	Най-значимо беше отличителното й качество — чувството за вина пред бащата, тласнало младия Гарома да напусне фермата, а по-късно подтикнало го да доносничи за своето семейство и съседите си. Тази вина, събудила опасения и ненавист към всичко, свързано с миналото, можеше да бъде насочена към омразния нов „баща“ — Слугата на сигурността, началника на Гарома.