Evropska konvencija o ljudskim pravima/Protokol broj 1.
<s></s>

<s>PROTOKOL UZ KONVENCIJU O ZAŠTITI LJUDSKIH PRAVA I OSNOVNIH SLOBODA 
("Prvi protokol")</s>

<s>Pariz, 20.</s><s>III 1952. godine
 
Vlade potpisnice, kao članice Savjeta Evrope:</s>

<s>Rješene da preduzmu korake kako bi osigurale zajedničko provođenje određenih prava i sloboda koje već nisu uključene u Dio I Konvencije o zaštiti ljudskih prava i osnovnih sloboda, potpisane u Rimu 4. novembra 1950. (u daljem tekstu "Konvencija"),</s>

<s>Sporazumjele su se o sljedećem:</s>

<s>Član 1.</s>

<s>Zaštita imovine</s>

<s>Svako fizičko ili pravno lice ima pravo na neometano uživanje svoje imovine.</s><s>Niko ne može biti lišen svoje imovine, osim u javnom interesu i pod uvjetima predviđenim zakonom i općim načelima međunarodnog prava.</s>

<s>Prethodne odredbe, međutim, ni na koji način ne utiču na pravo države da primjenjuje takve zakone koje smatra potrebnim da bi nadzirala korištenje imovine u skladu s općim interesima ili da bi osigurala naplatu poreza ili drugih doprinosa ili kazni.</s>

<s>Član 2.</s>

<s>Pravo na obrazovanje</s>

<s>Niko ne može biti lišen prava na obrazovanje.</s><s>U vršenju svih svojih funkcija u oblasti obrazovanja i nastave država poštuje pravo roditelja da osiguraju takvo obrazovanje i nastavu koji su u skladu sa njihovim vlastitim vjerskim i filozofskim uvjerenjima.</s>

<s>Član 3.</s>

<s>Pravo na slobodne izbore</s>

<s>Visoke strane ugovornice se obavezuju da u primjerenim vremenskim razmacima održavaju slobodne izbore s tajnim glasanjem, pod uvjetima koji osiguravaju slobodno izražavanje mišljenja naroda pri izboru zakonodavnih tijela.</s>

<s>Član 4.</s>

<s>Teritorijalna primjena</s>

<s>Svaka visoka strana ugovornica može prilikom potpisivanja ili ratifikacije, ili u svako doba poslije toga, dostaviti Generalnom sekretaru Savjeta Evrope izjavu o tome u kom obimu prihvata da se odredbe ovog protokola primjenjuju na teritorijama za čije je međunarodne odnose odgovorna, a koje su navedene u izjavi.</s>

<s>Svaka visoka strana ugovornica koja je dostavila takvu izjavu u smislu prethodnog stava može prema potrebi dostaviti novu izjavu kojom mijenja uvjete sadržane u ranijoj izjavi ili ukida primjenu odredbi ovog protokola u odnosu na bilo koju teritoriju.</s>

<s>Izjava data u skladu sa ovim članom smatra se kao da je data u skladu sa stavom 1, člana 56.</s><s>Konvencije.</s>

<s>Član 5.</s>

<s>Odnos prema Konvenciji</s>

<s>Visoke strane ugovornice smatraju odredbe članova 1, 2, 3. i 4. ovog protokola kao dodatne članove Konvencije i sve odredbe Konvencije primjenjuju se u skladu s tim.</s>

<s>Član 6.</s>

<s>Potpis i ratifikacija</s>

<s>Ovaj protokol je otvoren za potpis državama članicama Savjeta Evrope potpisnicama Konvencije; on se ratificira istovremeno ili poslije ratifikacije Konvencije.</s><s>On stupa na snagu poslije deponiranja deset instrumenata o ratifikaciji.</s><s>U pogledu svake potpisnice koja ga bude ratificirala poslije toga, Protokol stupa na snagu na datum deponiranja instrumenta o ratifikaciji.</s>

<s>Instrumenti o ratifikaciji deponiraju se kod Generalnog sekrtera Savjeta Evrope, koji će sve članice obavijestiti o onim članicama koje su izvršile ratifikaciju.</s>

<s>Sačinjeno u Parizu dana 20. marta 1952. godine, na engleskom i francuskom jeziku, pri čemu su oba teksta podjednako vjerodostojna, u jednom primjerku koji se deponira u arhivama Savjeta Evrope.</s><s>Generalni sekretar će dostaviti ovjerene primjerke svakoj vladi potpisnici.</s>

