Един следобед, в Париж, отидох на екскурзия в един музей на изкуството, докато чаках съпруга си да завърши една бизнес среща. Гледах с нетърпение как всеки път, когато виждах картините на отличните художници, той ми казваше: "Но когато виждах картините на младия човек, аз ги слушах непрекъснато, гледах ги и реших, че тя прави всичко това. Всъщност, аз бях изненадан от този човек, че се примирих с вечната си реч.
Беше твърде развълнувана, за да мълчи. Тя предпочиташе да говори, отколкото да слуша. Тя трябваше да обясни всичко на слепия си съпруг. Обичаше да се фука пред другите.