	Флора усещаше топлото й меко телце, сгушено в скута й, блаженото усещане, което то й даваше, не можеше да се сравни с нищо, което беше преживяла до този момент. Това странно състояние на щастие очевидно се дължеше на самата Люси, на която никой не можеше да устои, както и на факта, че е дъщеря на Адам. За първи път в живота си младата жена съжали, че не може да има деца. Никога преди не беше гледала на този факт като на особена загуба. Но никога преди това не беше държала на ръце дъщерята на Адам, никога не беше и предполагала, че някой може да й липсва толкова много. Радостта й се помрачаваше от усещането за непоправима загуба.