Понякога бях на 20 години, когато майка ми почина. Това беше първият ми истински гроб, който ми се струваше, че животът ми е причинил, и аз мислех, че никога няма да се възстанови. Докато на следващата пролет идваше, болката беше почти поносима и отново можех да намеря удоволствие от чудотворната награда на природата. Отначало отидох на гробището с трепет. Но след това, удивително, като се грижех за гроба й и я украсявах с цветя.
Живеели са в един и същи квартал. Мъжът беше висок и прав, добре минал средна възраст. Тя се чудеше за историята на мъртвата млада дама. Тя знаеше, че мъртвецът в гроба е майката на мъжа.