	— Юлиан Делфики, още щом те видях на улицата, си казах, че не само мога, а и _трябва_ да споделя с теб неща, които съм обсъждала само със съпруга си, дори неща, които не съм му казвала. Разказах ти неща, които Питър дори не подозира, че знам, че съм си помислила, видяла или почувствала. Ако имаш лошо мнение за мен като майка, моля те, имай предвид, че всичко, което знаеш, си го научил благодарение на мен, защото вярвам, че един ден бъдещето на Питър ще зависи от способността ти да предвиждаш ходовете му и да избереш най-добрия начин да му помогнеш. А може би бъдещето на Питър като почтен човек зависи от _неговата_ помощ за теб. Затова разкрих душата си пред теб. Заради Питър. И пак заради Питър съм готова да понеса презрението ти, Юлиан Делфики. Затова не ме кори за любовта към сина ми. Независимо дали го интересува или не, той израсна с грижите на родители, които го обичат и направиха всичко, което бе по силите им, за него. Затова крием от него вярата си и онова, което знаем — за да може да премине през този свят като Александър, да прекоси земята надлъж и нашир благодарение на това, че родителите му са твърде глупави, за да го спират. Докато не отгледаш свои деца, докато не се жертваш за тях и не обърнеш живота си надолу с главата, не смей да съдиш мен и онова, което съм направила.