След залез слънце в последния ни ден във фермата изпълзях в пустинята. В този, първият приятен момент на гърмящата змия, той ме захапаше, но аз мислех, че той е единственото нещо, което излиза от къщи. Изведнъж спрях. Пред мен гърмящата змия лежеше неподвижна, а само се обръщаше, за да види какво ще направя. Много змии щяха да избягат при вида на човек, но тази гърмяща змия не чувствашеше нужда.
Прострелян в храст. Лежа неподвижен, но готов да посрещне опасността се втурна към стачката Не обърна внимание на присъствието му.