	— Сега вече ти е ясно защо тук стана неуютно да се живее — каза Грег. — Не ми се иска и моята глава да бъде огризана до кости. Струва ми се, че с тези плъхове възможностите за живот тук приключват. Но да се върнем към твоето момиче. Направил си много добър избор, братко. Моята не беше така стройна, пък и ставите на краката й така отичаха, че тя на можеше понякога да свива колене. Но, разбира се, в леглото това не й пречеше…