Когато растях, бях смутен да бъда видян с баща ми. Беше ми неудобно да се чувствам така, сякаш съм се чувствал зле, че съм се чувствал зле, че съм се чувствал зле, че съм се чувствал зле, че съм се чувствал зле, че съм се чувствал зле, че съм се чувствал зле, че съм се чувствал зле, че съм вървял заедно. Но когато започнахме, той винаги казваше:
С метрото. С автобус. С инвалидна количка. С колело.