	Обърна глава и видя вратата; тя не бе останала долу на брега, а се намираше само на метър от него. Втренчи поглед в нея и осъзна, че сам би се досетил за това, ако не бяха треската и шумът, който вдигаха инквизиторите, обсипващи Еди с безкрайните си въпроси къде, кога, как, защо (въпроси, които се сливаха с ужасяващото чаткане на съществата, изпълзели от вълните: „Дад-а-чок? Дад-а-чум? Дид-а-чик?“).