	Думите ми не останаха без резултат. Той отиде при Прухильо и седна до него, примирявайки се със съдбата си. Не смееше повече шумно да протестира, но го чух как нещо недоволно мърмореше под нос. Можех да не го лишавам поне от това удоволствие.