	— Аз идвам от място, което се намира доста далеч от земите на зеландониите, ала без значение къде или от кого сме отгледани, има едно нещо, което се знае от всички хора — бебетата се нуждаят от мляко. Сред хората, с които израснах, когато една жена изгубеше млякото си, другите й помагаха да изхрани бебето си. — Всички знаеха, че пришълката говори за онези, които наричаха „плоскоглавци“ — съществата, които повечето зеландонийци смятаха за животни. — Дори онези с по-големи деца, които нямаха излишно мляко, от време на време кърмеха чуждото бебе. Веднъж, когато една млада жена изгуби млякото си, друга от племето, която имаше повече от необходимото за собствената й рожба, започна да се грижи за горкото детенце и кърмеше и двете бебета, сякаш и двете бяха родени от нейната утроба.