Джон веднъж ми разказа една история за приятеля си, Майкъл. Майкъл се случи да бъде на един влак, седнал до един млад мъж, който изглеждаше притеснен. "Най-накрая младият човек казал на приятеля, че е затворник, връщащ се от затвора далеч. Това, което направил, било срам за семейството му и те нито го посетили, нито му писали. Той се надявал обаче, че това е само защото били твърде бедни, за да пътуват и твърде заети, за да пишат.
Младежът се страхувал, че семейството му ще му откаже. Седалката на младежа беше далеч от прозореца. Младежът се страхувал да види белите панделки на дървото. Младият мъж бил сигурен, че семейството му ще го приеме.