Рита стъпи в хладната, движеща се вода. Тя избута черна вътрешна тръба пред себе си. Тя имаше притеснено изражение на лицето си, защото никога не беше плавала надолу по реката. "Никак не беше се движила по реката." "Нека да държа малката ти тръба, докато ти се катериш", каза баща й. "Няма облак в небето. Това е страхотен ден да бъдеш в реката, нали?" Рита погледна през водата.
Облачно. Рейни. Ветровито. Съни.