Веднъж в едно село, селяните построили нова църковна сграда и хората дошли от далеч и надалеч, за да я видят. Те се възхищавали на красотата му, казвали, че това е най-красивата сграда в света. Скоро на покрива, малко пиронче чуло хората да хвалят всичко за прекрасната структура - освен нокътя! Никой дори не знаел, че е там, и той станал много ядосан и тъжен. "Ако не съм важен, никой няма да ми липсва, ако се откажа!"
Хората започнали да осъзнават значението на нокътя. Нокътят е поставен в по-важна позиция. Много неща в сградата са съсипани и нокътят е изяден от ръжда. Нокътят най-сетне съжали за първоначалното си решение.