Biblija (Tomislav Dretar)/Sulejman moli Allaha da blagoslovi narod
<s></s>

<s>Sulejman moli Allaha da blagoslovi narod</s>

<s>Sulejman moli Allaha da blagoslovi narod
54 čim Sulejman bi završio upućivati ALLAHU svu tu molitvu i to preklinjanje, on se podiže ispred *oltara ALLAHOVOG gdje bijaše klečao i, rukama ispruženim prema nebu, 
55 stojeći, glasno blagoslovi sabor Izrailov, govoreći:    
56 ” Blagoslovljen budi ALLAH koji je dao mjesto odmora Izrailu, svom narodu, sve kako bijaše rekao:    ni jedna od dobrih riječi koje bijahu rečene po Musi, sluzi njegovom, ne bijaše ostala bez učinka.</s><s>57 Nek' ALLAH, naš Allah, bude s nama kao što je bio s našim očevima; nek' nas ne ostavi i ne napusti nas, 
58 nek' prigne naša srca k sebi da bismo hodili svim njegovim putovima i čuvali zapovijedi, zakone i običaje koje on bijaše propisao očevima našim.</s><s>59 Nek' ova zaklinjanja koja sam upravo uputio ALLAHU budu danju i noću prisutna pred njem, našim Allahom, da bi činio pravdu sluzi svom kao i Izrailu, svom narodu, prema svakodnevnim potrebama; 
60 na takav način da svi narodi zemlje znaju da je ALLAH taj koji je Allah, da ga nema drugog.</s><s>61 Nek' vaše srce bude neporočno glede ALLAHA, našeg Allaha, da biste vi hodili prema njegovim zakonima, i čuvali njegove zapovijedi, kao što to činite danas.  “</s>

