	Има специален клон на хомеопатичната магия, който търси съдействието на мъртвите — както мъртвецът не вижда, не чувствува и не говори, така на принципа на хомеопатията можете да накарате хора да ослепеят, оглушеят и онемеят, като си послужите с костите на умрели или всяко нещо, по което е прилепнала заразата на смъртта. Например когато младеж галело излиза нощно време да ухажва, той взима малко пръст от гроб и я посипва по покрива на къщата на любимата си точно над мястото, където спят родителите й. Той смята, че пръстта от гроба ще ги накара да заспят дълбок, мъртвешки сън и няма да се събудят, докато разговаря с момичето си. Крадците от всички епохи и в много страни са били привърженици на една разновидност на магията, която им е твърде полезна при упражняване на професията. В Южна Словения например те започват своите действия, като хвърлят над къщата кост от мъртвец и изричат с хаплив сарказъм думите: „Колкото тази кост може да се събуди, толкова и хората в къщата да се събудят!“ След това никой в къщата „не можел“ да държи отворени очите си. По същата логика крадецът може да вземе пръст от гроб и да я посипе около къщата, която има намерение да обере; това карало обитателите й да потънат в дълбок сън. Индусите посипват пепел от погребална клада пред вратата на къщата, индианците в Перу посипват прах от костите на умрял, в Рутения* крадците изваждат мозъка от пищялна кост на човек, наливат вътре восък, запалват го и обикалят къщата три пъти с горящата факла — това карало хората в нея да заспят мъртвешки сън. От човешки пищял рутенийците правят флейта, с която свирят и всички наоколо ги налягало сън. Индианците в Мексико използуват за своите престъпни цели лявата подлакетна част от ръката на жена, умряла при раждането на първото си дете, но при условие, че ръката е открадната. Преди да влязат в къщата, която са набелязали да оберат, крадците удрят с нея по земята и това „кара“ всички вътре да загубят способността си да говорят и мърдат — те са като мъртви. Чуват и виждат всичко, но са напълно безпомощни, някои от тях могат наистина да спят и да хъркат. В Европа подобни възможности приписвали на „славната ръка“ — изсушената и осолена ръка на обесен. Ако запалите свещ, направена от мазнината на злосторник, умрял на бесилката, и я поставите в „славната ръка“ като в свещник, тя прави неподвижен всекиго, към когото я поднесете — също като умрелите той не можел и пръста си да помръдне. Понякога ръката на мъртвеца сама служела за свещ, или по-скоро сноп свещи, защото запалвали всичките й сбръчкани пръсти, но се знаело, че ако някой от къщата е буден, един от пръстите няма да пламне. Такива нечестиви светлини се гасели само с мляко. Често предписанието е крадецът да използува за свещ пръста на новородено, или още по-добре на неродено дете; понякога смятат, че крадецът трябва да има по една свещ за всекиго в къщата, защото ако запали една свещ по-малко, някой ще се събуди и ще го заловят. През седемнадесети век крадците убивали бременни жени, за да се снабдят със свещи от утробите им. Древногръцките крадци смятали, че могат да накарат да млъкне всяко, даже и най-свирепото куче, като носят със себе си въглен от погребална клада. По същия начин сръбкините и българките, на които тежат ограниченията на семейния живот, слагат медни монети на очите на умрял, след това ги мият във вино или вода и дават на мъжете си да пият. След като погълнат течността, съпрузите „не виждат“ похожденията на жените си, тъй както е и сляп за тях и мъртвецът, на чиито очи са били сложени монетите.