Беше неделна сутрин и бях в ужасно настроение. Двама от моите приятели бяха тръгнали да се усмихват на филмите предната вечер и не бяха ме поканили. "Бях в стаята си, за да ги накарам да съжаляват, когато баща ми дойде. "Исках да отида на разходка, Бек? Това е прекрасен ден." "Не! Оставете ме на мира!" Това бяха последните думи, които му казах онази сутрин.
Баща му претърпя ужасен инцидент. Не можеше да кара до мола с приятелите си. Приятелите му не го бяха поканили на кино. Баща му не му позволил да излиза с приятелите си.