	Антропологът отново тури наушницпте, за да чуе реакцията му. Вживелият се окончателно в жреческата си роля психоробот продължаваше да ръкомаха призивно над селището. Мяташе крака и ръце, жалък беше и смешен, но все така истерично крещеше насред хилядогласния ужас на природата: „Вие сте най-умните, вие сте най-добрите, вие сте длъжни…“ Антропологът усилено завъртя китките си към орнитолета в познатия за всеки човек жест: Махай го, махай го от очите ми! През стъклото на кабината пилотът се хилеше, горд от бързата си победа. Десницата му също се завъртя въпросително: А вие?… Отдолу още по-категорично му заповядаха да отлита. Той разбра: двамата трябваше да останат, за да обяснят по някакъв деликатен начин на уплашените аборигени, защо звездите са пратили своята птица да вземе и втория им жрец.