Беше дъждовен ден и аз вървях по улицата, чувствайки се удобно и щастливо. Исках да направя нещо мило за някой друг, без никаква причина и цел. Въпреки че се опитвах да разпространя изобилието от любов, което получавах. Тогава видях едно момиче, облечено в дрехи, напоено. Тя не носеше никакви обувки или чорапи. Дъждът намокри кожата си през дупките в дрехите й.
Смееха се на автора. Смятали, че това, което авторът е направил, е правилно. Те също искаха да помогнат на бедното момиче. Те бяха любопитни какво е направил авторът.