	— Няма смисъл да стоим тук и да бърборим — отсече Ханджията, който отново пое водачеството на групата, след като мъглата се вдигна. — Сър Годфри е прав — скоро ще се стъмни и не ми се иска да обикалям кентската пустош и да се натъкна отново на някое тресавище.