Съвестта ми отново беше прободена по време на обиколка из Венеция през 2010 г. Бях намерил убежище от тълпите в тихо кафене край канала. Пред кафенето стоеше една стара жена, коленичила на древните калдъръмени камъни, молеща се. Един самотен млад бек-пакър се отдръпна от тълпата, пиейки нещо, но забелязах, че той също наблюдаваше жената. Една туристическа група погледна към жената и я остави.
Той искаше хората да знаят, че е богат и мил. Той искаше туристическата група да го последва. Той искаше да спре туристите, като направи това. Той искаше да помогне на жената сам.