	През нощта поумува дали да не им дръпне едно вдъхновяващо слово вместо запознаване, но се отказа. Ако ще да бяха пълни скапаняци, все пак си оставаха ченгета, които не понасят подхода тип „щастливото семейство“: „Здрасти, моичките, викайте ми Кристофър, вратата ми е винаги отворен и съм убеден, че ако се трудим задружно, ще постигнем страхотен напредък като едно голямо щастливо семейство.“