	Тъй че той продължаваше да върши неотложните си дела и се стараеше да не мисли за чувствата, които го раздвояваха, ала колкото повече се стараеше да не мисли за тях, толкова повече го правеше, докато накрая се примири и ги прие за неизбежни. Остави ги да бушуват в него, остави съмненията и несигурността да го обсебват и установи, че все някак намира сили да ги понася. Беше взел своето решение и сега откриваше, че може да живее с него.