Баща ми почина преди повече от двадесет години. Бях на петнадесет години. Беше мил, честен и много забавен. Когато бях млад музикант, той беше най-големият ми фен. Свирех на цигулката си, но всеки път имаше една молба. "Можеше ли да свириш 'Amazing Grace'?", попита той, изпълнен с надежда и с близнак в очите му.
Тя го накара да се усмихне радостно. Тя му донесе любов и утеха. Знаеше, че трябва да я изиграе добре. Тя вярваше, че може да го свири много пъти за него.