	Междувременно събитията в другия край на стаята, където лежеше Токе, се развиваха по-бурно. Супата и присъствието на жена бяха ободрили значително духа му. Успял бе да се надигне и да седне и се опитваше да разговаря с девойката на родния й език. Правеше го доста неумело; но пък бе по-ловък в ръцете и вече се стремеше да я привлече към себе си. Тя се защитаваше от настъплението, като го удряше с лъжицата по кокалчетата на ръката. Но не полагаше кой знае какви усилия да се отдръпне и, общо взето, не изглеждаше недоволна, когато Токе, доколкото можеше, хвалеше красотата й и проклинаше сакатия си крак, който го приковаваше към леглото.