В много страни днес законите защитават дивата природа. В Индия необходимостта от такава защита е реализирана преди векове. Около 300 г. пр.н.е. индийски писател описва гората, която днес е по-голяма от националните паркове. Убиването на дивечовите зверове е внимателно наблюдавано. Някои животни са били напълно защитени. В гората никой не е имал право да реже дървен материал (дърво за изграждане), да гори дърва за дървени въглища или да улавя животни за кожите си. Животните, които са станали опасни за човешките посетители, са били уловени или убити.
На хората им е било позволено да ловуват за забавление. Само няколко вида животни могат да бъдат убити. Убийството на дивечови зверове беше строго ограничено. Не е позволено убиването на зверове.