"Всяка вечер 15-годишната Рашида се връщаше от училище, сменяше униформата си, а се втурваше в съседна ферма, за да помогне на майка си да събере зеленчуци, така че скромната печалба, която двамата печелят, трябва да покрива храна, дрехи и други нужди за всичките седем деца и техните родители. Въпреки че има ценно малко време за учене, Рашида е един от най-добрите ученици в прогимназията си.
Рашида стана приятелка с менторите си. Наставниците на Рашида я окуражават много. Рашида била тъжна заради увреждането на баща си. Рашида е имала новата си мечта още от лагера.