	Тези думи бяха казани много на място. В тях имаше твърдост, която се мъчеше да се огради с вежливост; те определиха решението на господин дьо Ренал. Ала по провинциален обичай той говори още дълго, като се връщаше отново и отново на всичките си доводи; жена му не му пречеше да се изкаже — в гласа му звучеше все още гняв. Най-сетне безполезният брътвеж, траял два часа, изтощи силите на този човек, който цялата нощ бе беснял от ярост. Той определи твърдо линията, която трябваше да следва в отношенията си спрямо господин Валено, Жулиен и дори Елиза.