Ašiklije (Ćatić)/VIII
<s><poem>
Hodi, dušo, da ti ljubnem
Bujnu kosu - rumen-ružu,
Da utopim u tom milju
Zaljubljenu svoju dušu!</s>

<s>Nek se blijede usne moje
Na plamenu tome zgore
U strasnijem poljupcima
Do osvita rujne zore.</s>

<s>Al' gle, Crnko, zašto dršćeš,
Zašto strepe Tvoje grudi?</s><s>Lahor trese Tvojom kosom
I šapće mi: zora rudi! </poem></s>

<s>Musa Ćazim Ćatić</s>

