	— Ти беше тук, в имението Белмонте, за да служиш на Джад и на семейството — тихо каза Миранда. — През всичките тези години не си нарушил нито веднъж дълга си. Но сега това се случи. Ти направи избор. Както сам казваш, предпочел си бога и светлината му пред нуждите и доверието на семейство Белмонте. Имаш правото да го направиш. Може би си длъжен, не знам. Знам само, че не е възможно да направиш подобен избор и да останеш тук. Ще си тръгнеш сутринта. Повече няма да се видим. Сбогом, Иберо. А сега ме остави. Искам да поплача сама за синовете си.