	В Тясното море често бушуваха бури, а Дани го беше прекосявала като момиче петдесетина пъти, бягайки от един свободен град към друг едва на стъпка пред наетите ножове на Узурпатора. Обичаше морето. Обичаше острия мирис на сол във въздуха и необятните му хоризонти, ограничени само от свода на светло синьото небе. Караше я да се чувства малка, но и свободна в същото време. Харесваха й делфините, които весело плуваха край „Балерион“. Дори моряците й харесваха, с техните песни и разкази. Веднъж, по време на едно пътуване за Браавос, докато гледаше как екипажът се бори с голямото зелено платно срещу надигащата се вълна, дори бе помислила колко чудесно би било да стане моряк. Но когато го каза на брат си, Визерис я хвана за косата и я оскуба така, че тя извика от болка.