	Четири или пет от дърветата, дошли от Териториите, си пробиваха път през опечената кафява почва край първата от изоставените постройки. Може би и по-рано са били там, надвесили змиевидните си клони над шосето почти до бялата линия, а може би не. Джек не можеше да си спомни дали ги беше видял, когато за пръв път бе погледнал надолу към скрития град. И все пак му се струваше невъзможно да ги е пропуснал — нима би пропуснал глутница побеснели кучета? Чуваше как корените им шумолят по повърхността на земята, докато той и Ричард наближаваха склада.