	Крепостта на подземния повелител беше ужасяваща гледка — черно съоръжение от желязо, широко и сплеснато в горната си част като чудовищна наковалня, с множество остри ръбове и шипове, стърчащи по краищата му. Аленото сияние от бездната придаваше на замъка демоничен вид, а четириъгълните му прозорци се взираха злобно и навъсено в магменото езеро. В края на широкия мост, съединяващ крепостта с края на страховитата пещ, имаше подвижна решетка, наподобяваща стиснати стоманени зъби. Колосалната конструкция висеше над бездната, напук на всички закони на физиката — замъкът просто не можеше да съществува в действителност, — ала никой не можеше да отрече реалното й присъствие в пространството.