Беше ми отнело три месеца, откакто г-жа Милър започна да преподава. Тя постепенно осъзна, че е в състояние да разбере всички свои ученици, с изключение на един. Боб беше единственото момче, което идваше на училище, облечено несвързано и седеше в класа, напълно изгубен в собствения си свят. Представянето му беше постоянно с всеки един ден. г-жа Милър търсеше докладите за напредъка на Боб и беше шокирана да види, че Боб е бил най-добрият в класа му.
Носеше чисти дрехи през цялото време. Беше по-висок от всеки друг в класа си. Загуби всичките си приятели след смъртта на майка си. Винаги можеше да има баща си за компания вкъщи.