	Тихон Гренадеров на телесеансите отначало пускаше мехури не по-зле от самия Кузма Никитич, смееше се безсмислено тъкмо там, където би трябвало да рони сълзи — също не осъзнаваше, но не от вредителство, а по недомислие. После чичо Саня Синелников го научи на думите и пристъпи към грамотността, а Шалва Евсеевич — към Устава за караулна служба, строева подготовка и теоретично изучаване на материалната част на щик-ножа.