	Радж умееше да пие. Шегал гледаше замислено монтажника, бавно довършващ втората чаша коняк. Силовият похлупак над масичката им беше абсолютно прозрачен, но заглушаваше звуците превъзходно — двамата разполагаха с пълно уединение в самия център на ресторанта. Гривната на ръката на Шегал — обикновено ендорианско украшение — гарантираше още по-надеждно конфиденциалността на разговора.