Баба ми Адел обичаше културата и беше щедра с подаръците си. Когато бях дете, тя ме караше да чета по-малко книги. Винаги ме караше да чета по-малко. Беше ми приятно да чета по-малко. Беше ми приятно да чета по-малко от това, което ми се случваше по света. Но си спомням, че тя ми даде само една книга – книга, която и до днес не съм чела. Тя ми представяше любимата книга от детството: Ханс Бринкър. Баба ми беше щастлива да споделя тази книга с мен.
Пътувал е много по света. Обичаше да го води в музеи и магазини. Споделила е детските си истории с него. Дал му е много подаръци.