Аз работя в Център за грижи, където повечето от хората са възрастни. Преди около година и половина една гневна дама дойде при нас, която имаше рак. Тя трябваше да има по-силен крак и нямаше семейство, което да се грижи за нея след операцията. Тази дама беше тиха дама, която най-вече остана сама. Но следобед, когато се чувстваше добре, тя щеше да отиде да посети другите хора в Центъра за грижи.
Тя се опита да утеши останалите пациенти. Упражнявала се е да пее тук-там. Тя беше там и чакаше да бъде излекувана от рака си. Тя не правеше нищо друго, освен да мълчи.