	Там, на далечните нови северни строежи, беше завършена, тъй да се каже, работата „на открито“ над книжката, а след като се завърнахме в културните центрове, авторът пристъпи към „кабинетната“ й обработка. В романа бяха уточнени датите, станаха известни изменения в неговата етнография и география, изчезнаха някои епизоди, появиха се нови, но, общо взето, романът се запази такъв, какъвто се роди в Задполярието й какъвто сега ще препрочетат и познаят като стар другар от задполярните вечери, онези, за които той се съчиняваше и пишеше. Авторът и неговите първи слушатели отдавна мечтаеха към тази аудитория да се присъединят и близките ни съседи — полярниците, нашите стари приятели, водачи на катери и самолети, трактористи и шофьори, ръководители и специалисти на по-късните нови строежи, нови работници строители, всички онези, които и сега, след нас, слушат фъртуната, проправят път през тайгата, разбиват скалите с амонал, закачат телефонните жици по стълбовете на новопрокарани горски просеки и с изстрели пропъждат мечките от складовете с хранителните запаси.