	— К’во? К’во? — дребният крадец подскочи рязко и в ръката му блесна острието на заточен кремък. Арт все се хвалеше, че още предците му били почетни телохранители на най-различни прочути велможи. И наистина — дребосъкът бе доста як и жилав за ръста си. Той премигна объркано, но бързо схвана обстановката и кимна.