	— Хванах те! Помисли си, че съм мъртъв, нали? Рюджи пусна Асакава и почна да се смее със странен, детски смях. Как можеше да се шегува след всичко, което преживяха. Всичко можеше да се случи. Ако в този момент беше видял Садако Ямамура до масата и Рюджи да дърпа косата си и да умира, щеше да го повярва. Потисна яда си. Дължеше много на Рюджи.