	По собствено желание беше направила от себе си затворник, принуден да върви напред; а от него — надзирател. Той държеше ножа й на колана си. Знаеше какво щеше да се случи, ако й го върне. С всяка следваща стъпка Калан се отдалечаваше от него все повече и повече. Знаеше, че я губи, но нямаше ни най-малка представа какво може да направи, за да промени нещата.