Аз се борех да умра в Антарктида, бях сигурен. Образ на моето покрито със скреж тяло. Те се движеха встрани от шейната, носеха ми се безжизнените шейни, докато аз се взирах. Във всички посоки празната пустош на Антарктида се простираше далеч от мен, единствената особеност на пейзажа беше разделението между снега и небето. Аз се взирах тъжно в моя отбор. Те бързо изчезваха над хоризонта. Бях начело на експедиция, която се опитвах да стигна до южния полюс.
за да не бъде атакуван в гръб за да сме сигурни, че никой няма да изостане за да проверят разстоянието, което са покрили да водят отчет за маршрута, по който са поели