	Ярко червените очи горяха с яростта на огъня в пещта изстрелваха огнени светкавици, които се забиваха в каменните стени и оставяха зейнали, тъмни дупки. Борците се отделиха от стената, затъркаляха се бясно към огнената яма в центъра на нагорещеното помещение и накрая се спряха до ниския железен парапет. За момент на човека от Вейл, който наблюдаваше с широко отворени очи, му се стори, че двамата ще загубят равновесие и ще политнат към пламъците долу. Но внезапно Аланон се изправи с огромно усилие и извлече противника си на известно разстояние от парапета. Точно това неочаквано движение помогна на обърканото същество да се съвземе и изпълнените му със злоба очи се насочиха право към не напълно скрития младеж от Вейл, сграбчвайки възможността да отклони вниманието на впилия се в него друид.