Kad vjetrić piri
<s><poem></s>

<s>Gled'o sam kad vjetrić u obijesnoj šali
Uvojcima tvoje sumbul-kose njiše,
I s nje plavu ambru žudno, žedno siše
K'o bekrija vino, kad mahmurluk pali...</s>

<s>Gled'o sam kad vjetrić jelečić ti mali
Na grudima treska i strastveno diše,
Gladeći ti dojke lako... tiho... tiše,
K'o lijera na žali kad draškaju vali.</s>

<s>Ah! gled'o sam vjetrić vragoljasto kada
Svojom mekom usnom svilen zar upija
Međ' oblike lijepa tvoga tijela mlada:</s>

<s>I na toj sam sreći zavidan mu bio -
Đulizaro moja, sad baš evo i ja
U vjetrić bih laki pretvorit se htio!...</poem></s>

<s>Musa Ćazim Ćatić</s>

