Като си спомняше, че стъпките зад нея стават все по-шумни, тя забързваше темпото си. Тя не искаше да се обърне, защото споменът за нея във вестника я караше да се страхува от това, което щеше да види: "Градски убиец твърди, че е четвърта жертва." Тя си помисли, че е тъмно и улиците са пусти. Тя беше сама и се чувстваше така, сякаш върви в дъжда.
Беше развълнувана, защото мислеше, че това може да е начин да избяга. Чувстваше се огорчена, защото нямаше шанс да избяга. Тя ставаше все по-нервна. Осъзнала, че се държи глупаво.