Когато дъщеря ми, Софи, беше приета в колеж, бяхме много щастливи, но малко се притеснявахме да не станем празни приятели. Знаех, че трябва да направя нещо, което да ми помогне да се адаптирам, като се започне от лятото, преди да си тръгне. Софи имаше пакет от цветни тениски. Знаех, че няма да ги носи повече, затова реших да направя юрган от тях за леглото си в колежа.
Тя осъзнала, че дъщеря трябва да отиде в колеж сама. Тя осъзнала, че любовта между тях никога няма да бъде прекъсната. Подаръкът на Софи я накара да забрави мъката си. Новите приятели на Софи я викаха извън общежитието.