	Известно време те чуваха викове зад себе си, но после се шмугнаха в един страничен коридор, после в друг вътрешен двор и много скоро шумът от преследвачите им се изгуби далеч назад. Най-сетне Ринсуинд избра една безопасна на вид врата, огледа наоколо, видя, че стаята зад нея е свободна, издърпа и Двуцветко вътре и я затръшва след себе си. Облегна се на нея, а гърдите му мощно хриптяха от умората.