	Така под това ново име и толкова слисана, че не можех да мисля, нито да говоря, бях въведена в една просторна и прохладна каюта, по чиито стени бяха накачени оръжия, а по края им наредени дивани. Стюардът ме попита какво ще пожелая, но тъй като в това време бях толкова уморена, смаяна и объркана, имах сили само да му махна с ръка да ме остави сама и се тръшнах на куп възглавници. Скоро по движението на кораба познах, че сме на път, ала мислите ми не само не се избистриха, но и ставаха още по-разсеяни и объркани, в тях започнаха да се примесват кошмарни съновидения, накрая неусетно потънах в дълбок сън.