	— Да — каза Дюк. — При това се случва все по-често и по-често. — Той замълча за миг и се загледа в полупразната си халба. После сякаш физически се отърси от своята замисленост. — Каквито и да сме — каза той на Пиърсън, — ние сме единствените хора в целия свят, които могат да ги видят.