	— Май ще трябва да се помисли за истинска жена за такъв доблестен мъж като тебе, мой Ибрахиме — каза султанът, види се доволен от съкрушеността на Ибрахим, мислено съпоставяйки своето високо щастие с оскъдното щастие на своя любимец. — Ала за това ще помислим след похода — добави султанът, без да даде възможност на Ибрахим дори да благодари, но затова пък смайвайки го, както умееше да смайва само този загадъчен повелител.