	„Един човек, на когото съм давал подслон и когото съм учил с цената на всичко толкова много години, снощи се нахвърли върху мен като побесняло куче и разреди моя антигеразон или поне се опита. Вече не съм млад. Вече не мога да понасям огромната тежест на живота, както някога. Така че, след горчивината, която преживях снощи, ви казвам довиждане. Грижите на този свят скоро ще паднат от плещите ми като наметало от тръни и аз ще позная що е покой. Когато намерите това, вече ще съм си отишъл.“