	Стюардесата не млъкна през цялата нощ — не спря да разговаря с младия стюард, неин син и нейно подобие. Той влизаше и излизаше непрестанно от каютата. Разговаряха, караха се, сдобряваха се поне двадесет път през тази нощ. Оказа се, че тя пише писмо до дома — според думите й, до баща си. Прочете цели пасажи на глас, като че аз изобщо не съществувах; сигурна е смятала, че спя. Повечето от пасажите разкриваха семейни тайни и се отнасяха най-вече до някоя си Шарлот, нейна по-малка сестра, която, според думите на писмото, се готвела да встъпи в необмислен брак по любов. По-възрастната дама се възмущаваше гръмко от този непристоен съюз. Послушният син се присмиваше на майка си. Тя отстояваше писаното и му се караше яростно. Бяха странна двойка. Тя бе около четиридесетте, но бе напета и цъфтяща като двадесетгодишна мома. Здрава, шумна, суетна и проста, от нея се излъчваше нещо безочливо и вечно. Предполагам, че още от детски години е живяла по обществени сборища, а на младини трябва да е прислужвала в пивница.