	Симон Анвер твърдеше, че тази творческа сила е присъща на висшата дейност на главния мозък. Той изпращаше отделни примери за нейни потискани и ограничени прояви. Примери, взети най-вече от фантастичната или научнофантастичната литература. Призраци, чудовища, демони… НЛО според него бяха най-характерните творения на човешкия мозък. Всички те се появяваха най-вече през периодите на сигурност: относителната сигурност след война, дългите периоди на мир, на материална или духовна стабилност… Сборищата на вещици през средновековието заемаха челно място сред анализираните явления в „Принципът за несигурност на съдбата“. Благодарение на християнската вяра средновековието притежаваше своего рода пълна сигурност. Католическата църква беше еквивалентна на ПС, който не биваше да се подценява.