	Далеч по-безопасно беше да си мисли за света отвъд прозореца. Притъмняваше, тук-там светваха лампи и сякаш оставяха фосфоресциращи следи по ретината на очите й. Харесваше й да се вози във влакове и честичко го правеше, преди да порасне. Така виждаше „задните дворове“, които никога не би зърнала, ако пътуваше със самолет и дори с кола. И на новозаселените планети като Земя-2 линиите минаваха през промишлените райони и агрокомплексите. Неведнъж й се случваше да прикачат вагона с евтини места към тромава товарна композиция и успяваше да разгледа потайни кътчета, които никой не си правеше труда да разкрасява, защото туристите не минаваха през тях. А на нея много й допадаше да вижда истината зад фасадата.