	В един момент ме изпълни дълбока обич и емпатия* към дървото; в същия този миг нещо се издигна по гърба ми, излезе от главата и изведнъж се намерих да гледам света от най-горните клони. Това усещане продължи само миг, защото бе прекъснато от властния глас на пазача да се спусна долу и отново да се втека в тялото си. Почувствах как нещо като водопад, пенлив поток се спусна надолу, навлезе през върха на главата ми и изпълни тялото ми с познатата топлина.