Начинът, по който хората се придържат към убеждението, че един забавен, безболезнен живот се равнява на щастие всъщност намалява шансовете им за постигане на истинско щастие.Ако забавлението и удоволствието са равни на щастието, тогава болката трябва да се увеличи, дори и да е нещастие.Но всъщност, обратното е вярно:по-често, отколкото не, нещата, които водят до щастие, включват някаква болка. В резултат на това много хора избягват самите опити, които са източник на истинско щастие.Те се страхуват от болката, неизбежно от такива неща, като например брак.
Той намира повече забавление в срещите, отколкото в брака. Той вярва, че животът ще бъде по-весел, ако остане ерген. Той не е склонен да поеме семейните отговорности. Страхува се, че това ще сложи край на всичките му забавни приключения и вълнения.