Но веднъж говорих в една гимназия. След речта, аз бях помолен да видя един специален ученик. Една болест беше оставила момчето у дома, но той беше изразил интерес да се срещне с мен и това би означавало много за него. Съгласих се. Когато се роди, докторът каза на родителите си, че няма да доживее да види пет, тогава им беше казано, че няма да го направи до десет. Сега той беше на тринадесет.
Мислеше, че не е достоен за нея. Рик гледаше на медала като на съкровище. Златният медал беше много скъп за Рик. Той не искаше да бъде съжаляван от другите.