	Под бдителните погледи на всички Грей продължи нагоре. Стигна прозорците в долната страна на купола. Слънцето напичаше през стъклата. Далече долу блестеше Мраморно море. Тук стълбата потъваше в сянка. След още минута-две катерене Грей най-сетне стигна върха на скелето. Оттук можеше да пипне купола — всъщност наложи се да приклекне, за да не си блъсне главата в него.