"Да, аз ще бъда готов в девет сутринта. Сбогом, скъпа, и благодаря отново. " Това не беше лесно да се обадя на г-жа Робсън. Дъщеря й беше много мила, разбира се, и веднага се беше съгласила да я вземе и да я закара до гарата, но г-жа Робсън мразеше да признае, че се нуждае от помощ. Тъй като съпругът й беше починал десет години преди това, тя се гордееше с независимостта си.
Беше съден да живее сам. Не беше харесвана от дъщеря си. Не обичаше да моли хората за помощ. не искаше да бъде посещавана от дъщеря си