Стояхме на върха на една църковна кула. Баща ми ме беше довел на това място, недалеч от дома ни, за да ми поднесе обяда. Чудех се защо. "Погледни надолу, Елза", каза татко. Събрах цялата си смелост и погледнах надолу. Видях площада в центъра на селото, и видях кръстоската на улиците, водещи към площада. "Виж, скъпа моя," Баща ми каза нежно.
Не беше толкова зле, колкото казва авторът. Беше вкусно. Не можеше да бъде по-лошо. Беше толкова добър, колкото и готвачът й.