Когато бях на девет години, написах първата си стихосбирка. Майка ми беше написала прекрасна поема, а аз плачех. "Приятелю, това беше хубава, красива поема." Майка ми каза, че е седнала в леглото си. "Какво време ще бъде баща ми?" Попитах го. Баща ми беше започнал филмовата си кариера като писател. Той щеше да може да оцени стихотворението ми дори повече от майка ми.
Беше толкова трогната, че се разплака. Тя мислеше, че поемата е добре написана. Смяташе, че Бъди няма талант за поезия. Тя вярваше, че Бъди се нуждае от съвет от баща си.