	— Така е — отвърна без да се пени запитаният; неговата усмивка обаче бе не по-малко хаплива. — Но като се имат предвид обстоятелствата около негово височество… — Погледът му обходи краката на Бейзингстоук и инвалидния му стол. — Струва ми се, че той би трябвало да се смята за истински късметлия, че жена с произхода и красотата на моята дъщеря изобщо би пожелала да се омъжи за него.