	„Каквото и да стане, каза си тя, не ще се откажа от играта.“ Това беше безумна игра, но игра на живот — тя чувствуваше, че наистина живее. Никога по-рано не бе живяла така. Струваше си да продължи, каквато и да беше неизбежната разплата накрая. Любов? Обичала ли е някога Дик с тая любов, на която сега се чувствуваше способна? През всички тия години не беше ли вземала нежната привързаност за любов? Очите й нежно се спряха на Греъм и тя призна пред себе си, че той я бе увлякъл тъй, както Дик никога не бе могъл да я увлече.