Sa obzora zarudila zora
<s>Sa obzora zarudila zora zbirka je pjesama hrvatskog emigranta Jage Solde objavljivanih u Chicagu i Širokom Brijegu između 1959. i 1995. godine.</s>

<s>Hrvati se bore u tuđini</s>

<s>Hrvatski narodni otpor (Chicago, travanj 1985.)</s>

<s>Samo ime pokazuje svima
zašto dušman na oku nas ima
tko Hrvate ubija i mori
dok se Hrvat za slobodu bori.</s><s>To su ljudi nama nepoznati
što ih UDBA svojim novcem plati
neki od njih podrijetlom Hrvati
al' UDBA-ine sluge i dželati.</s><s>OTPOR-u su u njedrima bdjeli
rodoljubim' život oduzeli
i klevetu svjetskom sudu dali
da smo narod zločinački, mali.</s><s>Pravda traži, poštenje nalaže
da istina svijetu se pokaže
za zločine dokaze nam dajte
ne blatite nedužne Hrvate!</s><s>To hrvatska poruka je svima
svim vladama i svim moćnicima
Hrvati se bore u tuđini
za slobodu i čast Domovini.</s><s>Ali svjetska farizejska sila
Hrvatim' je oštro odbrusila:
vaš hrvatski OTPOR diljem svijeta
i Istoku i Zapadu smeta!</s><s>Svjetska sila traži saveznike
da hrvatske slomi otpornike
svakom kazna od dvadeset veća
nešto manja od pola stoljeća.</s><s>Al' Hrvati duhom ne klonuše
već još čvršće k borbi prionuše
nastaviše borbu u tuđini
za slobodu i spas Domovini.</s>

<s>Prisega (logor u Italiji, 1959.)</s>

<s>Iz prsta smo kap crpili
iz vrča ju smjerno pili
križ smo sveti poljubili
tako vjernost potvrdili.</s><s>Zatim smo se zagrlili 
i prisegu položili.</s><s>Uvijek ćemo vjerni biti
a dušmanu nikad kriti
mi hoćemo vodit' borbu
za svoj narod i slobodu.</s><s>Ne izdati narod, vjeru
ni u tuzi ni čemeru
svaki ovaj mladi borac
hrvatski je dragovoljac.</s>

<s>U Madridu grobnica od zlata (logor u Italiji, prosinac 1959.)</s>

<s>Jeka grmi s brda i dolina
cvili kopno i morska pučina
Hrvatska se sve do Drine trese
tužne glase sokol joj donese.</s><s>Poglavnik je smrtni san usnio
u Španjolskoj kosti ostavio
ne dočeka željenu slobodu
svome dragom hrvatskome rodu.</s><s>Gorka muka i sudba nemila
Hrvatim' se oko srca svila
Domovina jeca sa zrenika
oplakujuć' svoga Poglavnika.</s><s>U Madridu grobnica od zlata
tu počiva vođa od Hrvata
nad grobnicom mramor-ploča bdije
da se znade gdje Poglavnik snije.</s><s>Makar nije u borbi uspio
Hrvatsku je beskrajno ljubio
branio je svega svoga vijeka
ime će mu čuvati dovijeka.</s>

<s>Ožalošćeno stado (Chicago, veljača 1971.)</s>

<s>uz smrt dr. fra Vendelina Vasilja (27. svibnja 1909.-2. siječnja 1971.)</s>

<s>Tek nastala sedamdeset prva
kad Hrvate tužna vijest shrva
smrt odnese našeg Vendelina
plemenitog hrvatskoga sina.</s><s>O sudbino nemila i kleta
što nam uze sa ovoga svijeta
Vendelina, našeg milog brata
rodoljuba, značajnog Hrvata!</s><s>Zar ne vidiš naše teške boli
u hrvatskoj našoj suznoj doli
Vendelina ti nemilo uze
tko će sada brisat' naše suze?</s><s>Tko će sada tješit' tužno stado
tko će krijepit' i staro i mlado
tko Hrvate branit' od dušmana
što nasrću na nas svakog dana?!</s><s>Ti si im'o sve ljudske vrline
naš premili oče Vendeline
učio nas ljubit' dragog Boga
a jednako i bližnjega svoga.</s><s>I još k tome Hrvatsku voljeti
za svoj narod hrabro se boriti
da sloboda jednom nama sine
i da ropstvo zauvijek umine.</s><s>Domovino, majko okovana
kad slobodu stekneš jednog dana
donijet ćemo tebi tvoga sina
našeg dragog oca Vendelina!</s>

