	Д-р Милдред Кокбърн имаше помещение за офис в овехтяла, с изморен вид сграда на улица Хилиърд, по-надолу от американския репертоарен театър с ниска ограда от ковано желязо и с няколко ръждиви петна из двора. Оградата се беше попреместила с течение на годините от замръзването на земята всяка зима и разтопяването й напролет, и сега се накланяше надолу към пътеката. В двора растеше трева между многото натрупан боклук от стари празни консерви. Предната пътека беше тухлена, леко повдигната от оградата. Тухлите бяха изкривени и сред тях растяха плевели. Много от кафявите шиндели се бяха напукали, а няколко се бяха разпаднали, предната врата бе лошо остъргана и плачеше за пребоядисване. Да, Кембридж не беше от най-чистите места.