Беше много студен зимен следобед преди Коледа. Родителите ми и аз седяхме на пейката във Вашингтон, гарата на Съюза, чакахме влака. В чакалнята имаше много хора. Едно момче седеше наблизо. Износеното му яке, бледото му лице, мръсните му ръце сякаш ми казваха, че е бездомен. Може би трябва да му помогна, казах си аз. Точно в този момент, добре облечена млада двойка вървеше към него.
Не беше гладен. Искаше да помогне на стареца. Храната не му хареса. Видял е сандвич в кутията за храна.