	Но миналото е невъзвратимо и Уокър Бо сега разбираше това. И все пак имаше някаква утеха в присъствието на стареца, който му бе предал всичко, което знаеше за магията. Сега, когато бъдещето му ставаше така ужасно несигурно, той откриваше в себе си странна и неотложна нужда да намери връзка с онова, което му бе останало от миналото. А най-непосредствената връзка беше Коглин.