	Светлината се прецеждаше през една дълбока цепнатина в планината, която се намираше на север от пътя и отдясно на Ахмед. Още щом лъчите на слънцето обагриха този отвор в скалата, той се изпълни с крещящи безумци. Едни на коне, други пешаци, те бликаха от недрата на планината. Всички бяха християни с бели наметала, украсени с червени кръстове. Някои бяха въоръжени, други без шлемове и ризници, а двамина дори тичаха съвсем голи, притиснали наметките си към слабините.