	Изведнъж той чу звук, подобен на топовен гърмеж, под краката си. Беше отварянето и затварянето на входната врата — главно затварянето й. Това затръшване разтърси къщата и накара да зазвънят стъклата на прозорците. Кедсти се беше върнал и беше разярен. Кент изгаси лампата и стаята потъна в мрак. Тогава отиде при вратата. До него долетяха бързите, тежки стъпки на Кедсти. Сетне се чу затварянето на втора врата, последвано от боботенето на гласа му. Кент остана разочарован.