Веднъж имаше един стар фермер. Той имаше кон и конят беше почти толкова стар, колкото себе си. Една сутрин той се качи на младия си син, за да продаде коня. "И така, един стар човек се качи на коня. "И така, баща и син ходеха, защото фермерът не искаше да бъдат твърде уморени. Те срещнаха двама мъже на пътя. Те казаха: "Защо ходиш, фермер? Имаш кон. Това е дълъг път, за да стигнем до пазара.
Старецът беше глупак. Конят беше стар и щеше да умре. Правилно е да слушаш другите. Невъзможно е човек да прави всички доволни през цялото време.