	Мъдрите също не дадоха признак за безпокойство, но и не останаха неподвижни. Сорилея им даде знак и дузина от жените, пазещи Айез Седай, се отделиха да се присъединят към нея и Амис, доста далече от Ранд и дори от острия слух на Перин. Малко от тях бяха побелели и само Сорилея имаше бръчки по лицето, но пък трудно можеше да се види бяла коса по която и да е Мъдра. Всъщност малцина айилци доживяваха достатъчно дълго, за да побелеят. Тези две жени обаче имаха някакво положение, или влияние, или както там определяха тези неща Мъдрите. Перин вече беше забелязал как Сорилея и Амис разговарят с тази група, макар че „разговор“ не беше най-подходящата дума. Говореше предимно Сорилея, Амис само добавяше по някоя и друга дума, а останалите слушаха. Едарра се опита да възрази нещо, но Сорилея веднага я скастри, при това без да забавя крачка, после посочи две от тях, Сотарин и Косаин. Двете незабавно надигнаха поли и се завтекоха към новодошлата, мятайки бели бедра.