Когато дядо ми се беше обадил на 83-годишната ми баба, някога толкова красива кукла, бавно започваше да избледнява. "Вече не можех да управлявам свой собствен дом, тя се премести в майка ми, където тя често беше посещавана от други членове на нейното голямо, любящо семейство. Въпреки че тя все още имаше добри дни, често беше трудно да събуди интереса си. Но един мразовит декемврийски следобед преди три години, дъщеря ми Меган, тогава осем, аз бях на гости.
Защото беше умна. Защото тя беше любяща. Защото беше мила. Защото имаше въображение.