	Така и става. На следващия ден с хитрост успяваш да убедиш пристанищния доктор в Куинстаун, че си здрав — просто отричаш някога да си твърдял, че „Титаник“ ще потъне. Според твоята версия двамата с Хигинс сте се скарали и той е потърсил непочтен начин да се отърве от теб. Същото повтаряш пред хората от „Уайт Стар Лайн“ и органите на правосъдието. Не са много склонни да ти вярват, но само след три дни разпити пристига новината за потъването на „Титаник“. Вече никак не върви да те съдят за клевета, която е излязла вярна. След още ден биваш изхвърлен тихомълком на улицата. Оставаш сам в Англия от началото на века — без пари, без познати, без професия. Колкото и да ти е неприятно, ще трябва да живееш до края на дните си в първата половина на 20-ти век.