	До себе си видя не младеж като него, а мъж в пълен разцвет на силите — може би над тридесетгодишен. Видя фигура средна на ръст, прекрасно сложена — отделните й части така хармонично съчетани, така стегнати, че говореха за голяма физическа сила. Видя добре очертани рамене, широки гърди, заоблена шия и челюсти, които издаваха непоколебимост и решителност. Тъмнокестеняви къдрави коси обграждаха лице, което на младини трябва да е било по-бяло, а сега бе бронзово, сякаш загоряло от странствувания. Видя очи тъмнолешникови на цвят, които на лунната светлина грееха топло и спокойно като очите на гълъб. Но Уолтър знаеше, че тия очи могат и да святкат като орлови, защото така искряха те, когато ги срещна за първи път.