	Някакъв нелогичен, инстинктивен страх сковаваше пиратите, карайки ги да напрягат изтощените си мишци с все по-голямо усилие. Те не разбираха от какво се страхуват, но знаеха, че в тази отвратителна, гладка, зелена вълна се таи заплаха не само за телата, но и за душите им. Конан също осъзнаваше това и наблюдавайки широката струя да навлиза сред вълните и да се насочва през водата към тях без да се отклонява от курса си и без да изменя формата си, той събра последните си резерви и дръпна греблото с такава сила, че то се счупи в ръцете му.