	Най-болният въпрос за Америка — частта на Нантъкетския договор, която се отнасяше до въздушните оръжия, — постановяваше, че тя трябва да се откаже от бомбардировача Стелт В-2. Той представляваше истинска революция в самолетостроенето, тъй като беше конструиран така, че да се промъква незабелязан от радарите и съответно да пуска ядрените бомби, които носи на борда си, където и когато пожелае. А това много тревожеше руснаците. За Михаил Горбачов това беше единствената отстъпка, която можеше да накара неговата страна да ратифицира договора от Нантъкет. Така щеше да отпадне необходимостта от изразходването най-малко на 300 милиарда рубли за модернизиране на системата за въздушна отбрана, прехвалените ПВО части, от които се очакваше да открият всяка предстояща атака срещу Родината. Точно тези пари Горбачов искаше да пренасочи за изграждане на нови заводи, разработване на нови технологии и за нефта. Проектът „Стелт“ струваше на Америка 40 милиарда долара, една не малка сума, която щяха да си спестят, но от друга страна това означаваше съкращаване на 50 хиляди работни места на хора, заети в оръжейната промишленост и необходимостта поне част от тези пари да се изразходват за развитие на нови производства, за да се намали социалното напрежение.