	Робърт не знаеше дали инстинктът, или изтощението го накараха да подвие колене, но ножът профуча край ухото му и изтрака на пода зад него. Хашишинът изглеждаше невъзмутим. Усмихна се на Лангдън, който беше приклекнал и стискаше металния лост, отстъпи настрани от Витория и като дебнещ лъв започна да се приближава към Лангдън.