	— Добре — каза Търнър и измъкна пистолета, натискайки копчето, което активираше ксеноновия прожектор. Първият тяснолъчев блясък от ярка като обеден ден ксенонова светлина мярна усукан сагуаро. Иглите му бяха като кичури сива козина в безжалостния лъч. Вторият освети черепа на катарамата на колана на Линч, запечатвайки го в кръгче с рязко очертани краища. Звукът на изстрела и звукът на куршума, взривяващ се при удара, бяха неразделими, вълни от сътресение, разширяващи се като невидими кръгове навън над равната тъмна местност като гръмотевица.