Като млад човек, нямаше нищо, което да ми хареса повече от неделните следобеди. По-късно се катерех по дядовската ферма. Много пъти ми се струваше, че съм се покатерил по каменните стени. "И аз съм се качвал по каменните стени, и къщата, и полето са ми се стрували безкрайни часове забавление за градско дете като мен. Бях свикнал да шепна: "Не ме докосвай!" Все още си спомням един следобед, когато бях на осем години.
в града във фермата със своите баба и дядо Далеч от родителите си