Моят дядо беше учител.Той беше директор на училище за момчета на възраст между тринайсет и осемнадесет.Знам, че той е бил мил и нежен човек в сърцето, защото когато бях млад (и той беше стар), той отново ми даде подаръци и ме постави на колене, и ми разказа истории.Но аз вярвам, че момчетата в училището му се страхуваха от него. В училище, когато той влезе в класна стая, пълна с шумни момчета,тези момчета отидоха най-добре в лицата.
Крещеше на момчето и хвърляше работата си през стаята. почервеня в лицето. хвърли работата на пода, и извика през стаята Хвърля работата по момчето.