	Изправих се на крака и тръгнах надолу, но не така бързо, както ви го предавам. Единственото, което може да направите, като слизате по дървени стълби, е да вървите открая, да стъпвате внимателно на всяко стъпало и от все сърце да се надявате, че дърводелецът си е свършил добре работата. Стигнах долу. Подът беше бетонен. Безшумно се приближих до първата кола отдясно, минах зад нея, промъкнах се към следващата и продължих нататък. Скрит в сянката, можех да наблюдавам и да чувам всичко, което ставаше вътре. Седяха на гола дървена маса насред стаята. Дребният мъж беше с лице към мен, а Фред — отляво, виждах го в профил. Фред беше поставил ръцете си на масата. Ръцете на дребния мъж също бяха на масата, но в едната държеше пистолет. Зачудих се как е успял да нареди така сцената, тъй като Фред не беше парализиран, но обяснението можеше да почака. Използвайки колата като опора за пистолета, можех да си избера всеки квадратен инч от дребосъка.