	А Андрю откри за себе си няколко неща. Бяха му казали, че е добър търговски посредник, но за да завоюват нови пазари му трябваха търговски познания. Вместо това други вродени качества му идваха на помощ. Първо може би беше умелото познаване на администрацията. Той не беше просто добър; беше изключителен и го знаеше. Можеше да забележи някакъв талант и да го привлече — за сметка на някои други компании — само за няколко часа. Влиятелните мъже му вярваха, искаха да му вярват и той бързо установи слабостта им: да ги притисне и да им предложи жизненоважни алтернативи. Създатели и изпълнителни лица откриваха атмосфера, в която да работят и стимули. Той можеше да говори и със Синдикатите. Да говори по лесноразбираем начин. И никога нито един трудов договор не беше подписван без предварителна подготовка, за която той се бореше още при първото разширение на компанията в Ню Хевън. Заплатите бяха щедри, неподлежащи на сравнение. Наричаха го „прогресивен“, но той осъзна, че терминът беше прекалено опростен, подвеждащ. Той преговаряше за своите интереси и беше напълно убедителен; така преминаваха месеците и годините; неговият метод беше неоспорим.