Това беше средата на трети клас и аз не бях сигурен какво се е случило с леля ми. Излъгах за много неща. Излъгах, че е изтъркала цялата си вечеря, когато всъщност я бях заровила в кофата за боклук. Излъгах, че съм направила леглото си, когато очевидно не бях. Лъжите ми не нараняваха никого, но по някаква причина чувствах нуждата да казвам лъжи на импулс, който не беше мой собствен.
Те се почувстваха озадачени от това кой го е направил. Никой от тях не обвини трите момичета. Те дадоха възможност на автора да признае. Смятали, че е дело на автора.