	Междувременно Фафърд стоеше пред огъня и се бе захванал да пристяга, окачва и навлича на огромното си мускулесто тяло различни одежди и оръжия. Когато — вече обут и със сложен шлем — отвори външната врата и погледна към потъналите в здрача на настъпващата нощ улички, той забеляза само прегърбения продавач на кестени, приклекнал край мангала си на съседния ъгъл. Ако имаше някой, който да го види в този миг, този наблюдател несъмнено би се заклел, че когато Фафърд тръгне към Площада на Тъмните Наслаждения, ходът му ще бъде съпроводен от дрънченето и грохота на обсадна кула, приближаваща се към дебелите стени на някой град.