	Аз не можех да се отърся от спомена за видяното, в главата ми звучаха гласовете на хората, с които живеех и които бяха единодушни, че трябва да убедим Говорителите да предприемат действия за спасяването на родината ни от Императорския орден. Виждах пред себе си лицето на Лучан. После си представях Мерилий в лапите му. Сещах се за нейната жертва, за това, че животът и бе пожертван напразно.