	Тъкмо когато си блъскаха главите пад този въпрос, луната бе закрита от облак п всичко потъна в мрак. Хун и Тао Ган бързо се заеха да палят отново фенерите си. Изведнъж тишината бе нарушена. Откъм далечния край на двора се чу шум от затваряне на врата. Съдията бързо взе фенера на Хун и се затича нататък. В дъното на двора намери тежка дървена врата, която се отвори безшумно на добре смазаните си панти. Вдигнал фенера високо, съдията видя тесен коридор. Дочу се слаб шум от забързани стъпки, после трясък на затръшната врата. Съдията се втурна по коридора, но на пътя му се изпречи висока желязна врата. Той я разгледа бързо. Дотичалият след него Тао Ган надничаше над рамото му. Ди се изправи и каза: