	— Винаги си знаел — продължи Тони и запристъпва към него. За пръв път Тони се приближаваше към него. — Ти си дълбоко в себе си, в място, където, нищо не може да проникне. За известно време сме сами Тук, Дани. Това е друга „Панорама“, където никой човек не може да дойде. Тук часовниците не работят: Никакви ключета не стават за тях и не могат да ги навият. Вратите никога не се отварят и никой никога не е живял в стаите. Но не можеш да останеш още дълго. Защото то идва…