	— Не разсъждавай, а продължавай да караш — прошепна заместник-шерифът. Имаше усещането, че целият гори; едри капки пот оросяваха зачервеното му лице. Струваше му се, че Ейс не го е ранил смъртоносно, но го измъчваше страшно предчувствие. Чувстваше, че му прилошава, пред очите му започна да причернява, ала с огромно усилие на волята той успя да се овладее и не загуби съзнание. Докато тялото му изгаряше от треска, умът му настойчиво му повтаряше, че Алън има нужда от него, че с малко късмет неголяма смелост може би все още има шанс да изкупи злината, която беше причинил, разрязвайки гумите на Хю.