	— Да, в твоите очи и в очите на Следотърсача, но не и в моите, Магнит. Сложете ме в най-малкото кану, хвърлете ме в това вирче в най-тъмната и непрогледна нощ, която може да се спусне от небесата, и аз веднага ще отгатна, че това не е никакъв океан, а едно нищо и никакво езерце. И „Дороти“ (така се казваше корабът, на който служеше Кап) няма да се остави да я излъжат. Достатъчно е моята бригантина да направи само няколко галса*, за да разбере разликата между Онтарио и Атлантическия океан. Веднъж я заведох в един от големите южноамерикански заливи и тя горката се държа така непохватно, като селски глупак, когото си завел на църква, където има много народ и всички се тълпят към входа… Какво казваш, Джаспър ли плава с тази лодка? Ще трябва да кръстосам езерото с това момче, преди да те оставя, Магнит, ей така за смях. Не искам после да казват, че съм видял това езерце, но не съм поплавал по него.