	Отблизо тя изглеждаше дори още по-хубава, отколкото отдалече. Високото й гъвкаво тяло беше обвито в тъмнозелена копринена рокля, очертаваща изящните извивки и придаваше допълнителен блясък на нежната й кожа с цвят на бадем. Тъмнозеленото се отразяваше в дълбокия поглед на очите й, почти толкова зелени, колкото, и роклята й. Искрящочерната й коса беше вързана на опашка, спускаща се над едното й рамо между гърдите й. На ръцете си нямаше никакви пръстени — единствените накити, които носеше, бяха двата диаманта на Обиците й с форма на капки и диамантената й огърлица с прикрепени към нея смарагд и рубин, сгушени в нежната ямка под изящната й лебедова шия. Тя се усмихна лъчезарно, като видя Коуен.