	Те разговаряха по време на цялата дълга закуска, изграждайки разбирателството, което щеше да ги крепи през идните седмици. Макар че бяха четиридесет души, Мърсър от опит знаеше, че груповата динамика бързо се разпада, когато бъдат изолирани от останалия свят. Той не се притесняваше за себе си, нито за Айра Ласко, защото изолацията не беше нищо ново за подводничаря, но изпитваше опасения за Марти. Характерът рядко личеше по външността, но той имаше чувството, че Бишоп има някаква скрита слабост. Подозираше, че бащата на Марти също е забелязал това и целта на пътуването е по-скоро да помогне на сина му да намери онова, което му липсва, отколкото да снима отдавна изоставената военновъздушна база.