	На другия ден се събуди късно. Минаваше единадесет. „Маркиз, Маркиз!“ — полугласно успокояваше съседът ръмжащото куче. Колкото и да е странно, бяха останали сами в купето, никой не беше влязъл при тях по пътя. Започнаха да се мяркат имена на гари, познати още от детската възраст. Влакът напусна Калужка област и навлезе в Московска.