Беше горещ летен ден. Баща ми и аз се готвехме да отидем в болницата. След като се бяхме разделили с приятеля ми Кейти и кучето. Когато се обадихме, това беше най-хубавият ден. Току-що бях си облякъл костюма, шортите и потника, и бях си опаковал чантата със слънцезащитен крем и всичко останало, което ми трябваше за деня.
Сузи беше единственият човек, който помагаше на автора с трудности. Авторът се опасява, че тя може да получи същата болест като Сузи. Авторът се възползва много от разговора по телефона със Сузи. Авторът не разбира, че Сузи е била нейна истинска приятелка до смъртта на Сузи.