	Ръцете му дърпаха и късаха фолиото и помагаха на момичето да разшири дупката. Пръстите му докоснаха нейните и ужасът му мигновено нарасна, когато усети, че кожата и е като на истински мъртвец — студена, хлъзгава и мека, не като жива плът, а като пореста гума. Жената беше преживяла истински ад. Вайкслер с все сила дръпна найлона от главата и и той с пукане се отдели от кожата. Отпечатъкът се задържа за миг, сякаш наистина свали кожата на жената. Това, което се показа отдолу, не беше лицето, на жив човек.