	„Хъммм“ — помисли си тя, което бе най-бързата мисъл, която можеше да мине през ума й. Все още се чувстваше замаяна от полета и не можеше да свикне с часовата разлика. Съобщенията, които една част от мозъка й изпращаше към другата, не пристигаха навреме и на истинското си местоназначение. Излезе от кухнята, където си правеше кафе, и отиде да отвори задната врата, към градината. Пое дълбоко свежия вечерен въздух, прекрачи прага и погледна нагоре. Нещо с размерите на каравана за къмпинг бе увиснало на стотина фута над моравата.