	Най-общо, некромантията представляваше магия за предсказване, за разкриване на тайна информация, посредством общуване с духове и мъртъвци. Съществуваха множество прости и безобидни некромантски заклинания, като тези за разпознаване на крадци или за намиране на загубени вещи, при които не се изискваше да се пролива човешка кръв. По времето когато Никола учеше в медицинския колеж в Лодун, едва ли имаше начинаещ магьосник който да не беше използвал някое елементарно некромантско заклинание, за да извлече тайно знание от образи, заключени в огледало или в острие на меч. По-мощните заклинания обаче, изискваха да се използва труп, части от труп или човешка смърт и целият този магически бранш бе обявен за незаконен в Ил-Риен преди двеста или повече години. Ако някой спиритист наистина беше некромант, то той щеше доста отдавна да се е озовал от по-неприятната страна на стената на затвора. Това, че нито съдилищата, нито магьосниците в Лодун обръщаха внимание на спиритистите бе показателно за тяхната посредственост. Защо магьосник, способен да направи голем, щеше да си дава труда да се подвизава като спиритист?