	Понякога неусмиримият му дух го подтикваше да ходи на дълги самотни разходки из тъмните зимни улици около „Мейфеър“ и „Пикадили“. В една такава вечер към края на февруари Стивън се намери пред кафенето на мистър Уортън на „Оксфорд Стрийт“. Това бе място, което познаваше добре. В горната стая се помещаваше „До зори“, клуб за високопоставени слуги от реномирани лондонски домове. Лакеят на лорд Касълрей беше почетен член на клуба, както и кочияшът на херцога на Портланд, а също и Стивън. Членовете му се събираха всеки трети вторник от месеца и се наслаждаваха на същите удоволствия, с които се развличат членовете на всеки друг лондонски клуб: пиеха и ядяха, играеха на карти, говореха за политика и шушукаха за любовниците си. През останалите вечери от месеца онези членове на „До зори“, които бяха свободни, имаха навика да ходят в горната стая на кафенето на мистър Уортън, за да се разтушат в обществото на приятели. Стивън влезе и изкачи стълбите до горната стая.