<s>Hrvati se u Chicagu bore (Chicago, kolovoz 1971.)</s>

<s>Još i sada mi smo rastuženi
jer smo ljutim bičem pogođeni
izgubismo vrlog oca svoga
stup OTPOR-a našeg hrvatskoga.</s><s>Fra Vendelin dušu ispustio
jer je Gospod tako odredio
da ga zovne u nebeske dvore
gdje anđeli svoga Boga dvore.</s><s>Siroti smo sada u tuđini
ali vjerni dragoj Domovini
Hrvati se u Chicagu bore
za svanuće hrvatske nam zore.</s><s>U beznađe ne ćemo tonuti
nikad duhom ne ćemo klonuti
tuđina nas proganja i bije
al' hrvatska krv u nama vrije.</s><s>Puni volje, puni pouzdanja
žive vjere i čvrsta ufanja
tražit ćemo priliku i zgodu
da Hrvati dobiju slobodu.</s>

<s>Tužno cvili Hrvatica mati</s>

<s>Tužno cvili Hrvatica mati (logor u Italiji, travanj 1961.)</s>

<s>Tužno cvili Hrvatica mati
što joj narod u tuđini pati
pa odluči u tuđinu ići
i Hrvate tamo sve obići.</s><s>Majka želi sve potanko znati
kako žive tamošnji Hrvati
kako žive muževi i žene
i hrvatske svete uspomene.</s><s>Kako mladi hrvatski govore
i kako se za Hrvatsku bore
i misli li Hrvat u tuđini
vratiti se k svojoj Domovini?</s><s>Jesu li nam obitelji zdrave
drže li se naše vjere prave
poštuju li bližnjega i Boga
drže li se reda moralnoga?</s><s>I još puno željela je znati
zabrinuta Hrvatica mati
svakoga bi htjela zagrliti
i k pravoj ga sreći uputiti.</s><s>Hrvati joj u tuđini zbore
da se oni za Hrvatsku bore
da je puno čestitih Hrvata
čiji primjer vrijedi suha zlata.</s><s>Da Hrvati mnogi iz tuđine
žele doć' u krilo Domovine
u njoj živjet', njom se ponositi
njoj i sebi sreću donositi.</s><s>Ali ima i loših Hrvata
osim zlata, nađe se i blata
i pohlepe za novcima ima
i požude za svim užicima.</s><s>Zbivaju se lomovi u braku
neki dijele i djecu nejaku
roditelji neki se ne bore
da im djeca hrvatski govore.</s><s>I još drugih tamnih strana ima
u tuđini među Hrvatima
al' su ipak jače svijetle strane
kojima su staze obasjane.</s><s>Sve to sluša Hrvatica mati
raduje se i u srcu pati
raduje se zbog svih svijetlih strana
ali pati zbog hrvatskih rana.</s><s>Suze briše Hrvatica mati
kličuć' gromko: voljeni Hrvati,
u tuđini čestiti budite,
Boga štujte, Hrvatsku ljubite!</s>

<s>Majci rođenoj (logor u Italiji, rujan 1961.)</s>

<s>Draga moja Ti majko rođena
suzna oka, lica ispaćena
al' je meni Tvoje lice drago
više nego svega svijeta blago.</s><s>Zato, majko, čeznem u tuđini
vratiti se miloj Domovini
vratiti se na ognjište svoje
cjelivati milo lice Tvoje.</s><s>U toj čežnji šapuće mi vila:
teška te je sudba pogodila,
nikad ne ćeš domaju vidjeti,
ni rođenu majku zagrliti.</s><s>Jer dušmani ne daju ti doći
moraš ostat' u tuđoj samoći
za Hrvatskom stalno uzdisati
i za majkom suze prolijevati.</s><s>Ne mogoh se s time pomiriti
da ću uvijek tužni stranac biti
da grob ne ću vidjet' oca svoga
ni majčina lica premiloga.</s><s>Tad pokaza bijela zora zrake
i ja stigoh u zagrljaj majke
vedrim smiješkom lice joj je sjalo
toplim suzam' sina oblijevalo.</s>

