	Там той съхраняваше в малко стъклено флаконче последния прах хинин и го пазеше като зеницата на очите си за „черни дни“, т.-е. в случай че Нели се разболее от тропическа треска. Но сега беше почти сигурен, че след такава нощ неминуемо ще настъпи първата криза, затова реши да я предотврати. Вършеше това със свито сърце, защото си мислеше какво ще стане по-късно, и ако не беше това, че на мъж и на началник на керван не подхожда да плаче, той би се разплакал над този последен прах.