Спрях да гледам как малкото ми момиченце си играе в стаята си. В едната си ръка слушах пластмасов телефон, в другата - играчка, която се опитваше да ме накара да се чувствам така. "Слушах я, когато говорех с въображаемата си приятелка и никога няма да забравя думите, които тя казваше, въпреки че се преструваше. "Сузи е в ъгъла, защото не беше много добра. Тя не слушаше нито дума, която й казвах, нито правех."
Притеснена. Жалко. Разочарован. Тъжно.