Аз седя тук в това кафене. Знаете ли, един там до Алън стрийт. Градът е изпълнен с хиляди от средната класа колежански деца, които живеят с парите на родителите си. Кафенето е мястото, където тези, които идват да играят ролята на изискани бохеми. Претенциите светят от безлинейните им лица, докато пият капучино и дъвчат ягодови бисквитки. Момчетата вдясно ми обсъждат Набоков.
Героят е сигурен, че може да намери оригиналните мисли по луд начин. Героят е разочарован, че студентите не са оправдали очакванията му. Героят е доста доволен от тихия си живот в кафенето като писател. Героят е изгубен във физическия свят и безнадежден за бъдещето си.