	Това беше майсторски удар. Всички виждаха как човекът с очарованието и откритите политически възгледи на Торик се превръща в безспорния водач на една подмолна армия. Вирч бе убил собственоръчно Ангър, за да му попречи да развали това впечатление, като по този начин осигури и удобен мъченик за недоволните граждани на Аксками. Сега собствените му майстори на бомби бяха мъртви, избрали саможертвата пред риска да бъдат заловени, и кръгът се бе затворил. Нямаше никакво доказателство, което да го свърже с което и да е от тези събития. Аксками беше ядосан, изплашен, обезумял; очите на Императрицата бяха насочени извън града, а сцената се подготвяше за последната част от неговия план.