Влакът започна да се движи. Имаше много хора от всички възрасти. Повечето от тях бяха работещи мъже и жени и млади колежански момчета и момичета. Близо до прозореца седеше един старец със сина си, който изглеждаше на около тридесет години. Докато влакът се движеше, синът беше изпълнен с радост, защото беше много развълнуван от пейзажа навън. Той каза с висок глас: "Виж, татко, зелените дървета и пейзажът са много красиви!" Това накара другите хора да се чувстват много странно.
Трябва да сме приятелски настроени към болните хора. Трябва да се научим да се наслаждаваме на природата. Трябва да уважаваме възрастните хора. Трябва да знаем истината, преди да се оплакваме.