	След години Ивицата била оградена с висока стена, наоколо разположили многобройни постове. Хората изнесли каквото могли оттам, другото изоставили. Именно несметните богатства, скучаещи в сейфове и банки, мамеха смелчаците. Но сред руините на Ивицата се криеха и други съкровища. Там бяха останали по-голяма част от независимите енергийни източници на двете най-могъщи мислещи машини, соларните им системи, немалко високоорганизирани елементи от блоковата им памет и дори няколко дълбоко засекретени командни пункта. Сред този съвременен ад се таяха най-уязвимите места на МОЗГАН-003 и СВРУУМ-411. Ако някой бе спечелил от „пренасянето“, това бяха те. Мълвата вероятно имаше основание да твърди, че за голяма част от поразиите в Ивицата носеха отговорност двата висши компютъра. Само че никой никога нямаше да им я потърси.