	Никой не продума, всички бяха потресени от тази толкова ужасна история или пък от постъпката на младия безумец, който убил вдовицата от любов… Регина Петровна заведе малките мъже да си легнат. И се върна. Слънцето залязваше, седяха унесени, тъжни, тихи, стоплени, разчувствувани. С една дума, щастливи. Впрочем нашите братя още не подозираха, че това е щастието, може би ще го разберат по-късно. Ако го разберат. Ако имат време да го разберат!