Преди дванадесет години Рейчъл Милър се чувстваше загубена, когато ставаше въпрос за сина си Джон. Седемгодишният Милър се занимаваше сериозно с бягането на Джон. Но не можеше да говори. Той се оттегли от хората в училище и, по-лошо, от семейството си. През март 2003 г. Милър беше представен на Джеф Ханкок, терапевт на един човек за хора с аутизъм. Ханкок беше нает да бъде спътник на Джон. Двамата щяха да ходят на гледане на хора в мола през уикенда.
давайки примери в тъжен тон в космически ред във времето