Всеки път, когато виждах балон, съзнанието ми се връщаше към спомен, когато бях на шест години, когато се молех за балон. Беше като любимо момиче. Беше дъждовна неделя и баща ми беше починал наскоро. Попитах майка ми дали е отишъл в рая. "Разбира се." Тя попита: "Може ли да му напишем писмо?" Тя направи пауза, най-дългата пауза в краткия ми живот, и отговори: "Да." Сърцето ми скочи.
подскочи от радост. Тревожеше се, че не може да бъде доставен. Започнах да пиша веднага. Развълнуван