Бях на единадесет години, чаках изпита си в Сарасвати Видиалая. Трябваше да ми напомнят за глупавите ми постъпки. "За съжаление, не знаех, че един ден ще се изправя." Г-н Кирти, много дебело момиче от моя клас, пристъпи напред. Чух съучениците си да се смеят и затова се опитах да ги спра с очите си. Но добрите ми намерения се объркаха. На следващата сутрин, г-жа Камбъл, ми каза:
Не каза нищо за това. Разочарован съм. Чувствах се много ядосана. Опитах се да открия истината.