	— Господа — обърна се той към двамата си нови спътници, — не искам да бавя повече вечерята ви. Сигурен съм, че сте гладни. Чувствувам се особено задължен към вас. И в този велик за мене ден, когато завършвам безумния си живот с най-очебийната си глупост, искам да бъда коректен към тия, които ми оказват морална подкрепа. Господа, няма да ви карам да чакате повече. Макар и разбит физически от предишните си разточителства, с риск на живота си слагам край на всякакви задръжки.