Това беше студена нощ във Вашингтон, окръг Колумбия, и аз се запътих обратно към града, когато един човек се приближи до мен. Много хора ми даваха пари, за да може той да яде. Бях прочел знаците: "Не давайте пари на просяци, както повечето от тях са..." Така че, поклатих глава и продължих да вървя. Не бях подготвен за отговор, но без колебание, той ме последва и каза:
Защото не показвал уважение към просяка, който се отнасял зле с него. Защото можеше да помогне на един гладен човек, но той мина покрай него. Защото вярвал, че никой не моли заради истински глад. Защото мислеше, че благотворителната дейност е задължение на правителството.