	В дъното на коридора един санитар в сиви работни дрехи миеше пода с бавни, мързеливи движения. Без да спира, Алън свали хирургическата шапка от главата си, бръкна под зелената престилка и я пъхна в джоба на дънките си. Глухото буботене на миялната машина го приспиваше. Болницата в Огъста бе последното място на света, на което му се искаше да бъде тази вечер.