	Да накладеш огън и да го поддържаш стана майсторство, за което се изискваха изобретателност и лека ръка. Каролус измисляше всевъзможни небивалици, за да опази малките си поданици от многодневната депресия. Но в тази планина нямаше жилава тръстика, за да изплетат стрехи. Нямаше и върбови клони, за да си направят заслони срещу вятъра. Треперещи, мокри до кости и уморени, щастливците допълзяваха до някоя пещера или пукнатина или пък се опитваха да намерят защитено място за спане под капещите дървета. Ала повечето бяха изложени на ледените дъждовни капки, на режещия вятър, на всепроникващия студ. Краката им се пързаляха по разкаляните кози пътеки и хлъзгавите скали. Не минаваше и час, без някое дете да загине — да падне в пропастта, да си счупи врата, да се удави или да бъде улучено от падащи камъни.