"Мога ли да видя бебето си?" щастливата нова майка попита. Когато снопчето беше в ръцете й, тя не можеше да мръдне кошарата от плат, за да погледне малкото му лице. "Но докторът се обърна бързо и погледна през високия болничен прозорец. Времето доказа, че слухът на бебето е перфектен. Само външният му вид беше несъвършен. Когато се втурна вкъщи от училище един ден и се хвърли в ръцете на майка си.
Нервен. Съпричастен. Горд. Ядосан.