Имало едно време една градина в селото. Собственикът му бил стар човек. Той се бил събудил в продължение на няколко години, за да види приятелите си. Това била голяма прекрасна градина с мека зелена трева и красиви цветя. Докато старецът отсъствал, някои деца идвали да играят в градината всеки следобед. Птиците в градината пеели толкова сладко, че децата спирали игрите си, за да ги слушат. За тях, времето, което прекарвали там, било най-щастливо.
Градината на стареца беше малка, но хубава. Старецът не харесваше птиците в градината си. Старецът се тревожеше за спокоен живот. Птиците и децата отново изпълниха градината на стареца с живот.