	Тривейн беше вдигнал телефона. Той направи жест към жена си да не задава въпроси докато не свърши с телефонните обаждания. Тя беше свикнала с това, отиде до прозореца и погледна към осветения град. Мъжът й първо говори с жената на Медисън и когато разговорът свърши, натисна копчето като държеше телефона в ръка. Не беше доволен от думите на госпожа Медисън — госпожа Медисън не беше жената, на която можеше да е разчита след седем часа вечер. Той освободи копчето и проведе разговор с летище „Ла Гуардия“*.