	Вятърът, вече отслабнал, превръщаше дъжда в сребърни завеси. Франсин се оттегли към кабинката и проследи с поглед как Клайв работи с помпата. Дъждът обливаше гърба му. И по неговото тяло вече нямаше сол. Клайв бе намерил отнякъде стар парцал, който бе омотал като набедрена превръзка около слабините си. Дъждът и вятърът продължиха цяла нощ. От време на време Франсин заспиваше, но след няколко минути се събуждаше. Докато спеше, сънуваше кратки, но ярки сънища. Сънуваше, че е в Сингапур или у дома, в Перак. Рут, неподвижна, се бе отпуснала в ръцете й. Франсин не знаеше преди колко часове или дни бяха яли за последен път. Дали рибарските мрежи на Лай бяха оцелели? След като Клайв бе успял да преведе кораба през тайфун, дали нямаше да успее и да налови риба?