	Не съм видял как излязох от двореца му. Забелязах в ръката си неголяма кесия и си спомних, че на сбогуване Еркуле бе ми казал: „За мълчанието.“ Не беше за мълчанието ни, не вярвайте! Дукът просто предвиждаше, че може пак да му потрябваме, и не искаше да се разделим със зло — нашего брата са злопаметни, известно е.