	Стълбището на кулата беше тъмно. Факлите отдавна бяха изгорели и Ариана заслиза опипом покрай грапавата каменна стена. Когато излезе от кулата и прекоси двора към портата, от бойницата извика стража, но тя заслизало стръмните дървени стъпала, без да му обръща внимание. Ботушите й бяха големи и дебелите им кожени подметки шляпаха по дървото, като развяти от вятъра платна. Тя прекоси подвижния мост, който се простираше над тесния ров около кулата и влезе в двора на крепостта.