Zulejha (Ćatić)
<s><poem>
Zulejha ne može bit' bez ideala,
Zulejha ljepotu sa zanosom ljubi
I u ljubav joj svo se biće gubi,
Baš k'o u ognju jedna iskra mala.</s>

<s>Svaka joj mis'o i želja i nada
Jusufa prati misirskijem putom -
Pa zar je grijeh što je žena mlada
Za bijelim mu posegnula skutom?</s>

<s>Filistri o tom nek što hoće zbore -
Ja tek vrh Nila meku gledam pjenu
I slušam kako vali mu žubore:</s>

<s>Blago Zulejhi, kad u srcu ćuti
Ljubav k ljepoti!...</s><s>Čistu dušu njenu
Nikada grijeh ne može da smuti!...</poem></s>

<s>Musa Ćazim Ćatić</s>

