	Обърканата му мисъл се оплете в лабиринта от глаголни времена, докато Двуцветко вече тичаше по мъртвите тунели, следван по петите от дракона, който без никакво затруднение галопираше на големи подскоци. Но много скоро, останал без капка дъх, туристът се отпусна до една колона. Сякаш беше ял за последен път преди сто години.