През октомври 2010 г. напуснах родния си град и семейството си във Вирджиния и се преместих в Айова, за да мога да бъда треньор на отбора по гимнастика. Сега мечтаех за олимпийски златен медал, но постепенно този сън ми се стори на милион мили разстояние. На 2 януари 2012 г., докато мама ме посещаваше в Айова, й казах: "Вече не харесвам гимнастиката. Искам да опитам да танцувам, или да стана певица."
Тя мислеше, че обича музиката повече. Тя беше обзета от носталгия. Олимпийското злато беше извън нейния обсег. Тренировките за Олимпиадата бяха твърде тежки.