Хората често говорят така, сякаш срамежливостта ни е болест или психическо състояние, което може да бъде излекувано. Предпочитам да мисля за нея като за емоционално увреждане. Това е нещо, с което сме родени и нещо, което той носи със себе си през целия ни живот. Има твърде много хора, които изглежда са решени да намерят някакъв начин да премахнат срамежливостта си. По мое мнение, това е загуба на време. Не искам да кажа, че не трябва да правим нищо.
Не сме достатъчно отворени. Не се чувстваме сигурни в сърцето си. Опитваме се да достигнем до другите през цялото време Липсват ни някои социални умения.