	Освен металното стъбло на сцената имаше трибуна. Скиорите аплодираха като луди застаналия на нея оратор — той беше със същото облекло. Без да обръща внимание на аплодисментите, той продължаваше да говори. Заради шума не се чуваше нищо, но думите на речта му — на десетина езика — се плъзгаха като блестящи ручейчета по екрана, заел цялата стена зад трибуната. Най-горе, над китайските йероглифи, вървеше английският текст: