"Мога ли да видя бебето си?" щастливата нова майка попита. Когато снопчето беше в ръцете й, тя не можеше да се обърне към кошарата на баща си. "Който беше издъхнал, а ти беше се обърнал към него." Лекарят се обърна бързо и погледна през високия болничен прозорец. Времето доказа, че слухът на бебето е перфектен. Само външният му вид беше несъвършен. Когато се втурна един ден от училище, той се хвърли в ръцете на майка си.
Лекар. Баща му. Майка му. Непознат.