	Мара не го изчака, докато се изгуби от погледа й, а веднага се извърна и бързо и възможно най-тихо се върна до първия пресечен коридор, който минаваше покрай доста помещения и бе с много завои. Това щеше да й осигури прикритие, но същевременно намаляваше видимостта й. Тя стисна зъби, присегна се със Силата и пое напред. Беше направила около пет крачки, когато отпред се чу вик, последван от тичане. Мара изруга под нос, зави рязко по коридора и се изправи пред изхода на командния център. В този миг оттам проблесна чиски чарик. Някъде в далечината се извиси свистенето на лазерния меч на Люк. Тя се хвърли през прага, претьркаляйки се на пода…