Един ден един млад човек стоеше в центъра на града и ми казваше, че има най-красивото сърце в целия град. Голяма тълпа се събра, и всички мислеха, че е съвършено. Нямаше недостатък в него. Изведнъж един старец каза: "Сърцето ти не е толкова красиво, колкото моето." Тълпата и младежът погледнаха сърцето на стареца. Беше пълно с белези. Младият човек се засмя.
Сърцето му беше болезнено. Чуването на стареца беше съвършено. Сърцето му беше съвършено. Той самият беше най-красивият.