Трябваше да почукам на таксито, за да привлека вниманието му. Най-накрая, шофьорът, един човек на около 60 години, ми каза: "Не ми беше приятно да го пиша, но той се извиняваше, но аз четях писмо." Звучеше така, сякаш е настинка или кашлица. Тъй като не бързах, му казах да довърши писмото си. Той поклати глава, обяснявайки, че вече го е чел няколко пъти.
Утешавайте приятелите си, когато се чувстват зле. Животът е непредвидим, така че живей всеки ден, сякаш ти е последен. Не забравяйте винаги да изпращате писмата си, след като изразите думите си. Винаги намирайте време да оцените и изпитате трайните си приятелства.