Когато пораснах, всички училища в селото поискаха момичетата да подстригват косата си. Учителите се възхищаваха на косата ни най-лесно и се уверявах, че не е твърде дълга. Спомням си, че плачех и молех, докато ножиците подстригваха косата ми. Баща ми ми казваше, че момиче, което е в училище, трябва да се концентрира върху книгите и че косата е разсейване. Подстригвах косата си през началното училище и средното училище. След това отидох в гимназия.
Тя мислеше, че това е готино. Изобщо не я беше грижа за косата. Тя мразеше правилото. Тя мислеше, че това трябва да е от полза.