	— Помислих си… Господи, няма значение какво съм си по-мислила — промълви жената, като грабна ръката му, бързо огледа дълбоките рани, после се взря в празното шишенце на мивката и в ярките червеникави вади, стичащи се върху стената на банята. — Наистина не мога да ги разбера мъжете — промърмори тя, присвила очи. После клекна, измъкна кафяво пластмасово шише, огромна туба крем, марля и ролка лейкопласт от шкафчето под мивката.