	Но лорсът не повтори грешката си. Разбра, че стопанина е получил рана и изпадна в студена бясна ярост. Бавно се запъти към последната твар и заплашително размаха глава, като вдигаше високо страшните си копита. Чудовището скочи, изви се във въздуха и отново се прицели в ездача. Но Клотц беше нащрек. Стремително се метна копито, раздаде се трясък и звярът се оказа повален на земята със строшен гръбнак. И докато от размазваното тяло не изчезна последната искрица живот, копитата не престанаха да тъпчат яростно.