	— Това е Дъгата — обясни им веднага. — Сигурно Живеещият в паяжината оглежда отсрещната й половина. Ей там е светилото, вижда се част от засенчваща плоскост, която го скрива, за да настъпва нощта. Белите петънца са облаци. Не, няма как да забележите движението им. Ако се носеха с такава скорост, вятърът отдавна щеше да е оголил основата на света. Ония блещукащи точици и чертички са морета и реки.