Отне ми няколко години, за да осъзная, че черната ми кожа е красива и аз приех факта, че наистина черното е красиво сега. Тази кожа, в която бях в продължение на толкова много години, определяше себестойността ми. Имах толкова много фактори "срещу" ума си, когато бях малко момиче. Бях високо, тънко, тъмно одрано момиче с усмивка на зъб. Израствайки, единственият модел за подражание, който имах, беше майка ми, която имаше красив дълбок кафяв комплекс.
осъзнавайки важността на добрата памет Нямаше нищо против другите да казват, че е черна. Приет е европейският стандарт за красота Не мислех, че майка й е много красива.