	Името му беше Аеб, но нищо друго не го отличаваше от останалите. Не се смяташе за различен в нищо и когато поверяваха задача само на него, и когато стоеше сред всичките си събратя. Възприемаше всекиго от тях, докато се подготвяха за отбрана на къщата, както им заповяда техният Повереник, магът Стилиан. Важна беше заповедта, причините нямаха значение.