	— О, скъпа лейди Кимбърли! Моля да ме извините за разсеяността. Сигурно сте много уморена от пътуването, а аз ви накарах да ме чакате, докато се разправям с този непоправим шотландец… — Тя замълча и изгледа Лаклан с поглед, който ясно даваше да се разбере чия е вината за това, поне според нея. После отново се обърна към Кимбърли и искрено й се извини. — Много съжалявам. Елате да ви заведа в стаята, която избрахме за вас, после ще се погрижим и за настинката. Знам, че Дъчи, бабата на Девлин, има чудесни церове за…