	— Мери страшно се измъчва — споделих с най-близкия ми приятел Алън Фруум, — и то напразно. Специалистът я уверява, че всичко при нея е наред, при мен — също. Тези непрестанни намеци отвсякъде са отвратителни. Целият семеен кръг е претъпкан с дечурлига. За нищо друго не мислят и само за това говорят. Сестрите и снахите й продължават да раждат, а и приятелките й само с това се занимават. Раждането на всяко дете я кара да се чувствува все по-малоценна и подтисната. Просто не знам докъде ще стигне така. Сигурен съм, че тя вече не знае защо толкова много го иска това бебе: заради себе си или заради другите. Вечно е в напрежение. Движи се в кръг на отдавна омъжени жени, за които да имат колкото се може повече деца е въпрос на чест, това прави контакта й с тях все по-труден; чувствува се излишна и като че не на мястото си.