	Гарваните и техните спътници потеглиха от замъка Таранспайк, когато слънчевите лъчи изпаряваха росата, обсипала тревата на вчерашното бойно поле. Вятърът бе издухал дъждовните облаци на запад над централните равнини към тъмните очертания на планините Чернотрън. Съвсем лек полъх носеше топлина дори в този ден от ранната пролет. Барон Понтоа, неговите войници, наемници и магове се бяха изнизали през гората Гретерн натам, откъдето дойдоха. От бивака им бяха останали само смачкани буренаци и могила, оградена с колчета, където бяха погребали своите мъртъвци.