	Дан сведе глава и рамене. Жезълът се наклони към него. Обвиваше го синкав ореол, който го обгърна и сякаш се стече вътре в черепа му. Усети топлина. Мислите му танцуваха лудешки танц и още дълго му се струваше, че е притиснат сред невидима тълпа, която неспирно бърбори.