"Хей, Джена, мислиш ли, че все още ще бъдем егоистични приятели, когато сме на осемдесет и две?" Попитах моята приятелка. "Беше ясно, че тя се чудеше къде съм застанал с такъв въпрос. Загубата на Джена щеше да бъде като загуба на много близка сестра. Ние се размотавахме заедно. "Разбира се, ние все още ще бъдем приятели, когато сме на осемдесет и две. " Джена обяви силно. На следващата година, в четвърти клас.
Това, което Джена написа, беше смешно. Джена ще бъде отново нейна приятелка. Тя беше щастлива за идващата Коледа. Тя беше щастлива да получи коледна картичка.