Приятелката ми Карън и аз бяхме винаги заедно. Карън беше само няколко месеца по-възрастна от мен. Винаги съм си мислела, че е толкова красива, с дълга коса и сини очи. Обичах Карън толкова много, защото тя ме харесваше, защото бях себе си и споделях тайните си с нея и никога не се чувствах като съдена. Толкова се забавлявахме и бяхме наистина доста глупави. Един път помолих майка ми да ни направи същите рокли, за да можем да се преструваме, че сме заедно.
По пътя към дома на един приятел По пътя към дома на Бекер Крещеше на писателя, който беше толкова далеч от нея. се отправя към ъгъла, където тя и писателят ще се срещнат.