	Така че аз я закрих от ума си с образа на Рики. Рики, коленичила в ивица прашна слънчева светлина, проникваща в тавана през мрежата от стомана и стъкло; избледнелият й камуфлажен комбинезон, розовите й прозрачни сандали, приятната линия на голия й гръб, докато тя рови из найлонова чанта за инструменти. Тя поглежда нагоре, и тъмноруса къдрица пада и погъделичква носа й. Усмихната, измъква стара риза на Боби, старият износен плат каки е опънат пред гърдите й.