	Войнът се приземява невредим в едно блато и пътеката го отвежда до светилището на богинята. Там той попада на плодовете от живота си с нея — в две кутии открива две бебета и два амулета. Момченцето е сгърчено, уродливо малко създание, а на амулета му пише: Хуай-ай — „Злоба“. Момиченцето е хубаво, но погледът му е страшен и на амулета му пише: Фенг-ло — „Лудост“. В трета кутия, войнът намира огледало и амулет, на който пише Чу-ту — „Завист“. Поглежда се в огледалото и вижда, че богинята наистина му е дала лицето на завистта. Грабва Злоба и Лудост и побягва обезумял в горите, а историята му завършва с много странен куплет: