	Товарното отделение беше задушно, тъмно и просторно. Спомняше си колко високо се издигаше укрепеният с греди таван, колко далеч се намираше отсрещната стена. Тънки ивици слънчева светлина пронизваха потъналото в сенки помещение, ала бяха недостатъчни, за да разпръснат тъмнината. Очите му постепенно започнаха да се адаптират към сумрака и той презареди пушката си. В същия момент чу над главата си забързани стъпки — моряците тичаха насам, привлечени от гърмежа на изстрела.