Всяка година на рождения ми ден, от момента, в който станах на 12, се появяваше бяла гардения, която ми се струваше красива, когато идваше в стаята ми. Нито една картичка или бележка не идваше с нея. Виковете на цветаря винаги бяха напразни. След известно време спрях да се опитвам да открия самоличността на подателя. Но никога не спирах да си представям кой може да е анонимният подател. Майка ми често допринасяше за тези фантазии.
Татко. Съсед, на когото често е помагал авторът. Майко. Старецът отсреща.