	Асакава напълни една чаша с лед от хладилника и я напълни до половината с уискито, което беше купил. Тъкмо щеше да го разреди с вода, но размисли. Като затвори кранчето, реши, че по-добре да го пие чисто, но с лед. Нямаше смелостта да сложи нищо от тази стая в устата си. Беше достатъчно непредпазлив, като сложи лед от фризера, но сметна, че микроорганизмите не обичат екстремните жеги или студ. Потъна в канапето и пусна телевизора. Пеене изпълни стаята: някой нов поп идол. Токийски канал показваше същата програма почти по същото време. Започна да сменя каналите. Нямаше намерение наистина да гледа телевизия, намали звука и отвори чантата си. Извади една видеокамера и я постави на масата. Ако нещо странно се случеше, искаше да заснеме всичко. Пое голяма глътка уиски. Малко беше, но повдигна куража му. Асакава прехвърли наум всичко, което знаеше досега. Ако не намери нещо тази нощ, статията, която искаше да напише, ще се окаже в задънена улица. От друга страна, може би това беше за предпочитане. Ако ненаписването на материала значеше да не хване вируса, нали все пак има жена и дете, за които да мисли. Не искаше да умре, не и по някакъв шантав начин. Вдигна крака върху масата.