Преди шестнайсет години съпругът на Айлийн Дойл, инженер, пренебрегваше четирите си деца за една ранна утринна чаша чай, опаковаше един малък случай и никога не беше чувал за тях. Айлийн беше удивена и в състояние на отчаяние. Те бяха щастливо семейство и, доколкото тя знаеше, нямаше нищо лошо в брака им. Всеки ден от годината малка група мъже и жени тихо щяха да опаковат няколко неща, които им принадлежат.
техният съпруг ще се чувства много облекчен техният съпруг няма да почувства болка по време на смъртта Смъртта на съпруга им ще допринесе за това да започнат нов живот. Смъртта на съпруга им не би донесла чувство на отхвърляне или провал.