По пътя обратно към работа всяка вечер, по-често, отколкото не, щеше да има един бездомен човек, който да стои на изхода на магистралата. "Той изглеждаше като майка си, когато бях на 40 години, но вероятно беше много по-млад. Той имаше дължина на рамото права черна коса и къса брада. Всеки ден след работа щях да си спомня да събирам някаква резервна промяна и да я оставя настрана, за да му я дам, ако го видя. Чувство на радост щеше да дойде при мен всеки път.
Той ще бъде видян на изхода на магистралата. Обикновено се усмихваше и махаше на другите. Имал е дълбоко впечатление за писателя. Радваше се само когато му предлагаха пари.