	Дон Хуан добави, че ако не се контролирам, докато дойде време да слея второто внимание с вниманието на ежедневния живот, вече ще съм се превърнал в непоносим човек. По неговщпе думи, между подвижността ми във второто внимание и упоритата ми скованост при обикновеното ми ниво на съзнание съществувала една опасна пропаст. Той отбеляза, че тази пропаст била толкова голяма, че в обикновеното си състояние аз съм се държал почти като глупак, а във второто внимание — като луд.