	Това беше грешка, защото беше твърде тежък, за да е бърз с краката. Но човек не трябваше да попада под ритниците му. Големите му крака и тежки ботуши можеха да размажат човек като пиленце. Тръгна към Морган, Като се опитваше да го притисне към стената. Замахна отново, но Морган се наведе и юмрукът му попадна в дървената стена, от което кожата на кокалчетата му се сцепи и от ръката му закапа кръв. Морган чу тихо припукване, което показваше, че кокалчетата му са счупени, но мъжът или беше много пиян, или много ядосан, за да почувства болка. Но го почувства, когато все пак успя да стовари юмрука си в главата на Морган. Ударът не беше силен и Морган се задържа на крака, но Латимър изрева ОТ внезапната болка, която най-после достигна до мозъка му. Това въобще не го накара да се откаже. Веднага смени гарда и започна да пристъпва напред, като държеше свита лявата си ръка. Явно умееше да борави еднакво добре и с двете, защото стойката му беше добра и се движеше все още пъргаво.