	— Е — каза приятелят му, — сега вече зная истината, а така по-леано ще мога да ти помогна и да ти дам съвет. Аз ще ти остана верен, Клемънт, както острието — на дръжката; но не мога да повярвам, че ти ще ни напуснеш. Както се казва в една стара шотландска песен: „Боли ме сърцето за нашта разлъка“… Но обещаваш поне днес да дойдеш на кораба при нас, нали?