	Олга, която се бе примирила, че няма да чуе нищо, изведнъж подскочи в креслото. Вратата на залата шумно се отвори и някой се затича по коридора. Тя веднага се спусна навън и успя да зърне мъжка фигура, в която разпозна Ърквин тъкмо когато нахълтваше в стаята си. Той размахваше ръце, сякаш беше полудял. Затръшна вратата и до ушите на девойката стигна проскърцването на леглото, върху което се бе строполил.