	Но и двойно повече да бяха — охо! — четворно — старият Фезиуиг щеше да им излезе насреща, а също и мисис Фезиуиг. Що се отнася до нея, тя му беше достойна партньорка във всеки смисъл на понятието. Ако и това не е голяма похвала, посочете ми по-голяма и аз ще я изкажа. Просто сякаш светлина струеше от прасците на Фезиуиг. Те блестяха във всяка фигура на танца като месечини. В никой определен момент не можехте да предскажете какво щеше да стане с тях в следващия. И когато старият Фезиуиг и мисис Фезиуиг изиграха всички фигури на танца — напредваш и отстъпваш, подаваш двете си ръце на партньора, покланяш се и правиш реверанс, въртиш се като спирала, изиграваш кральо-портальо и отново се връщаш на мястото си, — Фезиуиг подскочи — подскочи така умело, та сякаш намигна с краката си и отново стъпи на нозе, без да се поклати.