В Чикаго срещнах един човек, който никога няма да забравя. Той караше автобус, който тичаше от центъра до края на града. "Всяка нощ аз го гледах. Като всички пътници трябваше да се усмихват на всеки един. Беше забавно да видя колко много пътници са забравили проблемите си и се усмихваха назад. Забелязах, че никога не се усмихваше назад. Обикновено кашляше грубо през мустака си, докато се качваше на автобуса.
Той никога не каза и дума. Говореше силно на другите. Оплакал се е от пътя към града. Оплаквал се, че шофьорът не карал добре.