Една дама на име Мери от Калифорния е летяла до Япония, в любимите си дънки и небрежно яке, за да произнесе първата си реч. Четиринадесет часа по-късно, четирима перфектно облечени японски джентълмени я посрещнаха на летището. Усмихвайки се и покланяйки се ниско, те й връчиха своите визитки. С чантата си в едната ръка, Мери ги взе с другата. Тя им благодари, погледна за кратко в картите, и ги сложи в джоба на дънките си.
Защото те бяха свършили задачата. Защото Мери имаше нещо по-важно за вършене. Защото вече не можеха да понасят поведението на Мери. Защото Мери се чувстваше засрамена.