Командирът беше котката на родителите ми, но аз го познавах първи. Всъщност командирът беше котката на съквартиранта ми в колежа. Съквартирантът ми искаше да продаде командира, но никой не го купуваше. Обадих се на родителите ми да го осиновят. Майка ми винаги обичаше котките, но баща ми много не обичаше котките. Както предсказа баща ми каза: "Няма начин. Без котки" За щастие за мен, баща ми беше извън града на конференция по математика.
Все още много мразеше котката. Той започна да харесва котката. Искаше да продаде котката. Искаше да задържи още една котка.