	Изведнъж си даде сметка, че духовният кон на Конскарека вече не е потиснат в стегнат възел като преди, а сякаш се е разнесъл по цялото му тяло, яхнал реката на кръвта му. Беше покорен… не… беше в готовност. И напрежението, и търпението на Конскарека изглеждаха буквално свръхчовешки.