	Някаква жена тръгна по коридора срещу нас, излизаше някъде от вътрешността на къщата. Крачеше боса, ноктите на краката й бяха боядисани в яркочервено, също като ноктите на ръцете й. Краката й бяха дълги и бледи, но с такъв тип белота, която обещава хубав тен, ако някога излезе на слънце. Косата й стигаше до под кръста, гъста и абсолютно черна. Гримът й бе идеален, устните — червени. Усмихна ми се и видях щръкнали кучешки зъби.