"Едно училище беше отсреща на нашия дом и аз често гледах децата от моя прозорец, докато те играеха баскетбол. Един ден, сред децата едно момиче ме привлече. Тя изглеждаше толкова малка, колкото си проправяше път през тълпата от момчета, тя успяваше да прави скокове точно над главите им и в мрежата, без да има кой да я спре. Понякога я виждах да играе сама.
Беше изгубила увереност в способността си да играе добре. Беше достатъчно добра, за да получи стипендия. Не се разбираше добре със съотборниците си. Тя беше твърде кратка, за да осъществи мечтата си.