	— Нима моята първосестра и аз изпитваме страх? — настойчиво отвърна Авиенда, с ръце на кръста. Шалът се плъзна от раменете й и падна на пода, но тя толкова се беше напрегнала, че не го усети. — Този мъж има тох пред нас, Аан-аллейн, както и ние към него. Това трябва да се уреди.