	Той не отвърна нищо. Джил смъкна ризата и я захвърли на земята. Родри се завъртя, сграбчи раменете й, дръпна я към себе си и я целуна тъй жадно, че за миг тя се изплаши — беше много по-силен от нея. Дланите му плъзнаха по голия й гръб, завъртяха я и той продължи да я обсипва с целувки. Джил се почувства омекнала и немощна като парцалена кукла, изцяло в негова власт, но когато треперещите му пръсти я погалиха по гърдите, тя усети как в тялото й пламва страст не по-слаба от неговата. Преметна ръце около шията му и сама го целуна, докато той я полагаше върху завивките. Последните й страхове изчезнаха като догаряща пепел от есенно листо.