Боб беше бездомно момче, което живееше в къща за бездомни деца. Той винаги се чувстваше самотен и тъжен. Той чувстваше, че е никой на този свят. Един ден той каза на г-н Уайт, ръководител на къщата, "Защо родителите ми биха ме донесли на този свят? Каква стойност имам сега?" Г-н Уайт даде на Боб камък и му каза: "Занеси го на пазара, но не го продавай толкова. "
Защото не е ходил на училище. Защото нямал никакви пари. Защото не е имал топло семейство. Защото не му харесваше мястото, където живееше.