Ти, който носеше вода в Индия, имаше две големи гърнета, всяко от които висеше на всеки край на стълб, който той носеше. Един от гърнетата имаше пукнатина, докато другото гърне беше съвършено и винаги доставяше пълен товар вода в края на дългата разходка от потока до къщата на господаря, напуканото гърне пристигна само наполовина пълно. В продължение на две години това беше ежедневно. Перфектното гърне беше гордо от своето постижение.
Защото не задържаше вода. Защото водоносецът не го хареса. Защото нямаше перфектен външен вид. Защото може да изпълни само половината от товара си.