	Но не стана така. Колкото повече обмислях идеята, толкова по се убеждавах, че е най-добрата, която някога изобщо ми е хрумвала. Ето каква беше логиката. Всяка зарязана жена мечтае за постъпка, която да покаже на бившия й, че се чувства прекрасно, мерси, че не е била унизена и че със _сигурност_ не копнее да пропълзи в някоя мрачна и влажна дупка и никога да излезе от нея. В повечето случаи тази постъпка означава жената да обуе високи ботуши и да облече нещо от ликра, преди да отиде на място, където да я забележи ако не бившият й, то поне неговите приятели. Точно тогава настъпва звездният й час. В душата си може да й се ще да се хвърли под идващия влак, но ако я гледаш цяла вечер как танцува, флиртува и се натиска с други мъже, това изобщо не й личи.