	Точно гледах нататък, когато чух зад себе си един единствен кратък, чист звук — _трак!_ Скочих и се извих бързо назад с със сърце тупкащо в гърлото. Бях ужасен, въпреки че прекрасно знаех какъв е този звук — в това нямаше съмнение. Работил съм с думи целия си живот и зная звука, с който чукчето на пишещата машина удря по хартията. Дори в една пуста стая в здрача, където няма кой да удря клавишите.