	— Някога вашата цивилизация е била отдадена на голямото изкуство и наука, на прекрасната архитектура, дългите пътища и чудесните къщи — започна Тсата. — Чел съм вашите истории. И въпреки че не споделям любовта ви към каменните градове, нито пък ми допада това, че се тъпчете там в такива количества, че понятието _паш_ става безсмислено, съзнавам, че вие мислите по различен начин от мен и мога да приема това. Мога да приема дори ужасното разделение между благородници и селячество, както и това, че знанието се къта у едни, за да държи другите в покорство и невежество. Това за мен е лошо, понеже противоречи на природата на моя народ; ала ако продължавам да говоря за това, ще трябва да стоим тук много по-дълго, а аз искам да говорим за Чаросплетниците.