	Самолетите идваха на ята, а минутите затишие само отделяха едната група от следващата. Противовъздушната отбрана стреляше по тях и небето бе прорязвано от белите и оранжеви следи на снарядите. Всеки път, когато над главите ни прелиташе бомбардировач, в безмълвна агония очаквахме огнените отблясъци и следващата ги взривна вълна на експлозиите. Понякога отблясъците бяха смътни, а звуците — приглушени. Друг път ослепителна светлина заливаше стаята и взривовете разтърсваха цялата къща. Стъклата дрънчаха страховито, а от гърдите ни се изтръгваха викове на ужас. В отразената светлина на бомбените експлозии, противовъздушната отбрана и по-меките отблясъци на горящите сгради видях, че Муди е уплашен не по-малко от мен.