Отпусни се. Той е същото малко момче, което обичаше вчера. Усмихнах се, опитвайки се да задържа сълзите. "Не, не беше така. Вчера си мечтаех, че ще бъде астронавт. Днес се надявам, че ще се научи да говори." Все още можех да си спомня деня, който определяше съдбата ми. Беше октомври в Отава и летните бризове бяха дали път на есенните дъждове на листата.
Никога не крия Уайът от нормалните деца. Обръщайки се към насилието в разочарование от време на време. Правейки Уайът добро и радостно момче с голямо внимание. Помага на Уайът да се научи да говори и да стане астронавт.