И той живееше в центъра на Финикс, близо до канала. Всеки ден имах късмета да видя едно бездомно старче и мършавото му кученце да се навърташе там долу. Тогава той казваше на мъжа си, че трябва да му дадем храна за малкото куче. Това нямаше да е проблем; ние имахме собствена "мини ферма" от животни! Но той казваше "ОК!" и след това издухваше идеята заради нашата работа.
Защото е знаел, че авторът също е любител на кучета. Защото е вярвал, че кучето му харесва автора. Защото авторът е бил единственият човек, когото е познавал. Защото авторът е човекът, на когото може да се довери.