Моят живот, както е в действителност, винаги е изпълнен с тъга и малко радост. Въпреки това, каквото и да се случваше, винаги можех да се изправя пред него смело. През юли, миналата година, не можех да повярвам на новината, че ми е позволено да вляза в единственото ключово училище в родния ми град. След това се втурнах в дома си и казах на родителите си. Но баща ми не изглеждаше толкова развълнуван, колкото бях. Те не казаха и дума.
Майка му не каза и дума, освен да плаче. Той решава да учи усилено от този момент нататък. Баща му просто навел глава, без да каже нищо. Цялото му семейство беше много развълнувано.