	С грациозен скок тигърчето се носеше във въздуха, ушите му — присвити назад, устата — полуотворена, масивните му лапи се протегнаха като за таран. Максуел вдигна ръцете си инстиктивно, за да се защити, но те бяха отместени встрани, сякаш никога не са били там, лапите се стовариха на гърдите му и го приковаха на кушетката. Огромната муцуна с проблясващи зъби висеше точно над лицето му. Бавно, почти нежно саблезъбият наведе глава, дълъг, розов език, огромен и грапав като ренде, премина по лицето на Максуел.