	След като веднъж взе решение, Брун почувства облекчение. Въпросът какво да прави с Иза не му даваше мира отдавна, но все го бе оставял настрани. Предложението на Креб не само му разрешаваше заплетения проблем, по който като вожд на Клана трябваше да се произнесе, но и един много по-личен въпрос. Колкото и да се стараеше след земетресението, в което загина другаря на Иза, не можеше да измисли друга възможност, освен да приеме Иза и бебето, което чакаше, а може би и Креб в домашното си огнище. Вече бе поел отговорност за Брод и Ебра, а сега и Ога. Струпването на много хора щеше да създаде търкания в единственото място, където можеше да си почине и да не е толкова нащрек. И партньорката му едва ли много щеше да се раздава.