	Докато чакаше да дойде сънят, й се привиждаха порутената фасада на клуба, издължените като глави на идиотчета кулички и втренчените като очи прозорци. Най-натрапчив от всичко беше споменът за огромната движеща се уста с редиците от проблясващи зъби, която се гърчеше над вратата — вход, който водеше само навътре.