Докато Шофьорът караше спокойно през пролетта, той за момент отмести очи от пътя, за да погледне няколко цветни дървета в разцвет. В резултат на това колата му се отклони на няколко крачки от пътя, директно към Уокър, който стоеше на рамото на пътя, чакайки шанс да премине. Когато Уокър видя колата, която се спускаше върху него, той скочи назад, падна и нарани коляното си. Шофьорът на Уокър съди Шофьора за щети и Шофьорът трябва да бъде безспорен.
Отхвърля се, защото записът показва, че Уокър е задържал предстоящ, вреден контакт с колата на Шофьора. Отхвърля се, защото съдебните заседатели могат да установят, че Шофьорът небрежно е причинил на Уокър правно обезщетение. Дадено, защото непосредствената причина за нараняването на Уокър е бил собственият му доброволен акт. дадено, защото не е неразумно човек да бъде разсеян за момент.