	Нинив обгърна сайдар толкова пълно, колкото можеше да удържи Могедиен, до предела, на който сладостта му се превърна почти в болка. Това беше предупреждението. Още малко и щеше да стигне точката, след която щеше да се окаже повече, отколкото можеше да поеме, точката, при която щеше да се усмири сама, да изпепели в себе си способността да прелива. Или в Могедиен, при тези обстоятелства. Може би и в двете. Което и да се случеше, сега то щеше да е равно на гибел. Но до този предел се задържа, вкопчи се в… живота… изпълващ я като натиск на игла от светлина, опряна в кожата й, малко преди да я прониже. Толкова можеше да обгърне, яко преливаше сама. Двете с Могедиен бяха почти еднакво могъщи в Силата — Танчико го беше доказал. Достатъчно ли беше? Могедиен бе настояла, че мъжете са по-силни. Рахвин във всеки случай — Могедиен познаваше него, — а не изглеждаше възможно Ранд да оцелее толкова дълго, ако и той не беше поне толкова силен. Не беше честно мъжете не само да имат мускули, но да са по-мощни и в Силата. Айез Седай в Кулата винаги бяха казвали, че са им равни. Просто не беше…