Judita/Libro treto
<s></s>

<s>Libro treto</s>

<s>Da vazda pravednih Bog jest obaroval,
 i još po smarti njih vičnji njim život dal,
 tako ti ni pušćal Akior da zgine, 
 u nevoljah upal zacića istine.</s><s>Veziri toj čine, Oloferna gnjivu
 pridaše vrućine, kako konju živu
 kad teče po njivu, kad mu dadu ostrog,
 popostrese grivu tere poljuti nog.</s><s>Priskoči plot i stog i potok prikine,
 koliko je uzmog, teče, vrata rine.</s><s>Tako sobom hizne ovoga gardoba,
 kad ju pouzdvigne vezirska hudoba.</s><s>Poni u toj doba Oloferne sardit, 
 jer vlada njim zloba, tako ja govorit:
 "Ki si prorok da rit umiš, Akiore,
 da narod taj odrit nam se sada more?</s><s>Uzdaje se u gore al u bogu nikom
 da njima pomore?</s><s>Hiniš nami u tom.</s><s>A sad da ti sobom iskusiš, jer nitkor
 zvat se more bogom, ner Nadukdonosor.</s><s>Kada mi vas njih zbor obratimo pod mač,
 zadit će naš kosor i tebe u rubo tač.</s><s>Ča blidiš, ali plač ča t' lica zaliva, 
 ako tvoja pritač znaš da ni laživa?</s><s>Živit ćeš gdi živa ostane njih dobar:
 gdi li ona saspiva, saspit ćeš i ti zgar.</s><s>A da t' bude ta stvar, vedte ga da side
 u taj grad pod ki bar ma hoću da ide.</s><s>U ki kad unide tere zaskoči rov,
 činte da ne izide nitkore živ, ni ov."
 Grad biše ovi nov, na gori si(j)aše,
 oko njega obrov, Betuli(j)a se zvaše.</s><s>Grad taj uzdaržaše narod Simeona, 
 i njemu služaše polja strana ona.</s><s>Tamo moć siona pogna Akiorom,
 da smarti zakona tarpi s gradskim zborom.</s><s>Dojdoše pod varho(m) i tuj ga vezaše
 nazad ruku s rukom k stablu ko tuj staše.</s><s>Jere im ne daše pojti priko meje,
 ki s gore metaše iz praće kamen'je.</s><s>Oni ga ondeje vezana pustiše,
 ovi zgor tudeje sašad, odrišiše
 i k gradu odniše.</s><s>Pitaše grajani, 
 Zač mu učiniše toj Asiri(j)ani?</s><s>Od Betul(i)jani dva poglaviti(j)a
 bihu tada zvani Karme ter Ozi(j)a.
 Prid njimi izvi(j)a sve ča mu se steče,
 Akior, da pri(j)a proplaka, pak reče:
"Ovo se zareče Oloferne sardit,
 da će sva na meče mesa vaša razdit.</s><s>I mene s vami ubit, na to me je zagnal.</s><s>Bog daj da bi ta prit njemu na glavu pal.</s><s>Toj se je prisegal stvoriti vam sa mnom, 
 jerbo sam ja rekal: Bog vlada zemljorn tom,
 i Bog vaš sam sobom da ima moć i vlas,
 u vrimenu ovom obarovati vas."
Kad sliša puk taj glas, Bogu se pokloni,
 smakši beritu s vlas i suzami roni.</s><s>Moleći da ukloni njih od pogibili,
 kom karvavec oni mnozih jur uhili.</s><s>"Ti se", riše, "smili, o Bože gospodstva,
 pozriv naši dili ki su humiljenstva.</s><s>I onih oholstva, ki prite, pogledaj.</s><s>Rasap ter ubojstva odvrati i ne daj.</s><s>Ukaži da si haj ufajućih u te,
 ukaži da s' nehaj ufajućih u se.</s><s>Smiri, molimo, nje ki se uznašaju
 silom svojom, a tve jakosti ne znaju.</s><s>Čuvaj, brani naju, jerebo si ti sam,
 ki s' u gornjem raju slava ter dika nam."
