	Франк плъзна погледа си по лицата на присъствуващите. Те бяха сурови — всеки чувствуваше отговорността си за съдбата на човечеството. Освен може би Николски и плешивият старец. Той дремеше или се преструваше, че дреме, а Николски разбъркваше разсеяно със сламка леда в чашата си.