	После фигурата впери поглед в черното небе — търсеше нещо, което знаеше, че се намира там, въпреки че нямаше ни най-малък шанс да го види дори и в ясна нощ, каквато тази не беше. Орбитите около Земята сега бяха така наблъскани с всякакви парчетии и боклуци, че още една парчетия сред тях — макар и доста големичка — постоянно би минавала незабелязана. И наистина, тъкмо така си и беше, макар че влиянието й от време на време се проявяваше. Сегиз-тогиз. Когато вълните бяха силни. От близо вече двеста години никога не се бяха усилвали толкова, колкото сега.