Човек, който живее абсолютно сам в пустинята или гората, е свободен от други хора; но той не е абсолютно свободен. Свободата му е ограничена по няколко начина: Първо, от нещата около него, като диви животни или скали, твърде стръмни, за да се изкачат. Второ, от собствените си нужди: трябва да има сън, вода, храна и подслон от екстремни горещини или студ. И накрая, от собствената си природа като човек: болестта може да го нападне, а смъртта със сигурност ще му дойде.
Те няма да имат свобода и ще трябва да помагат на другите. Те могат да си помагат взаимно за защита от диви животни. Те трябва да работят за собствената си храна и приюти. Щастието на всеки е за сметка на свободата на другите хора.