	Да утвърждаваме себе си в несъмненото се налага всекидневно, тъй като плътната очевидност е пред очите и знанието на духа силно се затъмнява от нея. По този начин в съзнанието се води непрекъсната борба между видимото и действителното. Всички живеят във властта на очевидността, докато не удари последният час. Тогава се разрушава явлението на феноменалния свят и друг свят излиза на авансцената, който заменя със себе си Плътния свят. Трябва да се пребивава в готовност за неизбежното крушение на видимото. И вчерашният ден е представлявал видимост, но къде е той сега? Няма го. Мярнал се е за миг и е отминал покрай съзнанието в неспирния поток на сменящите се външни явления и вече не може да се върне. Следователно, трябва да сте в постоянна готовност и да се разделяте без съжаление с всичко, което е наоколо и което така упорито изпълва съзнанието. Защото всичко около вас е преходно, само за известно време и с всичко ще се наложи да се разделите. Ние сме пътници в безпределността. Покрай пътя се мяркат различни знаци и безвъзвратно потъват в миналото. Нека да се устремим напред, без да съжаляваме за миналото. (12.802)