	— Някой се беше вмъкнал, в това няма съмнение, но не съм убеден, че с нейно знание. Тя поначало не искаше да отида там, нито да говори с мен. От друга страна, би трябвало да се досети, че ще настоявам да чуя някакво обяснение, преди да й дам парите, така че неохотата й може да е била лъжлива, за да ме накара да повярвам, че държа положението в ръце. Много я биваше да играе роли. От собствен опит знам. Така или иначе, аз отидох и взехме да говорим. Наприказва ми куп безсмислици до момента, в който споменах убийството на Лейвъри. Тогава много бързо стана прекалено красноречива. Предупредих я, че ще я предам на полицията. — На север оставихме зад гърба си Уестуд Вилидж, тънещ в мрак, ако не се брои денонощната бензиностанция и няколкото отделни прозореца. — Заплаши ме с пистолет. Мисля, че щеше да го пусне в действие, но застана твърде близо до мен и можах да й приложа хватка с главата. Докато се боричкахме, някой се промъкна иззад зелената завеса и ме зашемети. Когато дойдох на себе си, убийството беше извършено.