	Трупът на Лофтъс Воуан лежеше на бамбуковия одър, както го бе оставил Чакра. Не се яви ничия ръка да подложи по-мека възглавка под клюмналата глава; не се намериха милостиви пръсти да склопят клепачите на тези очи, които гледаха, без да виждат — тези изцъклени, безжизнени очни ябълки в хлътналите орбити.