	— През 1934 година бях професор в Хумболтовския университет в Берлин. Единствената жена с тази титла, при това най-младата. Нацистите дойдоха на власт. Презирах ги. Казах това открито. Предполагам, че щях да бъда щастлива, ако ме бяха изпратили в лагер. Но те проявиха снизходителност: изпратиха ме тук, за да преподавам в началното училище на децата на работниците от фермите. След войната не се върнах обратно в Хумболт. Отчасти защото разбрах, че децата тук имат същото право на обучението, което можех да им дам, както интелигентната младеж на Берлин; отчасти, защото не можех да преподавам комунистическите лъжи. И така, _мистър Агент_, нямам намерение да вдигам тревога.