	Изразът му бе непроницаем, когато стигна ръба на канарата, наричана от местните Банзай. Към брега духаше вятър и той виждаше и чуваше вълните, маршируващи в безкрайни редици към скалите, за да се разбият в подножието им — същите скали, върху които се бяха размазали телата на неговите родители и братя, след като заедно с мнозина други се хвърлили, за да не ги заловят настъпващите американски морски пехотинци. Гледката ужасила пехотинците, ала господин Ямата никога не би го признал и оценил.