Наистина е много приятно да си спомняш за дните, които прекарах с Джени. Често се срещах с нея в нощното училище. "Дядо ми имаше нужда от любов, а аз имах нужда от нея. Сега, когато Джени и аз бяхме започнали да преподаваме в едно и също училище. За известно време бяхме просто небрежни приятели, но един ден, когато разказвах на Джени за моя проблемен син, открихме, че сме сродни души. "Той е труден малък герой", обясних.
Никой не слушаше нейните привидно маловажни неща. Не се разбираше добре със съпруга и сина си. Веднъж рядко говореше с майка си. Чувстваше се доста самотна в семейството си.