	Два дни стоя настрана от яркочервения фургон. Да бяга нямаше смисъл — вече беше налапал проклетата кука, при това се беше набутал сам — но пък не беше длъжен да го гълта проклетото нещо. Само дето знаеше, че е въпросът е кога точно тя ще реши да дръпне кордата.