 To rekši i suzam ustaviv izvora,
 pričaše obistram tišit Akiora
Govore: "On zgora ki gleda, stvoritelj
 od svakoga stvora bit će t' obaritelj
 i svih nas spasitelj tako da još onih
 hoće bit raspitelj ki hlepe razsut svih.</s><s>I kada nas od njih Gospodin slobodi,
 dozov k tebi tvo(j)ih, ter stoj s nami ovdi.</s><s>Toj ti budi godi, da ki (j)e s nami Bog,
 i tebe pohodi, jer znaš da je svemog."
Tuj Akior nebog zlovoljan stojaše,
 kakono niz oblog u zemlju gledaše.</s><s>Ter riči slišaše, jur tvarje daržeće 
 da u kom ufaše, ostavit ga neće.</s><s>Jur sunce ničeće, nagnul biše kola
 svitli obraz hteće zamaknuti dola.</s><s>Istočnoga okola jur šćićaše stranu
 noć, dvižuć odzdola čarnokosu glavu.</s><s>Kadano poznanu Akiora cilost
 na svom zazva stanu Ozi(j)eva milost,
 jer znaše da blagost velika jest tomu,
 s ljubavju prijat gost u koga je domu.</s><s>Sazva još k ovomu i pope za bratstvo,
 da žežinu svomu pokripe mlohavstvo.</s><s>Večeru i jistvo obilo napravi
 za stolom toj ljudstvo više sebe stavi.</s><s>Ništar ne ostavi ča se čtu pristoja,
 da veće ljubavi skazati nastoja.</s><s>Toj i ovoj poja, ne sebi hoteći,
 jer se ne dostoja, da druzih nudeći.</s><s>Svi Boga hvaleći, Akiora nukaje,
 Akiora tišeći, Akiora gledaje.</s><s>Li njega svidaje da se ne zlovolji
 u Bogu uzdaje, Bogu da se moli.</s><s>Sedeći za stoli, oni se čtovahu,
 obhode okoli sluge jim landahu.</s><s>A druzi služahu vino iz bokare,
 čarljeno livahu u zlate pehare.</s><s>Ča peku, ča vare, druzi ti nošahu
 na čiste lopare: jedno donošahu,
 drugo odnošahu, svartaje nogami,
 dvorno pristupahu, segaje rukami.</s><s>Visoko s svićami stahu kandaliri, 
 mnogimi zrakami odsivahu miri.</s><s>Ne biše tko sviri, ni z bukom govori,
 ni smi(j)eć se ciri, ni šale ki tvori.</s><s>Svaki tiho z(b)ori: ča oni pomina,
 ča ov odgovori, ča li sam namina.</s><s>Ona smart(n)a tmina, ku na vratoh vide,
 od karvi, od plina, da k njim ne unide.</s><s>Toj ovoj obide razlika besida,
 li na tom izide da grada i zida.</s><s>Ako Bog ne svida, na branicih vahtar
 zaman bdi i sida, a na vratih vratar.</s><s>Zatoj imiše mar, ustav se na nogu,
 da skupe puka bar u svu sinagogu.</s><s>Ter se mole Bogu.</s><s>Moliše ga svu noć,
 u potribu mnogu da jim pošlje pomoć.</s><s>Jer je zdravje i moć i utočišće njih,
 upalih u nemoć dilj straha p(r)otivnih.</s><s>Od postilj istočnih dviže glavu Titan,
 osini tmin noćnih da zarene hitan.</s><s>Jur svital biše dan i vidiše sa gor, 
 kimno tuj biše stan, vojske greduć uzgor.</s><s>Kako prisičen bor na zemlju padoše,
 na golu glavu zgor pepeo vargoše.</s><s>Moleći rekoše: "Bože, pomiluj nas,
 jer evo dojdoše poterti nas danas.</s><s>Kako ti viš i znaš, skaži tvoje čudje,
 da puka tvoga vlas ne pogine tudje."
