Когато той растеше, аз все още бях смутен да се види с баща ми. Той беше зле засрамен, аз бях зле засрамен, а когато ходех в метрото, нямаше да му стискам ръката за баланс, хората дори щяха да се срамуват от нежеланото внимание. И заради това, ние не казахме много, докато вървяхме. Но както винаги казваше: "Вие определяте темпото.
не работи много усилено Не ходех на работа от време на време. Мразех тези, които имаха добър късмет. беше щастлива и задоволена, и никога не губи надежда