	Тогава той започна да стене, един ужасен кух звук, като в крипта. Спомням си как си помислих: Боже господи, този е съвсем луд, а той промърмори нещо съвсем странно: Копчето… забравил съм копчето на колата… О, Боже, толкова съжалявам! — И той избяга по стълбите към централното фоайе.