	— Помисли само — започна тя. — Това съм аз, тази, която беше определена за императрица! Понякога ненавиждах Константин, защото престъпи дадената дума, но сега съм щастлива, че не се омъжих за него. Сега съм щастлива, че ще се венчая с един франк, който е изоставил жена си. — Тя ме погледна отново и продължи със злорада усмивка: — Наистина, чудесно е, че не съм съпругата на василевса, тъй като вероятно щях да му изменя с теб, ако те бях срещнала. След което той щеше да нареди да ти избодат очите, а мен щеше да затвори в някой манастир до живот. И това щеше да е голяма беда за теб.