	В началото изглеждаше, че няма да има никакви проблеми. Рауз се намираше в първа класа и бе един от последните, които слязоха от самолета. Той последва останалите пътници надолу по стълбите под изгарящото слънце на либийската утрин. Чифт студени очи го забелязаха от наблюдателната тераса на модерното бяло летище и един бинокъл се насочи за кратко към него, докато пресичаше асфалтовата настилка към вратата с надпис „Пристигащи“.