	Забравих да спомена защо го нарекох дангалак. Въпреки че лежеше по корем, веднага се забелязваше, че краката му бяха неестествено дълги спрямо останалата част от тялото му. Усетих, че любопитството ме обзема още по силно. Шараните сигурно вече тракаха с уста от нетърпение да ги хванат, но можеха малко да изчакат.