Слизам от автобуса и вървя по няколко пресечки. Спирам, когато стигна до любимото ми място в гаража. И ходя до металната врата с кафява боя. Обръщам дръжката и влизам. Хиляда очи ме гледат, докато заемам мястото си в края на дългата линия. Когато най-накрая стигна до прозореца, давам на полицая личната си карта. "Тук съм, за да посетя г-н К. Да, аз съм негова дъщеря."
Поведението й в училище. Прости неща в ежедневието. Трудности и неприятности в живота си. Чувството да го очакваш у дома.