	Внезапно Ралф си припомни друга история — не дългия разказ на Толкин за Пръстена, а една приказка от д-р Сус, която бе чел на едно от племенничетата на Каролин още през петдесетте. Оттогава бе изминало доста време, но никога не бе успял да забрави историята, която беше много по-интересна и по-мрачна от обичайните дрънканици на д-р Сус за прилепи, мишоци и палави котараци. Казваше се „Петстотинте шапки на Бартоломю Къбинс“ и Ралф изобщо не се учуди, че тази приказка му идва наум точно сега.