	— Разбира се — кимна сухо Ашмодеан. — Имаше и още едно посещение. — Дузина кайриенски лордове и лейди, без слуги, бяха дошли, загърнати в наметала и скрили главите си под качулките въпреки жегата. Явно съзнаваха презрението, което айилците изпитват към кайриенците, и чувствата бяха напълно взаимни, но също така страхът да не би Мейлан да разбере, че са идвали, ги беше изнервил не по-малко от това, че айилците могат да ги избият. — Когато ме видяха — добави кисело Ашмодеан, — половината изглеждаха готови да ме убият от страх, че съм тайренец. Трябва да благодариш на Фар Дарейз Май, че все още си имаш бард.