На първия учебен ден си донесох фотоапарата в училище. Дадох на учениците парче от картон 8 x11 и ги помолих да напишат имената си на двете страни. След като приключиха, ги помолих да влязат в групи от по трима до четирима ученици и да направят снимки на тях, които държат картите си. След училище разработих филма и напечатах два комплекта снимки. Същата вечер започнах да съчетая имената с лицата.
Учениците не е трябвало да използват картонените карти с имена, за да се идентифицират един друг. Други учители не могат да идентифицират учениците без картонените карти с имена. Писателят запазва картонените карти за имена като сувенир в продължение на девет години. Гостите ще знаят имената на учениците, като прочетат картонените карти с имена.