	Слязохме на широката поляна под крепостта. Там имаше ниска ограда и плет от прясно отсечени стволове и клони. Можеше да се гледа над нея. Миришеше на прясно и хубаво. Край пътя ни се струпаха кръстоносците. И те мълчаха. Никой не вдигна ръка да ни удари, никой дори не ни заплю. Страх ли ги беше? Почитаха ли ни?