За сина, Сесил, само една бърза бележка, преди да започна сериозно. Когато написах това, ти беше на 8, още нетърпеливо момче. През 2002 г. бях повикан на активна служба от морската пехота във войната срещу тероризма. На 11 септември 2001 г., когато Америка беше нападната, знаех, че в крайна сметка ще трябва да отида и бях изпълнен с дълбоко чувство на тъга. Онази нощ, когато ти и Кейко бяхте заспали, аз бях повикан да се бия.
И двамата са преживели Виетнамската война. Налагало се е бащите им да ги изоставят и да се бият в чужбина. Учили са в едно и също училище. И двамата бяха на осем, когато бащите трябваше да ги напуснат.