Една млада жена беше диагностицирана с неизлечима болест и й беше дадено да живее три месеца. Така че, когато тя беше прегърнала нещата си внимателно, тя беше помолила пастора си да дойде в дома й, за да обсъди последните й желания. Пасторът беше готов да си тръгне, когато младата жена изведнъж си спомни нещо много важно за нея. "Какво е това?" попита пасторът. "Искам да бъда погребан с вилица в дясната си ръка."
Тя е оптимист за живота и болестите. Тя обича сладка храна. Тя иска приятелите да я помнят завинаги. Тя е редовен посетител на църквата.