	Не бих казал, че се прибрах разочарован, тъй като вече споменах, че отдавна смятах за безполезни отречените от професора автори; по-скоро не бях склонен да се занимавам повече с тези предмети в каквато и да била форма. Господин Кремпе беше нисък, набит човечец с груб глас и отблъскваща външност; така че учителят не ме предразположи към науките си. Може би в прекалено философски и последователен дух ви разказах за заключенията, до които стигнах в юношеските си години относно тези предмети. Като дете любопитството ми не беше задоволено от резултатите, обещавани от съвременните учени в областта на естествознанието. В главата ми цареше пълно объркване, обяснимо само с крайната ми младост и липсата на ръководител в тази област, и аз се върнах назад във времето по стъпките на науката и предпочетох мечтите на забравени алхимици пред откритията на моите съвременници. Освен това изпитвах презрение към утилитарността на днешното естествознание. Друго е, когато учените търсят тайната на безсмъртието и властта — такива възгледи, макар и празни, са велики; но днес науката се бе променила. Амбициите на учения се ограничаваха с оборването на виденията, върху които се крепеше моят интерес към науката. От мен се искаше да сменя химерите за безпределно величие с жалката действителност.