Стоях там, слушайки баща ми да крещи на глас. Погледът на лицето му казваше, че един от нас е написал нещо нередно. "Откакто всички вие го направихте." Всички ние гледахме надолу към стъпката. Там имаше детски почерк с тебешир. Бях много уплашен. Надявам се, че никой не би могъл да го види. Бях толкова уплашен. Когато той ме попита, излъгах. "Не аз, татко."
Обичаше да лъже. Тя се страхуваше да не бъде наказана. Тя не харесваше баща си. Тя не искаше баща й да ги накаже всичките.