	Към два и половина следобед небето вече се бе заоблачило, а час по-късно заваля сняг. Този път нямаше нужда от метеоролог, за да стане ясно, че валежът ще е обилен и ще натрупа преспи. Най-напред снежинките падаха съвсем отвесно и образуваха равна покривка, но сега, час по-късно, бе задухал североизточен вятър и снегът взе да навява към входа. Магистралата отвъд терена на хотела вече се бе скрила под гладко бяло одеяло. Животните-храсти също бяха изчезнали, но когато Уенди и Дани се прибраха, тя го поздрави за добрата работа, която бе свършил. Така ли мислиш, само промърмори той и не каза нито дума повече по този въпрос. А сега храстите бяха затрупани под снежни кожуси, скриващи очертанията им.