	Атароа беше разгневена и й личеше, въпреки че правеше всичко възможно да се владее. Беше усетила пипалцата на „любезната“ критика на Айла. Бяха й се скарали, сякаш беше малко дете, лошо момиченце. Би предпочела открито да я нарекат зла и властна, но да я уважават и да се страхуват от нея. Мекотата в думите на тази жена я правеше да изглежда смешна. Забеляза усмивката на Джондалар и злобно го изгледа, убедена, че всеки от гледащите наоколо иска да се смее с него. Тя се закле пред себе си, че ще го накара да съжалява — и него, и тази жена!