Бях на двадесет години и родителите ми очакваха с нетърпение деня, в който щях да се наслаждавам на любимите си концерти. За съжаление, нямах никаква представа какво искам да бъде моето бъдещо занимание. Единственото нещо, което знаех, беше, че не искам да прекарам следващите 45 години в преподаване, да бъда медицинска сестра или да седя в офис. Но това беше преди пощальонът да достави каталог с курсове, които се предлагаха в местния колеж.
Тя трябва да изпее песен с бърз ритъм. Тя трябва да подпише песен за последния урок. Учителката й изпя много тъжна песен на класа. Тя осъзнала, че родителите не трябва да плащат.