	— Това последното можеше да ни го каже най-напред. Ушите на Перин доловиха и още нещо покрай тъпченето на конските копита и тихия, облекчен смях на мъжете. Някъде от юг пропя синигер, толкова далечен и тих зов, че никой друг тук нямаше да го чуе, последван от сврачи зов. После отново се чу синигер, по-отблизо. И отново му отговори сврака. В Алтара можеше да има синигери и свраки, но той знаеше, че тези „птици“ носят в ръцете си дългите лъкове на Две реки. Синигерът означаваше, че насам идат хора, доста внушителна група, и вероятно враждебни. Свраката, която у дома наричаха „крадливата птица“ заради навика й да краде лъскави предмети, от друга страна… Перин прокара палец по острието на секирата си, но изчака да чуе още два зова, вече достатъчно близо, за да се чуят и от други.