	Конрад примигна срещу светлината. От освободените му от прангите глезени рукна кръв. Въпреки че се бе надявал с месеци, прозаичната внезапност на освобождаването му изглеждаше направо нереална. Разкъса паяжините в мислите си, за да е сигурен, че е чул добре.