	Конуей беше изненадан от нормалния вид на Кюфтето, гледано от орбита. Чак когато корабът стигна на десет мили от повърхността, започна да се забелязва бавното гърчене и извиване на огромните килими от животинска тъкан, които пълзяха по повърхността, както и неестественото спокойствие на гъстото като супа море. Само по крайбрежните ивици във водата се наблюдаваше движение. Тук морето кипеше в жълто-зелен буламач от малки и големи водни хищници, които яростно късаха живото крайбрежие, а „земята“ също тъй настървено отвръщаше на ударите им.