	И ето, зъбите на машината увиснаха над хълма и дванадесетте крака един след друг дебнешком пристъпиха. В окото-кабина младежът се усмихваше. „Трудът започва с радост и сила. Това е хубаво.“ Машината го послуша. Зъбите навлязоха в пръстта — те наистина се въртяха радостно бързо, а паякът се сниши на краката си, за да ги притисне с многотонна тежест към скалите. Запяха двете копчета-слушалки върху яката на работната дреха. Те съобщаваха натоварването на машината. Работният ден започна.