	Очите й, изпълнени със спомени, бяха големи и тъмни, децата отново усетиха плисъка на възторга и се наежиха. Точно тогава се показа фигурата на възрастен мъж, те се разбягаха с писъци, но бързо се опомниха и се върнаха обратно — беше Енсон Льоверет. Селският идиот стърчеше, мушнал ръце в джобовете на панталона, и съсредоточено наблюдаваше Деби.