	Тя дълго не отговаряше, наслаждавайки се поне на краткотрайната зависимост, в която султанът доброволно се поставяше пред нея. А може би чакаше, че Сюлейман няма да издържи и ще повтори въпроса си. Но и той беше син на майка си и поддал се веднъж, нямаше намерение да го прави повече. Най-сетне тъмните уста се разтвориха и от тях излетя една единствена дума: