	"С оръжие във всяка ръка пропълзях през храсталака като някакъв бандит, промъкващ се за убийство. Дали, когато се спрях на границата на светлината от огъня направих това, само за да видя по-ясно естеството на неговото престъпление? Страх ли бе онова, което — както вече се бях нахилил — ме държа известно време в сенките? Или се забавих, за да разузная, колко мъже имаше със себе си? Или може би тези десет-петнадесет-двадесет секунди отидоха, за да си пресметна шансовете и планирам по-добре нападението? Не, Удрог: секунда след секунда, докато стоях и гледах, си мислих да не би пък човекът да съм го хванал по средата на някаква неудачна шега, че просто наблюдавам някакво глупаво забавление, което излиза извън контрол?