	И ако щете, вярвайте, братлета, ако не, поцелуйте ме по двете полушария, коленичих, изплезих красния си език миля и половина да оближа грязните му вонящи сапоги. Но етот человек само ме ритна не очен силно по рота. И тогда ми се стори, че няма да предизвикам гаденето и болката, ако толко съборя етот мръсен копелдак на пода, като го хвана с руки за глезените. Сделах това и той очен се стресна, като тупна сред шумния смях на тъпата публика. Но щом го увидих на пода, усетих как ме наваля гадното чувство и му подадох рука да го вдигна сразу. И тъкмо когда той се готвеше да ми фрасне един подъл и силен толчок по лицото, доктор Бродски каза: