	В долината тегнеше тишина, нарушавана само от звучно мляскане и от пукането на съчките в жарта. Базил погледна към недояденото парче месо в ръцете си. Не беше гладен. Подаде го на съседа си и избърса мазните си длани в панталона. От другата страна на огъня Ика се виждаше като едва доловим строен силует. С характерното за нея рязко движение, тя се изправи. Въпреки ужасната рокля, беше красива, това трябваше да се признае. По някакво чудо в нея нямаше нито една уродлива черта. Напротив — тялото й би било съвършено, ако не беше толкова отслабнало от постоянните лишения.