	Разплака се и отново спря. Нямаше никаква полза от това, никакъв смисъл. Обезлистени дървета и ометени от огъня скали от застинала лава се простираха пред нея, едно безкрайно, неизменно пространство. Хароу изглежда продължаваше до края на света. Загубих се, реши Рен, някак си поех обратно. Тя спря и уморено се огледа. Почувствувала се изтощена, измъчена и отчаяна, тя затвори очи.