Преди известно време един приятел, работещ в една част на града, не го познавах много добре, ме покани да го посетя. Отне ми часове да стигна до там, а аз карах навсякъде, докато той търсеше място, където да паркирам колата си. Най-накрая намерих място на една задна улица. Тъй като вече закъснях половин час, паркирах колата си бързо и побързах пеша. Вървейки бързо по улицата, не можех да спра да си мисля, че е много по-лесно да вървя.
Искаше да се върне. Не знаеше къде е паркирал колата си. Имал е телефонно обаждане. Намерил е колата си.