Скъпи редакторе, пиша, за да попитам какво се е случило с нашите млади хора.Те не са толкова любезни или трудолюбиви, колкото моето поколение.В последния петък, аз видях президента на земята в 9:15 ч. Беше много претъпкано, така че нямаше свободно място.Имаше няколко момчета, седящи на седалките близо до мен.Не знаех защо не са в училище.Те говореха и се смееха силно.
Знаеше, че няма надежда да получи място. Усетих, че ще бъде в беда. Мислеха, че трябва да учат, вместо да останат там. Очакваше се, че ще слязат на следващата спирка.