Но дядо ми знаеше, че е умрял важен преди повече от двадесет и пет години. Бях на петнадесет години. Той беше мил, справедлив и много забавен. Когато бях млад музикант, той беше най-големият ми фен. Свирех на цигулката си, когато го посещавах, но всеки път имаше една молба. "Можеше ли да свириш 'Amazing Grace'?", попита той, изпълнен с надежда и с миг в окото си.
Тя му донесе любов и утеха. Знаеше, че трябва да я изиграе добре. Тя го накара да се усмихне радостно. Тя вярваше, че може да го свири много пъти за него.