Една млада майка си помислила, че е много грешно да се хаби храна, когато има толкова много гладни хора по света. Една вечер, тя давала на малката си дъщеря чая си, преди да я сложи в леглото. Първо  дала парче хляб и масло, но детето казало, че не иска и това. Помолило за малко сладко върху хляба си. Майка  я погледнала за няколко секунди и след това казала: "Когато бях малко момиче като теб.
Тя беше дошла да живее днешния щастлив живот. Не трябва да ядат хляб с масло и конфитюр. Можеха да ядат хляб и масло. Не можеха да ядат хляб с масло и конфитюр.