Часовникът удари единадесет през нощта. Цялата къща беше тиха. Всички бяха в леглото с изключение на мен. Под силната светлина, аз погледнах тъжно към огромна купчина от тези неприятности неща - книги. Щях да имам тежък изпит на следващия ден. "Кога мога да си легна?" Запитах се. Не отговорих. И не можах. Часовникът удари дванадесет. "О, скъпи! Още десет книги, които трябваше да прочета, преди да си легна!"
много щастлив забравяне Нещастен Надежда