	Елейн едва се сдържа да не я повика да се върне. Искаше й се. Но Биргит имаше толкова нужда да се преоблече в сухи дрехи, колкото и тя. А и настроението й изведнъж стана кисело и инатливо. Нямаше да говори за това, че се е загубила в същите тези коридори, из които бе отраснала, нито сега, нито по-късно. Нищо не можело да се направи? Ако Биргит намекваше, че умът й толкова се е размътил, че не може да се избистри… Челюстите й отново се стиснаха.