	Стълбата свърши. Стоеше в безкраен коридор, от двете страни — затворени врати. Не се виждаше никой. Опита се да отвори една от тях, след това втора, трета. Напразно. Никъде не откри нито звънец, нито бутон. Викаше, блъскаше с юмруци по вратите, с всички сили се хвърляше срещу тях, риташе с крака. Без резултат. Насреща дървото се хилеше присмехулно, без да остане дори драскотина по него.