Преди около двадесет години минах през трудни времена. Не можех да намеря удовлетворяваща работа. За мой срам, аз трябваше да карам един училищен автобус, за да свързвам двата края и да живея в къщата на един приятел. Един следобед, докато карах през тих крайградски квартал, бях толкова тъжен, че се питах "Защо животът ми стана толкова труден?" "Какво не е наред със света?" Тогава спрях в автобуса, за да оставя едно малко момиче.
Един от приятелите на автора. Истински джентълмен. Управител в болница Не е споменато.