	Освен това, като студентка по геология, Фрейда бе разочарована и от самата Луна. О, да, спътникът имаше своя геология — е, добре, селенология — достатъчно обширна, за да обсеби труда и интереса на няколко поколения. Но беше много трудно да се достигне до интересните местенца на Луната. Невъзможно беше да излезеш просто ей така навън с чукче в ръката и джобен спектрометър, както това ставаше на Земята, а трябваше да обличаш скафандър (а Фрейда ги мразеше) или да седиш във всъдеход и да контролираш уредите си дистанционно, което беше още по-неприятно.