Преди двадесет години, когато бях само на петнадесет години, трябваше да напусна училище, за да работя в магазин за втора употреба. Синди винаги ми беше ядосана, когато започвах да се усмихвам. Но работата ми беше да оправям дупки от кожа, да изгарям цигари на седалки и да поправям предни стъкла. Всеки ден се чувствах оптимистична, позитивна и мила, и се опитвах да се ядосам на някого. Един ден, докато поправях предното стъкло на стара кола, Синди, собственикът на магазина ми казваше:
Не искаше да ходи повече на училище. Семейството му било бедно и той трябвало да издържа семейството си. Искал е да спечели пари, за да си купи кола втора ръка. Трябваше да помага на родителите си в магазина за употребявани коли.