	— Пристанището не може да е далеч — отвърна той. Продължи да кара през лабиринт от спокойни улички с жилищни сгради и внезапно излезе на тясна, натоварена главна улица, по която колите пълзяха. — Ето! — посочи Вик напред. — Там е пристанището!