Беше неделя сутрин, а аз бях в ужасно настроение. Двама от моите приятели искаха да се усмихнат на филмите предната вечер и не ме бяха поканили. "Бях в стаята си, за да ги накарам да съжаляват, когато баща ми дойде. "Исках да отида на разходка, Бек? Това е прекрасен ден." "Не! Оставете ме на мира!" Това бяха последните думи, които му казах онази сутрин.
Имал е слаба памет. Той не искаше да прости на сина си. Той просто искаше да утеши сина си. Загубил е паметта си след инцидента.