Стояла сама на партито на Браунс, Ана Макинтош си помислила за съпруга си Едуард, като го накарала да се чувства по-добре, тъй като тя се чувствала по-добре в този момент. Той бил тънък мъж, на четиридесет и една години, с хубава коса, която често била небрежна. През седемнадесетте години, когато били женени, той се бил променил много малко: все още бил нервен с други хора и се усмихвал по същия срамежлив начин, а лицето му все още било почти момчешко.
Лошата й връзка със съпруга й. Младостта на съпруга й Нейната неспособност да има деца Нейната нервност по време на партита