Веднъж един баща беше седнал на масата за вечеря с жена си и децата си. Един добър приятел, който беше дошъл да ги посети, ядеше с тях. Докато те седяха там, часовникът удари дванадесет, а непознатият видя, че вратата се отвори и много бледо малко дете, облечено в снежнобели дрехи, влезе. Нито се огледа, нито проговори, но отиде направо в съседната стая. Скоро след това се върна и също толкова тихо излезе от вратата.
Защото е искал да ги върне в гроба си. Защото може да си купи парче зибек. Защото е получил от майка си, за да даде на един беден човек. Защото не може да си прости след смъртта си.