Biblija (Tomislav Dretar)/Simeon i Levi osvećuju svoju obeščašćenu sestru
<s></s>

<s>Simeon i Levi osvećuju svoju obeščašćenu sestru 
 
34    1  Dina, kćer koju je Lea dala Jakubu, iziđe da bi susrela domaće djevojke.</s><s>2 Sišem, sin Hamora Hivita, poglavar te zemlje, vidje nju, otme ju, leže s njom i silova ju.</s><s>3 On se privrgnu svim svojim bićem k Dini, kćeri Jakubovoj, on se zaljubi u mladu djevojku i otvorena  srca  joj govoraše.</s><s>4 Sišem govoriše svojem ocu Hamoru i reče mu: » Uzmi mi ovo dijete za ženu. « 
5 Jakub saznade da je ovaj bio obeščastio njegovu kćer Dinu; ali kako njegovi sinovi bijahu u polju sa stadima, on se ušuta sve do njihovog povratka.</s><s>6 Hamor, otac Sišemov, iziđe da bi govorio s Jakubom.</s><s>7 Sinovi Jakubovi vratiše se iz polja.</s><s>Čim to doznadoše, ti se ljudi osjetiše uvrijeđeni i žestoko se rasrdiše, jer Sišem je počinio jedno besramno djelo u Izrailu legavši s kćeri Jakubovom; ne treba se tako činiti.</s><s>8 Hamor govoraše s njima ovim riječima: » Sišem, sin moj, je zaljubljen u vašu kćer svim svojim bićem, dajte ju njemu za ženu.</s><s>9 Srodite se  tim vjenčanjem s nama: i vi ćete  nama davati vaše kćeri a vi ćete  uzimati naše za sebe.</s><s>10 Stanovaćete  s nama, zemlja će vam biti otvorena: nastanite ju, obavljajte vaše poslove i postanite joj vlasnicima. «
11  Sišem se obrati ocu mlade djevojke i njenoj braći: » Da bih ja našao milost u vašim očima ja ću vam dati sve što zatražite.</s><s>12 Nametnite mi veliku dotu i darJahijaje, ja ću platiti tačno to što mi vi kažete, ali dajte mi djevojku za ženu. « 
13 Sinovi Jakubovi odgovoriše Sišemu i Hamoru, ocu njegovom.</s><s>Ne bez skrJahijaja, oni govoriše onom koji je obeščastio njihovu sestru Dinau.</s><s>14 Oni rekoše njima: » Mi ne možemo učiniti to što si ti rekao i dati našu sestru jednom neobrezanom čovjeku jer bi to za nas bila ljaga.</s><s>15 Mi vam možemo dati našu privolu samo ako postanete jednaki nama izvršivši obrezanje svih vaših muških.</s><s>16 Mi ćemo vam davati naše kćeri, mi ćemo uzimati vaše za sebe, stanovaćemo s vama i bićemo jedan narod.</s><s>17 Ako vi ne prihvaćate od nas obrezanje,  mi ćemo uzeti našu kćer i otići. « 
18  Njihov govor ugodi Hamoru i njegovom sinu Sišemu.</s><s>19 Mladi čovjek ne zakasni izvršiti sve što je rekao, jer je htio Jakubovu kćer.</s><s>On je bio najutjecajniji u kući svojeg oca.</s><s>20 Hamor i njegov sin Sišem se vratiše na vrata svojeg grada  i rekoše ovim riječima: 
21 »  Ovi su ljudi u miru s nama, nek' nastane  se u našoj zemlji i nek' obavljaju poslove i nek' im zemlja bude širom otvorena; ženimo njihove kćeri i dajimo im naše.</s><s>22 Ipak ti ljudi ne prihvaćaju živjeti s nama da bi stvo rili jedan narod osim ako svi naši muški nisu  obrezani kao i njihovi.</s><s>23 Njihova stada, njihova dobra i sva njihova stoka ne će li biti i naša ako im damo odobrenje da mogu stanovati s nama? «  
24 svi koji iziđoše k gradskim vratima saslušaše Hamora i njegovog sina Sišema; svi muški biše obrezani, svi oni koji iziđoše k gradskim vratima.</s><s>25 No, treći dan, dok ljudi još bijahu bolesni, dva Jakubova sina, Simeon i Levi  braća Dinina, odoše s mačem  u ruci u grad  i pobiše sve muške.</s><s>26 Oni posijekoše Hamora i njegovog sina Sišema, povratiše Dinu iz kuće Sišemove i izvedoše je.</s><s>27 Sinovi Jakubovi udariše na ranjene i opljačkaše grad jer bijaše njihovu sestru obeščastio.</s><s>28 Dočepaše se njihove sitne i krupne stoke, njihovih magaraca, svega što bijaše u polju i u gradu; 
29 zarobiše sva njihova Bogatstva, svu njihovu djecu, njihove žene i opljačkaše sve što je bilo u kući.</s><s>30 Jakub reče Simeonu i Leviju: » Vi ste mi donijeli nesreću i omrazili kod stanovnika ove zemlje, Palestineca i Perizita.</s><s>Mi smo malobrojni, oni će se ujediniti protiv mene i ubiti me, ja ću biti istrijebljen, ja i kuća  moja. « 
31 Oni mu odgovoriše: » Trebalo li je s našom sestrom postupati kao s prostitukom? «</s>

<s>Simeon i Levi osvećuju svoju obeščašćenu sestru</s>

