Ние също живеехме в центъра на Финикс, близо до канала. Всеки ден си спомнях как един бездомен старец и мършавото му куче се разхождаха наоколо. И той казваше на мъжа си, че трябва да му дадем храна за малкото куче. Нямаше да е проблем; ние си имахме собствена "мини ферма" от животни! Но той казваше "ОК!" и след това издухваше идеята заради нашата работа.
Защото е знаел, че авторът също е любител на кучета. Защото авторът е човекът, на когото може да се довери. Защото авторът е бил единственият човек, когото е познавал. Защото е вярвал, че кучето му харесва автора.