	Купчините камъни, за които току-що споменах, бяха наредени по океанското дъно с някаква правилност, която не можех да си обясня. Съзирах огромни бразди, които се губеха в далечния мрак и дължината на които не можеше да се пресметне. Имаше и други особени неща, които също не ми бяха ясни. Струваше ми се, че тежките ни оловни подметки трошат настилката от кости, които пращяха сухо. И каква беше тая широка равнина, през която вървях? Искаше ми се да попитам капитана, но още не познавах условния език със знакове, на който той разговаряше с другарите си, когато го придружаваха в подводните му излети.