	Той отчаяно се опита да прецени увлеченията и на последните си познати от списъка. Хоги — ЕНС — 234 от двайсет и четвърто ниво се занимаваше с отглеждане на кристали. После ги трошеше и отглеждаше нови. Нищо ново. С това се занимаваха поне няколко милиона души. Маги от деветнайсето ниво, беше й забравил индекса, създаваше нещо наречено плат. След това го изрязваше с примитивен инструмент, лепеше парчетата едно към друго и правеше изделия, наречени дрехи. Тя ги обличаше, заснемаше си паметови холограми, после ги събличаше и ги захвърляше в дезинтегратора, за да се заеме с новото им сътворяване. Заниманията й му се струваха лишени от смисъл при всеобщата употреба на тънко поресто трико, което галеше всяка гънка на тялото и същевремено поддържаше необходимата влажност, проветрение и температура на кожата. За кой още да се сети? Да, за стария Криби от двайсет и девето ниво. Произвеждаше някакви големи зелени листа, които след изсушаването си пожълтяваха, после ги нарязваше на тънки лентички, натикваше ги в разширеното отверстие на тънка тръбичака, запалваше ги и вдишваше дима. От неговите занимания в жилищната му клетка се разнасяше отвратителна смръдня. Въпреки усилията на вентилационната инсталация, тя се разнасяше по съседите му и те доста често се оплакваха. Хобито на Криби го бе докарало до измъчен вид и той непрекъснато кашляше. От него направо можеше да ти се доповръща.