	От ръба на една дюна можеше да види светлините на кафенетата и баровете покрай малкото пристанище на Сент Жан де Луз, където върху мазната вода сънливо се поклащаха рибарските лодки. Премести на другото си рамо тежката торба и се запъти към кафенето на Вейл, за да потвърди поръчката за вечеря, която беше изпратил телеграфически. Преди да се завърне в родните места, собственикът на кафенето беше главен готвач в Париж. Доставяше му удоволствие да демонстрира от време на време своите способности, особено когато мистър Хел му поръчваше менюто и поемаше разходите. Вечерята трябваше да се приготви и сервира в дома на мосю Де Ланде. „Малкият фин джентълмен“ живееше в една стара къща долу до брега и никога не можеше да бъде видян по улиците на Сент Жан де Луз заради физиономията си, която щеше да предизвика глупави приказки от страна на невъзпитаните деца. Мосю Де Ланде беше джудже, висок не повече от метър, въпреки че беше над шестдесетгодишен.