	Концепцията за това тайно оръжие произлизаше от потребността военните незабелязано да вкарват екипи командоси в райони, защитени от тежка противовъздушна отбрана. До разработването на „УМБ — 22“ единствените възможности за избор бяха войниците да се приземят извън радарния чадър и да вървят пеша до целта или да рискуват да скочат с парашути от „С — 130“. Огромният товарен самолет обаче беше очебиен като цепелин и не много по-бърз. Необходимо беше нещо по-добро, безшумен и потаен начин да се закарат командосите до местата за специални операции.