	Навъсен, той се надигна от столчето и нахлузи на главата си черната шапка с широката периферия. Умилквания? Умилквания! Кръв и проклета пепел! На влизане беше хвърлил наметалото до вратата и сега изпъшка тихо и се наведе да си го вземе. Беше седял на това тъпо столче почти цял ден. Но май беше пробил някаква пролука към нея. Стига да решеше гатанката й. Леяр на камбани? Звънци за тревога. Гонгове за отмерване на часовете. Глупости.