	Сред всяка друга компания без Ланфеар, Грендал щеше да мине за потресаващо красива жена, пищна и зряла. Робата й беше къса, от зелена коприна. Между едрите й гърди блестеше рубин с размери на кокоше яйце, а на дългата й коса с цвят на слънце бе кацнала коронка с искрящи елмази. В сравнение с Ланфеар тя изглеждаше просто възпълничка хубавелка. Дори това неизбежно сравнение да я дразнеше, веселата й усмивка не го издаваше.