	В нашата дълга-предълга килия — бивша конюшня, където вместо два реда ясли бяха вдигнати две редици двуетажни нарове, а в прохода стълбове от криви дънери подпират овехтелия покрив, за да не рухне, и прозорчетата по дължината на стената също са като в обор, колкото да запълнят през тях яслите със сено (че и отгоре на всичко тези прозорчета са заградени с намордници), — в тази наша килия са събрани сто и двадесет души и кого ли не можете да срещнете тук. Повече от половината са прибалтийци, хора необразовани, прости селяни, в Прибалтика се провежда втора чистка, затварят и изселват всички, които не искат или има подозрение, че не искат да влизат доброволно в колхозите. Следват по численост западните украинци — ОУНовците*, както и хора, които са ги прибирали да пренощуват веднъж или са ги нахранили веднъж. След това — от Руската Федеративна република — малко новаци, повечето _повторници_. Е, разбира се, и неколцина чужденци.