	Щом го чух да излиза на стълбището и да скъсява дистанцията между двама ни, дори по-бързо, отколкото се опасявах, отворих с ритник вратата към първия етаж, но вместо да продължа, осветих с фенерчето следващия ред стъпала, водещ надолу, за да се уверя, че няма препятствия, след което изгасих фенерчето и се притаих в тъмното.