	Това може да е засилило нетърпението, с което той се присъединява към натиска, оказван върху французите, да избързат с обявяването на война в подкрепа на Полша. В своя телеграма френският посланик казва: „Един от най-въодушевените е Уинстън Чърчил; от крясъците му телефонът вибрира“. Пак през март Чърчил обявява „пълното си съгласие с министър-председателя“ относно предложението за гаранция за Полша. Заедно с почти всички британски политически лидери той гледа на нея като на средство за запазване на мира. Единствено Лойд Джордж посочва нейната непрактичност и опасност, а предупреждението му е окачествено от „Таймс“ като „изблик на неутешим песимизъм на г-н Лойд Джордж, който сега като че ли се намира в някакъв свой странен и далечен свят“.