Хелън обичаше малките животни. Една сутрин, докато се разхождаше в гората, тя намери две слаби птици в тревата. Тя ги държеше здраво у дома и ги постави в малка клетка. Тя се беше грижила за тях с любов и птиците и двамата растяха добре. Но нещо се случи един ден. Хелън остави вратата на клетката отворена. По-голямата птица полетя от клетката. Тя мислеше, че ще отлети, така че тя се чувстваше добре.
Защото Хелън мразеше птицата. Защото Хелън може да се обади на птицата отново. Защото Хелън мислеше, че птицата може да лети сама. Защото Хелън осъзнала, че птицата много иска свобода.