	Иван-Владислав мълчаливо обърса сълзите си с опакото на ръката и така изглеждаше още по-нажален, слаб и безпомощен. После бързо се съвзе, дигна глава със строг израз на лицето си, но в очите му все още блестяха сълзи. Той каза и като да се караше с някого: