"Имало едно време един млад мъж, който стоял в средата на града и разказвал, че сърцето му било непорочно, защото голяма тълпа се събирала и възхвалявала сърцето му, защото било съвършено." Изведнъж се появил един старец и казал: "Защо сърцето ти не е толкова красиво, колкото моето?" Сърцето на стареца било пълно с белези.
Не е очаквал връщането на другите. Той не изпитваше болка. Той не мислеше, че е сериозно. Той не се интересуваше от нищо.