	Подсъзнателното съмнение го обземаше все по-силно. Стефан започна внимателно да оглежда обстановката около себе си, погледът му запечатваше всеки детайл от нея. Повечето от уредите бяха познати, беше боравил с тях стотици пъти. Но имаше и други, които разпалваха любопитството му със странните си форми и неизвестното си предназначение. Усмихнат, Сигунд продължаваше да го наблюдава. Неспособен да осмисли веригата от неизвестни, Стефан се добра до едно от пилотските кресла, придърпа се към седалката му и се взря в един от екраните. Съзвездията изглеждаха привично познати, данните говореха за придвижване с немислимо висока скорост. Полетът продължаваше, но като че ли в друга посока.