На 21 юли 2007 г. се подготвяхме за един типичен английски летен ден, но се радвахме на 24 часа. Както обикновено, ние се втурнахме да се прибираме от работа по обяд, но нищо не ни липсваше. По времето, когато вдигахме работата в 5 часа вечерта, пътят в нашето село беше наводнен. Нашата къща никога не беше наводнена, но когато отворих входната врата, вълна от вода ме посрещна. Благодаря на Бога, че децата не бяха с мен.
Тя ценеше човешките чувства повече от преди. Тя осъзна, че почти не се нуждае от притежания. Тя намери коледни подаръци, които вече не са много необходими. Тя мислеше, че собственият й дом е най-важен.