Magareće godine /IX glava
<s>Krajem jeseni dobili smo u konviktu, a u isto vrijeme u našem razredu, jednu čudnu prinovu: braću Mandiće, blizance, učenike trećeg razreda.</s>

<s>E, njih je valjalo vidjeti!</s>

<s>Bili su djeca nekog finansa iz Gospića, pa kad im oca premjestiše sa službom u Bihać, i oni, naravno, iz gospićke gimnazije pređoše u bihaćku.</s>

<s>Ti dječaci bili su slični jedan drugom kao jaje jajetu, toliko slični da su vjerovatno i roditelji ponekad imali muke da ih razlikuju.</s><s>Osim toga, uvijek su bili jednako obučeni, pa je to još više povećavalo upravo zaprepašćujuću sličnost između njih dvojice.</s>

<s>Zbog te njihove neobične sličnosti, svakodnevno su se dešavali razni nesporazumi, smiješne zgode i doživljaji.</s><s>A osim toga braća su po prirodi bili vrlo bistri dječaci, lukavi i promućurni, pa su tu svoju sličnost vrlo vješto iskorištavali gdje god su stigli.</s><s>Zbog njihove sličnosti prvi je bio namagarčen De-De-Ha, zatim brojni konviktaši, pa profesori, policija, fotograf, vlasnik bioskopa Jovo "Kinedžija" i svak drugi koje na njih svojom nesrećom naletio.</s>

<s>De-De-Ha je bio ovako natociljan.</s>

<s>Onoga dana kad su braća Mandić, Ranko i Branko, stigli u konvikt, prvi je na njih nabasao De-De-Ha.</s><s>Najprije je susreo Ranka u našoj učionici i dobro ga zagledao, a kad je izišao u dvorište, ugledao je Branka i zinuo od čuda.</s>

<s>– Pazi, otkud se ovaj brže stvorio ovdje?!</s>

<s>Ma ček, možda sam se ja prevario!</s><s>Skoknuo je u učionicu, a kad je tamo ponovo ugledao Ranka, još se više uprepastio.</s>

<s>– Gle, opet je ovdje!</s>

<s>Onda se glavačke sjurio u dvorište, naletio na Branka i sav zbenavljen okomio se na njega:</s>

<s>– Ti se sa mnom rugaš, je li?!</s>

<s>– Zašto? – začudio se Branko.</s>

<s>– Kako zašto!</s><s>Čas me sretaš u dvorištu, čas u učionici.</s><s>Kud se to provučeš da mi je znati.</s><s>Domišljati Branko dosjeti se u čemu je stvar pa odgovori potpuno mirno:</s>

<s>– Prođem kroza zid.</s><s>De-De-Ha se naroguši.</s>

<s>– Misliš ti da sam ja budala, a?</s>

<s>– Evo da se kladimo u olovku da ću izići iz ovoga zaključana svinjca prije tebe, a kad me vidiš tamo, trkom se vrati do svinjca i opet ću se ja u njemu naći prije neg ti dođeš</s>

<s>. – Evo da nećeš!</s><s>Daj ruku!</s>

<s>Pljesnu dlan o dlan, zatim De-De-Ha zatvori nepoznatog dječaka u svinjac, čvrsto zaglavi klin u drvenu prečagu da se ne može otvoriti i bezglavo odjuri prema učionici.</s><s>A tamo, tek što je otvorio vrata, spazi onog istog đaka kako nekim konviktašima pokazuje punu kutiju olovaka.</s>

<s>– Pazi ti, sve je ono dobio na opkladu od ovakvih budala kao što sam ja! – preneraženo promuca Dule i bez riječi jurnu natrag, u dvorište.</s><s>Tamo, u svinjcu nađe svog zatvorenika, koji ga još s vrata dočeka:</s>

<s>– Burazere, ovamo olovčicu!</s>

<s>De-De-Ha mu dade bez riječi jednu pokratku i odmagli preko dvorišta praznovjerno se obzirući kao da je vidio samog đavola.</s><s>Tek blizu kuhinje zaustavi se pred Jovom Skandalom i zamoli ga:</s>

<s>– Deder, molim te, zvekni mi jednu vruću, jer nikako danas ne znam sanjam li ili sam budan.</s>

