	А междувременно касапницата продължава. След няколко месеца героична съпротива чеченските бойци са изтласкани от развалините на Грозни, където седмици наред след това се сражава батальонът на Шамил Басаев. Сталинград през 43-та, Дрезден след бомбардировките на съюзническата авиация, Варшава след като германската армия се изтегля от нея — тези са сравненията, които най прилягат за град Грозни, когато над развалините на двореца на Дудаев най-после издигат руското знаме. Картината е невероятно зловеща. Дори подлаганият на бомбардировки в продължение на 10 години от американците Ханой или пък също толкова дълго бомбардирания от руснаците Херат не дават представа за онова, в което се е превърнала столицата на република Ичкерия. Развалините на Грозни и кадрите от водещите се там ожесточени боеве не слизат от телевизионните екрани и първите страници на вестниците. А текстът под големите панорамни снимки е язвителен като този — „Конституционен ред“.