Един старец, твърде стар, за да живее сам, отишъл да живее със сина си, снаха си, и един четиригодишен внук. "Тогава ръцете на стареца трепереха и той не можеше да види. Семейството ядеше заедно на масата за вечеря. Но треперещите ръце на дядото и лошата гледка правеха яденето доста трудно. Грахът хвърли лъжицата си на пода. Когато той пиеше мляко, той го разля на масата.
Защото беше болен. Защото се чувстваше самотен. Защото му липсват децата му. Защото беше толкова стар и слаб, че не можеше да живее сам.