Двайсет години ми се струваше, че съм горд да си спомня името на един обикновен познат.Почаках я да се усмихне на една стара дама, която беше клиент на хартиения път в родния ми град, когато бях на няколко години.Все пак тя ме научи на урок по прошка, който никога няма да забравя.В един зимен следобед.Един приятел и аз хвърляхме камъни на покрива на една къща за забавление.
Уплашен Изненадан съм. Горд Благодарен съм.