Когато говорихме за предстоящото начало на училище, Сет не беше изразил нищо друго, освен вълнение. Така че, когато дойде слънчевият и обещаващ "голям ден", той беше готов. Той беше въоръжен с хладна прическа, носеше ценните си обувки и беше готов за действие. Десет минути преди автобуса да пристигне, той ме помоли да го взема в колата си. Аз се оплаках, че е в последната минута. Аз казах "не" в началото.
Страхуваше се да не закъснее за час. Искаше да сподели радостта си с майка си. Беше притеснен за училищния си живот. Страхувал се е от новия си учител.