	Сетне проумя какво всъщност прави. Не се хващаше по пътя си за никакви въжета, нито мрежа — а за живите мускули на гиганта. Усещаше ги как се местят, когато се увесваше на тях. Бяха сухи, слава на Великата Майка и на всички малки демони, но все пак си бяха хлъзгави.