	Ейми пълзеше през гъстия шубрак, без да обръща внимание на клонките, които й драскаха лицето и дърпаха тениската й. След секунди излезе от храстите и спря, за да си поеме дъх. Легна по гръб и се взря в клоните, преплели се на трийсетина метра над главата й.