	— Тогава сме в едно и също положение. — Той си сръбна кафе, остави чашата и си бодна от яйцата. — Казах на мисис Кавано какво точно се случи през нощта — нито повече, нито по-малко. Много интересно: малко след три часа сутринта тя и съпругът й се събудили от кучешкия лай, огласяващ квартала. Това, което е преживяла, бе достатъчно да потвърди думите ми. Тя прекрасно разбра защо бях принуден да… ви… — той спря. Лека усмивка пробяга по лицето му. — Да ви вържа като коледна гъска, мисля, че тя се изрази по този начин.