	— Така е, така е, ефенди! Вземи предвид, че ние — баггара — живеем само от стадата си, и че една-единствена епидемия, избухнала сред тях, лесно може да ни обрече на гибел. И в такива случаи търговията с роби ни подсигурява средствата да просъществуваме и да не мизеруваме, додето стадата ни отново се уголемят. Ние даваме на ловците на роби войните си като асакери и получаваме за всеки заловен чернокож определено възнаграждение. То ни бива изплащано в роби, по ниска тарифа, ала ние ги продаваме на една далеч по-висока цена. Така се реализира една печалба, която ни е добре дошла.