	Стори ми се, че чух смях преди телефонът да замлъкне. Часовникът ми показваше почти пет сутринта, така че станах, отидох до банята, пуснах душа и влязох под него. Какъв ден. Половината дори не ми изглеждаше реален. Карах с пълна газ и резервоарът ми беше почти празен. Но трябваше да изкарам още около четиридесет и осем часа с тази скорост, а после щях да съм в пламъците на славата или да горя в останките от катастрофата.