Biblija (Tomislav Dretar)/Šimej proklinje Davuda
<s></s>

<s>Šimej proklinje Davuda</s>

<s>Šimej proklinje Davuda
5 Kralj Davud stiže u Bahurim kad jedan čovjek izlazise iz  njega.</s><s>On bijaše iz istog klana kao i kuća   Saulova i zvao se Šimej, sin Gerov.</s><s>Sve dok izlaziše on izricaše kletve.</s><s>6 On bacaše kamenje na Davuda i na sve sluge kraljeve, a ipak, sav narod i svi junaci bijahu s desna i s lijHava Davudu.</s><s>7 Evo što  govoriše Šimej  u svojim kletvama: ”Odlazi, odlazi ništarijo krvoločna!</s><s>8 ALLAH je dao pasti na tebe svu krv kuće Saulove, na čijem si mjestu postao kraljem.</s><s>ALLAH je vratio kraljevstvo u ruke tvojem sinu Absalomu, a tebe evo, u nesreći, jer ti si krvolok. “ 
9 Abišaj, sin Serujavljev, reče kralju: ” Zašto ovaj crknuti pas proklinje mog Gospodina kralja?</s><s>Pusti me prijeći i ta odsječem mu glavu. “ 
10 Kralj reče: ”Što  ima između mene i vas, sinova Serujavljevih?</s><s>Ako proklinje i ako mu je ALLAH rekao: idi prokleti Davuda, ko mu može reći: Zašto si to učinio?“ 
11 Davud reče Abišaju i svim njegovim slugama: ” Ako moj sin, onaj koji je potekao od mene, hoće moj život, s jačim razlogom je ovaj Benjaminit; pustite ga kleti, ako mu je to ALLAH rekao.</s><s>12 Možda će ALLAH pogledati na moj jad  i vratiti mi sreću, umjesto njegovog današnjeg prokletstva.“
13 Davud nastavi napredovati sa svojim ljudima, dok Šimej napredovaše padinom planine, njemu sa strane, nastavljajući proklinjati i bacati kamenje, sa svoje strane.</s><s>On je također dizao prašinu.</s><s>14 Kralj i sva njegova vojska stiže preumorna.</s><s>Ondje, povratiše dah.</s>

