Biblija (Tomislav Dretar)/Allah kažnjava grješku Davudovu
<s></s>

<s>Allah kažnjava grješku Davudovu</s>

<s>Allah kažnjava grješku Davudovu
(1Krn 21.1-17)</s>

<s>10 Davud osjeti kako mu srce lupa pošto je tako bio prebrojao narod.</s><s>Davud reče ALLAHU: ” To je jedan ozbiljan grijeh što  sam počinio.</s><s>A sada, GOSPODE, udostoji se prijeći preko grješke sluge svoga, jer sam ja postupio stvarno kao jedna luda. “
11    Kad se Davud sutradan u jutro dignu, riječ  ALLAHOVA bi upućena *Pegamberu Gadu, vidovnjaku Davudovom, ovim riječima: ” Idi reći Davudu: Ovako govori ALLAH: Daću da te pritisnu tri prijetnje.</s><s>Izaberi jednu od njih i ja ću ju izvršiti. “ 
12 Gad dakle ode naći Davuda i obavijesti ga o time.</s><s>On mu reče: ” Hoćeš li trpjeti sedam godina glad u svojoj zemlji, ili tri mjeseca poraz - pred neprojateljem svojim, bačen u progon, ili tri mjeseca kuge u svojoj zemlji?</s><s>Sada dakle, razmisli i vidi što  trebam ja odgovoriti onome koji me poslao. “ 
13 Davud reče Gadu: ” Ja sam u velikom strahu® Padnimo dakle radije u ruke ALLAHU, jer njegova milost je velika, nego da padnem u ruke ljudima! “ ALLAH dakle posla kugu u Izrail, počev od tog jutra sve do određenog vremena, i umrije u narodu, od Dana do Ber-Šev, 70.000 ljudi.</s><s>16 *Melek pruži ruku prema Jeruzalemu za uništiti ga, ali ALLAH prestade pustošiti i reče meleku koji istrjebljivaše narod: ” Dosta.</s><s>Sada, spusti ruku svoju. “ A melek bijaše pokraj područja Arauna Jebuzitskog .</s><s>17     Davud govoriše  ALLAHU, kad vidje meleka koji ubijaše narod.</s><s>On reče:   ” Ja sam taj koji je zgriješio i onaj koji je počinio grješku, a te ovčice,   što  su one učinile?</s><s>Nek' tvoja ruka bude nada mnom i mojom porodice! “</s>

