	Не беше добър вариант и да ги удари по тила, за да загубят съзнание. По този начин човек никога не можеше да е сигурен, че противникът му ще падне без гък на земята. От опит знаеше, че удрянето по главата рядко дава очакваните резултати. Понякога човек не улучваше и противникът не губеше съзнание от удара, а започваше да крещи неистово, осуетявайки всякакви опити за по-нататъшни действия. Това привличаше вниманието на останалите часови и се стигаше до ликвидиране на нападателя.