Спендър дължи на Мидас 1000 долара, плюс лихва от 8%, докато не бъде платена, върху отдавна просрочена заповед, събирането на която ще стане забранено от давностния срок от 1 юни. На предходния април 1 г. Спендър и Мидас подписаха споразумение, в което Спендър обеща да плати бележката изцяло на следващия 31 декември, плюс лихва от 8% до тази дата, а Мидас обеща да не съди по бележката междувременно.
Да, защото неуспехът на Спендър да плати бележката, плюс лихвата, на 31 декември прави нарушението на Мидас на обещанието да не съди преди тази дата вече не е материално. Да, защото обещанието на Спендър от 1 април е изпълнимо поради моралното му задължение да плати дълга. Не, защото такова облекчение би подкопало политиката на давността срещу принудителното изпълнение на застояли искове. Не, защото обещанието на Спендър от 1 април е било законно обусловено от това, че Мидас се е въздържал да съди преди 31 декември.