Мръсен, бездомен човек седеше на паважа, взирайки се в камъните. Той си мислеше, че ще се върне повече от двадесет години, когато беше момче, което живееше в малка червена тухлена къща. Той си спомни за цветната градина, люлката, която баща му беше направил, и мотора, който беше оставил за месеци. _ , за яркостта на тези снимки го боли, и паметта му пътуваше още десет години.
Сладка памет Бяла носна кърпичка Изоставен син Напускане на дома