	Застана пред входната врата и остави долу куфара си, тършувайки за ключ. Като отваряше вратата, си припомни как Мундт бе стоял там, загледан в него, спомни си тези много бледи сини очи, които го измерваха със студен поглед. Нелепо беше да се мисли за Мундт като за ученик на Дитер. Мундт бе процедирал с твърдостта на обучен наемник — резултатен, целенасочен, тесногръд. В техниката му нямаше нищо оригинално — във всичко се бе проявявал като сянка на господаря си. Сякаш блестящите и родени от въображението на Дитер трикове са били събрани в наръчник, който Мундт е научил наизуст и които е подсолявал със собствената си бруталност.