	Вътре се намираше голяма кръгла стая, която се спускаше в поредица от тераси към една централна част, прилична на сцена. Докато оглеждах този своеобразен амфитеатър, зърнах по средата между мен и сцената още един силует, само че този човек се открояваше ясно за нашите възприятия. Обърна се така, че лицето му се виждаше. Беше Таши. Уил вече приближаваше към него.