	Спартак, който повече от два часа плуваше във вълните на спомените си, се стресна: стори му се, че откъм пътеката, по която се бе качил с другарите си, долетя някакъв шум. Той наостри уши, но всичко наоколо бе тихо и спокойно; само вятърът от време на време повяваше и разклащаше клончетата на близките дървета.