На кого може да се тревожи, съпругът ми Джим и аз се оженихме през 1965 г. За първите десет години от нашия брак, Джим винаги е бил много щастлив да работи у дома и да отглежда трите ни деца. Тогава преди около четири години най-малкото ни дете отиде на училище и аз си помислих, че може да се върне на работа. Джим беше много подкрепящ и ми помогна да взема решение. Той започна да прави всички неща, които използвах за къщата, и каза, че може да бъде страхотно.
Тя намери пролука между Джим и нея. Направила е това, за което е мечтала. Чувстваше се горда със себе си. Купила си е къща.