	— Аз също не се съмнявам — възкликна Валанглей, като стана — и Ви поднасям моите извинения, скъпи Льонорман, и скромното ми признание: бях готов да Ви изоставя… окончателно! Утре очаквам префекта на полицията и г-н Вебер.