	Спирачките изскърцаха, автомобилът спря и Модиун забеляза жената, наполовина скрита зад храсталаците. Хвърли й бегъл поглед. Закъсняваше и се чувстваше виновен. Скочи от колата, затича към жената. Не беше доволен от разчетеното свободно време, не беше доволен, че трябваше да остане извън домашния си затвор колкото е възможно по-малко.