	Намираме място за нашата талига и тръгваме обратно по авенюто, все още бъкано от народ въпреки късния час. Негрите седят на тайфи по тротоара, подават си джойнта и си чукат лафче. Местното читалище е една зала с игрални автомати. От него се носи нечовешка врява. Живеем в епохата на шума. На днешните тъпанчета децибели им дай. Младите не могат да почувстват, че съществуват, докато не им потече кръв от ушите, когато си пуснат касетофона. Това вечерен ветрец над градината е едновремешна работа, от каменната ера!