	Плъзгайки се безшумно по пътеката и стараейки се да не бъде забелязана, фулахката проследила злодея, без да го изпусне от очи нито миг. Мракът й помагал, а стръмнината и позволявала да гледа отдолу при по-малка опасност тя да бъде видяна отгоре.