Ние се занимавахме с въпроса кога да помогнем на една пациентка да умре. Лекарите от нашето поколение очевидно не се занимаваха със сериозните проблеми на лекарите. Когато се връщахме към стажантските си дни, аз си спомнях за някои болни пациенти, понякога в кома, с безнадежден рак. За много от тях пишехме заповед за тежки медикаменти-морфин от часовника. Това не се говореше открито и малко се пишеше за това. Беше важно, не спорно.
Лекарите инжектирали повече морфин на пациента, за да сложат край на живота му. Лекарите го отпращали и го молели да се върне у дома и да чака смъртта. Лекарите ще напишат нова заповед за тяхното медицинско лечение, за да облекчат болката си. Лекарите обсъждали плана си за лечение с пациента и записвали решението.