Може би преди няколко години, родителите ми, жена ми, синът ми и аз се хранехме в ресторант. След една прекрасна вечеря, келнерът ми даде чека в средата на масата. Това се случи: баща ми не посегна към чека. Най-накрая разбрах, че трябва да взема чека! След стотици ресторантски вечери с родителите ми, след като цял живот мислех за баща ми като за човек с пари, всичко се беше променило.
Един ден струва два утрешния. Спестяването на време означава удължаване на живота. Когато се изгуби възможност, тя никога не се връща при теб. Времето и приливът не чакат никого.