<s>Svaki Hrvat o povratku sanja (Chicago, siječanj 1965.)</s>

<s>Jutrom zvijezde odlaze sa neba
k'o Hrvati iz Doma svojega
dani teku, nižu se godine
Hrvat čami sred mučne tuđine.</s><s>A Hrvatska naša brižna mati
ne prestaje svoju djecu zvati
i pali im svjetlost svoga duha
da spoznaju tugu tuđeg kruha.</s><s>Tuđina je kao tuđa majka
muka u njoj i nevolja svaka
tko ne kuša, taj ne može znati
kako stranac u tuđini pati.</s><s>Svakog dana na srcu mu tuga
mučna čežnja i dosada duga
svaki Hrvat o povratku sanja
s puno boli, s puno pouzdanja.</s>

<s>Svi su naši, al' neki udbaši (Chicago, studeni 1979.)</s>

<s>Vrijeme mutno, zloduh vatru piri
ne dopušta da se Hrvat smiri
stalno kuša nekog potkopati
i pod nekim jamu iskopati.</s><s>Usred starog rodnog doma moga
gdjeno majka čeka sina svoga
neprestano zloduh vreba mene
uz svagdanje varke i ucjene.</s><s>Doušnika u tuđini hoće
jer im nikad nije dosta zloće
al' ja volim sa Zemlje nestati
neg' Sotoni svoju dušu dati.</s><s>U tuđini sa mnom svi su naši
svi su naši, al' neki udbaši
pa ako im Judin novac godi
đavo dušu u lancu im vodi.</s><s>Za Judin će novac obraz dati
i nedužne ljude klevetati
tko se takvim zlodusim' zamjeri
on nastrada u najgoroj mjeri.</s><s>A tko vjerno služi udbašima
hrpe blaga od njih stalno prima
al' što će mu to blago prljavo
kad je dušu Sotoni prodao?!</s>

<s>Sporazumno složimo se bratski! (logor u Italiji, siječanj 1961.)</s>

<s>Diljem svijeta hrvatske skupine
poradite za spas Domovine
sporazumno složimo se bratski
i pod barjak krenimo hrvatski!</s><s>Sad u jeku atomskoga doba
da srušimo dušmanina svoga
što nam zemlju lancim' okovao
i majke nam gorko rasplakao.</s><s>Rastjera nas po hladnoj tuđini
sve na žalost majci Domovini
i ne da nam doći k rodnom domu
ni k ognjištu zavičajnom svomu.</s><s>Zato naprijed, brat uz svoga brata
kao ptica lastavica jata
potražimo pod rođenim krovom
stara gnijezda u proljeću novom.</s><s>Neka stara probudi se slava
i obnovi hrvatska država
nek' sloboda Hrvatima svane
neka ropstvo zauvijek nestane!</s>

<s>Smrtna kosa pokosi nam brata (Chicago, prosinac 1965.)</s>

<s>fra Tugomiru Soldi (1. ožujka 1911.-17. prosinca 1965.) poginulom u prometnoj nesreći u Americi 1965.</s>

<s>Suze lijem dok stihove slivam
tugom srca ja strofe protkivam
u Ohiu nesreća se zbila
Tugomira fratra usmrtila.</s><s>Smrtna kosa pokosi nam brata
svećenika i vrlog Hrvata
o nemila sudbino ukleta
što ga diže sa ovoga svijeta?!</s><s>U naponu snage kad je bio
na cesti je život izgubio
taj nesretni slučaj kad se zbio
Hrvate je u crno zavio.</s><s>Opet jedan fratar nam odlazi
opet jedna zvijezda nam zalazi
svakog dana sve nove golgote
a Hrvati ostaju sirote.</s><s>Al' što ćemo, Bog je tako dao
Tugomira u Nebo pozvao
moramo se s time pomiriti
i životom uzore slijediti.</s>

