	Очите на Литол, потъмнели от болка и вътрешно неспокойство, обиколиха стаята. Той кимна на ездачите от бившето му крило, на Ларад и на Зург, водача на някогашната му Гилдия на тъкачите. Местейки с труд краката си, той отиде до останалото празно място, промърморвайки привет към седящия отляво Т’сум.