	Дон разсъди, че това струвате една цигара, запали и дълбоко пое дима. Неговото бъдеще му се струваше по-сигурно. Той не загуби време да се пита какво беше породило у Лорели това внезапно желание да напусне бандата. Щеше да има време да мисли за това по-късно. Веднага започна работа с фибата, която тя му беше дала. Беше му необходим половин час на търпеливи опитвания, докато отвори ключалката и освободи глезена си от стоманения пръстен. Ключалката беше с автоматично затваряне и той можеше да затвори пръстена върху глезена си за една секунда. Тъкмо се канеше да се изправи, за да се възползва от свободата на движенията си, когато забеляза една светлина, която се приближаваше от дъното на галерията. Той сложи тутакси пръстена на място и пъхна фибата под часовника си.