Сините очи, които го гледаха отвън, бяха като светлина през лупа, когато е най-ярка и най-малка, когато хартията и листата започнаха да димят. "Хей," каза той, "Помниш ли ме?" Момчето прошепна. "Рик. "Той се чувстваше толкова изненадан да види Рик. Всички Рик сякаш се показваше в очите. "
Тревожеше се, че Рик го е забравил. Гордеех се с това, което Рик беше направил. Беше ми приятно да видя Рик. Чудех се къде е бил Рик.