Когато дъщеря ми каза, че наистина е наранила друго дете с лоша дума, тя се разплака и веднага поиска да се извини. "Това беше добро нещо, но той искаше да знае, че извинението не винаги може да направи нещата по-добри. Така че аз й разказах историята на Уил, 9-годишно момче, чийто баща напусна майка си две години по-рано. Уил беше ядосан и той често нараняваше другите с болезнени думи.
Защото Уил не може да нарани никой там. Защото се е страхувала, че други деца ще наранят Уил. Защото бабата и дядото на Уил са и казали, че имат добър начин с децата. Защото не знаеше как да спре Уил да нарани другите.