Когато една година от смъртта на майка ми мина, аз се усъмних в сладкарницата, започнах да приготвям любимите си ястия. Докато се готвех, започнах да се готвех. И без да изпитвам тъгата, която изпитвах към тази едногодишна марка. Обичах пуешката супа на майка ми. Спомних си времето, когато тя правеше някои специално за мен. Беше лято тогава и имах ужасен студ на главата. Тя пристигна неочаквано един следобед на работното ми място.
Готви няколко ястия в памет на майка си. Чувствах се по-болезнена при мисълта за супата от пуйка. Беше толкова развълнувана да види майка си у дома. Не се е замислял за изгубения пръстен.