	В тесния проход между двата хълма се бе появил някакъв странен предмет. Взрях се и разбрах, че е паланкин, много архаичен и странен, представляващ кабинка със заоблен покрив и четири дълги дръжки. Материалът, от който бяха направени покривът и дръжките, приличаше на позеленял от времето бронз, покрит с множество миниатюрни нефритови пластинки, които блестяха загадъчно, както котешки очи — в тъмното. Наоколо не се виждаше никой, който би могъл незабелязано да донесе паланкина. Оставаше само човек да си мисли, че незнайните носачи, чиито ръце бяха полирали дългите дръжки до блясък, са успели да се скрият зад хълмистата порта.