	По-възрастната от двете жени бе висока, бледа и хубава. Тя съсредоточаваше цялото си внимание в книгата, която четеше, но взреше ли се в нея човек, веднага щеше да разбере, че жената вършеше заниманието по-скоро с очите, отколкото с ума си. По някое време един от стражите се доближи до нея, изтръгна книгата от ръцете й и я хвърли на пода.