	Следобед не остана и пукнат неандерталец наоколо. В началото реших, че са пипнали стомашно разстройство от прекалено нежната храна и сега клечат някъде из джунглата, но когато взеха да се завръщат победоносно с камари изтръгнати телешки езици се плеснах по челото, но вече беше късно. Дано да не им стане навик! Ще се опитам да ги убедя, че тази вкусотия се яде само на празника на славянските първоучители…