	Старецът замахна лъжливо с единия край на тоягата, дръпна я и шибна с другия край толкова бързо, че Дани не можа да повярва. Копелето на Титана залитна към вълните и изплю кръв и строшени зъби от разбитата си уста. Бялата брада се озова между него и Дани. Меро замахна да го посече в лицето. Старецът отскочи назад, бърз като котка. Тоягата перна Меро в ребрата и го отпрати назад. Арстан цопна настрани в кипналите вълни, парира замаха на меча, с пъргава стъпка избегна втория удар, превъртя се и се измъкна от третия. Движенията бяха толкова бързи, че Дани трудно можеше да ги проследи. Мисандей й помагаше да стане, когато се чу пукот. Дани помисли, че се е разцепила тоягата на Арстан, но видя строшената кост, показала се от прасеца на Меро. Докато падаше, Копелето на Титана се превъртя и се метна напред, насочвайки върха на меча право в гърдите на Арстан. Бялата брада го помете почти с презрение и стовари другия край на тоягата в слепоочието му. Меро се пльосна по очи, кръвта забълбука от устата му и вълните го заляха. Миг след това освободените наскачаха върху него и яростно заудряха трупа с ножове, камъни и юмруци.