Г-н Уайт работи в офис. Обичаше да чете в леглото, когато беше в училище. Беше зле за очите му, а сега е почти сляп. Но той не искаше никой друг да знае за това и никога не носи очила. Една зимна сутрин той беше изпратен в селско училище по работа. Слезе от автобус на спирка в малък град. След това той трябваше да ходи до там.
Шапката му имаше крака. Шапката му беше на голямата жена. Изобщо не можеше да си види шапката. Не можеше да бяга толкова бързо, колкото шапката си.