Когато и аз имах рак на гърдата, трябваше да имам химиотерапия. Най-трудната част от целия този опит беше, че UPS-ът ми беше загубен. "Това беше като татуировка на челото ми, той каза, че е много добър човек." Тогава той беше много активен и атлетичен човек, така че хората ме гледаха със съжаление, сякаш бях инвалид. Разбира се, те никога не казаха нищо, но ако бях в асансьора.
Защото приятелите й не са осъзнавали факта, че тя се е разболяла преди. Защото приятелките й не са искали да говорят с нея, тъй като е имала рак. Защото приятелите й са се отнасяли с нея като с пациент. Защото приятелите й се страхували от инфекция.