	Минахме по пътеката, виеща се между дърветата и храстите. Той си избра място под огромно дърво, израснало на една камениста могила така, сякаш стволът му беше забит в скалите. Корените му се увиваха около камъните, преди да достигнат пръстта. Около дървото растяха всякакви цъфнали храсталаци и до мен се носеше сладостният аромат на жълтите им цветове. Гъстата гора скриваше с плътна зелена завеса всичко отсреща.