	Сух вот на доверие, но все пак ценен. Греъм знаеше, че трябва да прослуша лентата, но изчака Честър да си тръгне. Не му се щеше да е затворен в стаята на съдебните заседатели насаме с нея. По-добре да се прехвърли в празната съдебна зала — през високите и прозорци още проникваше слънчева светлина. Току-що бе напусната от чистачката, прахът още танцуваше под слънчевите лъчи. Касетофонът беше малък и сив. Греъм го постави на една от адвокатските банки и натисна копчето.