	Беренис разбра, че за днес срещата й с този необикновен човек е приключила. Тръгна си неохотно, усещайки, че се отдалечава от недокоснат и неизчерпаем кладенец с познания. Пое по същата камениста пътечка, по която бе дошла, и ускори крачка, защото знаеше, че индийската нощ се спуска внезапно по петите на вечерта, че няма дълги залези като в Европа и Америка. По-скоро тъмнината бързо покрива всичко с плаща на самотата.