	А ето и друга загадка: въпреки факта, че Луцифер бе петдесет пъти по-ярък от далечното слънце и че постоянно огряваше това полукълбо, европеаните, изглежда, все още се придържаха към древен денонощен ритъм. Те се завръщаха в океана по залез и изплуваха с изгрева на слънцето — макар че степента на осветеност се променяше само с няколко процента. Навярно този факт имаше аналог на Земята, където жизненият цикъл на много създания се контролираше също толкова от бледата Луна, колкото и от далеч по-яркото слънце.