	Между това той си спомни за Цезар, който го бе поканил на вечеря по здрач. Това време бе минало и наближаваше вече полунощ. Комедиантът се ядоса за голямото си закъснение; успокои го обаче мисълта, че му се е удало да научи една толкова важна тайна, която щеше да съобщи на Цезар и поради която Цезар без друго щеше да му прости, задето се явява тъй късно у дома му.