	Полека-лека Балоун позабрави за мнимата опасност и даже когато наближиха Лисковец и се заспускаха надолу по склона, развълнувано продължи да разказва на Швейк в нощната тишина как е светотатствувал на времето и какво би ял сега с голям апетит и с благодарност.