	Щеше ли да остави този ки’-дам да убие Белия му баща? О, разбира се, че не. Принцът иска да запази това удоволствие за себе си и си има своите мотиви за това — негови _собствени_ мотиви. Ала що се отнася до другите — младия мъж, късокраката жена, хлапето — да, ако ки’-дам Прентис получи тази възможност, той без съмнение ще ги убие и тримата. Мордред Дисчейн щеше да остави нещата да се развият по естествен начин. Щеше да наблюдава. Да слуша. Да чува писъците, да усеща мириса на изгоряло и да гледа как кръвта се просмуква в земята. И тогава, ако прецени, че Роланд няма да издържи, той, Мордред, ще излезе на сцената. В името на Пурпурния крал, стига идеята да му хареса, но всъщност заради себе си, воден от собствения си мотив, който е доста елементарен: _„Мордред е гладен.“_