На 17 март 2003 г. Робин Кук, лидер на Камарата на общините и бивш външен министър, подаде оставка от кабинета в знак на протест срещу предстоящата война в Ирак. Тази реч на оставката му доведе до първите дълги аплодисменти в историята на Камарата и отбеляза края на министерската кариера на един от най-блестящите политици на лейбъристите. За предишните две години Робин Кук държеше дневник, личен запис на живота на втория мандат на лейбъристите.
Не можа да приеме решението на правителството да се включи в предстоящата война в Ирак. Искаше да има повече време да си води дневника. Не беше позволено да се правят промени в парламентарната демокрация. Не беше доволен от работата, която Тони Блеър му даде.