Една вечер един мъж дойде в къщата ни и ми каза: "Има семейство с осем деца. Те нямаха нищо за ядене в продължение на дни." Взехме малко храна и отидохме. Когато най-накрая дойде в семейството, видях грозното лице на тези малки деца от глад. Нямаше тъга или тъга в лицата им, само дълбоката болка от глад. Дадох ориза на майката. Тя го раздели на две, и излезе, защото тя беше...
Историята се е случила през нощта. Семейството беше мило и щедро. Семейството нямаше какво да яде, защото бяха мързеливи. Като правило, нямаме време за другите, когато сме в беда.