	От гърдите на Ариана се изтръгна дрезгав смях, който напиращите сълзи постепенно удавиха. Идеше й да крещи срещу тази неправда, макар винаги да беше знаела, че един ден ще я омъжат според интересите на Гвинедия за човек, който едва ли щеше да е виждала по-рано. Но романтичната й душа тайно се бе надявала, че още щом види красивото лице на избраника, още щом прекрасните им очи се срещнат, между тях ще закипи истинска, силна любов.