	Какви хубави жени и колко хубаво свирят на тия невиждани свирки. Колко хубаво пее и тоя сляп старец-гуслар. Тя не го виждаше, защото го бяха затулили зад едно перде — да не загрозява със старостта и слепотата си веселбата. Но гласът му — дълбок и плътен — се лееше и я облъхваше на вълни като топъл вятър по жътва.