	Мара застина. Кошмарната догадка я жегна като изстрел от бластер в корема. В съзнанието й изплува корабът на джеронците, как Биърш се сбогува с останалите, докато „Посланик Чаф“ се подготвя да отлети към останките от „Изходящ полет“… И странното нещо, което я бе смутило, но упорито й бе убягвало през цялото време — образът на малкото джеронче, което триумфално размахваше червена кърпа.