От момента, в който всяко от децата ми започна училище, опаковах обядите им. И във всеки обяд, който бях приготвил, оставих бележка.Откакто пораснах, може да е нещо като благодарност за специален момент, или няколко думи на насърчение за предстоящото изпитание или спортно събитие. Когато бяха малки, те обичаха бележките си. И когато се върнах да преподавам, дори слагаха бележки в моите обеди. Тъй като пораснаха, по-големият ми син, Марк, ми каза, че няма нужда.
Две. Три. Четирима. Пет.