	Малкълм продължи да се взира. Нищо, помисли си той, купчина пръст, камъчета, изровен чим с трева вляво, дупката, и… той мигна, за да намести лещите си и се вгледа още по-внимателно. Не трепна ли нещо? Не беше ли това някакво движение? После къртицата се показа от дупката си. Главатаедва се виждаше над пръстта.