	Бързото й израстване в Отдела за международни отношения й костваше ранен брак. Тя твърдеше, че се е отрекла от възможността да се омъжи за цял живот, тъй като постоянните пътувания, които работата й изискваше, а и дългото работно време бяха неприемливи за всеки мъж, с когото би си струвало да се свържеш. За възрастта й над петдесетте Стейпълс беше стройна, енергична жена със среден ръст, която се обличаше модно, но семпло. С право можеше да бъде наречена професионалист. Сардоничният й ум мразеше лицемерието, което съзираше без усилия, и самоцелните извинения, които не толерираше. Можеше да бъде любезна, дори нежна с мъжете и жените, непритежаващи квалификация за работата, на която са назначени, без това да е тяхна грешна, но беше безкомпромисна към издалите това назначение независимо от поста им. Ако имаше някаква фраза, която обрисуваше старши служителя от Международния отдел Кетрин Стейпълс, тя би била „строга, но справедлива“. Понякога беше много забавна с проявите си на самокритика.