	Жената усмихнато отговори на неизречения ми въпрос; тя каза, че визуализирането й се удава много добре, понеже се е научила да го прави за период от един обикновен човешки живот, а после е имала на разположение още много такива периоди, за да го усъвършенства. Добави, че градът, който бях разгледал, и църквата, в която бяхме разговаряли, били образци от нейни неотдавнашни визуализации. Това била същата църква, в която Себастиан изпълнявал службата на клисар. Поради нуждата да оцелее жената си поставила за цел да запомни и най-незначителната подробност от всяко кътче на тази църква и на този град.