В един горещ летен ден Джонатан и съучениците му бяха разтревожени, защото седяха в класната си стая, чакайки последния звънец на деня да зазвъни. Джонатан се молеше, че камбаната ще звънне скоро, защото искаше бързо да си тръгне, преди тримата огромни, дебели, миризливи хулигани да го видят. Всеки ден тримата хулигани чакаха там невинно училищно дете да се закача и тормози. В момента, когато звънеше, Джонатан се втурваше.
Чувстваше се засрамен, след като беше тормозен. Той искаше да бъде считан за момче. Не смееше да го каже на майка си. Не му беше позволено да играе в рекичката.