Iz ljubavnih melodija/I
<s><poem>
Sjedi za klavir, Niđar moja lijepa,
Pa sad mi jednu simfoniju sviraj,
Veličanstvenu k'o sunčani smiraj,
Kad melankolija prospe se vrh stepa.</s>

<s>I nek ti muzika poput šumnog slapa
S tipaka bruji i k nebu se vije -
I kao suze, što ih ljubav lije
Nek čežnja u njoj uzdiše i kapa.</s>

<s>Vlastitom dušom zvučne tipke preli,
Napoj ih čuvstvima mladog srca tvoga...</s><s>Pa nek mi ispod tvojih prsta b'jeli'</s>

<s>Jezikom svojim svaki akord zbori,
Da u tvom srcu jošte plamen gori...</s><s>O, sviraj pjesmu uzdisaja svoga! </poem></s>

<s>Musa Ćazim Ćatić</s>

