Малкият Роби, племенникът на съседа ни, внимателно вдигна малко вода в купата и тръгна към вратата. "Как мразех това гърне с вода, което той беше насадил в дълбокото езерце, което споделяхме с Джеси, нашата крава. Кладенците бяха сухи, а посевите се превръщаха в прах. Гледах Роби, който седеше на стълбите към къщата ми. Пчелите бръмчеха около косата му, а той бръмчеше с тях.
Роби беше достатъчно голям, но все още не можеше да говори. Лелята на Роби съжалява, че е довела Роби вкъщи. Роби не приема автора и Том за свои родители. Роби случайно намерил дъждовния облак и бил ужасен.