	Бойл се наведе да вдигне салфетката от пода. Светкавично като челюсти на акула едната половина на белезниците щракна около китката на наведения полицай и докато той обръщаше очи към Лектър, другата половина вече бе заключена за завинтения крак на масата. Доктор Лектър се гмурна към вратата, докато Пембри опитваше да се измъкне иззад нея. Лектър блъсна с рамо желязната преграда в Пембри, който бе бръкнал в джоба си за нервопаралитичния газ, и тежестта и прикова ръката му към тялото. Лектър сграбчи дългия край на гумената палка и го повдигна. Използваше я за лост, който извиваше колана на Пембри и го затягаше здраво около кръста му. Едновременно го удари с лакът в гърлото му и впи зъби в лицето на полицая. Пембри опита да се отбранява с нокти. Носът и горната му устна бяха захапани от разкъсващите зъби. Лектър разтърси глава като куче-плъхомор и измъкна палката от колана на Пембри. Бойл крещеше откъм вътрешността на килията, седнал на пода, ровещ отчаяно в джоба си за ключа от белезниците. Напипа го, изтърва го, отново го улови. Лектър заби палката в стомаха на Пембри и той се смъкна по колене. Крещейки неистово, Бойл напъха ключа в едната ключалка, но Лектър се метна върху му, напръска го с газ, за да го умири, и докато полицаят се задъхваше, строши протегнатата му ръка с два удара на палката. Бойл опита да се завре под масата, но заслепен от газа, запълзя в обратна посока и за Лектър беше повече от лесно да го убие с няколко добре премерени удара.