	Този път конете ни трябваше да носят по-голям товар от обикновено, защото взехме мехове с вода за два дни, тъй като, ако предположенията ни се окажеха верни, „генералът“ не беше тръгнал към Стоте дървета, а отиваше при племето чикасо, живеещо на север от Ляно Естакадо, и щеше да ни се наложи да яздим два дни през пустинята. Знаехме пътя много добре. Той минаваше през Хелмърс Хоум, имението на един заселник, разположено съвсем близо до северния край на Ляно и кръстено с това име, защото собственикът му се казваше Хелмърс. Той беше наш много добър познат, дори приятел. Можеше да се предположи, че преследваните от нас хора щяха да отседнат там.