	Конрад, почитателят на тишината, умишлено незабележим в сивата си роба, изведнъж се озова насред палитра от цветове. Заедно с другите братя, които се бяха събрали в параклиса, той последва свитата рицари и цивилна охрана нагоре по хълма, където се тълпяха и еснафите със знамената си, и духовниците — бедни селски свещеници в прокъсани и излъскани от употреба черни раса с бели стихари, пред тях — епископи и кардинали в алени и хермелинови одежди, а някъде най-отпред на процесията — самият папа Григорий.