	Единственият отговор, който получавах, беше, че аз не съм го изоставил, когато попаднахме в зоната на звуковата бомба. И че няма в никакъв случай да ме зареже. Аз съм брат на Ейлин и негово задължение било да се грижи за мен. Да-а, всичко беше точно така, както сестра ми пишеше в писмото си — Дейв беше верен другар. Беше дяволски верен, излишно верен глупак — така му казах и го ругаех доста неприлично. Опитвах се да го разкарам от себе си. Но подскачайки — по-точно влачейки се — на един крак, нямах възможност да си послужа със сила. Отпуснах се безсилен на земята и отказах да ходя повече. Той безмълвно ме натовари на гръб и се опита да ме влачи.