	Приятелите на Дани тъжно се събудиха и станаха от пода. Леглото на Дани беше празно. То приличаше на офицерски жребец без ездач, който следва господаря си към неговия гроб. Дори Големия Джо Портаджи не отправи завистлив поглед към леглото на Дани. Слънцето възторжено изгря през прозореца и хвърли върху пода нежните сенки на паяжините.