	Почудих се, че се приготвят толкова рано през деня за лов, но още повече ме удиви липсата на всякакъв отклик на вълчия хор от страна на елените. Едва ли някой в обсега на звуците си даде труд поне веднага да вдигне глава; малкото, които го сториха, се задоволиха с кратък нелюбопитен поглед към билото и отново кротко започнаха да пасат. Нямах време да разсъждавам надълго, защото Анджелина, Алберт и Непознатия затичаха, като оставиха на билото Джордж и наредените зад него неутешими вълчета. Едно от малките понечи да тръгне след трите вълка, но Джордж се обърна към него, и то бързо се върна при братчетата и сестричетата си.