Vazeše orudje i stine u skuti.</s><s>Stupiše osudje gdi su tisknji puti,
 gdi su klanci kruti meu klesurami, 
 da, stavši na ljuti, meću se praćami.</s><s>A vojske stranami varvljahu ka gradu,
 blizu pod stinami okolom da padu.</s><s>Potok niz livadu marmnjući teciše,
 pod borjem u hladu, bistar i čist biše.</s><s>Grana ga grediše vojena po brigu,
 ter vode nesiše tad gradu po sridu.</s><s>Ovu da pristrigu, Oloferne reče,
 tako da napridu ka gradu ne teče.</s><s>Da još nedaleče od grada stojahu
 poduboke bleče gdi vodu čripahu
 grajani ter pjahu, skrovito pohvate,
 jere se bojahu da jih ne uhvate.</s><s>Uz toj se navrate Amon i Madi(j)an
 šatoru prid vrate Olofernu izvan.</s><s>"Znaj", riše, "da on stan ne uzda u ljude,
 da u tuj gorsku stran na koj stražu bljude.</s><s>Da ti poni bude taj prez arvanje grad,
 i grajan zloćude ne budu vridne sad,
 stav stražu, kano pad kon zdenac, ne dade
 vazimat vodu kad ki od njih napade.</s><s>Tim ti se pridade vas puk on od volje,
 ali se raspade od toke nevolje.</s><s>Od tada jih kolje žaja kad ti veli
 odvratit u polje njih potok on veli." 
Slišav on ča želi, naredi vojvode
 kim moćno zapeli da čuvaju vode.</s><s>I sunce odhode dvadesetkrat pride,
 li oni obhode i na zdencih side.</s><s>Od tada unide u gradu sušina, 
 z gusteran izide jure i vlažina.</s><s>Od nikih dubina još vode imaše
 ka žmulom cidina mirom se diljaše.</s><s>Ništar manje znaše svak da sva ne bi svim
 žeju, ka jih žgaše, ugasila tad njim.</s><s>Stopit ust ne bi čim, prisihat ja jazik,
 usne pucat, zatim bliditi vas človik.</s><s>Skupiv se puk velik, muži, žene, ditca,
 tko star, tko mladolik, k Oziji se stica.</s><s>Svaki smina lica (sminost nevolja dav) 
 njemu oporica i tuži, prida nj stav.</s><s>"Bog", riše, "sud postav meu tobom i nami,
 u kolik trud pridav varže nas u plami.</s><s>Ne hti(j) podvit rami da mirno govoriš
 pri ner nas žajami nevoljno umoriš.</s><s>Sad oto sam vidiš, veće ne moremo
 ov grad u ki sidiš i ki u nj živemo.</s><s>Sami sebe ćemo dat Asiri(j)anom
 pri nere budemo martvi sa svim stanom.</s><s>Evo smo pod članom jur toga vrimena, 
 da želimo slanom polahčat brimena.</s><s>Plače brižna žena i jure rada je,
 da je povedena z ditcom mruć od žaje.</s><s>I svim nam laglja je od meča smart vidit,
 ner se mučit zjaje, a nimat ča popit.</s><s>Tad i uzu tarpit vele manji jest trud,
 a Boga u svem hvalit i pravde njegov sud.</s><s>I ti poni odsud dati grad i nas svih,
 (pristani na taj blud) u ruke od sil tih.</s><s>Stavmo se u volju njih, ali će skratiti
 nagla smart tug ovih, al uza smaliti."
Toj rekši, cviliti u carkvu stojući
 i parste lomiti jaše jadajući,
 k Bogu vapijući: "Bože, sagrišismo,
 na zlo pristajući, nepravdu činismo!</s><s>Krivinu tvorismo i s otci našimi
 zakon ne spunismo.</s><s>Da ti, ki s' nad svimi,
 milostiv ti primi na milost svih naju,
 od ruk nas odnimi ki tebe ne znaju.</s><s>Ki, priteć, ne daju da te čtuje tvoj stvor: 
 Bog je sam, pravljaju, Nabukodonosor.</s><s>Ne daj nas pod njih hor, jer će reć narod zal,
 gdi (j)e njih nebotvor, ča jih ni pomogal?"
