Преди много години имаше един старец, който имаше четири сина. Той искаше синовете му да се научат да не съдят нещата твърде бързо. Така че той им каза да отидат и да погледнат крушовото дърво. То беше далеч от дома му. Първият син отиде през зимата, вторият през пролетта, третият през лятото, а най-малкият син през есента. Когато синовете се върнаха, старецът ги помоли да кажат това, което са видели. Първият син се оплака от дървото.
Всяко дърво има четири сезона. Любовта на татко е велика. Не съди за живота по един труден момент. Животът е различен за всеки.