В една станция на метрото Привидението на тези лица в тълпата; Венчелистчетата на една мокра, черна клонка. Това е единствената поема на Езра Паунд, която той би могъл да прочете в живота си. Една очевидна причина е, че е само две линии. Поемата, която може да се разбере като "Човек вижда куп лица в метрото и мисли, че те изглеждат като цветя на клонче на дърво".
ни разказва едно от своите болезнени преживявания сравнява лицата на пътниците с цветя описва човек, който се разхожда сред тълпата показва мокър, черен клон на дърво в метростанция