Много отдавна, един млад човек намери извор на вкусна чиста вода, докато той преминаваше през пустинята. Той донесе някои от най-старите деца в селото си, които са били наш учител. След четиридневно пътуване той изпрати водата на стареца, който взе дълбока напитка, се усмихна топло и благодари на ученика си за сладката вода. Младият човек се върна в селото си щастливо. На следващия ден учителят позволи на друг ученик да вкуси от водата.
Ще го изядем наведнъж. Виждаме само самото нещо. Ние мислим за значението на хляба. Ние обикновено показваме нашата благодарност и щастие естествено.