	Град Кендълтън представляваше отровена и ярко осветена развалина, но не бе мъртъв. Въпреки че бяха изминали векове, тук пулсираше странен живот — бавно пълзящи бръмбари с размери на костенурки, птици, които приличаха на малки безформени дракони, и няколко препъващи се робота, влизащи и излизащи от разрушените сгради като възкръснали мъртъвци от неръждаема стомана. Сглобките им скърцаха, а очите им проблясваха.