Biblija (Tomislav Dretar)/Grijeh naroda
<s>Grijeh naroda</s>

<s>Grijeh naroda</s>

<s>32 1 narod  vidje da Musa kasni sići s planine; narod  se prikupi oko Haruna i reče mu: » Ustaj!</s><s>Napravi nam bogove koji idu nama na čelu, jer taj Musa, čovjek koji koji nas dovede iz Egipta, mi ne znamo što mu se dogodilo. «
2 Harun im reče: » Izvadite zlatne obruče koji su u vaših žena  ušima, vaših sinova i kćeri, i donesite mi ih. «
3  Sav narod  izvadi zlatne naušnice koje su imali u ušima i donesoše ih Harunu.</s><s>4 Uzevši zlato iz njihovih ruku on ga oblikova u jedno tele.</s><s>Tad oni rekoše: » Evo tvojih bogova, Izraele, onih koji su te doveli iz Egipta! «
5  Harun vidje to, i sagradi jedan *žrtvenik pred statuom; potom Harun izreče ovako: »Sutra, praznik za ALLAHA!«
6  Sutradan, od ustajanja, oni  nudiše *holokauste i donosiše žrtve mira; narod  sjedne jesti i piti, i stane se veseliti.</s><s>7  ALLAH  oslovi Musu : » Siđi dakle, jer tvoj narod  se iskvario, taj narod  koji si ti doveo iz Egipta.</s><s>8 Oni nisu dugo čekali da siđu s puta koji sam im propisao; načinili su sebi jedan kip teleta, oni su poklonili pred njim, i žrtvovali su mu govoreći; Evo tvojih bogova Izraele, onih koji su te doveli iz Egipta. «
9 I ALLAH reče  Musi: »Ja vidim taj narod: Eh dobro!</s><s>To je jedan narod  krute šije!</s><s>10 A sada pusti me djelovati: da se moja  srdžba rasplamsa protiv njih, je ću ih uništiti i načiniću od tebe jedan veliki narod. «
11 Ali Musa stiša ALLAHOVO lice, svojeg Allaha,   govoreći: » Zašto, GOSPODE, tvoja se srdžba hoće rasplamsati protiv tvog Naroda kojeg si izveo iz Egipta, velikom silom i čvrstom rukom?</s><s>12  Zašto bi Egipćani govorili: Zloćom ih je izveo!</s><s>Da bi ih pobio po planinama!</s><s>Da bi ih zbrisao s površine zemlje!</s><s>Povrati se iz žestine tvoje  srdžbe i  zanijrči nanijeti zlo svojem Narodu.</s><s>13 Sjeti se Ibrahima, Ishaka i Izraela, svojih slugu, kojima si sam zajamčio, kojima si uputio ovu riječ: Umnožiću vaše potomstvo kao zvijezde na nebu i, svu ovu zemlju koju sam rekao, daću je vašem potomstvu, a oni će ju baštiniti zauvijek. «
14  I ALLAH se odreče zla kojeg je mislio nanijeti svojem Narodu.</s><s>15 Musa se okrenu i siđe s planine, s dvjema pločama *isprave u ruci, s ploče obje strane ispisane, ispisane i s jedne i s druge strane;
16  ploče, to bijaše djelo Allaha,   rukopis, bio je to rukopis Allaha,   urezan u pločama.</s><s>17 Jošua začu buku klicanja Naroda i reče Musi: » Ratna buka u taboru! «
18 Ali ovaj reče:
» Ni buka  pobjedničke pjesme,
ni buka pjesme poraženih,
ono što ja čujem, to je buka
hvalospjeva! «
19 Dakle,   kako se približavao taboru, on vidje tele i plesove; Musa se zapali od srdžbe, baci ploče i slomi ih o podnožje planine.</s><s>20 On uze tele koje su oni bili načinili, razluipa ga na sitne dijelove, zapali, rasu po površini vode i dade piti sinovima Izraelovim.</s><s>21 Musa reče Harunu: »Što ti je učinio ovaj narod  da mu doneseš na glavu jedan veliki grijeh?«
22 Harun reče: »Nek' se srdžba mojeg gospodara ne razbukta!</s><s>Ti i sam znaš da je narod  u jadu.</s><s>23 Oni su mi rekli: Načini nam bogove koji idu nama na čelu, jer taj Musa, čovjek koji nas je doveo iz Egipta, mi ne znamo što mu se dogodilo.</s><s>24  Ja sam im dakle rekao: Tko ima zlata?</s><s>Oni su ga povadili iz svojih ušiju i dali ga meni.</s><s>Ja sam ga stavio u vatru i izlio od njega ovo tele. «</s>

