От момента, в който всяко от децата ми започна училище, опаковах обядите си. И във всеки обяд, който бях приготвил, оставих бележка. "Откакто пораснах, той можеше да направи нещо като благодарност за специален момент, или няколко думи на поощрение за идващия тест или спортно събитие. Когато бяха малки, те обичаха бележките си. И когато се върнах да преподавам, дори слагаха бележки в моите обеди. Когато пораснаха, по-големият ми син, Марк, ми каза:
Защото не му хареса вкуса на обяда. Защото обядът не му беше достатъчен. Защото майка му вече не го обичаше. Защото не е намерил бележката в кутията за обяд.