Преди две седмици, докато дъщеря ми и аз вечеряхме, видях един полицай да се присъединява към моя заден двор с една притеснена жена, която го следваше. Излязох, отворих вратата му и попитах дали всичко е наред. Жената беше баба на едно осемгодишно момче, което беше изчезнало час по-рано. Тя беше толкова притеснена, че изглеждаше бледа. От страх тя трепереше през цялото време. Те дойдоха да ни попитат за това. Казах, че не бяхме го виждали.
Защото е почувствал, че създават проблеми. Защото те бяха толкова запознати с града. Защото са скрили момчето някъде. Защото ги намираше за полезни, макар и млади.