Стояла сама на партито на Браунс, Ана Макинтош си помислила за съпруга си Едуард, като го накарала да се чувства ядосана, тъй като тя се чувствала по-добре. Той бил тънък мъж, на четиридесет и една години, с хубава коса, която често била небрежна. През седемнадесетте години, когато били женени, той се бил променил много малко: все още бил нервен с други хора и се усмихвал по същия срамежлив начин, а лицето му било все още почти момчешко.
Тя не се чувстваше добре. Съпругът й обикновено е бил по-внимателен. Мразеше да вижда богатството на Браун. Тя разбра, че г-н Браун е само бизнесмен.