<s>Brijeg Široki, zavičaju mili (logor u Italiji, srpanj 1969.)</s>

<s>Brijeg Široki, ponositi grade
tvoja prošlost i slava se znade
dušmani ti izbrisali ime
prijatelji ponose se njime.</s><s>Dušmani te teško razorili
tvoje fratre smrću umorili
al' se sinci tobom ponosili
tvoju slavu svijetom pronosili.</s><s>Brijeg Široki, zavičaju mili
u tebi su velikani bili
u tebi će oni opet biti
iznova će tebe proslaviti.</s><s>Uljudba će tvoja zablistati
i mladost će tvoja prolistati
propupat će svo usahlo bilje
procvjetat će smilje i kovilje.</s><s>Radost će ti razvedriti dane
sunce će ti obasjati rane
gnijezdo novo ti ćeš odsad viti
na Taboru preobražen biti.</s><s>Brijeg Široki, ti grudo hrvatska
primi srca sinovska i bratska
tvoja djeca k tebi se vraćaju
u zanosu tebe pozdravljaju!</s>

<s>Nogomet je bitka plemenita (Chicago, srpanj 1965.)</s>

<s>U Chicagu jednom se dogodi
ljuti boj se nogometni vodi
na jednoj se strani "Hrvat" bije
a na drugoj "Mladost" iz Srbije.</s><s>Utakmicu došlo gledat' rado
sve hrvatsko, i staro i mlado
pjesma ječi, zastave se viju
dok se momci na travnjaku biju.</s><s>Hrvati se k'o lavovi bore
stalno trče, nikad se ne more
"Hrvat" loptom prava čuda čini
ratuje se k'o da smo na Drini!</s><s>Hrvatim' se ipak srce steže
jer još nitko ne zatrese mreže
navijači gromko navijaju
a igrači sve bolje igraju.</s><s>A onda se pljesak prolomio
jedan Hrvat mrežu pogodio
Hrvati su Srbe pobijedili
navijači uspjeh proslavili.</s><s>Srbi poraz ne mogu podnijeti
pravu bitku žele započeti
nema bitke, redarska će svita
nogomet je bitka plemenita.</s>

<s>Tuđina je naša teška mora (Chicago, studeni 1985.)</s>

<s>dominikancu o. fra Vjekoslavu Lasiću</s>

<s>Dok Vjekoslav u Švedskoj je bio
mnoge mudre riječi je zborio
iznad svega osudu tuđine
i pohvalbu mile Domovine.</s><s>Tuđina je naša teška mora
tuđina je i od smrti gora
Hrvatska je domovina mati
većeg blaga ne možeš imati.</s><s>Vjekoslav je govorio tako
mogao je razumjeti svatko
a tko nije njega razumio
život ga je tome naučio.</s><s>Tuđina je k'o stijena studena
tuđina je zemlja neljubljena
ako u njoj nekad moraš biti
nju što prije trebaš napustiti.</s><s>I vratit' se milom rodu svomu
ljubljenomu rodu hrvatskomu
nemajka je tvoja sva tuđina
majka ti je tvoja Domovina.</s>

<s>Poduka iz puka</s>

<s>Spomen na Divu Grabovčevu (Chicago, travanj 1974.)</s>

<s>Vran planino što te stoji jeka
il' od zvijeri ili od čovjeka
il' se vriska od svatova ori
il' od groma tvoja šuma gori?</s><s>Nije moja gromoglasna jeka
ni od zvijeri niti od čovjeka
nit' se vriska od svatova ori
nit' od groma moja šuma gori.</s><s>Nešto strašno događa se sada
silovatelj nevinost napada
žrtva mu je jedna čista djeva
po imenu Diva Grabovčeva.</s><s>Al' je Diva život žrtvovala
i nevinost svoju sačuvala
silovatelj kaznu je dobio
u zlosilju život izgubio.</s><s>Sada Diva u raju uživa
na nevinost svu mladost poziva
njezin krvnik trpi svoje muke
za spas vapi i toči jauke.</s><s>Na Kedžari gdje je Diva pala
bijela ruža od iskona cvala
a sa groba gdje Diva počiva
Božja milost u duše se sliva.</s>

