Алиса е притежавала търговска собственост, Ийстгейт, състояща се от едноетажна сграда, която е дала под наем на различни магазини за продажба на дребно, а много голяма част от паркинга. Преди две години, тя е платила на Ийстгейт всеки неин племенник, Пол, за остатъка от своя кръщелник, Ричард, неговите наследници и назначени лица. Пол е бил на 30 години, когато е починала Алис.
Акме не може да купи имението на Пол, защото имението на живота не може да бъде присвоено. предложеното разрушаване на сградата представлява отпадък. Изплащането на ипотеката от Ричард го е подчинило на правата на Пол като доживотен арендатор и забранява прехвърлянето на имението на Пол без съгласието на Ричард. продължаващото съществуване на едноетажната сграда е повече в хармония с крайната употреба като парк, отколкото предложената промяна в използването.