	През отворената врата долетяха още по-сериозни ругатни и обектът на гнева й най-накрая си намери майстора. Чу се тъп удар и съществото излетя през вратата не по собствено желание. В краката на Зед тупна малко бронирано животинче. То се опитваше да се обърне, като в същото време щракаше с щипките си, размахваше крака и ръмжеше. Ударът с дръжката на брадвата и скоростното му приземяване пред вратата очевидно не го бяха впечатлили особено.