	Въздухолетът се спусна бавно към посоченото от Рита място, подскочи няколко пъти и накрая замря. Всички членове на експедицията излязоха навън и спряха край стълбата, загледани мълчаливо в блатистата, обрасла с храсталак низина. Може би се радваха, че бяха успели да се озоват при целта на пътешествието без никакви трудности. Ако се съдеше по-лицата им, не очакваха кой знае какви сериозни премеждия и за в бъдеще. Само Атта непрестанно поглеждаше със съмнение към хоризонта.