U veliku pečal, s plačnima očima
 Ozi(j)a ustarhal staše meu njima,
 kako ki strašnima vitri zagonjen brod
 meu vali mnogima vodi prik slanih vod.</s><s>Svarta korablji hod ne kuda bi hotil,
 da dajuć jidrom god kud jih je duh zavil.</s><s>Li još se je usilil kokogod se oprit, 
 dokla je tamun cil, ne hteć o skolj udrit.</s><s>Simo-tamo pozrit ne staje jer vidi
 da mu se je borit s vitrom, s morem, s diždi.</s><s>Garbin hlopom hlidi a zvižju konopi,
 val rovući slidi, ter busa u popi.</s><s>Sve nebo poklopi oblak s tmasta lica,
 iz njega dižd kropi, mun'ja ga prosica.</s><s>Grom s triskom potica, strahotno tartnjući,
 preda, pada nica mornar li jidrući.</s><s>Tako t' se obzirući, Ozi(j)a predaše
 pogibil vidući, da li još uzdaše.</s><s>Zato govoraše, roneći suzami,
 tere jih toljaše simi besidami:
"Ne sobom, da vami, bratjo, pečalan bih,
 zato vazda s nami Bog hoće biti, rih.</s><s>I sada ja vas svih, ja životom mojim,
 iskupil bih od tih nevolj i blagom svim.</s><s>To bit ne more, vim.</s><s>Da on ki stvori svit,
 to vazda reći smim, pomoć nam more bit.</s><s>Zato nitkor zgubit ne hti(j) čeljad i stan, 
 i sam sebe ubit.</s><s>Počkajmo još pet dan.</s><s>Jeda s' odrene van Bog saržbu tu od nas
 ter svoj podstavi dlan uzdaržeć ov puk vas.</s><s>Ako ne dojde spas ki mnju da će biti,
 ča ste rekli danas, hoćemo stvoriti." 
Hotiše starpiti svit ovi Ozi(j)e
 i jaše moliti da jim Bog barži(j)e
 pomoć svu podi(j)e i milo pohaja,
 da jih ne ubi(j)e nepri(j)atelj ni žaja.</s><s>Tada se nahaja Judit u gradu tom,
 kano svih nadhaja lipostju, dobrotom.</s><s>Ka živit životom odluči prečisto,
 poče imit od kom udovičtva misto.</s><s>Mnozi (j)u zaisto vlastele prosiše,
 ona Bogu listo služiti želiše.</s><s>Skrovišće imiše gori pod slimena,
 gdi Boga zoviše s rabom zatvorena.</s><s>Hotin'ja putena usteza posteći,
 strunami pletena vrićišća noseći.</s><s>Tege li težeći da ni telu pokoj, 
 almuštva čineći skupšćini uboškoj.</s><s>Živine velik broj muž bo nje ostavi
 i blago mnogo njoj kad se s njom rastavi.</s><s>Da ona ne stavi u tom sartce svoje,
 ner ko ljube pravi, vikomnje kono je.</s><s>Sva moć riči moje izreći ne umi t'
 pobožje koko je, cić koga gardi svit.</s><s>Prem ako mladih lit biše i lipa stvora,
 da od kriposti cvit - hći biše Merara,
Ki zide od stara roda Simeona, 
 brata Isakara tere Zabulona.</s><s>Muža imi ona ki se zva Manases,
 obslužeć zakona ki jim da Mojses.</s><s>Ovogaj na poses, gdi se žetva tvori,
 kad Sirij tere Pes najvećma uzgori,
 moć toplin umori plamena vrućijih.</s><s>Martva ga zatvori grob njega starijih.</s><s>Misec šesti lit trih jur biše nastupil,
 da biše on živih priminuvši pustil,
 kada Judit sih dil potribu videći, 
 ča je Ozi(j)a ril, kara uzročeći,
Popom govoreći Kabru i Karmu dvim:
 "Ku rič izusteći Ozi(j)a reče svim,
 da grad da protivnim peti dan i petu noć,
 ako nam protiv njim ne pošlje Bog pomoć?</s><s>Tko ste, da ćete moć Božju iskusiti,
 ter svim vekšu nemoć, vekši gnjiv naditi?</s><s>Jer se razsarditi hoće tom ričju Bog,
