	Заслепи я светлина. Мушна главата си в люлката под рамото му. Наблюдаваше го през полуотворените си очи в унеса, предизвикан от страстта, как я носи нагоре по стълбите към предната врата на Кливлънд. Тя се отвори. Блейк мина покрай изумения Сенфорд, без да забавя крачката си, след което продължи нагоре по стълбището, а после по дълъг коридор. Покрай нея бързо преминаваха портрети в позлатени рамки, а предметите бяха загубили очертанията си също като мислите й, които препускаха през съзнанието й.