Беше ден на благодарността и в препълнената кухня на малкия ми дом бях заета да приготвям традиционната за деня на благодарността пуйка, когато звънецът на вратата се отвори. Отворих предната врата и видях две малки деца в дрипи, които се стичаха заедно. "Някакви стари хартии, госпожо?" Попитах един от тях. Исках да кажа "не", докато не погледнах в краката им. Носеха тънки малки сандали, мокри от тежък сняг.
Беше Денят на благодарността. Те бяха просяци. Искаха стари документи. Искаха чаша какао.