Завърших си работата без да се замислям. Завъртях се бавно, за да се успокоя, но сърцето ми се беше свило. Загледах се в покритите с пот ръце. Отново погледнах към публиката, осъзнавайки, че това не са само майка ми и баща ми, които щяха да кажат: "Добра работа!", дори и да обърках цялото парче.
Тя мислеше, че е удобно и успешно. Тя мислеше, че е много трудно, но успешно. Мислеше, че никога не е правила грешка по време на представлението. Мислеше, че е изиграла пиесата внимателно, но лекомислено.