	Историята за „Титаник“ направо ми взе здравето — просто не искаше да свършва и трябваше да орязвам и орязвам, за да не се разрасне прекалено. Можеше да стане и два пъти по-голяма. Пропуснал съм толкова много неща: трагичната раздяла на семейства върху лодъчната палуба в онази нощ; героизмът на оркестъра, който свири до самия край, за да поддържа духа на хората; невероятното спасение на втория помощник Лайтолър; идването на спасителите от „Карпатия“; легендите, че капитан Смит е видян за последен път да плува с дете в ръцете.