	Бог ми е свидетел, че опитах да се съсредоточа. Опитвах се да видя врата пред себе си и наистина я видях — призрачна врата, обградена с тънък светъл лъч, — а след като я зърнах, се опитах да я дръпна, но по нея нямаше нищо, за което да я хвана, а при това положение възможността човек да я отвори бе твърде малка. Въпреки това се опитвах и продължавах да се мъча. Можех почти да почувствам пръстите на съзнанието си, които се мъчеха да се захванат за гладката и хлъзгава повърхност и после я изпускаха.