Когато бях по-млада, времето за лягане винаги беше любимата ми част от деня. Носех мека пижама и с Лан, моята плюшена маймуна, в ръцете ми. Това означаваше, че съм се чувствал по-добре. Да, нарекох Лан на чичо си, когато сравнявах дългите му ръце и крака с неговите. Една нощ изтичах при чичо Лан на семейно парти и му казах, че съм кръстил маймуната си на него. Неговите вежди се сбръчка в объркване.
Времето за лягане беше любимата част от деня на писателя, заради плюшената маймуна. Чичо Лан харесваше плюшената маймуна колкото и писателя. Писателката носеше маймуната със себе си, където и да отидеше. Години по-късно писателят осъзнал, че не е грешно да пропусне Маймуната Лан.