša kô se otpravi,
s družbom uput Carigrada
najbrže se na put stavi.</s>

<s>Osman</s>

