Преместихме се в нов район, когато синът ни беше в пети клас. Преди да се преместим, го поканихме да прекара половин ден в новото си училище. Там той просто беше видял новите си съученици и учители. Той се радваше на посещението. По време на почти 150-километровия път до вкъщи, той ни каза, че е казал на някои от учениците кога ще се преместим там. И също така ги беше поканил да ни посетят. Задвижният ден, събота, беше зает ден.
Защото никой не отговори. Защото беше време за училище. Защото децата идваха един по един. Защото нещо не е наред.