	Виковете и крясъците, писъците и крясъците, стенанията и риданията, хулите и проклятията, които последваха, не могат да се опишат. Дори няколкостотин диви котки и вълци, сложени да се пекат на бавен огън, не биха вдигнали по-голяма шумотевица. Искрите прегаряха дупки в кожите на злите духове, а димът, който се спускаше от тавана, бе станал толкова гъст, че дори и техните очи не виждаха нищо през него. Скоро те взеха да падат един върху друг, и да се валят на купчина по пода, започнаха да хапят, да ритат и да се бият, сякаш бяха обезумели.