	Някога избухливият, съпътствувай от сполуки, нетърпелив командир на бригада през Гражданската война И. С. Карпунич-Бравен не вниквал в списъците, поднасяни му от началника на Специалния отдел, и не отгоре на листа, а отдолу, не с големи, а с малки букви, като нещо незначително, нанасял с тъп молив без точки с _н_ (тоест, Смъртно Наказание! За всички!). Идват и ромбчетата в петлиците, и двадесетте години и половина на Колима — и ето го накрая в къщурка сред гората, полива зеленчуковите си лехи, храни кокошките, дялка нещо от дърво, не подава молби за реабилитация, псува Ворошилов, сърдито записва в тетрадката своите отговори, отговори и отговори на всяко радиопредаване и на всяка вестникарска статия. Но минават още години и горкият философ преписва с убеждение от книгата афоризма: