	Тогава намерих сили да стана и да изляза от стаята. Излязох на пръсти, на големи крачки, сякаш мислех, че той е заспал и ако стъпките ми отекнат плоско по голите дъски, това пак ще го разбуди и печатането ще започне отново… помислих си, че ако това стане, още при първото «трак» ще започна да крещя. И ще продължа да крещя, докато сърцето ми или главата ми не се пръсне.