Бях на 15 месеца, щастливо и дете, до деня, в който паднах. Това беше лошо падане. Аз се приземих на стъклото, което силно ми поряза окото. Но от този момент нататък, моето наранено, безогледно, мътно сиво око живееше с мен. Понякога хората ми задаваха неудобни въпроси. Когато децата играеха игри, аз бях "чудовище". Винаги си представях, че всички гледат надолу към мен. И все пак майка ми казваше на мен.
Какво е преживяла писателката, когато е била на 15 години Какво направи писателят, за да покаже благодарност за подаръка на мама Как писателката се промени с любовта на мама Как писателката стана уверена с големите си усилия