Когато бях седемгодишно момиче, аз се занимавах с благотворителност, а не с благотворителност, а с благотворителност, а с благотворителност, за да поискам дарения от жителите на Американската асоциация на белите дробове. Някои дори даваха по няколко монети, други – цял долар, но повечето мълчаливо си клатеха главите. Без значение каква беше сумата, майка ми винаги благодарише на дарителите, пишеше имената и адресите им на големия си плик и слагаше парите вътре.
Всеки път тя събираше повече от 100 долара. Много хора искаха да бъдат запомнени от други. Авторът разбира колко ужасен е бил животът им. Повечето хора не бяха в състояние да предложат помощта си.