	Камил познаваше симптомите. Тази жена се готвеше да я намрази. Тя погледна неловко към другите две жени в ресторанта. Мисис Причард не би я разтревожила. Но момичето, което се опитваше да гледа без очила. Камил просто се надяваше да не се спречкат. Виж, то можеше да излезе жилаво дете. Тя изплака наум: „Господи, Лорейн, защо не се отървеш от оня непрокопсаник и да си живеем пак заедно в апартамента?“ Тежеше й чувството за страшна самота и умора. Питаше се какво ли е да си омъжена за Причард. Той беше горе-долу типът мъж, какъвто тя имаше пред вид. Сигурно не беше трудно да си му жена. Неговата нямаше вид на много измъчена. Бърнис Причард седеше в тъмното. Тя не мразеше Камил. Смътно разбираше, че в заведението е настъпила промяна, но не знаеше каква.