	Сред пламъците се бе появила главата на Сириус. Ако не беше виждал вече господин Дигъри да се появява по същия начин в кухнята на Уизли, Хари щеше направо да обезумее от ужас. Вместо това обаче по лицето му се разля широка усмивка, което не се беше случвало отдавна. Той се измъкна от креслото, клекна пред камината и попита: