	Хукна към мястото, където бяха натрупани храстите и дърветата, спъна се в един невидим корен и тежко падна. Сега не му е времето да бъда невнимателна, помисли, потривайки пищяла си. Коленете и дланите й пареха и тя бе сигурна, че лепкавата мъзга по бедрото й е кръв, макар че не можеше да я види.