	Музиката продължи още половин час. След това красотата на лунната гледка изкуши мис Феърли да излезе на терасата и аз я последвах. Мис Халкъм бе променила мястото си, когато запалиха свещите върху пианото, за да продължи с тяхна помощ своето дирене. Оставихме я седнала на ниско столче от едната страна на инструмента. Тя бе така погълната от четенето, че, изглежда, не забеляза нашето излизане.