	Седеше смълчана, втренчила се в камъка с форма на черупка в ръката си и се опитваше да размишлява, както бе видяла Креб да прави. Знаеше, че я мислеха за чудачка, понеже имаше Пещерния Лъв за тотем, но никога не беше се замисляла за това. Посегна под дрехата си и погали белезите — четирите успоредни резки на краката си. Че защо тогава ще ме избере Пещерният Лъв? Този тотем е силен, мъжки тотем, защо ще вземе да избере едно момиченце? Трябва да има някаква причина. Мислеше за прашката и как се бе научила да борави с нея. Защо вдигнах онази стара прашка, която Брод захвърли? Никоя от жените не би я докоснала. Какво ще да ме е накарало да го сторя? Да не би такова да е било желанието на тотема ми? Да не би той да иска да се науча да ходя на лов? Само мъжете ходят на лов, но тотемът ми е мъжки. Разбира се! Това ще да е! Имам силен тотем и той иска да ходя на лов.