Когато бях на 12 години, имах враг, момиче, което обичаше да изтъква недостатъците ми. Седмица след седмица списъкът ни растеше. Бях много слаба, но не бях добра ученичка, говорех твърде много, бях твърде горда и т.н. Опитах се да чуя всичко това, докато можех. Най-накрая се ядосах. Изтичах при баща ми със сълзи в очите.
Той й казал да не обръща внимание на казаното от нейния "враг". Той я критикува и казва да преодолее недостатъците си. Той й казал да напише всичко, което нейният "враг" е казал за нея и да обърне внимание само на нещата, които са верни. Той отказа да вземе списъка и да го погледне.