Osman/13. pjevanje
<s></s>

<s>Trinaesto pjevanje</s>

<s>Gdje od mraka vjekovita
pod jazovim zja pučina,
usred svega segaj svita
najdubljijeh sred dubina</s>

<s>satarisan kralj pribiva
od rinutijeh s neba duhâ
u pučini ognja živa,
ki mu oholas svâ raspuha.</s>

<s>Slava mu je s teška jada,
ka se digla sa svijeh strana
od istoka do zapada,
kô Vladislav razbi Osmana;</s>

<s>pače, pazeć na veselja
poljačkoga svega puka
s istjerana neprijatelja, 
jak uboden bivo muka.</s>

<s>Podrtijeh iz uzdaha,
bez umrtja kojijeh crka,
krvavijem dimim paha,
smrdećijem pjenam hrka.</s>

<s>Škriplje zubim, riga plame;
od zlobe ga svrdô vrti
ne Poljake sharat same
neg krstjanstvo sve satrti.</s>

<s>Tijem u vijeću car veliki
ušto od mira slave slaga,
neprijatelj skoči priki
od ljuskoga svega traga;</s>

<s>netrpeća nadmen ijeda
s bukom, s treskom strašno vijeće 
i on kupit zapovijeda
od nabune i od smeće.</s>

<s>Nebu se oprijet spravam ovim
tvrdoglavi bijesnik stupa,
zaboravljen kô treskovim
svemoguća ruka lupa,</s>

<s>zasve da od nje, kad oholu
glavu istakmit k višnjem prope,
strmoglav se buši dolu
tmastijeh ogânj u potope.</s>

<s>Od pakljene oštre trublje
razdira se trubnja mukla
da idu kleti gdi je najdublje
prosjedena propas pukla.</s>

<s>Cokoću se, grohte i tresu
noćne sile iz dubine,
u gromovitu urnebesu
razlijegaju slijepe tmine.</s>

<s>Iz smrknutijeh gustijeh magla
jazovite u ponore 
strahoćâ se jata nagla
grominjaju, drožde i ore:</s>

<s>graču, hroču, skvrče, krište,
zviždu, veče, skviče, laju,
revu, reže, rže, vrište,
mukaju, vikaju, zavijaju.</s>

<s>U njekijeh su praščja rila,
vučju čeljus tko razglaba,
a ko gubice ima i krila
od ljiljaka i od žaba.</s>

<s>Ljudi s glavam crnijeh pasa,
žene od zmija kijem su kose,
bivoli odsprijed ki do pasa
čovječanske slike nose;</s>

<s>kučke u kih je žensko lice,
psi troglavi, zmaji hudi,
poluribe - poluptice,
poluzvijeri - poluljudi;</s>

<s>srde, nakazni i nemani,
i sve što igda ukaza se
vrla i grda u koj strani,
u pakljenom vijeću sta se.</s>

<s>Nad svijem vječnijem sjenam stišten
strašnodržac od propasti
gnjevnom srdžbom vas zaprišten
planta u zlobnoj oholasti.</s>

<s>Od krilatijeh kravosaca,
iz kijeh kužni ognji pište,
u stog mu se visok zbaca
grunje otrovno za sjedište.</s>

<s>Pod nogah mu se u krug svija
na zelene pjege i blijede
ljuta od sedam glava zmija
u iskrah tamnijeh bljujuć ijede.</s>

<s>Strašniji od svijeh, vrlji i grđi
sjedi silnik gorostasni;
u čadljavoj smeđoj rđi
zagašen mu je obraz tmasni.</s>

<s>Srši glava naježena,
trepte zmajska krila o pleću,
runjave uši do ramena
prostiru se i klepeću.</s>

<s>Iz kosijera slike grube
nos nezgromni na kljun pada:
čeljupine jazne trube 
zamršena visi brada.</s>

<s>Kosmurat je kip i uplesan,
tmasta iz oči munja udara;
jedan velik hrek neotesan
čapeti oštrom opšešara.</s>

<s>Na krvave kuda kaplje
dračnijem bičim u tle lupa:
s nokti od orla, granfi od čaplje
rašepača mište stupa.</s>

<s>Ispod čela vitoroga
razok pogled krivo izbeči
i, usne grizuć s ijeda mnoga,
u nesvijesne prasnu riječi.</s>

<s>Zdrtaše se jazi crni;
propas plamom većijem buknu;
nakostriječen nesmotrni
zbor zapiždri se i umuknu.</s>

