	Горе-долу така се развличахме и ние на базата, докато очаквахме сформирането си. Вадим, да речем, ни в клин, ни в ръкав викаше така, че да го чуе цялата столова: „Капитане! Вземам решение да сваля опашката и да премина в подпространството!“. На което някой друг шегаджия веднага отговаряше: „Одобрявам вашето решение, капитане! Не забравяйте челната част, капитане!“ — и така нататък.