	Приличаше на Робинзон Крузо или Рип Ван Уинкъл. Дългокос и още по-дългобрад. Със заплетени вейки и рибени кости в брадата и нещо като стекла се кафява ръжда под долната устна. Неимоверно мърляв. Със същите дрехи, с които се беше гърчил сред прахоляка на кръчмата „Омагьосаната котка“ в Титантаун, когато Чироко го видя за последен път, преди двайсет години. Би било обида за тия дрехи да ги наречеш парцали. Чироко никога досега не бе виждала по-дрипави отрепки. Огромните дупки оголваха мършава, изопната върху костите плът, цялата в белези. Лицето му бе старешко, но с една по-различна старост от тази на Калвин. Може би на шейсетгодишен бродяга. Едната му очна кухина зееше празна.