<s>Iz svijeh glasa on ovako
ne zavapi neg zagrmi:
„U komu ovo silni pakô
zločestvu se unetrmi?</s>

<s>Što su oružja Poljakova
cara Osmana pridobili,
naša je šteta ne njegova,
ne on - mi smo izgubili!</s>

<s>Pakleni su, ne carevi,
vječni raspi i prikori,
i ne srami i ne gnjevi,
i o temu se ne govori.</s>

<s>Na boj leški put Podolja
pođe s carom množ tolika
da tonjahu cijela polja
pod pučinom od bojnikâ.</s>

<s>Strašna vojska biješe jaka,
iz pô svijeta ka se sklopi,
da dobude na Poljaka,
nu krstjanstvo sve potopi.</s>

<s>Ali ostaše nje junacim
najuzdanijijem s bojne hvale
na oružju prid Poljacim
srca ubijena, ruke pale.</s>

<s>Poletjesmo s našijem stijegom
mi u pomoć caru mladom,
oružani s daždom, s snijegom,
s mrazom, s ledom, s kugom, s gladom;</s>

<s>ali vojska zgar nebeska
zbučaše se i sastaše;
treskovim se sve rastrjeska
i razagna jato naše.</s>

<s>Tako s vojskom neizmernom
sam kraljević razbi cara:
nas molitvom tako smernom
kralj Šismundo sâm pokara.</s>

<s>Višnji oni ki pristao
zlopečit nas nije nikada, 
s anđelima htje Miha'ô
da naripi na nas tada.</s>

<s>I za biljeg sred visina,
sila silu otkli obori,
rasvanu se noćna tmina
ognjeno se nebo stvori.</s>

<s>Nu u propas propas donit
zaman se ičija moć je istakla:
uklonit se, ne poklonit,
ohologa ćud je pakla.</s>

<s>Sjeverna se strana odrva,
gdje najvećijem plemstvom dičan
ja pristolja stavljah prva
za višnjemu biti sličan.</s>

<s>I na ovomu da bi ruzi
dovršili našijem štetam!
sramotni su raspi druzi
kih prividim i gonetam.</s>

<s>U pogubah za poginut
sad se istočno carstvo kreće, 
i s mjesta se još porinut
olohnuta propas neće!</s>

<s>Desnica je sama jedna
umrloga Vladislava
ogoliti pakô vrijedna 
od svjetovnijeh svijeh država!</s>

<s>Nije š njim pakô jaki, nije,
ako slavnu i moguću
od privedre Austrije
novijem vezom združi kuću;</s>

<s>česarovom ako kćeri,
ugarskoga sestrom kralja,
kraljević se Poljak vjeri,
kraljevstvo se naše valja!</s>

<s>Kralj bo se Ugrinu u španskoga 
samodršca opet vijera,
ki iz svega carstva svoga
s obadva nas svijeta tjera.</s>

<s>Tako, neka ijedna puna
propas reži, još na glavu 
poljačka se spravlja kruna
nakon oca Vladislavu.</s>

<s>Ako pirne tim rodžbine
među ovim se kraljim slože
ter se oružja njih sjedine,
ko da im se oprijet može?</s>

<s>Carsku vojsku, ka ognjem sijeva,
mogô je Poljak sam razbiti;
da s toliko još kraljeva
kad se združi, što će biti?</s>

<s>Množ kraljevstvâ, množ otokâ,
pače veći dio od svijeta
drži, časti za proroka
i za sveca Mahumeta.</s>

<s>Nu ako se veće i jače
neg sve turske kraljevine
Osmanovo carstvo smače,
Mahumetov zakon gine.</s>

<s>Od krstjanskijeh igda kralja
ako se ovo jedno ocijepi, 
iz prostora svijeh zemalja
tursko se ime iskorijepi.</s>

<s>Da li se od nas trpjet može
da krstjani potaraše,
satarišu i podlože
vrhu zemlje sve što je naše?</s>

<s>Da zamukne pakô u svjetijeh,
povrže se hamalija,
i da hodža po mečetijeh
ne haleka i zavija?</s>

<s>Mečeti se pače obale,
smaknu otari svi na prešu,
i prilike naše pâle
shrnjigaju i poplešu?</s>

<s>Da izgubimo svetilišta,
da vas svijet se križu skuči
i Lučifer, zbjen u ništa,
u kraljevstvu praznu zuči?</s>

<s>Ne, ne, ne, ne! hitri i plasi
skoč'mo, tec'mo na sve strane!</s><s>Ovi se oganj veće ugási
prije nego sve njim plane!</s>

