	Опитният пътник се радва на условията, освобождаващи го от въображаемите качества и достижения и приветства изпитанията. Нека по-добре да остане малкото неотменимо, отколкото купчината обломки от въображаеми придобивки или чуждото преуспяване, възприемано като свое, което нерядко се случва. Пламъкът на горящото сърце често разпалва ответни временни огньове в сърцата на заобикалящите го и дори у срещнатите случайно — огньове, които пламтят докато запалилите ги сърца се намират наблизо. Но стига само да се отдалечат и огньовете угасват, ако не е имало собствени натрупвания. Затова е по-добре да вървиш сам, утвърждавайки поне малкото, но свое собствено, отколкото да се возиш в каруцата на чуждите успехи. Колко случаи знаем, когато човек си въобразява, че е постигнал нещо, че знае нещо, че върви по Пътя. Но щом светилникът, пробудил неговото спящо съзнание, се отдалечи и то угасва, потапяйки се в мрака на разочарованието, отричането, подигравките и оставайки с разбитото корито.Трябва да се цени бисерът в собственото съзнание, като се прилага Учението в живота. Нека бъде отнето всичко, но не и нетнимаемото, утвърдено здраво. Преследвани, лишени от всичко, отхвърлени от всички и осъждани от всички са преминавали през живота Великите духове, често отдавайки и тялото си на разкъсване от надигналата си тъмнина. Лишен от всичко, не притежаващ нищо и оставен от всички си отива от Земята Посланикът на Светлината, отнасяйки със себе си сияещото с всичките си огньове Съкровище на Камъка. Затова в дни на особено трудни изпитания трябва да се усамотиш вътре в себе си, запазвайки там своето неотнимаемо достояние, като нещо единствено ценно, принадлежащо на духа по право. Какво от това, че някой напълно се е отдалечил и се е отказал от Учението на Живота, че някой се е разочаровал от нещо, че е тежко и трудно — всичко това са илюзии на Майя и само кристалите на Камъка в гърдите са неотнимаеми от живота и смъртта. На земята и в световете, в огъня на изпитанията, утаеното изцяло ще отлети, но съкровището на Камъка ще пребъде със своя Носител. Затова не на нещо или на някого възлагайте своите надежди, а на това, което е вътре, тъй като Владиката ще утвърди Своя Трон само в сърцето на Държателя на Камъка. (12.338)