"Ейдриън най-накрая успя в училище, когато родителите му осъзнаха, че той, като бебе, не можеше да чуе нищо, дори и големи шумове. В специално училище за хора с увреден слух, той се научи на жестомимичен език и се смеси с други деца с увреждания. Въпреки това, гледката на всички деца с увреждания, които общуват помежду си, разстрои майка му. Тя искаше той да води нормален живот. Така че, след като говори на съветник, той го изпрати на частни думи.
Занимавал се е с много дейности на открито. Притиснат е трудно да учи всеки ден. Посещава частни класове след училище. Работил е много усилено както в, така и след часовете.