	Люспата, плъзнала се на масата, бе невъзможна. Тези дискове бяха изработени от куендияр, сърцекамък, а нищо, направено от куендияр, не можеше да бъде счупено, дори с помощта на Единствената сила. Каквато и сила да се приложеше над него, само го правеше още по-силен. Начинът на направа на сърцекамък бе изгубен по време на Разрушението на света, но онова, което бе изработено от чудодейното вещество в Приказния век, все още съществуваше, дори и най-крехката на вид ваза, дори Разрушението да го бе потопило на дъното на дълбокия океан или заровило под планина. Разбира се, три от седемте диска вече бяха счупени, но това със сигурност бе изисквало много повече от лекия натиск на един нож.