	Огрите бяха умрели от ужасна смърт. Светлината не беше достатъчна, за да се види добре какво точно им се е случило, но на Харкорт му се струваше, че са обезобразени така, сякаш някой е искал да ги обърне с кожата навътре, но е бил принуден да прекъсне преди да е свършил. Небето се разчистваше, облаците изтъняваха, но лунната светлина все още не беше достатъчна. След дъжда въздухът беше свеж и всичко мълчеше — не се чуваше дори стенанието на вятъра в дърветата. Бурята беше преминала и светът отново бе спокоен.