	Селянинът се зарадвал на тоя добър съвет и много се учудил как не се е сетил по-рано. Той дал на старицата юздите, развързал въжето, с което били стегнати бъчвите, и една по една ги изхвърлил. Вълците тъкмо настигали шейната, но сега спрели, за да разгледат какво е изпадало на леда. Така пътниците спечелили малко време.