	— Кожица не съм видял от тях, нито косъм, нито нокът. Нейлсийн обаче се мерна за малко. — Разни глупости като „милорд“ от Ванин нямаше да чуеш. Той хич и не криеше, че не си пада много по благородници. С нещастното изключение в лицето на Елейн. — Остави някакъв обкован с желязо сандък в стаята ти и се отплесна да ми разправя за разни дрънкулки. — Той понечи да се изплюе презрително, но мерна една от слугините и се отказа. Госпожа Анан беше самата смърт за всеки, който дръзнеше да се изплюе на пода или да хвърли кокал, дори да изтръска пепелта от лулата си. — Момчето е отзад в конюшнята — продължи той преди Мат да е попитал, — с книгата си и с една от щерките на ханджийката. Друго от момичетата и му напердаши задника, щото той ощипа нейния. — Той свърши с бинтоването и кой знае защо, изгледа Мат обвиняващо, сякаш той беше виновен за нещо.