	Но истинските хора на войната си оставаха дорсайците. Те напомняха отлично дресирани кучета, оръжието прилепваше към ръцете им като ръкавици. Обикновеният войник от Сдружението хващаше пушката по същия начин, по който би хванал и мотиката — като сечиво, което е длъжен да използва в името на своя народ и своята църква.