	Мечокът спря пред сив камък в основата на хълма. Сетне, без да каже нищо, продължи напред и се оказа във вада, вероятно изровена от последния дъжд. На това място хълмът рязко се издигаше над впадината. Хърм вдигна лапа и внимателно зачисти с ноктите си склона. Струйки пясък, земя и чакъл потекоха към канавката, като разкриха в дълбокото блестяща повърхност.