Шестнадесет години по-рано едно момче ми даде важен подарък. Беше усмивка. Беше в началото на първата ми година в средното училище, а старото ми училище беше далеч. В резултат на това никой не знаеше кой съм. Бях много самотен и се страхувах да говоря с никого. Всеки път, когато чувах другите ученици да говорят и да се смеят, чувствах, че сърцето ми се къса. Не можех да говоря с никого за проблемите си. Тогава един ден, когато съучениците ми говореха.
На 16-годишна възраст. След като се сприятелява с момчето. [:Zxxk.Com] През първата година в прогимназията. След като стана по-близък с всички в класа.