Всеки път, когато виждах балон, умът ми се връщаше в паметта, когато бях на шест години. Любимото ми момиче. Беше дъждовна неделя и баща ми беше починал наскоро. Попитах майка ми дали е отишла в рая. "Разбира се." Тя попита, най-дългата пауза в краткия ми живот, и отговори: "Да." Сърцето ми скочи.
Нелечима болест. Незабравим спомен. Неуспехите, които баща й преживя Тежкото време, което баща й имаше.