Когато растях, знаех, че съм различен. Баща ми беше напуснал и той никога не се беше връщал. Както по-късно разбрах, изоставянето задействаше моите тревожни атаки. След това се страхувах, че съм сам, нежелан, непопулярен и необичан. Първата ми атака дойде в девети клас: Учителят ме помоли да ходя пред класа, но не можех да го направя- бях напоен от пот, треперех. Симптомите ми започваха всяка сутрин от момента, когато влязох вътре в училището.
Гимназията, в която е учил Учителят, който го е помолил да ходи Самият писател, който се страхуваше бащата, който е напуснал в детството си