	Рицарят дръпна юздите на коня си. Обърна се към Улф на онзи средновековен изискан немски, с който Улф бе свикнал благодарение на Кикаха и на изследванията си на Земята. Езикът, такъв какъвто го бе познавал, се бе променил малко, разбира се, и бе изпъстрен с хамшемитски думи и местни заемки. Но Улф без проблем разбираше по-голямата част от онова, което му бе казано.