Открих силата на страха, когато заседнах в алеята си, сякаш краката ми бяха луди, залепени за цимента. Колкото и да се опитвах, не можех да ги преместя. Осъзнаването, че дъщерите ми си играят в къщата на Нанси, парализира краката ми, карайки ме да не мога да се движа, когато стигнах края на алеята. Плътен, черен дим се надигаше от зад Сикамор Мейпъл.
Тя избухна в сълзи на облекчение и щастие. Благодарна е, че е спасила дъщерите си. Беше твърде развълнувана, за да повярва на това, което видя. Преодоляла е страха си и се е възстановила напълно.