	Свещеникът се мъчеше да изрече някаква молитва навън в коридора, но сивото блестящо петно във въздуха пред Сузана не се трогваше. В чертите му имаше елементи не само на едната, а и на трите сестри. Старостта на Вещицата, чувствеността на Блудницата, изящната симетрия на Непорочна. Колкото и невъзможен да изглеждаше, синтезът беше осъществен — съчетанието на противоположностите бе по-фино и по-гъвкаво поради деликатността на конструкцията. На Сузана й се струваше, че ако въздъхне по-силно ще я развали.