	Лейди Аяда, изглежда, беше изгладняла колкото Ингрей и за известно време разговорът почти секна. Халлана го подхвана с директен въпрос как Ингрей се е сдобил със своя вълк. Стомахът му се сви въпреки глада, но той все пак се опита да обясни що-годе свързано онова, което си спомняше от събитията преди толкова време, при това обяснението му беше доста по-пълно от онова, което беше споделил с Аяда. И двете жени го слушаха като омагьосани. Неудобно му стана, че Бернан, който бе взел чинията си и ядеше, седнал върху пътния сандък, и Херги, която си открадваше по някоя хапка в промеждутъците между килващата се посуда, също волю-неволю слушат разказа му. Само че слугите на една храмова магьосница по принуда бяха научени на дискретност.