	Този довод явно не можа да убеди Никълъс. Ако му се влиза в градината, ще влезе, какво като е наказан. От упорития израз, който се изписа на лицето му, лелята разбра, че твърдо е решил да влезе в овощната градина. „Само защото му забраних“ — помисли си тя. В овощната градина можеше да се влезе през две врати, а Никълъс беше дребно момченце и ако успееше да се промъкне вътре, веднага щеше да се скрие сред избуялите листа на ангинарите, малинажа и останалите плодни храсти. Лелята имаше да върши куп неща този следобед, но уж заета с някаква градинарска работа, се въртя около два часа сред цветните лехи и храстите, откъдето можеше да държи под око и двете врати, водещи към „забраненото удоволствие“. Беше жена с бедно въображение, но с неизтощима упоритост.