Стоях пред нюйоркската Медисън Скуеър Гардън и просто се взирах, почти безмълвно. Бях фермерско момче от Кънтри Килкени, дете, което някои мислеха, че никога няма да ходи, камо ли да стигне до края на света. От деня, в който се родих, имаше проблем. Лекарите в Дъблинската болница казаха на родителите ми, че имам фокомелия, която засягаше и двата крака под коляното.
За да скрият потиснатото си чувство. За да покаже, че е необичаен ден. За да покажат дрехите си. За да отпразнува успешната си операция.