Balkis (Ćatić)
<s><poem>
Rujine Sabe i sad pričat znaju
Priču iz drevnih biblijskih vremena,
Kad 'no je Balkis u kraljevskom sjaju
Ravnala sudbom bezbrojnih plemena.</s>

<s>Njoj sa svih strana prosci dolažahu,
Cjelivajući podnožje joj trona.</s><s>Puzavost njinu preziraše ona
I nogom srca gazi im u prahu.</s>

<s>Tek gordi sin je Izraelov znao
Likom joj svojim ispuniti grudi,
Kad s džinskom vojskom pod Sabu je pao.</s>

<s>Ifrit je čežnje nju blijedu i nijemu
Donio s krunom pod krilima k njemu
I rek'o: "Kraljice, robinja mu budi!..."</poem></s>

<s>Musa Ćazim Ćatić</s>

