	— Накарах ви да заспите. Какво си мислиш, че е станало? — отвърна Каролинус, извади шишенцето и чашката, сипа си малко мляко и го изпи с гримаса. — Започвам да намразвам това нещо — измърмори той, като отново прибра приборите. — Все пак няма съмнение, че помага. Сега, хайде!