	Но накрая Челинджър, увлечен в доказването на нещо, което Съмърли оспорваше, подаде главата си над скалата и едва не причини гибелта на всички ни. Изведнъж най-близкият мъжкар издаде рязък, свистящ крясък, изпляска с коравите си двадесетфутови крила и се вдигна във въздуха. Женските и малките се скупчиха край водата, а часовите излетяха един след друг и се извисиха в небесата. Стотината огромни, отвратителни същества, които пикираха над нас като ластовици и режеха въздуха с бързи удари на крилата си, представляваха чудесно зрелище. Скоро обаче разбрахме, че не можем да си позволим да му се наслаждаваме много дълго. Отначало птеродактилите образуваха грамаден кръг, сякаш искаха да уточнят колко голяма е опасността. После започнаха да се спущат все по-ниско и стегнаха обръча, докато засвистяха около нас. Сухият плясък на огромните им черни крила изпълваше въздуха с грохот, който ми напомняше Хендънското летище в състезателни дни.