Не мисля, че минава ден, в който да не мисля за баща ми. Той почина преди двадесет и една години, когато бях на двадесет и шест. Въпреки че баща ми беше добър човек, аз едва го виждах през целия му дом. Тайно исках нещо да го доближи до мен. Не беше, докато той не се разболя сериозно, че наистина трябва да се опознаем и да има място в живота на другия.
Баща му не го харесваше. Надяваше се баща му да прекара известно време с него. Той бил доста доволен от семейния си живот. Сънувал е, че ще управлява компания в бъдеще.