	Очите й се напълниха със сълзи. Вдигна лице към синьото шотландско небе. Клоните на дърветата се разклатиха от полъха на ледения вятър. Узрелите плодове на калината се блъскаха едни в други като малки барабанчета. Един своенравен лист, златен като косата на Майлс, се вдигна във въздуха. Шотландският въздух я обви като стара удобна пелерина. Щеше да скрие отново съкровищата си, така че един ден, когато англичаните се осъзнаеха и премахнеха забраната върху шотландските десени, да може да изтъче на детето си кариран плат с шарките на своя клан.