	Изведнъж пред нас излитат ракети. Вече са отпреде ни! Замираме. Виждаме железопътен насип. Няма повече ракети, но по релсите се стрелва лъч от прожектор, той се обръща на всички страни. Това е дрезина, която претърсва степта. Забележат ли ни — край… Идиотска безпомощност: лежиш в лъча на прожектора и чакаш да те забележат.