"Огън!" Какви ужасни думи да чуя, когато някой се събуди в странна къща в средата на нощта. Беше голям, стар, дървен дом и стаята ми беше на последния етаж. Аз скочих от леглото, отворих вратата и излязох от къщата. Започнах да бягам, но тъй като бях все още полу-буден, вместо да тръгна към стълбите, аз се затичах в обратната посока.
Защото беше много смел. Защото много харесваше бебето. Но той просто се случи, за да го спаси. Защото беше бебето на кмета.