Приятелите ми, Ема Даниелс, прекара лятото на 1974 г. пътувайки в Израел. По време на месечния си престой в Йерусалим, тя често отиваше в кафене, наречено Шоколадова супа. Той беше управляван от двама мъже, един от които - Алекс - живееше в Монреал. Една сутрин, когато Ема отиде за кафе, докато разговаряше с новия си приятел Алекс, тя спомена, че току-що е завършила книгата, която четеше, и нямаше какво друго да чете. Алекс каза, че има прекрасна книга.
за да покаже приятелското си отношение към нея да покаже интереса си към четенето да разкаже за важността на ООН да я остави да напише името и адреса си вътре