	Екатерин го изгледа. Тя и Ники бяха били последната грижа на Тиен, иначе той нямаше да я остави без пукната пара, да се опозори и да зареже сина си със сериозно генетично заболяване. В един миг по време на погребението беше попитала Ники кой е най-хубавият му спомен от баща му. Детето беше посочило онази чудесна едноседмична почивка на морето, където ги беше завел Тиен. Екатерин, която знаеше, че билетите за теснолинейката и престоя им в хотела бяха платени от брат й Хюго, си бе замълчала. Дори и от гроба, помисли си горчиво тя, Тиен протягаше костелива ръка и смазваше стремежа й към покой. Може би предложението на Воркосиган да сподели отговорността щеше да се отрази благотворно върху оформящия се мироглед на сина й.