Когато сме млади и мечтаем за любов и удовлетворение, мислим може би за покрити с луна парижки вечери и разходки по плажа. Никой не би ни казал, че най-великите моменти от живота са кратки, непланирани и почти винаги ни хващат неподготвени. Не много отдавна, докато четях приказка за лека нощ на седемгодишната ми дъщеря, Ани, аз разбрах за нейния фокусиран поглед.
Защото е знаела, че вселената няма да й бъде дадена. Защото синът й беше най-важният човек за нея. Защото тя мислеше, че е най-щастливата в момента. Защото за автора е било много важно да танцува със сина си.