	Горио още плащаше хиляда и двеста франка за пансион. Госпожа Воке намираше, че е напълно естествено за един богат мъж да има четири-пет любовници и намери дори, че е доста ловко от негова страна да ги представя за свои дъщери. Тя нямаше нищо против това, че ги приемаше в пансиона „Воке“. Но тъй като тия посещения й обясняваха равнодушието на нейния пансионер към нея, в началото на втората година тя си позволи да го нарече _стар котарак_. Накрая, когато дядо Горио слезе на деветстотин франка, тя го попита доста дръзко, като видя да слиза по стълбите една от тия дами, какво е намислил да прави от къщата й. Дядо Горио й отговори, че тази дама е по-голямата му дъщеря.