В ранната сутрин, аз се отправих към задната врата и намерих 10 инча сняг, за да почистя дома си. О, не, Брайън щеше да трябва да изчисти покрива отново. Но Рио се въртеше на гърба му, играеше на белите неща и риташе задните си крака. Дните му в приюта за животни в Ню Мексико отдавна бяха забравени - той от все сърце се радваше на живота като куче от Колорадо. Рио се нуждаеше от разходка.
Без болки, без печалби. Живей за мига. Нищо не е невъзможно. Бедите никога не идват поотделно.