Имало едно време един паяк с името Ананси. Той знаел, че е много умен, но също така знаел, че не е много мъдър. Той не харесвал това, но той не знаел какво да прави. Един ден той имал идея. Той обиколил селото с кошница и помолил всеки човек да му даде част от мъдростта си. Хората се смеели на Ананси, защото знаели, че той се нуждаел от мъдростта най-много.
Знаеше, че е много умен. Искаше да покаже късмета си. Надявал се е да срещне сина си. Мислеше, че не е достатъчно мъдър.