	Вятърът около него ставаше все по-силен. Чудно… Базил опипа токата на колана. Всичко беше наред. Лостчето стоеше на делението „стабилно“. Антигравитационното поле го поддържаше на едно място. Значи просто вятърът се засилваше. Но това никак не му хареса. Не искаше да замръзне. Тези проклети изпокъсани дрехи пропускаха студения въздух през всяка дупка, през всеки шев, през самия изтъркан плат.