	Установихме се на неголяма дълбочина и, когато след няколко часа морето беше по-спокойно, решихме да се върнем на повърхността Тук обаче възникна нов проблем, тъй като корабът отказваше да отговаря на командите ни, независимо то всичко, което правеха механиците. Този подводен затвор засилваше страха на мъжете и те отново започнаха да мърморят за изображението от слонова кост на лейтенант Кинце, но при вида на автоматичния пистолет се успокояваха. Постарахме се да поддържаме горките нещастници постоянно заети и те продължаваха да човъркат машините, макар добре да съзнавахме, че е безполезно.