	Ако не беше толкова омаян, навярно щеше да намери някакво обяснение, но в своя унес той просто го прескочи. Беше влюбен. Беше влюбен в тази прекрасна, дива природа и във всичко, което и принадлежеше. Това беше онази любов, която един човек мечтае да изпита спрямо друг човек — всеотдайна и истинска, благоговейна и вечна. Духът му Се бе извисил и сърцето му биеше ускорено. Навярно, затова изключително красивият лейтенант от кавалерията мислеше за религия.