Трябваше да почукам на таксито, за да привлека вниманието му. Накрая, едно писмо, един човек на около 60 години, си спомних, че съм го чел зад волана и се извиних: "Съжалявам, но той четеше писмо." Звучеше така, сякаш е настинал или кашлял. Тъй като не бързах, му казах да довърши писмото си. Поклати глава, обяснявайки, че вече го е чел няколко пъти.
Липсва погребението на Ед. Избяга от квартала си. Забрави да изпратиш коледни картички на Ед. Не мога да поддържам връзка с Ед.