	— Да. Нека си помисля. Всъщност не знам. Срещам толкова много хора. Но помня предишното лято, че го виждах няколко пъти. Един-два поне. Тогава бях на „Диана“ и моята колежка, другата сервитьорка, го познаваше. Спомням си, че те разговаряха. Той, разбира се, не беше от пътниците с каюти, мисля, че пътуваше само част от маршрута. Като пътник от палубата, както им викаме. Във всеки случай се хранеше във втората или третата смяна и не си изяждаше всички ястия. Но съм сигурна, че винаги слизаше в Гьотеборг.