	Късно вечерта Козела завлече пияния като скот Бъстър до леглото, изчака го да припадне в прегръдките на Морфей, излезе, затвори вратата и се върна в хола. Негов ред беше да изпие една водка и спокойно „да събере“ мислите си. Утре вечер по това време щяха да пълзят в боянските канализационни тръби, но дотогава имаше да свърши още една много важна работа. С чаша в ръка Козела седна на бюрото, извади топче листа, пликове, облегна се в креслото и се замисли, загледан като пеперуда в единствената светеща кабинетна лампа.