"Обикновено" беше най-лошата дума, която майка ми можеше да намери за каквото и да е. Всеки път, когато ме заведеше на пазар, открих, че не би се срамувала от нищо. "Но по-късно тя каза, че някои рокли са популярни. "Не се интересуваме от това. Нямаш ли нещо малко необичайно?" И тогава асистентите щяха да извадят всички странни цветове, които никой друг не би искал. "И по-късно тя и аз щях да споря, защото
Защото дрехите на майка й не бяха на мода. Защото изобщо не харесваше розов пуловер. Защото не е харесвала майка си да се облича така. Защото не е искала другите да гледат майка й.