	Компютрите в контролната зала на „Гломар“ започнаха да подават информация, докато гигантският нокът бавно слизаше в дълбините. Нокътят и стоманената му ръка получиха името Клементина, по класическата миньорска песен. Разбира се, руснаците смятаха, че подводницата им е загубена завинаги.