Когато бях дете, устата ми ме болеше. Аз не съм лош човек, аз му се молех, аз му крещях. "На мен ми беше трудно да си държа устата затворена. Майка ми ми казваше отново и отново: "Робърт, твоите постоянни лоши думи ме нараняват. Ако продължаваш да си такъв груб, ще си навлечеш големи неприятности." Това беше проблем и в училище, когато учителите ми казваха нещо, което не исках да чуя.
Когато нараниш някого, болката никога не отминава. Трябва да се опитаме да си помогнем в училище. Наш дълг е да се застъпим за себе си. Думите причиняват повече болка, отколкото рани.