	Събудих се в Деня на победата насред необичайна за сезона жега, опитах се да пробудя у себе си вихър от чувства по повод края на войната, освобождаването на Европа, прекрасно, прекрасно и т. н. Да си кажа правичката, чувствам се отвратително. Всъщност „изолирана“ май е думата, която търся. Нямам никакви дядовци. Татко е изцяло погълнат от подготовката на градинско празненство у Алкънбери, на което, по неясни причини, ще подхвърля палачинки в тиган. Мама ще се върне на улицата, на която е израснала в Челтнъм, на празненство с пържено китово месо, вероятно с Хулио. (Слава Богу поне, че не избяга с немец.)