Баба ми, която всички наричахме Нани, беше твърдо, първо поколение, италианец. Тя дойде в тази страна със семейството си. Помолих я да закуси на малък кораб по време на Първата световна война, когато беше само на 8 години. По време на пътуването тя оцеля бурни морета, малко храна и атака от немска подводница. След като пристигнах тук, голямото й семейство работи усилено, за да изгради нов живот в Америка. Те никога не са имали много пари, но са били богати в любовта.
Не беше сготвен по начина, по който майка му го правеше. Беше сервирано малко по-късно от обикновено. е приготвена по специален начин беше само за родителите си, вкус