	Денят беше мъглив, с лек югозападен вятър. Когато по моя преценка бяхме на около две мили от входа на Глостърското пристанище, чудовището се появи на повърхността, на не повече от 200 метра откъм подветрената ни страна. Тъй като гледах в същата посока, аз го забелязах пръв. Когато чу шума, господин Фърнълд се обърна веднага и възкликна: „Какъв беше този риф?“ Звукът бе наистина като от силно мъртво вълнение, което се стоварва върху скрит под водата риф; самото същество приличаше по форма, а и по цвят на риф, покрит с кафяви водорасли; поне ние не можахме да намерим по-подходящо сравнение, макар че обърнахме внимание на изключително грубата му кожа, която извика у нас представата за някакъв гигантски алигатор. Дори е недостатъчно да се каже, че кожата бе груба, тъй като цялата повърхност бе грапава, осеяна с огромни, макар и различни по размер издутини, някои от които бяха колкото седемдесеткилограмови кошове. в единия край на тялото се виждаше ясно изразено отъняване, което взехме за шия. Пред нея от водата се издигаше глава (?), превишаваща с 1/2 височината на тялото, но ние не видяхме нищо подобно на очи, уста, плавници или опашка. Съществото изглеждаше безформено и с огромни размери. То стърчеше най-малко на 3 метра от водата, а когато изчезна, тя се затвори над него със силен рев, вълнение и пръски, полетели високо във въздуха. За известно време голяма водна площ наоколо побеля, гъсто разпенена. Начинът, по който тя се затвори над животното и силното вълнение, последвало потапянето му, бяха достатъчно потвърждение за огромните му размери. Според нас то се спусна отвесно надолу; очевидно е, че и изплуването е било отвесно нагоре.