Когато бях малко дете, баща беше като светлината в хладилника. Всяка къща имаше една, но никой не знаеше какво прави всяка една от тях, когато вратата беше затворена. Баща ми излизаше от къщата всяка сутрин и винаги изглеждаше щастлив да види всяка една през нощта. Той отвори буркана с кисели краставички, когато никой друг вкъщи не можеше. Той беше единственият в къщата, който не се страхуваше да отиде в мазето сам.
Обичаше много семейството си. Обичаше само работата си. Беше много небрежен. Винаги се държеше странно.