Един банкер си спомняше от сутрин до вечер как се смееше. Понякога се радваше на това, че гледаше, че гледаше, беше много по-доволен от правенето на обувки от всеки друг. Напротив, съседът му, който се въртеше в богатство, пееше малко и спеше по-малко. Той беше банкер, когато случайно заспиваше през деня, обущарят го събуждаше с песента си. Тогава банкерът се оплакваше, че Бог го е направил.
Той се тревожеше за парите си ден и нощ. Погреба всички пари и беше много щастлив. Чудеше се как да използва всичките пари. Осъзнал източника на тъгата си и върнал парите.