	Младежът върна пушката на мищека и коленичи до мечката, която не даваше и признак за живот. Индианецът беше по-зарадван, отколкото някой бял, получил най-висш орден. Той веднага се зае да смъква кожата на своята плячка. А Бизоновото чело зареди пушката си, отправи се бързо към коня, развърза го и препусна. Не искаше да смущава радостта на апача.