Преди време семейството ми и аз живеехме на улицата от Саутуей парк, който беше на четири години. След това още миналата година градът беше поставил ограда от верижни връзки около парка и започна да бълва дървета и трева, за да направи път за нов жилищен комплекс. Когато видях оградата и булдозерите, се запитах "Защо просто не го оставят на мира?" Поглеждайки назад, мисля, че това, което осъди парка на забрава, беше сушата, която бяхме преди четири години.
Възстановен е. Беше опасно. Стана многолюдно. Превърнал се е в пустиня.