	Още от самото начало на касапницата всички очакват да чуят какво ще каже Александър Солженицин, чийто гръмовен като йерихонска тръба глас не малко е допринесъл за сгромолясването на комунистическия режим. Очакват, ала напразно. Солженицин или мълчи, или говори нещо объркано, неубедително и неразбираемо. Поласкан след завръщането в родината си от подчертаното внимание на президента Елцин (и удостоен да живее в една жилищна сграда с него), Солженицин очевидно е осъществил мечтаното през своята четиридесетгодишна борба.