	„За всичко е виновен Брод“, мислеше си тя. „Защо все се заяжда с мен? Какво толкова съм му направила? Никога не ме е харесвал. Какво толкова като е мъж, от къде на къде мъжете да са по-добри? Хич не ме интересува, че ще става вожд, не е пък чак толкова велик. Дори не е майстор с прашката като Зуг. А пък аз съм вече по-добра от Ворн, май ме бива колкото него. Ворн не уцелва по-често от мен, а навярно и Брод. Нали не уцели, когато се перчеше пред Ворн.“