	— Не се съмнявай и за миг, Розалинд. — Помогна й да легне в леглото. След това свали собствените си дрехи. Беше наясно, че макар да не бе оставила други външни белези по него, болестта бе стопила няколко килограма. Оказваше се, че има още един порок — суета, за който не бе подозирал. Е, външността му нямаше да става по-хубава, затова беше по-добре да погребе суетата. Качи се в леглото. — Уморен съм, но не искам денят да свърши толкова скоро.