	Бондаренко, намиращ се на петдесет метра, мигновено отреагира на новата заплаха. Той гръмко извика, призовавайки войниците си да не напускат скривалищата, и после с убийствена точност се зае да разпознава и убива движещите се по коридора цели, възползвайки се от аварийното осветление. Коридорът в голяма степен наподобяваше стрелбище и полковникът успя с два къси реда да повали двама врагове. От стаята изскочи с вой трети — крещеше нещо неразбираемо и водеше непрекъснат огън. Бондаренко насочи автомата към безумеца, за своя изненада не сполучи, но нечии изстрели поразиха целта. Стрелбата не стихваше и грохотът на изстрелите оглушаваше всички. Тогава той видя, че с останал жив само един афганистанец. Пред очите на полковника паднаха още двама негови войници и изстрелите на последния афганистанец изкъртиха бетонни отломки от стената само на няколко сантиметра от лицето му. Те ужилиха бузата му и той се присви от внезапна болка. Полковникът се изтегли от огневата линия, нагласи автомата на автоматична стрелба и изскочи в коридора. Афганистанецът стоеше само на десет метра от него.