	Действително нямах никакви неприятности с посланика. След онази ужасна нощ, както обикновено, отидох в неговата стая, дръпнах пердетата настрани, пожелах добро утро, поднесох портокаловия сок. Всичко, както обикновено. Парчетата от счупената чаша лежаха до леглото му. Ако бях изчистил всичко през нощта, щеше да разбере, че някой е влизал в стаята му. Както обикновено, той пиеше портокаловия сок на малки глътки. Като оставяше чашата обратно, забеляза на пода счупените стъкла. Усетих как всичко в мене се сви. Той набръчка челото си, като че ли мислеше усилено за нещо, за което не можеше точно да си спомни.