Адското време беше град от червени тухли, или от тухли, които щяха да бъдат червени, ако димът и пепелта бяха го позволявали. Но всъщност това беше град от неестествено червено и черно като боядисаното лице на дивак. Това беше град от машини и висок комин, от който димът се влачеше вечно. В него имаше черен канал и река, която течеше лилаво с лошо миришещ цвят1, и големи купчини от сгради, пълни с прозорци.
Работниците Обитателите парните двигатели Гората