	Въпреки всичките си складове за картофи и известни фабрики за играчки Чатнапатна не беше такова място, че пристигането на сто и петдесет души да мине незабелязано. Точно преди пристигането на процесията Шринивас прие делегация от своите фабрични работници, които молеха за разрешение да прекратят работата за няколко часа, така че да могат да присъстват на голямото събитие. Знаейки, че те така или иначе ще спрат да се трудят, той се съгласи. Но самият остана за известно време упорито посаден на портика си, опитвайки се да се преструва, че пеперудите на вълнението не са започнали да разбъркват обемистия му стомах. По-късно щеше да довери на Мишал Ахтар: