	Мисис Уилсън отново седна — абсолютно вдървено. Шефът я погледна. Една усмивка, която се стремеше да бъде деликатна, остави смешни следи по пълното му лице. Малко след това раменете й започнаха да се отпускат, брадичката й клюмна, прегърби се.