	Изведнъж грейна светлина точно пред мен. Достигнах я, изправих се и Джанет ми подаде ръка. Помогна ми да изляза от водата. Озовах се в тясна стаичка, чийто таван едва ли беше и на два метра над бетонния под. По-приятно от гроб, но не много.