	Нервите на Айла бяха изопнати до скъсване, а чувствата й смесени. Надяваше се, че гостенинът бе от Клана на рода на Зуг и същевременно се страхуваше, да не би да е. Той поспря да поговори с Брун, после отиде с вожда в огнището му. Не след дълго време Айла видя Ебра да излиза и да се упътва право към нея.