Изведнъж друга мисъл мина през ума на Кейт като електрически шок. Експресният влак трябваше да премине около тридесет минути по-късно. Ако тя не беше спряла, този дълъг влак, пълен с пътници, щеше да падне в потока.Някой трябва да отиде до гарата и да предупреди началника на гарата помисли си Кейт. Но кой щеше да отиде? Тя щеше да трябва да отиде сама. Нямаше никой друг. При вятър и дъжд тя беше започнала по трудния път.
Безплодна. Скучно. Добре планирано. Рисковано.