	През топла юнска вечер пет години по-късно Сара Бойнтън и съпругът й седяха на един от първите редове в лондонски театър. Пиесата беше „Хамлет“. Когато думите на Офелия заплуваха през рампата към публиката, Сара здраво стисна ръката на Реймънд: