Когато растях, аз си спомнях баща ми като мълчалив, сериозен човек - не като човек, който изпитваше към мен слабостите на родителите ми. Като тийнейджърка, която се занимаваше с проблемите на живота ми. И все пак той беше баща, който можеше да обясни човешкото пътуване. В колежа, когато приятелите ми се обаждаха вкъщи за съвет, аз потъвах в дълбока депресия за това, което нямах. Днес, на двадесет и седем, аз дойдох да ги преоткрия по начини, които моят тийнейджърски ум никога не би позволил.
Приятелски, но безотговорен. Интелигентен, но строг. Студено и агресивно. Грижовен и комуникативен.