	— Ще станат вече четирийсет години — отвърна септонът, а кучето му излая силно. — От Девиче езеро до Девиче езеро, обиколката миотнема по половин година, а често и повече, но няма да твърдя, чепознавам Тризъбеца. Зървал съм замъците на големите лордове самоотдалече, но познавам тържищата и твърдините, селцата, толкова малки, че си нямат и име, плетовете и хълмовете, ручейчетата, къдетожадният може да се напие, и пещерите, където може да се подслони. И пътищата на простите хорица, кривите кални пътеки, дето ги нямана картите от пергамент. — Изсмя се. — Би трябвало. Ходилата ми саизгазили всяка миля от тях, безброй пъти.