В съзнанието ми, има една трогателна история за един кльощав млад играч, който обичаше футбола с цялото си сърце. Освен това, тренировка след тренировка, той с нетърпение беше дал всичко, което имаше. Но той беше наполовина по-голям от другите момчета, той нямаше къде да отиде. Въпреки усилената си подготовка на всички мачове, този обнадежден спортист седеше на пейката и почти никога не играеше. Този тийнейджър живееше сам с баща си, а връзката между двамата беше много специална.
Надяваше се мъртвият му баща да се гордее с изпълнението му. Той мислеше, че е много по-добър от другите играчи в отбора си. Той искаше да победи противниковия отбор в този значим мач. Той планирал да направи пари, за да излекува баща си от слепотата му.