Веднъж, когато бях тийнейджър, баща ми и аз стояхме на опашка, за да си купим билети за цирка. Едно семейство между нас и продавачката на билети направи голямо впечатление на мен. Имаше осем деца, вероятно под 12-годишна възраст. Дрехите им бяха чисти. Децата бяха добре възпитани, всички стояха на опашка, двама по двама зад родителите си, държаха ръце.
Защото семейството беше много голямо. Защото семейството беше много щастливо. Защото семейството беше много шумно. Защото семейството беше много бедно.