Беше почти тъмно. Слънцето падаше по планините далеч. Малкият Том се върна вкъщи със сълзи в очите. "Имаше ли нещо, Том?" Каза майка му с голяма усмивка. "Не успях. Планината е толкова висока и пълна с големи или малки камъни по пътя. Аз все още продължавам напред. Но бях уморен и беше толкова късно, че трябваше да се върна." Том се разплака.
Целта не е важна. Планината е много красива. Процесът е по-важен от резултата. Всеки трябва да изкачи планината.