	Изведнъж се засмях и това беше най-чудодейният смях, който някога съм изпитвал. Смеех се над вика си към психоробота, защото дори да исках, аз не можех да го сгазя — неговите самозащитни електронни рефлекси са по-бързи от най-бързия всъдеход. Много е полезно човек да се засмее над собствената си глупост — ако не ви се е случвало, опитайте! След този смях аз станах хладен, сръчен и равнодушен като шесторъкия машинен бог, който стоеше до изхода. Успокоих двигателя, наместих се удобно на седалката, реших, че не е нужно заради стотината метра да затварям капака на кабината, и щом компютърът обяви „нула“, бавно изпълзях навън.