(Последният път, когато отидох на разходка из квартала на тъста ми, аз винаги бях шокиран да видя това, което хората изхвърляха. Беше през 1981 г. и видях много хора, събрани в нечий преден двор. Докато се приближавах да видя какво се случва, получих първото си въведение в дворните продажби. За няколкото долара, които имах в портфейла си, бях в състояние да си купя и седеминчов черен и бял преносим телевизор.
Той не бил изненадан да ги види изхвърлени. Смятал ги е за ценни. Мислеше, че си струва да се купят. Мислел е, че може да ги продаде на добра цена.