Имаше прекрасна зеленчукова сянка. Там растеше голямо дърво. И пластирът, и дървото се чудеха на мястото прекрасен вид, и те бяха гордостта на градинаря. Но никой не знаеше, че зеленчуците и дървото не можеха да се понасят. Зеленчуците мразеха сянката на дървото, защото им оставяха само достатъчно светлина, за да живеят. Дървото, от друга страна, мразеше зеленчуците, защото пиеха почти цялата вода.
Зеленчуците съжалиха, че дървото пресъхва. Градинарят бил много ядосан на зеленчуците и дървото. Градинарят отначало не знаел какво се случва в кръпката. Дървото не знаело колко е важно слънцето за зеленчуците.