Когато бях дете, трапезарията ни имаше два вида столове - два големи стола за сядане и четири малки за сядане. "Когато по-големите стояха на края на масата, по-малките стояха отстрани, освен когато един от нас отсъстваше, след това мама седеше на един от по-малките столове. Татко винаги седеше на края, на "главата" на масата. Седеше на мястото, на което беше седнал татко.
Бащите винаги копнеят да разказват истории за ранните си години. Осигуряването на бойния стол е единственият начин да почетеш баща си. Уважението към бащата не зависи само от това къде седи. Семейството трябва да вечеря заедно на една и съща маса възможно най-често.