	Лу Ан се прехвърли тихо през прозореца и нахлупи качулката си, за да се предпази от дъжда. Колата щеше да вдигне много шум, затова тя отиде до бараката и отвори вратата. Джой беше още вътре. Лу Ан беше забравила да каже на някого да дойде за кобилата. Добре, че в бараката беше сухо и топло, а и имаше още сено и вода. Бързо оседла Джой и скочи на седлото. Двете потънаха безшумно в гората.