	Паякът продължаваше да стои на същото място, където Шарлоте го видя, преди да се позвъни на вратата, но сега и се стори като че ли по-малък и не чак толкова отблъскващ. Това, разбира се, беше пълно безумие — насекомото нито беше се смалило, нито беше станало по-привлекателно, но впечатлението беше толкова силно, че Шарлоте стъписано спря на вратата и впери поглед в дребната животинка.