Когато бях по-млада, времето за лягане винаги беше любимата ми част от деня. Носех мека пижама и с Лан, моята плюшена маймуна, в ръцете ми. Чувствах се по-добре. Да, наименувах Лан на чичо си, когато сравнявах дългите му ръце и крака с неговите. Една вечер изтичах при чичо Лан на семейно парти и му казах, че съм кръстил маймуната си на него. Неговите вежди се набръчкаха в объркване.
Той можеше да я разбере. Той беше модерна маймуна. Той можеше да говори с нея. Той беше най-честният й слушател.