	Подписа го със собственото си име и електронен адрес. Все пак трябваше да мине като съвсем невинно послание. Всъщност се тревожеше, че може да звучи _твърде_ невинно. Ами ако онзи, който търсеше Петра, не разбереше, че паралелът й с непокорството и мълчанието на Бризеида са свидетелства на очевидец? Или че „вярната приятелка“ е самата Вирломи?