	Бързината на мисълта не отстъпваше на движенията на краката му, мъчеше се да изброи в главата си всички щитове, да си представи как е възможно някой да е минал покрай защитите, за да проникне в конкретното крило, където иззвъняха звънчетата. Някои от щитовете бяха практически непробиваеми. Прехвърли в главата си хиляди коридори и фоайета в Кулата, за да си представи всички възможни пътища. Бе нещо като сложен многопластов пъзел и колкото и да внимаваше, бе твърде вероятно да е пропуснал нещо. Явно бе пропуснал нещо.