	Огромните, здраво вкопчени в земята дървета в парка бяха там, където винаги са били. Откритата естрада, главната улица с високите бордюри, търговският център, целият в дърво, с остъклена фасада и знак, изобразяващ златно листо, вентилаторът с четири перки, разбъркващ въздуха. Белите църкви; откритите веранди, криещи се в полумрака; скобите на живия плет, прокарващи границите между отделните дворове. Колелата, които лежат вдясно от боядисани в сиво къщни прагове. Докато кръжахме над този град, разбрахме, че ние също сме част от тази застиналост, частица от този картина, конецът, без който тъканта на градския живот нямаше да бъде цяла. През 1929 година скитащите самолети са пухтяли и пър-порели из Средния запад — боядисани в бяло, пръскащи масло, приземяващи се сред ливади и на тесни затревени писти, развличащи тези, които са били готови за такова забавление.