Израснах в малък град в Южна Канада. Всяка есен, имаше една седмица на баба ми беше приятно да се усмихвам. Хиляди хора от други градове идваха да продават и купуват неща. Това беше най-вълнуващото време на годината. Когато дойде "Fairtime", баба ми стана най-натовареният човек в семейството. Баба беше мила, добре образована стара дама. Тя беше добра в готвенето. По време на "Fairtime", роднините идваха да живеят там.
Тя не можеше да готви толкова добре, колкото преди. Тя не можеше да види нищо. Тя вече не беше "полезен" човек. Никой не живееше с нея и не се грижеше за нея.