	— Казвам ти… престани. Само още един номер и си в дранголника. Имаш късмет, че харесвам госпожица Бакстър. Тя върши прекрасна работа в този град. Вероятно си мислиш, че изравняваш резултата, но всяко нещо си има граници. Съгласих се с това, което стори на Спуки. Той си го търсеше, но това, което направи снощи не ми харесва — той се вдигна на крака и ме погледна. — Започвам да си мисля разни неща за теб. Струва ми се, че може би си по-хитър от тази банда глупави копелета. Ако съм прав, може би си търсиш белята.