Джак беше на десет години и беше много мързеливо момче. Той не обичаше да върши никаква работа. Той трябваше да ходи на училище, разбира се, но не се учеше усилено там и се опитваше да върши малко работа. Баща му и майка му бяха лекари и се надяваха, че синът им също ще стане такъв, когато порасне. Но един ден Джак попита майка си: "Когато завърша училище, искам да бъда прашен човек."
Не беше много умен. Беше много мързелив. Харесваше работата на боклукчията. Не искаше да става лекар.