	Гласът я зареди с енергия. Аника отвори очи и видя усмихнат мъж, който бе влязъл през разбитата пилотска кабина. Тя беше твърде изтощена, за да реагира на присъствието му, затова само се вторачи в него на светлината на фенерчето му, изучавайки чертите на лицето му, черните вежди и сивите му очи. Скрежът по косата му блестеше като скъпоценни камъни. Той беше красив във всеки смисъл на думата.