	Широколистните дървета отстъпиха място на стари борове. Между тях по пътеката се вървеше като в каньон. Стволовете им се разклоняваха чак някъде високо горе. В дълбоката им сянка Ричард се почувства малък като мравка. Винаги пътуваше с най-голямо удоволствие. Правеше го често и тъй като повечето от местата, край които минаваха, му бяха познати, на пръв поглед изглеждаше, че това е просто едно от обичайните му излизания. Но не беше. Отиваха там, където кракът му не беше стъпвал. В местности, изпълнени с опасности. Това тревожеше Чейс, затова предупреди останалите да внимават. Този факт накара Ричард да се замисли, тъй като знаеше, че Чейс не е човек, който се притеснява безпричинно; всъщност той неведнъж си беше казвал, че Чейс, общо взето, изпитва твърде малко притеснения.