	Петров само сви устни. Той ръководеше КГБ чрез генерал Абрасов и добре знаеше колко малък е кръгът от посветените в тайната. Само един от тях можеше да е проговорил: полковник Кукушкин. Той първо не бе успял да опази шефа си, а после — да ликвидира неговите убийци. Явно сега се опитваше да съхрани положението си в КГБ, а може би и живота си. Затова бе избързал да смени своя господар и да се довери на Вишнаев.