"Татко, наистина ли виждаш мама в сънищата си?" младото момиче пита. "Знаеш ли, че понякога ми беше приятно." "Майка ми идваше да ме гледа, знаеш ли." "Майка ми се радваше, че си седял до мен." Баща ми се усмихваше. "Защо аз трябва да уча толкова усилено?" "Това е, което майка ти би искала!" Тя съжалява, че е говорила с ума си. "Съжалявам, татко, не трябваше да го видя."
Защото е бил твърде зает с работата си. Защото не е знаел, че е желан. Защото беше твърде беден, за да си позволи медицинските такси. Защото не е знаел, че е в болница.