	Чу някакъв звук и се обърна. Приличаше на стържене. После всичко утихна и отново се чуваше само свистенето на вятъра. Либиецът доближи дюната, откъдето, както му се бе сторило, идваше звукът. Отново чу нещо, но сега сякаш бе само шумолене. Мъжът пристъпи още малко напред и застина неподвижно. Имаше чувството, че в дюната се спотайва нещо. Нищо не помръдваше и макар слънцето да печеше плещите му, по гърба му преминаха хладни тръпки. Либиецът измъкна кривия кинжал от пояса си. Шумът постепенно се усилваше.