	После пак се залови с цифрите и започна да изчислява отново. От лицето му се лееше пот. Той хапеше мустаците си, устните, молива и гледаше числата, като че виждаше привидение. Изведнъж с резки силни движения смачка изписаната хартия в юмрука си и я стъпка. Кониг се ухили злобно и се отдалечи, а капитан Дейвънпорт се облегна на кабината и половин час не продума, отправил поглед по посока на вятъра с израз на безнадеждност на замисленото си лице.