Преди години работих в една фабрика в малък окръг.Всеки ден аз се изправих много рано и често не слушах много допълнително отношение през нощта.Бях толкова уморена и изтощена.След това целият й живот беше безнадежден.След това един ден прочетох следната статия от списание: "Една жена можеше да живее със съпруга си в лагера на пустинята Мохаве по време на войната.Тя просто мразеше мястото: топлината беше почти 125 градуса на сянка, вятърът й непрекъснато духаше.
Една жена отишла да живее със съпруга си в голям град. Жената най-накрая се сприятелила с местните. Писала е на родителите си, че ще идва. Жената е получила отговора на родителите си по въздушна поща.