	Да задиша. Трябваше да започне да диша. Гръдният кош на момичето се надигна и спадна. Сърцето. Сърцето трябваше да забие. От раната на гърдите започна да се процежда кръв. „Оживей, да те изгори дано! — виеше умът му. — Не исках толкова да закъснея!“ Очите й се взираха в него стъклени, безжизнени въпреки всичката Сила, която преливаше. Безжизнени. Сълзи неудържимо се застичаха по бузите му.