Защото, доколкото можех да си спомня, майка ми беше умна, весела жена, която все още се интересуваше и се занимаваше със света около нея. "През последните петнадесет години от живота си тя трябваше да живее със сенилна деменция. Щях да отида в дома си, за да я видя и после да попитам: "Кой си ти?" Щях да отговоря: "Аз съм твоят собствен син, разбира се."
Къде е домът? История за син и майка. Всички ще страдат от сенилна деменция. Заведи майка си у дома.