	— Понякога ме караш да чувствам известно притеснение от факта, че не спирам да прелъстявам даже когато творя. Но, о Темпорална светлина, имам нужда от това, както и да го разбират! Такава съм си! — Помълча известно време, докато оглеждаше пълната луна, надвиснала над смълчаното нощно море. — Луниек.