Миналата седмица, аз бях поканен на среща на доктора в болницата Рут. В една от стаите, където живеех, един нещастен човек, един стар човек, беше станал от леглото си и се движеше бавно към мен. Виждах, че не му остава много да живее, но той дойде при мен и сложи десния си крак близо до моя на пода. "Франк!" Аз плачех от изненада. Той не можеше да отговори, както аз знаех, но се опитваше да се усмихваше всеки друг.
В къщата на г-жа Уест през 1941 г. Във въздушно убежище по време на войната. В болницата Рут преди около десет години. В Лондон, след като къщата на Уест е разрушена.