<s>Otmanović car nad carim
toliko se sad potište
da ponižen s poklisarim
mir u leške krune ište.</s>

<s>Na glavi mu je teško breme;
zbjen je, za uteć huđe štete,
primit s očim zažetijeme
od krvnika svake uvjete.</s>

<s>Nu po volji ali usiljen
ako Osman Leha moli,
poklonit se neće umiljen
vîk nikomu pakô oholi!</s>

<s>Jeda se je pozabila,
za ne doći na ta djela,
na nebesijeh naša sila
ka se čula i vidjela?</s>

<s>Zgoda onada kamugodi
druzima je dobit dala:
nam je vječna slava odi
nedobitna smjenstva ostala.</s>

<s>Ali da se tim ponosi,
što pomaga, svaki u sebi?</s><s>Šuplje riječi vjetar nosi:
djela se ištu pri potrebi?</s>

<s>O dostojni ki ste goru,
mrklijeh tmina nadaleče,
u rajskomu sidjet dvoru,
otkli svjetlos vaša istječe,</s>

<s>spomenuti zgode vrlo
i mrzeće sila mi je,
za na umrlijeh na neumrle
osvete nas raždeć prije.</s>

<s>Tim iz noćnijeh tec'te mraka,
o moji verni, cknjenje vrz'te
prije neg Turci od Poljakâ
uharače se i pokrste.</s>

<s>Ali u način da se opaki
sve zamésti bude prije,
motri, pleti, čini svaki
sve što može i umije!</s>

<s>U sto obraza priobraža'
i privraćaj sto besjeda,
varka, izdavstva, sumnja, laža
i hitrina i zasjeda!</s>

<s>Licimirstvo najblažiju
od dobrote sliku hini:
najhuđe se zlobe kriju
od svetinje u haljini!</s>

<s>Svak se obrni svud i svrni,
na krstjane Turke buni,
dokli okoliš mjesec krni
u okolišu svijeta ispuni.</s>

<s>Sij omraze, zlobe búdi,
srdžbe užiži, vriježi gnjive,
svađaj, smetaj, šteti, udi,
satariši prave i krive!</s>

<s>Mogorkinja slavna robi
do otraška leške puke,
i kraljević, ki pridobi
cara, od ženske pádi ruke!</s>

<s>U prilici od istine
priobražena laž se vrti,
da Korevski ban pogine
i mir smete svojom smrti!</s>

<s>Nu što zaman veće stoju?</s><s>Nije vas znane trijebi učit:
čâs pakljenu, vašu i moju
dosta vam je priporučit.“</s>

<s>Srdžbe, smeće, zlobe i gnjivi,
magle, oblaci, noćne tmine,
crni dimi, ognji živi
vojsci od pakla družbu čine;</s>

<s>smrtna otrovna kuga, i š njome 
raskazani glad i blijedi,
i s odjećom smrznutome
ledena ih zima slijedi.</s>

<s>Diklo znana od Parnaza
i Elikone svete gore 
ka potanko meni kaza
strašne od pakla dogovore,</s>

<s>spovijedati slijedi meni
glase prave i istine
što učini puk pakljeni
kad iz crne pođe tmine.</s>

<s>Djela od tmaste mrkle noći
slabi moj vid ne dohita
bez razumne tve pomoći,
kojoj skrovna sva su očita.</s>

<s>Na tisuće, na oblake
crna jata izletješe,
ter jasnomu suncu zrake
usred podne potamnješe.</s>

<s>Crn Carigrad osta bijeli
s svijem munarim od mečeta
ončas kad se u nj naseli
množ pakljenijeh hudijeh četa.</s>

<s>Tako u žetve zrele brime
lijepa njiva nepožnjena,
žitnijem klasom veselime
pribogato nakićena,</s>

<s>iznenadi sva pocrni
i potamni sa svijeh strana,
kad ju prikrije oblak crni
od čavaka i od vrana.</s>

<s>Nabunjivat jedni staše
hodžu i crkâv redovnike,
svu gospodu i sve paše
i zakonâ razumnike;</s>

<s>druzi bojne janjičare,
i s spahijam spahoglane,
i ostale vojničare,
pridošôce i građane;</s>

<s>tretji gospoje i carice
carskijeh dvora i polačâ,
ke su davne njih bojnice
i oružja njih najjača.</s>

<s>Zlim je druzim na pameti
ljudski rasap doba u stara
svega traga i podrijeti
da od ženskijeh bi privara.</s>

<s>Osman</s>

