"Мога ли да видя бебето си?" щастливата нова майка попита. Когато снопчето беше в ръцете й, тя не беше мръднала от кошарата на баща си. "Който беше издъхнал, той беше издъхнал." Лекарят се обърна бързо и погледна през високия болничен прозорец. Времето доказа, че слухът на бебето е перфектен. Само външният му вид беше несъвършен. Когато той се втурна вкъщи от училище един ден и се хвърли в ръцете на майка си.
Майката съжалила сина без уши. Докторът не хареса бебето. Момчето значеше всичко за майката. Бащата пазил тайната до смъртта на майка си.