	Времето им стигна точно колкото да слязат от конете, да наквасят пресъхналите си устни и да изтърсят прахта от униформите си. Бърз оглед наоколо потвърди първите впечатления на групата: нямаше от какво да се страхуват. Никоя от кирпичените къщурки не беше достатъчно висока, за да предостави добър ъгъл за стрелба на евентуален наемен стрелец, чието присъствие бе малко вероятно. Освен това нито един от плоските тръстикови и сламени покриви не би издържал тежестта на възрастен човек. Патрулите също не намериха оръжия, нито пък войници, които да ги държат. Мястото бе чисто.