През декември на l 992.I се чувствах щастлив съпруг и баща на две малки children.A месец по-късно, аз бях диагностициран с остра лимфобластна левкемия. След две години на химиотерапия, която помогна да се контролира болестта, тялото ми беше слабо и безжизнено. Чувствах се като марионетка, която се нуждаеше от помощ, за да вдигне ръцете си или да държи главата си. Започнах да тичам.След шест месеца силата ми се върна.
Защото бягането на маратон е най-подходящият спорт за него. Защото мемориалът е най-мощната конструкция, която е виждал. Защото смята, че е победа над болестта му, за да завърши състезанието. Защото 26,2 мили е най-разумното разстояние за автомобилни състезания.