Когато бях на седем, родителите ми ми даваха кукла, кукла на кукли и книга. Арабската нощна кукла, която се опитвах да си представя, че съм я прегърнал. Арабската нощ, аз просто бях готов да чета, когато майка ми влезеше в стаята ми. "Не е ли куклата ми просто красива?", попита майка ми. Погледнах куклата, с хубава коса в розова рокля - ще трябва да я нарека "тя", защото никога не съм й давала име.
Защото подаръкът е даден от родителите й. Защото на момичето не му пукаше много за куклата. Защото родителите й биха дали име на куклата. Защото куклата е имала малко общо с нея.