Онзи ден на обяд бях част от цяла група колеги и някак си говорехме зад гърба на шефа си. Тя е новият директор на нашето средно училище. Говорихме за това колко е мила с нас. Пише бележки, за да ни пожелае весели празници, или да ни благодари за добре свършената работа. Проверява ни, когато знае, че сме изправени пред трудности извън училище с нашето здраве или с нашите семейства.
Страхуваха се от нея. Отнасяше се зле с тях. Тя беше мила с тях. Това беше ежедневната им практика.