	Смъкна се на колене и запълзя на ръце и крака след Осман. При кьошка се ослуша напрегнато, ала без резултат. Намираше се при задната страна на малка постройка, изградена от дърво. Дали да пропълзи край ъгъла и да отиде до входа? Не, не биваше. Дервишът можеше да го забележи и да се усъмни. Така че остана да лежи на мястото си. И добре стори, защото късо време след това долови точно до главата си лек шум, приличащ на този, който се поражда при пробиване. Приближи ухо до мястото и сложи ръка отгоре. Правилно… сега почувства как върхът на инструмента проникна през дървото. Дервишът бе пробил отвор.