Денят беше мрачен и бурен; локви можеха да се видят по цялата земя, карайки двора да изглежда като малко езерце. Конър се намръщи, докато той оставяше завесата да се спусне надолу. Нямаше начин мама да го пусне да излезе и да играе днес. Тя казваше, че е твърде кална и той ще се намокри. Конър си помисли: "Но какво ще стане, ако не я попитам?"
Дъждът го е принудил да остане вътре. Той иска кученце. Не иска да си яде зеленчуците. Трябва да си ляга.