Като деца, моите приятели и аз прекарвахме много време в гората. "Дърветата" бяха обикновено наш адрес, дестинация, цел и извинение. Ако отивахме в къща на приятели и го намирахме не вкъщи, майка му би казала: "О, той е в гората," с тон на ефирно приемане. Това е подобно на тона, който хората понякога използват в днешно време, за да ми кажат, че някой, когото търся, е на игрището за голф.
Щастлив, но кратък. Самотен, но запомнящ се. Скучно и безсмислено. Дълго и незабравимо.