Като малко дете бях тиха и срамежлива. Аз също бях болна за дълго време. Родителите ми работеха, а аз прекарвах много време в дома на баба ми. Докато баба ми чистеше къщата и готвеше, дядо ми играеше с мен. Бях на шест, когато дядо ми почина. Няколко месеца преди да умре, той ми даде красиво синьо-бяло одеяло. Обичах одеялото много, защото ме караше да мисля за дядо ми.
Дядото на Пол му даде одеяло. Одеялото накара Пол да мисли за майка си. Няколко години по-късно одеялото все още беше ново. Дядото на Павел умира, когато Павел е на десет години.