	На бюрото имаше стъклен поднос, пълен с любимите му цигари с монограм, и кутия с овлажнител, пълна с тънки като молив кубински пури. Джони се облегна и започна да звъни по телефона. Главата му наистина бръмчеше. Той се обади на автора на бестселъра, по който беше направен новият филм, който участвуваше. Авторът бе човек на неговата възраст, издигнал се с много труд, и сега беше знаменитост в литературния свят. Беше дошъл в Холивуд, очаквайки с него да се отнасят като с важен човек, а както се случваше с повечето автори, бяха се държали с него като с излишна вещ. Една вечер в Браун Дерби, Джони беше видял как го унижават. Бяха му уредили среща с една известна едрогърдеста звездичка и сигурна приятна нощ след това. Но докато вечеряха, звездичката напусна известния писател, защото един комик от киното с мизерна външност я повика с пръст. Това беше дало на писателя точна представа за това кой какво е в холивудската йерархия. Нямаше значение, че книгата му го бе направила световноизвестен. Всяка звездичка би предпочела и най-незначителния, и най-мизерния, и най-глупавия от света на киното.