Дядо ми беше учител. Той беше директор на училище за момчета на възраст между тринайсет и осемнадесет. Знам, че той беше много мил и нежен човек по сърце, защото ако бях млад (а той беше стар), той ми даваше подаръци и ме слагаше на колене и ми разказваше истории. Но аз вярвам, че момчетата в училището му се страхуваха от него. В училище, когато той влезе в класна стая, пълен с шумни момчета, тези момчета бяха най-добре облечени.
Той не се ядоса вкъщи. Той не беше толкова нежен, колкото у дома. Не е хвърлял работа в училище, както у дома. Не се ядосваше в училище, както у дома.