Точно сутринта беше бедствие. Зъбът ми болеше, а аз бях в един спор с един приятел.Нейните думи все още ме боляха: "Как ще се поставиш на мястото си."Не виждаш ли нещата от моята гледна точка?"Поклатих глава упорито - и почувствах болката в зъба си.Мислех, че мога да издържа, докато зъболекарят ми се върне от почивка.
Защото зъболекарят дойде най-накрая. Защото асистентката продължаваше да я утешава. Защото можеше да се отпусне на стола. Защото е видяла снимка на тавана.