Той се бореше да върже обувките си. Аз се борех с това дали трябва да му помогна. Направих го, и той беше благодарен. "Благодаря ти," каза той. "Радвам се, че можеше да ми помогне. Просто си мислех, че ще е по-лесно да ги достигна, казах. Той беше инвалид и принуден да погледне надолу през повечето време. Ръцете и краката му бяха изкривени ужасно и той винаги не можеше да направи това, което останалите от нас биха сметнали за лесни задачи.
Добре си поговори с човека. Мъжът го погледна в очите. Той не помръдна краката си пред човека. Мъжът имаше голяма усмивка на лицето.