	Не я отделяше много време от дворците на Кордава, но сякаш един цял свят я разделяше от живота, който бе живяла преди Запораво да я отвлече въпреки писъците й от пламтящата каравела, ограбена от неговите вълци. Тя, която беше разглезената и любима дъщеря на властелина на Кордава, бе научила какво е да си играчката на един пират и тъй като бе достатъчно мека за да се огъне без да се пречупи тогава, когато други жени биха умрели, и тъй като бе все още млада и животът в нея пулсираше, се бе научила да намира удоволствие в съществуването.