	Това, което най-много липсваше на Тоби, беше публиката. Имаше нужда да работи върху чувството си за време, върху уменията си. Разказваше вицове и правеше имитации при всяка възможност. Нямаше значение дали публика му бяха двама разузнавачи, тръгнали с него на задача някъде из пустошта или автобус войници на път към града, или миячът на чинии в командния пункт. Той трябваше да ги разсмее, да спечели аплодисментите им.