Когато 24-годишната му Хана Бренчър се премести в Ню Йорк след колежа, тя се нуждаеше от позитивни писма, от позитивни писма. Един ден тя се чувстваше толкова самотна, че искаше да се свърже отново с някого. Така че тя постави писалка на хартия и започна да пише писма на напълно непознати. Но това не бяха тъжни писма за това как се чувстваше. Те бяха щастливи писма, всичко за другия човек, а не за нея. Тя щеше да пише съобщения за хората.
Имейлът до забележителни хора. Ръкописни писма до приятели. Традиционните любовни писма до любимите хора. Окуражителните писма до непознати.