Когато бях дете, майка ми обичаше да прави филийки за закуска от време на време. И си спомням, че една вечер, особено когато тя беше направила закуската, но най-хубавият ден в болницата. Каква вечер толкова отдавна, майка ми сложи чиния с яйца, наденица и изключително изпечени филийки пред баща ми. Спомням си, че чаках да видя дали някой е забелязал. И все пак баща ми беше посегнал към филийката, усмивка на майка ми.
Движи се. Озадачен. Изненадан съм. Разочарован.