	Седяха в мърлява сладкарница под хълма, на който беше разположено „Крайградското ханче“. В такова леговище на човек му се искаше да напръска всичко с дезинфектант, преди да го докосне, при това с ръкавици или още по-добре — с дълга пръчка. Кинг не смяташе да пие тъмната помия, която сервитьорката тръшна пред него, дори ако по ръба на чашата нямаше остатъци от червило с отровно розов цвят. И все пак беше в чудесно настроение. Отново се чувстваше господар на положението.