 pri ner se smiliti, ni dati nam odlog.</s><s>Vele dvigoste rog, roke take upram
 k Bogu, ki je svemog, da milost svu da nam,
 ter da tad pride sam pomoć puku semu,
 kada je drago vam, ne kad je god njemu!</s><s>Milostan je u svemu, prošćen'je prosimo
 od togaj tere mu duše ponizimo.</s><s>S skrušen'jem molimo da po njega volju
 lahkost oćutimo, odbivši nevolju.</s><s>Da kako sad kolju oni nas ohol'jem,
 tako padu u polju našim humiljen'jem.</s><s>Jer izneviren'jem ne ockvarnismo se.</s><s>Otac pr(i)stupljen'jem tuje boge prose,
Koji grih podnose oni tad u to dob
 tarpiše angose, glad, meče i porob.</s><s>Da nam je nepodob primat ner onoga,
 Abram, Isak, Jakob koga čtova Boga.</s><s>Utišen'je toga čekajmo tarpljivo,
 zla će nas ovoga zbavit milostivo.</s><s>Tere će rugljivo zbiti pod moć nižu
 svih, nepri(j)aznivo ki se na nas dvižu.</s><s>A sad Božju hižu kino uzdaržite, 
 k kim duše pribižu da jih očistite.</s><s>Pristoji se, vite, popovstvu vašemu,
 da sartca kripite vi puku našemu.</s><s>Pomenak čine mu od naših starijih;
 jer Bog u ničemu zato nevolji jih.</s><s>Da tim iskusi jih je li njih život prav
 i je li vera u njih i s ufan'jem ljubav.</s><s>Abram u trudih stav i u skarbost mnogu,
 kripak bi kako lav u služen'je Bogu.</s><s>Pečali nalogu Isak, Jakob nosit
 skazaše da mogu, a Bogu ne zgrišit.</s><s>Mojses tokoj čini t', i svaki ushaja,
 ki hti zlo pritarpit, da Bogu ugaja.</s><s>A puk, ki ne haja, ner Boga da skusi,
 saržba ga pohaja i smart ga pokusi.</s><s>Zato da ne strusi nami pomarmnjan'je,
 činte, ner da skljusi nisko ponižan'je.</s><s>Govore: Karan'je Božje to jest manje,
 ner naše zgrišan'je i naše poganje.</s><s>Bog nas bi(j)e hlanje nere dosto(j)imo.</s><s>Sarčno na nas zvanje da ga se bo(j)imo,
 da grih ostavimo, da bolji bivamo,
 a ne da zgubimo ča na svit imamo."
Pošadši k njoj tamo i Ozi(j)a sliša
 tuj rič, ka ne samo da veće njim miša.</s><s>Ništar manje niša visoko hvalu nje,
 ka ničće ne sgriša ča biše istine se.</s><s>Zajedno s popi ste, riše: "Sve su prave,
 Judita, riči te ke s' rekla sad.</s><s>Zdrave
 da budu daržave i mi, moli za nas: 
 svetošći tve slave znane su po svit vas."
Ona reče: "Danas ča sam rekla godi,
 kako zna svaki nas od Boga da shodi.</s><s>Tako po sej škodi hoćete vidit stvar,
 ku misal ma svodi, da ni ner Božji dar.</s><s>Sada imite var višnjega moliti
 da ruku mu prostar, rači to stvoriti.</s><s>Ostavte hotiti znati misal moju,
 na vratoh siditi hoćete noć ovu.</s><s>A kada ja pojdu vanka s Abrom mojom, 
 dokla opet dojdu, svi vi z družbom svojom
 molte svetom molbom za nas otca Boga
 s umiljenom pojom i s skrušen'ja mnoga."
"Poj i Bog zla toga po te oslobodi
 jur puka ovoga!" Ozi(j)a tako di:
 "Z bogom poj i hodi i kuda godir greš,
 vazdi te pohodi, vazdi slavom ureš.</s><s>I pri nere umreš, on čin da dila, ko
 godir stvorit napreš, glas dvignut visoko
 i prostart široko po svitu da bude znan." 
 Govoriv to toko, s popovi pojde van,
Misleći duboko, ostaviv nju na stan.</s>

<s>Judita</s>

