	— Тази работа тя не можа да свърши — каза Авиенда и костената гривна се плъзна по ръката й, щом пипна усукания пръстен, все така висящ на каишката, но този път над наниза. — Потоците й се изплъзват. Заради бебетата е. — Изведнъж тя се ухили. Смарагдовите й очи сякаш направо засияха. — Понякога се държи удивително. Хвърли пръстена на пода и почна да скача върху него.