Понякога бях на 20 години, когато майка ми почина. Това беше първият ми истински гроб, който ми се струваше, че животът ми е причинил, и аз мислех, че никога няма да се възстанови. Докато на следващата пролет идваше, болката беше почти поносима и отново можех да намеря удоволствие от чудотворната награда на природата. Отначало отидох на гробището с трепет. Но след това, удивително, като се грижех за гроба й и я украсявах с цветя.
да посетиш гробището и да запомниш мъртвите за семействата да се събират в гробището за даване на подаръци на членовете на семейството за дъщери и синове, за да запомнят родителите си