	— Не, Потър! — изкрещя Снейп. Чу се силен трясък, Хари отхвръкна назад и тежко се удари в земята. Този път пръчката изхвърча от ръката му. Хари чуваше виковете на Хагрид и лаят на Фанг. Снейп се приближи и го погледна как лежи обезоръжен и безпомощен, както беше лежал Дъмбълдор. Бледото лице на Снейп, огряно от пламъците, бе пропито от същата омраза, която се беше появила преди да прокълне Дъмбълдор.