Спендър дължи на Мидас $1,000, плюс лихва от 8%, докато не бъде платена, върху дълго просрочена заповед, събирането на която ще стане забранено от статута на ограниченията на 30 юни. На предходния април 1, Спендър и Мидас подписват писмено споразумение, в което Спендър обещава да плати бележката изцяло на следващия 31 декември, плюс лихва от 8% до тази дата, а Мидас обещава да не съди за бележката междувременно.
Да, защото обещанието на Спендър да плати лихвата до 31 декември беше обмисляне на обещанието на Мидас да не съди. Да, защото законът създава презумпция, че Спендър е разчитал на обещанието на Мидас да не съди. Не, защото не е имало съображение за обещанието на Мидас да не съди, тъй като Спендър вече е бил длъжен да плати $ 1000 плюс лихва при 8% до датата на плащане. Не, защото обещанието на Спендър от 1 април е изпълнимо със или без разглеждане.