	Лунна птица летеше над тъмната спирала — огромна плоска рисунка сред скалистото плато на другия край на продълговатия остров, далече от пристанищния град. На много места сенките, хвърляни от утринното слънце, нарушаваха рисунъка, а вгледаше ли се човек твърде дълго, цялата рисунка сякаш започваше да плува. Пол размаха ръка пред очите си — сега от нея се протягаха безброй тъмни нишки и още повече замъгляваха образа.