Миналата седмица посетих един от старите си квартали във Вашингтон. Едва ли бях бил там от двадесет години. И докато ходех по улицата, умът ми беше залят от спомени за миналото. Видях старата жилищна сграда, където бях живял, и площадката, където бях играл. Като гледах тези познати някога околности, образите на себе си като дете ми идваха наум. Въпреки това, това, което виждах и това, което си спомнях, не беше същото.
Много тъжно. Доста развълнуван. Много съжалявам. Силно изненадан.