Nox
<s><poem>
(A....</s><s>Topićevoj)</s>

<s>Po ulicama zaspaloga grada
Svilenim krokom povlače se sjene,
Krvavi plamen s lampiona pada
U mrak k'o uzdah zaljubljene žene -
Po ulicama zaspaloga grada.</s>

<s>U nijemom zvuku zamišljene noći
Svetog se bola veličanstvo širi -
Zv'jezdice plaču u plavoj samoći
I njina suza kao tamjan miri
U nijemom zvuku zamišljene noći...</s>

<s>Ah! šta to šumi sa dalekih sfera?</s><s>Da l' oblakovi pahuljasti plove,
Vrh uzdrhtalih skrovitih jezera,
Prosipljuć bijele i pamučne snove?</s><s>Šta li to šumi sa dalekih sfera?...</s>

<s>Il' naga Venus tajnu čežnju zbori?</s><s>Il' sa cimbala anđeoskih zvuci
Šapuću ljubav?</s><s>Il' kevser žubori?</s><s>Il' Luna maše s lepezom u ruci?</s><s>Il' naga Venus tajnu čežnju zbori?</s>

<s>Trenuci to su ekstaze i raja,
Časovi sveti, kad pjesničke grudi
Slatko se šire s mekih osjećaja,
Što no ih Sevdah cjelovima budi -
Trenuci to su ekstaze i raja.</s>

<s>O, noći, ženo neznanih daljina,
Kojoj u oku dršću priče sjajne!</s><s>Tvojega duha i tamnih dubina
Meni su mile, tako mile tajne -
O, noći, ženo neznanih daljina!</s>

<s>Po odajama samotnog života
Etirna sad mi tvoja noga stupa;
Pod njenom stopom svud cvjeta ljepota -
I sve u tvome mlijeku mi se kupa
Po odajama samotnog života.</s>

<s>Moj duh sa tvojim duhom se cjeliva,
Na tvojoj usni moja pjesma spava
I sva mi tuga u tvoj mrak se sliva -
O, noći, ženo spokojna i plava.</s><s>Pjesnik te evo grli i cjeliva! </poem></s>

<s>Musa Ćazim Ćatić</s>

