	— Това невинаги зависи от великите пълководци — каза Харкорт. — Понякога зависи от обстоятелствата. През четвъртото столетие Империята едва не се е разцепила на източна и западна. Макар че не всички наши историци са съгласни, за мен е съвсем очевидно, че тогава Злото е спасило Империята. То е било тук и преди това, разбира се. Присъствието му, добре известно, дотогава е, било само досадно. Злото е станало повече от досадно, когато започнало да напада със сила, без предупреждение, по всички граници, реагирайки на натиска на варварските орди, които го притискали от изток и от юг. На Империята са били необходими всички сили, за да може да отблъсне Злото. Тогава разделението било немислимо, фракциите трябвало да се обединят. Така Рим станал още по-голям и по-могъщ.