	Новините за инките на Атахуалпа, които бяха толкова близо нагоре по Реката, наелектризираха испанците, конкистадорите, които бяха сърцевината на танцовата трупа, никога на бяха задоволени от положението си на хора, които трябваше да забавляват другите. А най-малко Гонзало. Умът му все още бе обсебен от спомена за великото положение, на което се радваше в Южна Америка. Въпреки че беше изцяло предан на брат си, Франциско не го разтревожи това, че Франциско все още не се бе появил. Нито пък някой от другите му двама братя. Той беше единственият Пизаро наоколо и нямаше съмнение, че това му харесваше. Сега целта му беше съвършено ясна. Трябваше да вдигне испанците към величието, което лежеше пред тях.