Самолетът се приземи с нежна спирка на летището в Париж. Погледнах през прозореца и забелязах, че горещото небе се спусна надолу по града. Може би слязохме по стълбите и семейството ми беше почти заето. Трябваше да изчакам там около десет минути, преди да дойде наистина, до тогава семейството ми беше подписало формулярите.
Защото са търсили багажа си. Защото отидоха да купят нещо специално. Защото е трябвало да подпишат формуляри, за да влязат правилно във Франция. Защото не са били запознати с чуждата страна и не са знаели къде да отидат.