	Приблизително в същия план говори и старият питерски работник Цивилко (все хора, които не могат да бъдат упрекнати в изнеженост). Той разправя (1951 г.), че след заточението се чувствувал в Специалния каторжен лагер като човек: отработиш ли си 12-те часа, се връщаш в зоната. А в заточение всяко неосъждано нищожество може да ти възложи (бил счетоводител) неплатена извънредна работа — и вечер, и в неделен ден, и да свършиш работа лично на този свободен гражданин — и не смееш да откажеш, за да не те изгонят утре от службата.