	— Аз мога — натърти тя и удължи крачките си. Какво пък, ако се изсушеше по-рано вместо по-късно, нямаше да навреди. — Тя помогна да се хванат достатъчно пленнички, за да заслужи да го изпита сама, Реане. Но не заради това смятам да я върна. Ако някоя от другите поиска да остане и да се учи, и да компенсира това, което е направила, със сигурност няма да я предам на сеанчанците, но в името на Светли-ната, надявам се всички да се чувстват като Марли. Те ще й сложат ай-дам, Реане, но няма да могат да скрият тайната коя е била. Всяка бивша сул-дам, която мога да върна на сеанчанците, за да я окаишат, ще е като кирка, забита в корените им.