	Рихтер мина над същия град, над който преди няколко дни прелетя транспортният С-17, и въпреки че някой можеше да го чуе, сега това не го тревожеше толкова. Освен това през нощта хеликоптерът си е просто хеликоптер, а тук ги имаше в изобилие. Команчът установи постоянна височина от петнадесет метра и се отправи право на юг, като той се убеждаваше, че онези от флота със сигурност ще са там, че, разбира се, ще може да кацне на някой кораб и че несъмнено всичко ще мине като по вода. Благодареше на Бога за попътния вятър, докато не забеляза вълните, които той вдигаше. О, мамка му…