	Айла навлече анорака през глава, отметна назад качулката и хвърли поглед към другия край на редицата от огнища. Край последното огнище, това на Зубъра, видя Диджи, която решеше назад гъстата си кестенява коса и я навиваше на руло докато разговаряше с някой, седнал върху един от одърите. През последните няколко дни Айла и Диджи бяха станали добри приятелки и обикновено излизаха заедно сутрин. Диджи пъхна в косата си фуркет — дълга и тънка, съвършено гладка игла, изрязана от бивник зъб на мамут — и махна на Айла да я почака.