	И Чироко, и Робин не се помръднаха, докато двамата не се екипираха и не излязоха, като затвориха плътно вратата зад себе си. Прекараха цял час в самолета, защитени от вятъра, но на студ. Никой не се оплака. Върнаха се, когато видяха светлините. Трини не долови веднага промяната в лицето на Чироко, но такава имаше. Все още изпитваше болка като го гледаше толкова безизразно. Но вече не бе мъртвешко като маска на труп — по-скоро приличаше на издялано от гранит. А очите горяха.