	— Едно време този град ми харесваше — казах, колкото да се намирам на приказки и да попреча на мислите си да ме тормозят. — Много отдавна. Покрай булевард Уилшър имаше дървета. Бевърли Хилс беше провинциално градче. Уестуд представляваше голи хълмове, парцелите се предлагаха за по хиляда долара и пак нямаше купувачи. Холивуд се състоеше от няколко дървени къщи покрай железопътната линия. Лос Анджелис бе просто голям слънчев град, в който бяха забранени спиртните напитки, с грозни къщи, демоде, но затова пък с голямо сърце и много спокойствие. Климатът беше чудесен, сега можем само да си спомняме за него. Хората спяха по верандите. Разни групички, които се имаха за интелектуални, го наричаха американската Атина. Нищо общо нямаше с Атина, разбира се, но не беше и неонов бордей.