	Месецът още ярко светеше и видях построения в две редици отред. Пред моята палатка Малкия Джек оседлаваше малкия си мустанг. Джек беше истински миниатюрен карабинер със своето кепе и тясна зелена куртка, закопчана до брадата; имаше малка сабя и чифт звънтящи мексикански шпори. Неговото конче притежаваше някои оригинални качества: това жилесто животно можеше — неопределено време да се храни с най-бедна храна. Веднъж по някаква случайност то трябвало да се раздели със своя господар; най-после Джек намерил своя мустанг в подземието на един разрушен манастир, дето прекарал четири денонощия, без да има друга храна, освен камъни и плесен.