	— Винаги съм искал да се надсмивам над глупостта — каза тъжно Антонио, станал изведнъж сериозен, — защото винаги съм тънел под нейната власт. Аз, както и вие, както и всички тия нещастници наоколо никога не сме били истински свободни. Затова и приех предложението на Желязото. Влязох в свитата, за да мога да се подигравам с повелителите. Тъпите компютри приемат да бъдат осмивани, но само при условие, че изказаното мнение остава вътре в техните позитронни кръгове. По същия начин някога кралските шутове са си позволявали да изричат и най-тежките думи за своя монарх пред него. Това е било не само изява на „демократичността“ на суверена, но и своеобразна психотерапия за затвореното му и болно общество.