	Стаята беше по-голяма от предишната, слабо осветена и правоъгълна, центърът й беше хлътнал, образуващ голям трап с дълбочина около двадесет фута. Стояха на най-горния балкон на нещо, което изглеждаше като каменни пейки из цялата стая по подобие на амфитеатър или на съдебната зала, в която Хари беше съден от Магьосническия трибунал. Вместо стол с вериги имаше висок каменен подиум в центъра и арка, която изглеждаше толкова древна, разрушена и трошлива, че Хари се учудваше как още стои там. Неподдържана от никаква обкръжаваща стена, арката беше покрита с дрипав черен воал, който въпреки пълното спокойствие наоколо, се полюшваше леко, сякаш от допир.