Четене на Оливър Джеймс' Affluenza, вероятно си мислех за това, което често се случва у дома. 12-годишната ми дъщеря е в сълзи. "Това, което правя, е по-добре да се направи тест, защото не разбирам нищо от това." Тя крещи и затваря вратата си, тя се успокоява достатъчно, за да мине през бележките си. На следващата суха я питам как мина тестът и просто казва "Добре, аз имам девет".
Тя си поставя цел, твърде висока, за да я достигне. Тя трябва да бъде по-учтива с родителите си. Тя е трудолюбива, но не много умна. Тя приема оценките си твърде сериозно.