	Всеки мускул от тялото на Джим бе опънат, очите започнаха да го болят от усилието да различи в мрака това, което идваше. После, изведнъж го видя как се движи към тях — голямо четирикрако същество. Гъстата козина на тялото му все още блестеше, прилепнала от водата, от която току-що бе излязло. Не правеше усилие да се крие, приближаваше се, докато се появи в цялата си големина. Бе почти три пъти по-дълго от Ара. Изправи се на задните си крака и от гърлото му прозвуча неестествен сподавен смях — подобен на крясъците на мраколаците, които тримата неканени гости бяха чули преди това, но по-нисък.