	Най-смешното беше, че наистина обичах Марша Креснър. Обикнах я след два урока по тенис, а и тя се влюби в мен. След трийсет и шест години щастлив ергенски живот лапнах като шаран по жената на един от шефовете на мафията. Типичен пример за мръсния късмет на Стен Норис.