	Тя стоеше неподвижно пред Жулиен, който беше окачил сабята на мястото й, и го гледаше, но в очите й нямаше вече омраза. Трябва да признаем, тя беше много съблазнителна в тази минута; несъмнено за нея съвсем не можеше да се каже, че прилича на парижка кукла. (С тази дума Жулиен изразяваше онова, което мразеше най-много у тукашните жени.)