	Н. Михов описва в дневника си среща на новия министър-председател с регентите, проведена на 4 септември по обед. Муравиев отново иска оставката на Филов. Последният казва, че е готов да се оттегли, но това трябва да стане по начин, който не би се изтълкувал като ултиматум от правителството към Регентския съвет.*152 На 5 септември сутринта министрите заседават и като вземат повод от това, че германците пленяват командира на българския корпус и някои други военни, те скъсват дипломатическите отношения с Германия, за което веднага е информиран германският пълномощен министър Бекерле. Повдига се въпросът за обявяване война на Германия, но военният министър ген. Иван Маринов се обявява против, аргументирайки се, че българската армия не е готова за война срещу германците, а последните все още имат силни подразделения. На същото заседание, описано от Муравиев в неговите спомени, се взема решение за преустановяване на дейността на Народното събрание, а така също и на националистическите организации като Бранник, ратниците и легионерите.*153 На вечерното заседание на кабинета, на което присъстват и двамата регенти ген. Михов и княз Кирил, ген. Маринов отново заявява, че армията не е готова, за да може да се обяви война на Германия. По време на съвета министрите изненадани узнават за обявяването на война от СССР на България. Те взимат решение веднага да се поиска примирие, а след това Муравиев извиква съветския шарже д’афер Яковлев и му иска обяснения. Но Яковлев заявява само, че причините за обявената война са известни на българското правителство.*154 Ето какво е записал в дневника си на 6 септември Георги Димитров: „Изпратих на Сталин и Молотов записка за правителството на Муравиев-Мушанов-Гичев-Буров, смятайки го за негодно да се справи със сегашните задачи, стоящи пред българския народ, и затова може да просъществува много кратко време.“*155