	Спря рязко насред изречението си. Ставаше смешен, идеше му да се срита сам. Защо се опитваше да я убеди, че не е развратен сатир? Не можеше да отрече, че действително бе доволен от репутацията си. Трябваше да помисли върху това. Тази жена го караше да говори неща, които иначе не би казал. Повдигнала вежди, тя го гледаше като майка-игуменка, изпълнена с безкрайно търпение към блудната послушница.