Като най-малко се наслаждаваше на стаята в хотела, в който сам се беше подготвил, Смолууд се беше приготвил да излезе; беше прекрасен ден, в началото на август, а слънцето грееше в незамъгленото небе. Не беше бил в Люцерн от малък, но си спомняше за покрит мост, макар и не ясно, голям каменен лъв и църква, в която беше седял, отегчен и все пак впечатлен, докато играеше орган.
Служил е на страната си. Той печелеше от това. Приятното време продължаваше така. Можеше да остане в Люцерн.