Когато баща ми се готвеше за работа, къщата ни се ръководеше от почуквания и думи. Дошъл долу да закуси. Сутрешната хартия лежеше до чинията му. Той винаги четеше "Смъртта" първо, а след това чукаше веднъж на масата. Една от сестрите ми донесе тоста си, вече смазана за него. Обикновено той не казваше нищо, но веднъж го чух да казва: "Обичам те много, Едит."
Баща им никога не им е помагал. Баща им винаги давал различни инструкции по едно и също време. Всеки от тях трябваше да започне и да завърши работата си точно навреме. не бяха умни или достатъчно бързи, за да си вършат работата.