	Не ми оставаше нищо друго, освен да се съглася с това, което Флоринда и съратничките й така прямо бяха изтъкнали, когато ги срещнах за пръв път, а именно, че ходя на училище не за да се обогатявам със знания, а за да се забавлявам. Това, че имах добри оценки, било повече въпрос на късмет и словоохотливост, отколкото на прилежание и ученолюбивост. Имала съм доста добра памет. Знаела съм как да говоря. И как да убеждавам, твърдяха те.