	В петък вечерта Блейк стоеше до масите за табла в игралната зала в Уилшър. Беше дошъл да срещне страха си. Ушите му бучаха от ужаса и не му позволяваха да чува разговора между Боу Неш и Джордж Ентуисъл, които стояха наблизо. Играта на карти се беше изправила заплашително пред него, подобно на назъбена подводна скала, очакваща кораб. Жлъчният сок сякаш кипеше в корема му и Блейк отпиваше от безвкусното бренди в чаша, която сякаш не той държеше. Идваше му да сложи край на това и да посрещне падението си. О, боже, искаше му се още Марджъри да бъде на негова страна.