	Виждате ли, Давиния Уестпорт беше нещо изключително. Въпреки че бе елегантна, богата и красива, тя беше и мила. (Като изключим, както казах, че настояваше да се омъжи в шатра през най-студения месец на годината.) Твърде често клиентът е най-лошата част от работата — по-лоша от пожар в балната зала на хотела два дни преди събитието или салмонелена зараза за гостите на благотворителна вечеря, причинила стълпотворение от линейки, докато хората се опитват да си изповръщат червата по време на лотарията. Но Давиния беше нещо различно. Не ми звънеше у дома посред нощ, че яката й е в неподходящ нюанс на черното или се е простудила зле, та да го имам предвид.