	— Мистър Магнус Тройл — рече Триптолемус, когато втора чаша повдигна настроението му дотам, че да може да разкаже за неволите си, — моля, не мислете, че се тревожа за някаква си дреболия. Аз съм с кораво зърно, което не се рони от какъв и да е вятър. Колко пъти съм посрещал и Мартинов ден, и Света Троица, а тия дни са особено неблагоприятни за хора с моята професия, и съм издържал на всякакви удари; ала ми се струва, че в тази проклета ваша страна на края съвсем ще ми вземат здравето… прости ми, господи, че сквернословя, но както се казва, с какъвто се събереш, такъв ставаш.