Звукът от дъжда, който удряше по прозорците, ме събуждаше и ми звучеше точно както преди 15 години, което ми напомняше за моето момиче. "Това беше вторият ми ден в училище и валеше силно. Не можех да устоя на навика, който имах у дома, така че заспах точно на бюрото си. Събудих се, за да се намеря не в класната стая, а на гърба на татко.
На нея и беше трудно да го приеме. Тя беше объркана за това. Тя го прие. Тя се съмняваше.