<s>Skandal mu rado odalami jednu zaušnicu i prijateljski reče:</s>

<s>– Budan si, junače!</s><s>Ako ne vjeruješ, hoćeš li još jednu?</s>

<s>– Hvala ti ko bratu, dosta je bilo.</s>

<s>Međutim pola sata kasnije, kad je De-De-Ha ugledao braću zajedno i vidio da mu je podvaljeno, on brže-bolje ponovo pronađe Skandala i zadihano viknu:</s>

<s>– Deder, dobrotvore, razvući mi još jednu!</s><s>Skandal ga opet svesrdno omarisa, a kad se dječak izgubi, on začuđeno izbulji oči.</s>

<s>– Ma šta li je ovo sad, ovi te mole da ih biješ?</s><s>Skandal!</s><s>Ko će ga znati, možda ovo ja sanjam pa bi me trebalo nečim dobro mardeknuti da se probudim.</s>

<s>Braća Mandići odmah su počeli podvaljivati i našem Baji.</s><s>Samo jedan od njih uplatio je Baji mjesečnu članarinu od pola dinara da mu se može rugati, a obojica su zbijali šegu na Bajin račun, ali de ti sad pogodi koji se od njih džabe ruga.</s>

<s>Jednog dana poslije duga mozganja, Baja odlučno izjavi:</s>

<s>– Ili oba plaćajte, ili bijem onoga koga uhvatim, pa bio on Branko ili Ranko.</s><s>Nema više veresije.</s>

<s>Ona rđa, naš paziteIj Smrdonja, takođe je imao muke s nemirnom braćom.</s><s>Kad jedan od njih načini neku gužvu, on nikako da pogodi je li to bio Ranko ili Branko.</s><s>Na kraju je u crnu knjigu jednostavno počeo da bilježi ovako:</s>

<s>"Jedan od braće Mandića skakao po učionici.</s><s>Jedan Mandić izmakao stolicu drugom Mandiću.</s><s>Blizanac Mandić spavao na času..." itd.</s>

<s>Ako bi prefekt kaznio jednog Mandića, kaznu su braća sporazumno, dijelila popola.</s><s>Na primjer, ako je Branko kažnjen s dva dana bez doručka, jedan bi izdržao Ranko, a jedan Branko.</s><s>I zabranjen izlazak nedjeljom također se dijelio: tri sata odsjedio bi u pritvoru jedan brat, a tri drugi.</s>

<s>Dolaskom braće Mandića naša borbena grupa iz trećeg razreda silno je ojačala.</s><s>Oni su uvijek bili orni i spremni za svaki podvig, svaku šalu i podvalu.</s><s>Čak da ih i ne obavijestiš o nekom tajnom planu, oni odnekud pogode da ga ti praviš i već ti evo jednog od njih, namiguje i pita:</s>

<s>– Šta to snuješ, pobratime, a?</s><s>Pa zar to može biti bez nas, je li?</s>

<s>U konviktu je s braćom još nekako išlo, ali u samoj gimnaziji, u razredu, Mandići su svakodnevno pravili pravi dar-mar na veliko naše uveseljavanje.</s><s>Postalo je prosto pravo zadovoljstvo ići u školu, jer si svaki dan očekivao neku njihovu najnoviju majstoriju.</s>

<s>Kad profesor prozove jednog od Mandića da odgovara, onda izlazi onaj koji je bolje spremio lekciju.</s><s>Jedan je bolje znao srpski jezik, istoriju i zemljopis, a drugi matematiku, fiziku i hemiju, pa su tako i odgovarali.</s>

<s>Strogi profesor Perun pokušao je da doskoči braći, pa čim bi, recimo, ispitao Branka i poslao ga na mjesto, odmah bi prozvao Ranka, ali braća bi u klupi tako brzo i vješto izmijenjala mjesta da bi opet izlazio Branko i ponovo govorio, ali sad pod imenom Ranka.</s>

<s>Pokušaše najzad da ih smjeste u razne razrede, jednog u "treći be", a drugog u "treći a", ali sad se tek načini pometnja.</s><s>Više niko živ, pa ni mi sami, nismo znali ko s nama u razredu sjedi, Ranko ili Branko.</s>

<s>Bobu Gicu braća su odmah "pročitala".</s><s>Čim su ga prvi put ugledala, jedan reče:</s>

<s>– Ovo je neko lickalo! – I njuškalo! – dopuni ga drugi.</s>

<s>A s njihovim dolaskom u konvikt počelo je nešto još mnogo važnije: objavljen je istrebljivački rat "crnoj knjizi", magacinu naših grijehova, naših kazni i stradanja.</s>

