	С това обаче ни най-малко не намеквам, че тези разкази са примитивни. Далеч съм от тази мисъл. Още от деня, когато бе издаден за първи път, Шекли бе най-леко четивният, най-изисканият писател на кратки научнофантастични разкази. Той бе един от най-важните примери за мен, когато сам реших да стана писател, на първо място, защото той притежаваше единственото и най-важно качество, което според мен един писател _може_ да притежава: умението да накара читателя нетърпеливо да прелиства страница след страница. Точният термин за това е _достъпност_ и ако вие не считате това за рядко срещана стока, то аз ви каня да прелистите повечето боклуци, които могат да се намерят по книжарниците днес (или преди 30, 60 или 90 години, защото и тогава също ги е имало). Дори и някога да е написал някоя тъпа страница или тромаво изречение, те със сигурност не могат да бъдат намерени в този сборник. Не всички разкази са написани с еднаква литературна амбиция, не всеки е станал идеален, но дори и най-слабите са много _по-четивни_ от 99 процента от подобните им, написани от други.