Говорехме за годежа, когато приятелят ми Джак трябваше да отиде на война. Толкова се страхувах да не го загубя. Единственият начин, по който можех да остана нормален, беше да танцувам. Станах много добър и критиците ме похвалиха, но не знаех дали любовта на живота ми някога ще се върне. И тогава един ден дойде писмо от него: "Загубих крака си.
Силен и оптимистичен Умен и верен Скромен, но верен Смел и услужлив.