Г-жа Елиз ми беше учителка в четвърти клас. Един ден на обяд се готвех да си ям сандвича с риба тон и изведнъж г-жа Елиз ме попита дали може да ми купи сандвич от мен. Тя ми обясни, че може да използва парите, за да си купи горещо предчувствие от кафенето. Никога не си купих обяда в кафенето. Беше твърде скъпо за семейството ми и винаги носех обяда си.
Беше уморена от храната в кафенето. Мразеше да се реди на опашка с деца. Тя харесала писателя на риба тон, направен от майката на писателя. Тя искаше да покаже грижа към писателя.