	Онзи ден заведе Гюс в къщата на Хансънови на плажа опасявайки се, че ако продължава да изчаква, състоянието му може много да се влоши и човекът няма да може да върви което би го принудило да прекара „последните си мигове в оковите на плътта“ (както може би биха се изразили предшествениците й, използвайки така зловещия и същевременно толкова подходящ ефемизъм), в малката задушна кабинка на паркинга край градския плаж.