	Сайдин потече през него с цялата си разтопена ярост и леден грохот, с всичката си гнусна развала и той не можеше да удържи под контрола си дори една тънка като косъмче нишка. Виждаше как пороят се влива от него в Нинив. Да усеща бушуването му в себе си, да долавя измамните му приливи и променливата твърд на дъното, което можеше да го унищожи за един пулс на сърцето, да усеща всичко това, без да може да се бори или да го удържа, само по себе си му причиняваше неописуема болка. Изведнъж осъзна, че я усеща, че я усеща почти както усеща Мин, но за нищо друго не можеше да мисли освен за сайдин, който неудържим протичаше през него.