	Иза не бе свикнала да имат гости. Притесняваше се, не можеше да си намери място и надмина себе си. Познанията й за билки включваха не само целебни билета, ами и подправки. Майсторка на тънката подправка, тя умееше и да приготвя съвместими съчетания от подправки, които подчертаваха вкуса на ястията. Вечерята бе възхитителна, Айла бе особено послушна, без да бие на очи и Мог-ър бе доволен и от двете. След като мъжете се наядоха до насита, Айла им поднесе ароматен май от лайкучка и мента, който Иза знаеше, че щеше да помогне на храносмилането. С две жени, готови да предугадят всяко тяхно желание и едно дундесто, доволно бебе, което пропълзяваше по ред в скута и на двамата, като ги дърпаше весело за брадите и ги караше да се чувстват млади отново, двамата мъже си почиваха и си говореха за миналите времена. Зуг бе благодарен и мъничко завиждаше на щастливото домашно огнище, което старият магьосник можеше да нарече свое, а пък Мог-ър съзнаваше, че за такова щастие не бе и сънувал.