	Следобед отидох в студиото на Джо и със задоволство установих, че в крайна сметка Бренда Мезърв не си е позволила прекалено много. Вещите от малкия кабинет на съпругата ми — първата й плетка, зеленият килим, поставеният в рамка плакат, посветен на полските цветя в Мейн — бяха прибрани тук, сякаш госпожа Мезърв ми беше оставила бележка: „Не мога да облекча мъката ви и да ви утеша, нито да попреча раните отново да се отворят, когато се завърнете в къщата, но мога да събера на едно място всичко, предизвикващо болезнени спомени, за да не се натъквате непрекъснато на него.“