	Когато тя дойде, всички вече благодаряха на Бога и тихо ронеха сълзи. Баща му — висок, слаб, с рижи мустаци и изпъкнала адамова ябълка, не плачеше, а утешаваше жена си. Бършейки очи, тя отстъпи на кака Мими да седне до Мишо. В дъното на стаята хлипаше баба му, отдъхваща си вече, че бе  прескочил трапа. „Ако се беше случило нещо с тебе — призна му години по-късно тя — на часа щях да се обеся.“