	Прасчо седеше на земята пред вратата на къщата си и весело духаше едно глухарче, за да узнае „дали това ще се случи тази година… догодина… някога или никога!“ И тъкмо разбра, че „няма да се случи никога“, и се мъчеше да си спомни __какво__ нямаше да се случи, като се надяваше, че е било нещо неприятно, когато Пух пристигна.