	Нито звук — само гората шумолеше безспир зад оградата. Джейсън върна пистолета в кобура и запълзя отново напред, към алеята. Капки пот се стичаха по лицето му и влизаха в очите му. _Наистина_ отдавна бе излязъл от занаята. Преди години щеше с лекота да се справи с нападащото куче — un exercise ordinaire, както се казваше в легендата за Д’Анжу.