	Надеждата се оказа ялова. Една-единствена чаша се мъдреше жалостиво върху подноса. Или Ива бе надмогнала у себе си женската пристрастеност към това питие, или бе поръчала да й го отнесат в библиотеката. Изпълнен със същата кротка печал, която го бе обзела при вида на трудещите се пчели, Смит посегна към самотното си блюдо, безсилен да проумее онази грешка на природата, караща момичетата да работят, когато никой не ги гледа.