	— Добре тогава, — каза той, вмъквайки се с багажа й, — всичко окей ли е? Да си гладна вече? Не? Оставям те да се разполагаш… — Той подреди чантите й до леглото. — Ако ти се дояде нещо, дрънни. — Посочи орнаментиран антикварен телефон с извити медни микрофон и слушалка и извита дръжка от слонова кост. — Просто я дигни, няма нужда от набиране. Закуска когато искаш. Питай някой, ще ти покаже къде. После можеш да видиш Суейн…