	— Знам и без да ми казваш — отвърна Ейми. Отдалечи се от ръба на скалите, обърна се с лице към океана и уплашено загледа нестабилната на вид площадка, от която започваха дървените стъпала, които на зигзаг се виеха по каменната гръд на скалата и водеха към плажа долу.