Преди много време имаше семе и понеже беше само семе, никой не го забелязваше. Така, чувствайки се по-низша, семето не придаваше никакво значение на неговото съществуване. Тогава един ден един вятър го вдигна и го хвърли на открито на слънце. По-късно му дадоха дъжд. Години по-късно той видя един пътник, който седеше до него. "Благодаря ти, Господи, за това. Наистина се нуждая от малко почивка."
Тъжно. Горд. Забавно. Съжалявам.