	— _Всичко, което някога съм искала, е било тук — им казваше обикновено тя. — Имахме радио, а сега имаме телевизия и това е всичко, което искам от света, отвъд Протока. Имах си градина — кога по-добре, кога по-зле. Омари? Та ние винаги сме имали тенджера със задушени омари на печката и когато дойдеше пасторът я сваляхме и я слагахме зад вратата на килера, за да не види той, че ядем бедняшка супа“._