	Дон Салвадор не само не упрекна племенницата. Напротив, на другата сутрин по време на закуска, когато Асунта отиваше при него малко нерешително да го поздрави както обикновено, той я сграбчи в прегръдките си и като я разцелува няколко пъти, най-любезно й рече: