	„Госпожа Донован не се нуждае от линейка — рече той, като слезе още две стъпала надолу и продължи втренчено да ме гледа, — а аз още няма да ходя никъде. Струва ми се, че вместо за линейка, най-добре ще е да се обадиш на Анди Бисет.“