	Предпазливост при писане и преподаване. — Който веднъж се е опитал да пише и чувства как се разгаря в него страст към писане, извлича от всяко свое преживяване и занимание само онова, което, може да сподели като писател. Мислейки единствено за писателя и неговата публика, той забравя себе си, стремежът му е да вникне във всяко нещо, но не за да го използва за себе си. В повечето случаи един учител става неспособен да върши нещо за собственото си добро, а мисли винаги повече за доброто на учениците си и всяко познание му доставя радост само доколкото може да им го предаде. Накрая той се смята само още като посредник, като средство за предаване на знания, така че изгубва безвъзвратно сериозността, която дължи на самия себе си.