	Ебра и Уба я приеха, въпреки че двете по-възрастни жени никога не забравиха напълно, че е по-различна. Ика бе дружелюбна от самото начало, а отношението на Ага и майка й коренно се бе променило, след като спаси Она от удавяне. Овра й бе станала доверена приятелка, а и Ога бе станала по-сръчна въпреки Брод. Девическата страст, която Ога бе изпитвала към този мъж бе улегнала в безразличен навик, охладнял от годините, прекарани с непредсказуемите му изблици. Но отмъстителната омраза на Брод към Айла се трупаше след приемането й за ловец. Той все опитваше да намери начин да я тормози, все се опитваше да я принуди да реагира. Тормозът му се бе превърнал в житейска реалност, с която се бе научила да живее и ни най-малко да не се трогва. Бе започнала дори да си мисли, че никога вече няма да успее да наруши спокойствието й.