	— И колко още ще трае това? — попита Бил. Всъщност той постоянно задаваше този въпрос. Нямаше книги за четене, нямаше телевизор. Единственото му развлечение беше да гледа през прозореца прашната полутъмна улица на Титантаун. Не можеше дори да разговаря с болногледачите с изключение на няколко опростени мелодични фрази. Лечителят учеше упорито английски, но напредваше много бавно.