	— Всяка жена, която съм видяла да излиза от тези арки, задава същия въпрос. Отговорът е, че никой не знае! Някои смятат, че може би онези, които не се връщат, са предпочели да останат, защото са намерили там по-щастливо място и са пожелали да изживеят живота си там. — Гласът й се втвърди. — Ако е истинско и те са останали по свой избор, тогава се надявам животът им далеч да не е щастлив. Не изпитвам никаква симпатия към хора, които бягат от своя дълг. — Тонът й леко се смекчи. — Лично аз съм уверена, че не е истинско. Но опасността е съвсем истинска. Помни това. — Тя се спря пред следващата изпълнена със сияние арка. — Готова ли си?