	Мат също беше слязъл. Клечеше, хванал юздите с една ръка, а с другата стискаше копието с черната дръжка на коленете си и се взираше през зейналите порти. Оглеждаше града и си мърмореше, докато Пипе се мъчеше да опоска един от близките храсти. След първото им влизане в Руйдийн Мат понякога казваше странни неща. На Ранд много му се искаше да го склони да си поговорят за онова, което го е сполетяло, но той продължаваше да отрича, че му се е случило нещо, въпреки медальона с лисичата глава, копието и белега около врата му. Мелиндра, Девата от Шайдо, с която Мат беше тръгнал, стоеше до него и го гледаше, докато не дойде Сюлин и не я подбра за някаква работа. Ранд се зачуди дали Мат знае, че Девите се обзалагат дали Мелиндра ще се откаже от копието заради него. И дали щяла да го научи „да пее“ също така, въпреки че само се засмиваха, когато Ранд ги попиташе какво по-точно означава това.