	На върха на хълма един агент, изглежда, беше ни изпреварил и стоеше изправен между два огромни камъка. Цялата околност покрай нас продължаваше да бъде осезаемо по-светла. Мъжът беше на не повече от тридесет фута разстояние и гледаше в посока, в която ясно можеше да ни види. И в този момент, както приближаваше границата на това леко озарение, само секунди преди да ни забележи, той рязко спря, пак тръгна напред, после спря отново, сякаш изведнъж му беше хрумнало нещо друго и без повече колебание се обърна назад и побягна надолу по хълма.