Бях на пазар в супермаркета, когато чух един млад глас. "Мамо, ела тук!Там беше тази жена, която ми напомняше за ръста си!" Майката се втурна към сина си, после се обърна към мен, за да ми се извини. Усмихнах се и й казах: "Всичко е наред." След това говорих с момчето, "Здравей, аз съм Дори Крамър. Как си?" Той ме изучаваше от главата до петите, и питах: "Ти ли малко мама?"
Защото момчето се натъкна на автора. Защото момчето е ударило автора. Защото момчето каза, че авторът е по-дебел от него. Защото майката е мислела, че думите на момчето са наранили автора.