Magareće godine / Uvod
<s>Bližio se kraju već drugi dan bitke za Bihać.</s>

<s>Prostrt
u dolini s obje strane rijeke Une, grad je bio sa svih strana zahvaćen brojnim požarima
i dimom.</s><s>Povlačeći se prema centru varoši, ustaše su tokom noći zapalile mnogobrojne
zgrade da bi osvijetlile teren preko koga su nastupali partizani.</s><s>Bihać se tresao
ispunjen gruvanjem topova i eksplozijom granata i bombi.</s><s>Brzopleto su rešetali mitraljezi
i praštale puške.</s><s>Iz Prekounja, od strane Grmeča, čulo se klicanje Krajišnika:</s>

<s>–Naprijed, Druga krajiška!</s><s>Rodi godina, rodila ti pšenica!</s>

<s>I sâm sam bio među Krajišnicima.</s><s>Prodirali smo od periferije grada prema velikom drvenom
mostu na Uni.</s><s>S druge strane rijeke, s visoke bihaćke Kule i još višeg tornja katoličke
crkve, uporno su nas tukla dva teška mitraljeza.</s><s>Naš komandant brigade, sav garav
i oznojen, samo je othukivao:</s>

<s>–Ma kad li će već jednom stići taj Baja s protivkolcem da ućutkamo one dvije rešetaljke.</s>

<s>Ne možeš od njih oči otvoriti.</s>

<s>Taj Baja, nišandžija na topu protivkolcu, neustrašiva i krupna delija, bio je moj školski drug
iz nižih razreda gimnazije, četiri godine proveli smo zajedno u ovome istom
Bihaću, u
đačkom internatu dobrotvornog društva "Prosvjeta".</s><s>Eno, između starih
kuća drvenjara viri
krov moga dragog internata, u kome provedoh tolike nezaboravne dane.</s>

<s>Tamo
oko internata naročito je gusto i opasno.</s><s>Zgrade se nalaze odmah pored Une.</s><s>Dijeli ih
od nje samo cesta i mali cvijetnjak ispred internata.</s><s>Neprijateljski mitraljezi
praše svuda
ispred zgrade, odvaljuju komadiće maltera i mekog kamena "bihacita"
od koga je kuća
zidana.</s><s>Na prostranom stepeništu pred glavnim ulazom leži već pet poginulih partizana.</s><s>Neoprezno su jurišali, i pokušali da prodru u zgradu, pa su pokošeni rafalima skrivenog
mitraljeza s druge strane Une.</s>

<s>Baja
je stigao već pred sam zalazak sunca sa svojim "jarcem".</s><s>Tako je on
zvao svoj laki protivtenkovski
top, koji je poskakivao poslije svakog pucnja kao nestašan jarac.</s><s>Nišanio je
kroz cijev u okrugli prozor na crkvenom tornju, ubacio granatu i sam sebi komandovao:</s>

<s>–Pali!</s>

<s>Jarac
zaglušno grunu i poskoči.</s><s>Komandant brigade uskliknu osmatrajući na durbin:</s>

<s>–Ih, posred srijede prozora!</s><s>Baja, živjela ti ruka!</s><s>Ubrzo je, punim pogotkom, ućutkao
i mitraljez
s tvrde Kule, a onda je nastao posljednji juriš Druge krajiške preko dugog
mosta na
rijeci.</s>

<s>–Iju-ju navali, Druga krajiška!</s>

<s>Uz
tutanj i klepet drvenih dasaka, partizani su se kao lavina sručili preko mosta,
iako su po
njemu rešetali posljednji mitraljezi i puške varoške odbrane.</s><s>Poslije pola sata
umukošei
posljednje puške.</s><s>Bihać je bio oslobođen.</s>

<s>Bilo
je to petog novembra 1942. godine.</s>

<s>U
sam suton zaustavih se pred odavna neviđenom, a tako znanom zgradom.</s><s>Internat
je ćutao,
mračan i pust, polupanih prozora.</s><s>A kako je nekad vrio i tutnjao od žagora, vike
i neumorne
đačke trke!</s>

<s>Gdje
li ste sad, negdašnji moji drugovi?</s><s>Gdje si, Krsto "Buvo", Hamide
"Rusu", Dule</s>

<s>Dabiću
"Hajduče"?</s><s>Zašto se ne javite starom drugu?</s><s>Dosta smo hljeba zajedno
pojeli,</s>

<s>izvukli
more kazni, naskitali se, napričali, naigrali.</s><s>Gdje li ste to otišli, kakve li
vas igre odvukoše
da me više ne čujete?</s>

<s>Tišina.</s><s>Niko ne odgovara, ćuti internat, izrešetan, mračan i pust.</s>

<s>I te večeri, petog novembra 1942, ja se pred opustjelim zamrlim internatom
zarekoh da ću jednog
dana ispričati najmilije uspomene iz svojih đačkih dana.</s>

<s>Evo,
dakle, počinjem...</s>

