Веднъж един баща беше седнал на масата за вечеря с жена си и децата си. Един добър приятел, който беше дошъл да ги посети, ядеше с тях.И когато те седяха там, часовникът удари дванадесет, и непознатият видя, че вратата се отвори и много бледо малко дете, облечено в снежно бели дрехи, влезе. Нито се огледа, нито говореше, но отиде направо в съседната стая. Скоро след това се върна и също толкова тихо излезе от вратата.
Детето е прекрасно. Детето е толкова малко, че не можем да знаем дали е момче или момиче. Детето не е жив човек. Приятелят не знае кое е детето.