	Като проблясък на внезапно прозрение усетих, че онзи момент беше съдържал в себе си и тази утрин така, както черупката съдържа в себе си ядка. Ако бях по-проницателен тогава, може би щях да преживея и да видя това, що виждах днес. Тези моменти бяха слети в един и съществуваха едновременно в мен и във вечността. Това са моменти на прозрение, а потокът на време помежду им не е нищо друго освен илюзия. Седмиците, месеците и годините са мерки, измислени от човека, и те нямат нищо общо с истинското, Божието време.