	(М. А. Й.). Говорейки по същество, целият земен живот не е нищо друго, освен подготовка за Надземното съществуване. Когато това не се разбира, земното съществуване губи своя смисъл и животът става лишен от цел и значение. Едва ли човек живее на Земята само за това да изчезне безследно и да прекъсне веригата от причини и следствия, все едно че нищо не е се случило и то в света, където нищо не свършва, а всичко продължава в бъдещето. Трудно е да си представим нещо по-нелепо от това положение. Основната аксиома на материалистическата идеология гласи, че нищо в природата не се губи и не се създава отново, а само преминава от едно състояние в друго. Но тази аксиома се приема от материалистите само когато става дума за явления от материален порядък. Върху явленията от духовен порядък, необяснимо защо, тя не се разпростира. Едва когато науката докаже, че дори и мисълта е материална, и че извън материята, във всичките й видове и степени на тънкост, нищо не съществува, тази аксиома ще бъде приложена към всички явления в живота. Днес науката е прекрачила далеч извън пределите на видимия свят и младенческия материализъм вече е признак за невежество. Електрони, неутрони, протони, фотони и т.н. вече не са предел, а само нови стъпки в разбирането на материята, след които следват други, още по-тънки и още по — малко достъпни за съвременната апаратура. Да се достигне пределът на състоянията на различните видове материя в Безпределността не е толкова просто, както изглежда това на ума на закостенелия материалист. (5.136)