Имало едно време, една стара жена имала две големи тенджери с вода. Всяка висяла на края на стълб, който тя носела през врата си. И така, всеки един от тези тенджери имал пукнатина, докато другият бил съвършен, От реката до къщата, пукнатият тенджер пристигал само наполовина пълен. А другият тенджерка бил винаги пълен. Перфектният тенджер се гордеел с таланта си. Но бедният тенджер се чувствал тъжен заради собствения си недостатък.
Всеки има талант. Трудно се намира истински приятел. Успехът никога не идва лесно. Грешките подобряват нашето учене,