	Когато най-сетне се отправи към леглото, Кук си помисли, че би трябвало да е възмутен. Но не беше. Като се има предвид всичко, денят мина изключително добре. Другите се молеха той да размърда мозъка си. Бе очевидно, особено що се отнася до двамата служители на Националното разузнаване. Те пращяха от акъл… „Или така си мислят“ — каза си Кук, ухилил се срещу тавана. Не разбираха обаче нищичко. Дали го съзнаваха? Вероятно не. Те винаги се държаха надменно, ала когато ножът опреше до кокала и ги изненадаш с въпрос… Ами тогава винаги чуваш „от една страна, сър“, последвано от „от друга страна, сър“. Как, по дяволите, можеш да градиш политиката си на такава основа?