	— Виждаш ли? — промълви унило Уил. — Няма смисъл да се опитваш да пробутваш фалшива стока на Французина. Затуй пък, когат’ е доволен, плаща добре. — Пристъпи по-близо до Фрогет, вече скрил пистолета в джоба си. — Патлакът ми й тук, старче, и все още мога да пусна едно куршумче в главата ти, дет’ не чини и пет пари, така че се дръж както трябва. Трябва да продадем коня; никакви номера.