	— Това е голям удар за мен, дъще. Много голям удар — каза той. — Искам да повярвам на думите ти, но много тежко ще ми бъде, ако разбера, че ме лъжеш. Не съм пращал никого да наблюдава къщата. Получих писмото едва тази сутрин. Написаното в него може и да не е вярно. И ми се иска да не е вярно. Излишно е да спорим повече. И все пак, ако писмото не лъже съвсем и ти не си отишла твърде далеч, опитай се да спасиш честта си, върни се в правия път. Помисли за майка си, за сестра си и за братята си, помисли за църквата, която те е възпитала, за доброто ни име, което трябва да пазим. Ако вършиш нещо грешно и хората във Филаделфия го научат, колкото и да е голям градът, няма да ни побере. Твоите братя трябва да си създадат положение, тяхното бъдеще е тук. Ти и сестра ти ще пожелаете да се омъжите някой ден. Как ще погледнеш хората в очите и как ще искаш да заемеш някакво място сред тях, ако вършиш това, за което пише в писмото, и то се разчуе?