Всяка година на рождения ми ден, може би от времето, когато навърших 12, в къщата ми беше доставена бяла градина. Не се появи никаква мистерия. Повикването на цветето не беше толкова полезно. След известно време спрях да се опитвам да открия името на подателя и просто се зарадвах на красивото бяло цвете в мека розова хартия. Но никога не спрях да си представям кой може да бъде дарителят. Някои от най-щастливите ми моменти бяха прекарани мечтания за подателя.
Момче, на което писателят се е натъкнал. Един от съседите на писателя. Един от съучениците на писателя. Майката на писателя.