	Преметна раницата и лъка си през рамо и тръгна. Беше напуснал Д’Хара преди две седмици и знаеше, че вече е близо до Ейдиндрил. Зимното слънцестоене бе минало, но сега това не му изглеждаше толкова важно. Беше тръгнал да търси Калан. Струваше му се, че ако бърза достатъчно, ще я спаси, че ако направи всичко възможно, ще накара времето да го изчака. Не можеше да приеме, че е вече късно.