<s>Majka mi je savjet dala (Chicago, kolovoz 1991.)</s>

<s>Kad sam bio pun poleta
radoznao, željan svijeta
majka mi je savjet dala:
život, sine, nije šala.</s><s>Svijet je, sine, pun taštine
i moralne prljavštine
požuda ga stalno vodi
dobitak mu samo godi.</s><s>Vuk u ovčjem runu hodi
teško s njime doć' k slobodi
dok se narod krvi, kolje
jači grabi što je bolje.</s><s>A moćniku sve to godi
jer u torbu njemu hodi
njegovo se blago množi
kad se drugi negdje gloži.</s><s>Ali ne će iz zla djela
spasit' dušu od pepela
tko zlo čini, zlo iskopa
jer pod sobom jamu kopa.</s><s>Uzalud mu ljudske moći
Božji sud će brzo doći
primiče se svakog dana
Božja pravda pouzdana.</s><s>Iz zemlje se vulkan diže
prži, pali sve što stiže
oluja se silna stvara
kuće nosi, kamen valja.</s><s>A iz Neba Gospod zbori
ljudskoj duši on govori:
mogu samo dobra djela
dušu spasit' od pepela.</s><s>Zato, sine, dobro čini
to je savjet moj jedini
jer dobro nas k Dobru vodi
k našem spasu i k slobodi.</s><s>To je majka ispričala
takav savjet sinu dala
sin odvrati: majko, hvala
pravi si mi savjet dala!</s>

<s>Bogataši, dobro promislite (Chicago, lipanj 1978.)</s>

<s>Zbog kakvih smo mi otišli jada
u daljine kletoga Zapada
zbog čega smo u zabludi bili
i u tome mladost izgubili?</s><s>Kad djevojka mlada momka ljubi
u zanosu i pamet izgubi
a kad momak u ljubavi sniva
sve mu slatko, sve mu glatko biva.</s><s>Al' kad život pokaže gorčinu
mnogi ljudi padnu u mučninu
pa kukaju što su učinili
zašto nisu pametniji bili.</s><s>Nekoga je poslužila sreća
da brak sklopi i blago uveća
da mu raste svaka trgovina
da mu cvjeta cijela imovina.</s><s>Ali takav život brzo prođe
nesta mladost, starost hitro dođe
bolest prijeti i smrt mu se sprema
a još k tome on potomstva nema.</s><s>Sve nestaje što mu biše drage
osta pusto zemaljsko mu blago
a u blago sveg' života svoga
vjerovao više neg' u Boga.</s><s>Bogataši, dobro promislite
i zemaljske varke ostavite
duša vam je neumrlo blago
život vječni bogatstvo predrago.</s>

<s>Hrvatska Hrvatima</s>

<s>Sa obzora zarudila zora (Chicago, travanj 1993.)</s>

<s>U Zagrebu zvijezda je zasjala
u Madridu zvijezda je odsjala
dušmani joj ne dadoše sjati
da slobodu ne steknu Hrvati.</s><s>I sve druge zvijezde što su sjale
i hrvatske staze obasjale
sve su one bile utrnute
od sablasti srbijanske krute.</s><s>Hrvati se u crno zavili
u zdvojnosti tada su mislili
Hrvatskoj se vječna propast sprema
za Hrvate više spasa nema!</s><s>Maks i Bruno zadnje žrtve bile
što hrvatske luči su nosile
što su htjeli narod pomiriti
mirotvorjem Hrvatsku stvoriti.</s><s>Te su snage u krvi klonule
al' sve lađe nisu potonule
nova snaga u zemlji se budi
i slobodu Hrvatima nudi.</s><s>U pomirbi neka sloga bratska
ujedini sva srca hrvatska
Franjo Tuđman sve Hrvate zove
da se sliju u bratske redove.</s><s>Sa obzora zarudila zora
od Zagreba do Jadranskog mora
stvorit će se svuda sloga bratska
rodit će se država Hrvatska!</s>

