	Предполагам, че е измъчвал до смърт толкова много хора, че просто не би могъл да си припомни поне една от жертвите си. Всички страдали и загинали в ръцете му сигурно се бяха превърнали и слели в една безлика мишена. На мъчителя не му пукаше за човешкото същество, което заради него бе попаднало в ада приживе. За Нгуен Куанк Фу всеки изтезаван мъж беше също като предишния, оценяван не според уникалността си, а според способността си да пищи и да кърви, според нетърпението, което проявява да пълзи в краката на мъчителя си.