	Тъпанът замлъкна. Викът не се повтори. Ние тръгнахме предпазливо през тропическия лес и излязохме на един равен и добре утъпкан малък мегдан. В полукръг около него видяхме десетина колиби с остри покриви, които стигаха почти до земята. Предните стени на колибите бяха изплетени от бамбукови пръти. От бамбук бяха и вратите. Поставени около един метър над земята, те приличаха по-скоро на прозорци, отколкото на врати. Високи кокосови палми, пандануси, бананови и хлебни дървета хвърляха на площада гъсти сенки. Зад колибите се издигаше зелената стена на гората.