Американските родители обикновено мислят, че детето им не трябва да има повече джобни пари, отколкото децата, с които редовно се свързва. Дори и да са по-богати, децата не могат да се сравнят с по-богатите, тъй като голямо семейство, тежки отговорности или други условия правят необходимо да се даде на детето по-малко пари, отколкото е обичайно в квартала. Каквито и да са джобните пари, цялата му употреба не се контролира от родителите, защото детето се научава да използва правилно парите само чрез себе си.
Защото не може да управлява парите си и се държи в неблагоприятна позиция. Защото той не може да се присъедини към другарите в сладкарница от време на време. Защото не може да се научи да използва парите, като ги харчи сам. Защото не може да има друг избор, освен да спестява, да печели от харченето на пари.