	На очите й се появиха сълзи, преодолели строгата подготовка на свободните. Устата й увисна в гримаса, а тя отново почувства в себе си отгласа на старата битка, започнала в черепа й и продължила сега до върховете на пръстите. Усети как се е превърнала в двама души. Единият от тях гледаше с почуда и удивление гърчовете на плътта. Другият търсеше пощада от силната болка, разпъваща гръдния кош. Сълзите вече се лееха обилно от очите й, а учуденият в нея раздразнено питаше: „Кой плаче? Кой е този, който плаче? Сега пък кой плаче?“