	— Чудесно. — Тревогата изчезна от лицето на Звездоброеца. Така го наричаше Менолли. Прякорът му си беше много на място, макар според някои хора не беше много почтителен. — Скъпи Н’тон, ти трябва да застанеш тук до мен. Ти направи толкова много, толкова пъти си наблюдавал звездите. Ела насам, ти трябва да разделиш…