	— Всъщност няма значение — отвърна тя небрежно и го погледна съсредоточено. — Ти привлече интереса ми, Мат Каутон, още преди да ми дадеш приношението си на почит. Не че ще се откажа от копието заради тебе, разбира се, но съм ти хвърлила око от няколко дни. Усмивката ти е като на момченце, което се кани да направи някоя беля. А тези очи… — Под гаснещата светлина усмивката й бавно се разшири. — Наистина харесвам очите ти.