Нещо ръмжеше като гръм. Земята се разтресе малко и чухме как Хасан затръшна стрелите си. Нещо запуши вратата на стрелата. "Татко!" Хасан се разплака, но се беше втурнал в краката ни. "Татко! Какъв е този звук?" Хасан изкрещя, ръцете му се протегнаха към Али. Бяла светлина проблесна и освети небето в сребро.
Авторът се радвал, че баща му се прибира невредим. Имало е шанс да дойде един мирен свят. Това, което се случи онази нощ, не изглеждаше нищо за автора. Ръцете на Баба дадоха на автора временен комфорт и радост.