	Изоставаха във всяко отношение и с максимална скорост, а най-вече се въртяха в кръг и удивително бързо се забатачваха. Като град, свикнал и същевременно отдаден на предотвратяването на пробойни, Вашингтон и армията му от длъжностни лица бяха твърде заети с четирите едновременни кризи, за да се захванат ефективно с която и да е от тях. Нямаше нищо необичайно — факт, който би бил потискащ за отговарящите за положението хора, ако, разбира се, те имаха време за такова отклонение. Според Райън единственото хубаво нещо беше, че най-голямата новина не се бе разчула. Все още.