	„Спомням си — прошепна на разума разумът й, докато плетеният жълт квадрат върху гърдите й почервеняваше. Но за да си спомни Скот на люлеещия се стол, означаваше да възкреси спомена за «Еленови рога» и за случилото се под Вкуснотийското дърво, което пък означаваше да приеме истината за малкия Пол и мислено да се върне в студената спалня за гости, разтърсвана от връхлитащия от Канада вятър. — Не разбираш ли, Лизи? Всичко е свързано, винаги е било, и след като веднъж си допуснала да направиш първата връзка, да бутнеш първата плочка от доминото…“