Когато бях дете, трапезарията ни имаше два вида столове - два големи стола за сядане и четири малки за сядане. "Когато по-големите стояха на края на масата, по-малките стояха отстрани, освен когато един от нас отсъстваше, след това мама седеше на един от по-малките столове. Татко винаги седеше на края, на "главата" на масата. Седеше на мястото, на което беше седнал татко.
Не се чувстваше зле, защото баща му така или иначе щеше да седи там. Чувстваше се щастлив, че е изпълнил трудната задача. Той беше напълно доволен от новата подредба на седалките. Съжалявал за стореното и искал да обвини жена си.