	Дона приседна край храстите, които прикриваха входа на подземната колиба, дръпна стръкче трева, захапа го. Няма да има вече мир и за нея, за Дома! Ето с какъв човек се свърза тя и така ще бъде докрай… И тя рече, гледайки някъде встрани: