Беше късно една вечер. Не мога да си спомня за какво беше хартията, но баща ми и аз имахме много голям спор, когато майка ми я нямаше. "Ей, и двамата казахме неща, които не сме имали предвид, а в крайна сметка аз казах: "Аз си тръгвам." И той каза: "Добре. Колкото по-скоро, толкова по-добре." Хвърлих няколко неща в куфар и затворих вратата гневно зад мен.
Мария се върнала у дома щастлива. Мери все още отказваше да се прибере у дома. Бащата на Мери отново се ядоса. Майката на Мери мразеше баща си.