Галакси каза, че един мъж и една жена, които са общували с жестомимичния език на гарата. Тя винаги е била на път за вкъщи. Тя е забелязала, че жената е помолила мона за посоката. Той му е казал, че не знае. Тя му е отговорила на жестомимичния език, когато е служила като доброволец в глухото и нямото училище. След това е показала на жената посоката и е оставила имейл адреса си на тях.
Срещнаха се случайно. Те се запознаха помежду си, Някога са учили в един и същ университет. И двамата са служили в училище за специални нужди.