	Намирането на подходящо парче метал се оказва трудна работа. След дълго и напразно търсене на изхвърлени железарии по безупречно чистия „Титаник“ най-сетне се обръщаш към един от матросите с въпроса намира ли се наоколо някое парче непотребно желязо, което да си прибереш като сувенир от кораба. Развеселен от идеята (очевидно изпитва някои съмнения относно умствените ти способности), той те праща при механиците. Те пък току-що са привършили някакъв ремонт на тоалетните и ти получаваш масивната метална дръжка за хващане на една от кабинките, придружена с извинение, че споменът ти трябва да произхожда от точно такова място. Утешаваш ги с аргумента, че това място е много по-нужно от повечето останали (дружен смях), след което питаш за пътя към машинното отделение.