	Плоското му пламнало чело бе влажно и цялата възглавница около него бе плувнала в пот. Ала това издължено, изострено лице, тези изпъкнали скули, тази рижава, набола по бузите брада, този дълъг, извит в напрежение гръбнак, като заплашваше всеки момент да се прекърши, нервно потръпващите крака, стегнатите му мишци, този нескончаем, тежък проточен вой, дебнещата стойка, витаещият край него ужас… всичко… всичко у графа разкриваше дивия хищник, звяра, прикрил се зад човешки облик!