	Отново свали ръката си. Насочи фенерчето. Държеше кутрето си изпънато като измерван на автомобилно масло. Водата стигаше чак до втората фаланга. Изключено беше да се е потил толкова много. Сви ръце в шепи, загреба малко вода и отпи от нея жадно, без да обръща внимание на соления й вкус на кал. Пи още и още; няколко минути му се струваше, че колкото повече пие, толкова повече ожаднява.