Дядо Найбакен обичаше живота - особено, когато можеше да изиграе трик на някого. В онези времена, голямата ми норвежка рамка се тресеше от смях, докато той се преструваше на невинна изненада. "О, той трябваше да бъде завинаги!" Но в студена събота в центъра на Чикаго, дядо смяташе, че Бог играе трик на него, а дядо не се смееше. Дядо работеше като дърводелец. В този конкретен ден, той строеше няколко кутии за дрехите, които църквата му изпращаше в чужбина.
Животът на дядо. Помощното дарение. Перфектната грешка. Впечатляваща реч.