Докато вървях по Еджуър Роуд, усещах, че светът се затваряше в мен. Всички звуци, които ми се струваха, че съм слушал, бяха изчезнали. Бях навлязъл в света на тишината. Това обезпокоително преживяване се случи преди няколко седмици, когато се съгласих да оглуша за деня, за да подкрепя работата на благотворителните слухови кучета за глухи хора, за които съм посланик. Когато успях да взема такси до офиса на мениджъра ми, Гавин, не можех да чуя.
Скучно е да живееш в свят на тишина. Авторът трябва да използва жестове, за да общува с приятелите си. Има много други начини да се помогне на глухите да разберат другите. Много обикновени хора просто приемат изслушването за даденост, докато не го загубят.