В моето училище няма кафене. Учениците си носят свои обеди и се хранят в класната стая с учителите си. В началото учениците се оплакваха. Много от тях не искаха да бъдатна масата“, защото всеки от тях имаше свободно време за учениците. Въпреки това, аз бях изненадан да науча, че дори в клас с по-малко ученици се е случила социална сегрегация. Целият клас се навърташе около една маса, само за да се избегнат един или двама други ученици, седящи сами.
Беше много зает с работата си. Не исках да ям с тях. Исках да ги оставя да се чувстват свободни. Трябваше да се храни с други учители.