	Гласът отекна; беше сто гласа, хиляда, гласовете на всички Ланистъри от времето на Лан Хитрия, живял още в зората на дните. Но преди всичко беше гласът на баща му, а до лорд Тивин стоеше сестра му, бяла и хубава, и в ръката й гореше факла. Джофри също беше там, синът, който бяха създали двамата, а зад тях се виждаха дузина по-тъмни силуета със златни коси.