	Експлозията в машинното отделение в два часа сутринта дойде като пълна изненада. Не бяхме забелязали нито някакъв дефект по машините нито невнимание от страна на хората и все пак, без каквото и да е предупреждение, целият ни кораб беше съсипан от огромното сътресение. Лейтенант Кинце забързано тръгна към машинното отделение, където откри резервоара за горивото и повечето механизми натрошени, инженерите Раабе и Шнайдер убити на място. Внезапно се озовахме в действително тежка ситуация. Химичните генератори на въздух бяха непокътнати и можехме да си служим с устройствата за спускане и издигане на подводницата и за отваряне на люковете докато въздухът под налягане и акумулаторните батерии издържат, но не бяхме в състояние да приведем подводницата в движение или да я направляваме. Да търсим избавление в спасителните лодки би означавало директно да се предадем в ръцете на безпричинно ожесточените срещу великата ни немска нация врагове, а след операция „Виктъри“ всички опити да се свържем по радиото с други подводници от имперската флота се бяха провалили.