<s>Vukovar je stijeg slobode vio (Chicago, siječanj 1993.)</s>

<s>Gorko plače vukovarska vila
nad Zagrebom raširila krila
pomoć traži od svoga prijestolja
Vukovar je na rubu pokolja.</s><s>Grad junački sve od sebe dao
tri mjeseca on se je hrvao
sad od pusta praha na nizini
potamnilo nebo na visini.</s><s>Ruševina sad se svud obara
i garište krvavo se stvara
ječi jauk od zore do mraka
i od mraka do novog danka.</s><s>Grad krvnici satiru i blate
nemoćnike kolju i krpate
i još kliču: treba nam salate
bit će mesa, klat ćemo Hrvate!</s><s>Dok Vukovar gori i izdiše
tragove mu srpska ruka briše
al' ih nikad ne će izbrisati
spomen njegov čuvat će Hrvati.</s><s>Slavu će mu posvuda pronijeti
i slobodu jednom donijeti
Vukovar je stijeg slobode vio
i Hrvatskoj pobjedu donio!</s>

<s>Herceg-Bosna jamac je slobode (Chicago, svibanj 1995.)</s>

<s>Mostar grmi od vriska junaka
jauk ječi od zore do mraka
zrakoplovi kuće poravnaše
a topovi zemlju potkopaše.</s><s>Htjeli bi nas u prah pretvoriti
i Srbiji zemlju pripojiti
al' u ponor cijeli plan im ode
Herceg-Bosna jamac je slobode.</s><s>Herceg-Bosna i Hrvatska mati
ne da da se istrijebe Hrvati
sklopiše se bratski dogovori
svaki Hrvat za svoj dom se bori.</s><s>A i naša braća u tuđini
pomoć daju dragoj Domovini
i borcima u svom zavičaju
da ustraju, da se ne predaju.</s><s>Da obrane zemlju pradjedova
za budućnost vlastitih sinova
da obrane stečenu slobodu
za naslijeđe hrvatskome rodu!</s>

<s>Hrvatska se na slobodu budi (Chicago, studeni 1994.)</s>

<s>U njemačkom Leonbergu gradu
gdje Hrvati muče se na radu
sina rodi Hrvatica majka
na koga će dizati se hajka.</s><s>A ubrzo potrebe velike
odvode ga sve do Amerike
ni četvrtu nije napunio
kad je novu domaju dobio.</s><s>Mali Verner bistra uma bio
bistrinu mu svatko zapazio
rastao je u stasu i znanju
marljiv bio i noću i danju.</s><s>Roditelji hrvatskoga roda
kojima je zgažena sloboda
svojim sinom zadovoljni bili
iskreno se njime ponosili.</s><s>Kad je Verner za život sazrio
i fakultet kad je završio
žarko sunce tad s neba zarudi
Hrvatska se na slobodu budi.</s><s>Sve sinove ona k sebi zove
na zadatke velike i nove:
sinci moji, što ste u tuđini
požurite k majci domovini.</s><s>Domovinu oslobodit' treba
njeni sužnji vapiju do neba
Verner Ilić odazva se prvi
ne bojeć' se ni patnje ni krvi.</s><s>Roditelji nisu mu smetali
samo su mu topli savjet dali:
brani sine, domaju Hrvatsku
ali čuvaj i vjeru kršćansku!</s><s>Nemoj, sine, po zlu putu ići
pa i tebe zlo će mimoići
stara poštuj, a nejaka brani
pošten budi i pošten ostani!</s><s>S blagoslovom svojih roditelja
ode Verner tragom svetih želja
u redove hrvatske obrane
svim Hrvatim' da sloboda svane.</s><s>Prijavi se ministru obrane
i započe svoje ratne dane
ratne dane i ratne godine
sred patničke svoje Domovine.</s><s>Neustrašiv svuda borac bio
ni pred kim se nije uplašio
u tijelu mu još biljega ima
od granata i nagaznih mina.</s><s>Pred junacim' junački hodio
i junake hrabro predvodio
branitelje bratski je ljubio
i u svemu njima uzor bio.</s><s>Mladi časnik rodoljubljem gori,
mladoj vojsci o slobodi zbori
Verner Ilić za Hrvatsku živi
domovini Hrvatskoj se divi!</s>

