Когато бях момиче на 10 години, аз се присъединих към училищния отбор по крос-кънтри и се упражнявах два пъти седмично, на 1,8-километровия курс, който най-накрая се движех по-добре от преди и мислех, че курсът ще е по-лесен. Това беше истински шок, който свърших да дишам в първите няколко минути. Никога не осъзнавах колко изморително може да е бягането, но не мислех да се откажа. С течение на времето, станах малко по-бързо.
Знаеше много за това. Исках да бъда велик бегач. Тренираше бягане всеки ден Никога не съм мислил, че тичането е толкова уморено.