	Ала в същото време тя усещаше как нещо я дърпа и я тегли към себе си. Не знаеше нито какво представляваше това, нито защо я привличаше, но тъй като беше единственото нещо, което й носеше утеха, тя се остави на течението. Разнищените фибри на разума й се сляха отново, обединявайки се около топлото, блажено кълбо от емоции, което ги бе притеглило към себе си.