	Крис си затрая. Не след дълго щеше да проговори, но започваше да се чуди за някои неща. Да речем, определението за „разумно“, смисълът на магията, границата между живота и смъртта. Изживяваше се като разумен. И цивилизован. Не вярваше в магьосничеството. Въпреки двайсетте години, прекарани тук, където си имаше „Бог“, с когото бе разговарял, въпреки че бе обичал един „Демон“, бивша „Магьосница“, не приемаше нито една от тези думи в буквалното им значение. Гея бе някакво незначително божество, не твърде дейно. Чироко бе забележителна, ала не притежаваше магически дарби, за добро или зло.