	— Да става каквото ще. Ако ще се мина, ще се мина. Но забележете, хората на Масема намериха кораба — „Речна змия“ или нещо такова — няма и час след като спря, но Белите плащове им го отнеха. Така се почна тази малка разправия. Лошото е, че Белите плащове още държат кейовете. Още по-лошото е, че сигурно вече е забравил за кораба — отидох да го видя, ни той не искаше и да чуе за никакви кораби: говореше само как ще избеси всички Бели плащове и как щял да постави Амадиция на колене пред лорд Дракона, та ако ще цялата земя да пламне — но не си беше направил още труда да го каже на всички свои хора. Край реката имаше боеве, може още да продължават. Да ви прекарам през развилнялата се тълпа ще е доста трудно, но ако има и битка при кейовете, нищо не обещавам. А как да ви кача на кораб, който е в ръцете на Белите плащове, изобщо не мога и да си помисля. — Той отри обилната пот от челото си с опакото на покритата си с белези длан. Напрежението от толкова дългата реч без нито едно проклятие се бе изписало на лицето му.