Джонсън и Тениел притежавали Браунакър като съвместни наематели с право на преживялост. Джонсън изпълнил ипотека на Браунакър на Лоудън, за да си осигури заем. Впоследствие, но преди да бъде изплатена задлъжнялостта на Лоудън, Джонсън починал ненаказан, като Стоукс като единствен неин наследник на закона. Юрисдикцията, на която се намира Браунакър, признава теорията за ипотеките. В подходящо действие съдът трябва да определи, че титлата на Браунакър е
в Тениел, като цялата лихва подлежи на ипотеката. в Тениел, безплатно и без ипотека. Половината в Тениел, без ипотека, а другата в Стоукс, обект на ипотеката. половината в Тениел и половината в Стоукс, като и двете подлежат на ипотеката