Когато взех шофьорската книжка миналото лято, мама и аз си мислехме, че първото ми пътуване с празен паркинг е много важно. Тогава разбрах, че майка ми не е най-добрият учител за мен. Не беше само това, че тя крещеше, или ми казваше, че се справям зле. Както можете да си представите, "полезните инструкции" на майка ми само успяха да ме изнервят. Тъй като вече не можех да се упражнявам с нея, работата беше поставена в ръцете на баща ми.
Тя не можеше да говори с майка си. Баща искал да я научи. Майка й я изнервяше. Тя не вярваше на майка си.