	Този следобед разговорът с Тривейн бе съсипал нервите му. Беше ги съсипал, защото първоначално целите бяха изцяло неясни. Малко от това, малко от онова. Чести кимвания с глави, размяна на загадъчни погледи, придружени от кимвания или от празно втренчване. Бележки, водени на пръв поглед в най-неподходящи моменти; невинни въпроси, задавани от невинните асистенти на Тривейн. Единият — евреин, това бе очевидно. Другият — твърде млад, това бе обидно.