	— Мъдър?! — От устата на ядосаната Стопанка на Уейра, тази дума като нож разсече гласовете на останалите. Лесса стоеше на входа на залата. Слабото и тяло беше напрегнато до крайност, лицето и беше мъртвешко-бледо от гняв. — Мъдър! Ако мъдростта е това, да оставяш ненаказани подобни престъпления! За да ги оставиш да замислят нови вероломства?… Започвам да се питам, защо ли се върнах тогава във времето! Само като си спомня, как молих тази издънка Т’тон да ни дойде на помощ! Ха, помощ! Видяхте с какво свърши всичко — с кражбата на яйце от моята кралица. Ако само мога да поправя тази моя глупост…