	Уилийн прехапа устни. Всеки инстинкт й подсказваше, че Джуд е прав. Когато излизаше от мазето при главния превключвател на хотела, беше чула вратата на дамската тоалетна да се отваря. Въпреки целия хаос и объркване, което настъпи след като Джуд изстреля сълзотворния газ, тя беше сигурна, че някой се беше опитал да я последва навън. И беше сигурна, че е Реган Рийли. Когато беше погледнала към Джуд, беше я забелязала да става и да напуска масата си. След това когато потегляха, някой на паркинга до тях се опитваше да маневрира с фургона си, за да заобиколи една паркирана кола. Като се имаше предвид какво се случваше в ресторанта, кой освен нея и Джуд щеше да напусне хотела без да се опита да помогне на хората вътре? Беше ли възможно Койотът да е бил в съседната кола? Мисълта накара Уилийн да изтръпне. Нямаше нужда от подканите на Джуд, за да си свали вечерната рокля и да се напъха в скиорския си пуловер, памучните си панталони и ботушите, оставени в кухнята. Джуд се преоблече с нея. В следващия миг дрехите им бяха в един куфар, който от своя страна беше метнат в колата.