<s>Branitelji sa Širokog Brijega (Chicago, svibanj 1993.) =</s>

<s>Rođeni su na studenoj stijeni
uz preslicu nježno odgojeni
bura, žega i poskoci ljuti
klesali su njihov značaj čvrsti.</s><s>Borili se na kopnu i moru
branili su doline i goru
čuvali su zemlju svojih pređa
da se nikad ne pomakne međa.</s><s>Prasak grmi, pucnjava se ori
rekao bi da to Mostar gori
iz visina tuku zrakoplovi
a sa brda puške i topovi.</s><s>Neretva se prije rane zore
uzburkala kao burno more
drvlje nosi i kamenje mrvi
sva crvena od vojničke krvi.</s><s>Leš do leša svud okolo leži
crni oblak u visine bježi
klikom kliču kraj hrvatskog stijega
branitelji sa Širokog Brijega.</s><s>Samo naprijed, a s vjerom u Boga
hrvatska će pobijediti sloga
dotle Srbi bježe preko brda
k'o bezglava razbijena krda.</s><s>Neretva se prelijeva u krvi
al' hrvatski barjak ide prvi
hrabri momci idu pokraj njega
branitelji sa Širokog Brijega!</s>

<s>Život guši tko Hrvatsku ruši (Chicago, travanj 1995.)</s>

<s>Predvodnici, dajte hvalu Bogu
i hrvatsku poduprite slogu
zatornik je tko izdaju sprema
u njem' ljudstva ni ljubavi nema.</s><s>U njem' srce izdajničko bije
u njemu se zmijsko leglo krije
tko Hrvatsku želi usrećiti
on joj mora uvijek vjeran biti.</s><s>Uzalud je vikati do neba
da Hrvatskoj bolji program treba
to govore samo oholice
što se bore za svoje stolice.</s><s>Usta su im puna Domovine
riječ njihova puna neistine
za Hrvatsku tobož' sve bi dali
a djelom bi odmah ju izdali.</s><s>Dvojica su i nedavno htjela
izdajnička počinit' nedjela
a narodu stali govoriti
da će bolju državu stvoriti.</s><s>Al' im narod nije vjerovao
i plan njihov brzo je propao
u Hrvatskoj tako bitku gubi
tko sebično samog sebe ljubi.</s><s>Sramota je izdajica biti
Domovini svojoj nauditi
život guši tko Hrvatsku ruši
život štiti tko Hrvatsku kiti!</s>

<s>Povratak</s>

<s>Odlazak u izbjeglištvo</s>

<s>Iz kolijevke naše
roditeljska
ljubav, sine
nek' te prati.</s><s>Ti se opet
iz tuđine
rodnoj grudi
vrati!</s>

<s>Odlazak preko granice</s>

<s>Bijedni se putnik
po tuđini
krije,
majci knjigu žalovitu
štije.</s><s>Njom tuđinu
želi da
raskrije.</s><s>Teško breme
on sa sebe
prti,
jer tuđina
gora je od
smrti.</s>

<s>Odlazak u bolnicu</s>

<s>Ne čekaj me,
draga majko,
otiš'o sam
predaleko,
i povratka
meni nema.</s><s>Spavaj, majko,
al' ne gasi
svijeće,
jer unuci
znat' te naći
ne će.</s>

<s>Oronuli starac</s>

<s>Oronuli starac
razorena srca:
tu života nemam,
tuđa zemlja
u srcu me
boli,
al' mi snage daje,
jer me moja
voli.</s>

<s>Povratak</s>

<s>Dolazim ti,
majko,
uz obilje
blaga,
na srcu mi
leži
Domovina
draga.</s>

