	Като написа това писмо — въпреки волята му, напоено с горчивина — Стремски усети, като че му олекна на гърдите. Той го тури в плик, па си легна. Умората от силното вълнение скоро затвори клепките му. Той заспа. Когато сутринта се пробуди — много късно, — той не намери доктора, отишъл по служба; но като видя на масата плика, надписан за Драга, той го зе, помисли и го скъса. Той намираше сега безцелно изпращането му и даже вредно: писмото можеше да предизвика отговор, от който се той боеше.