	Пет години се скита Ейлийн из джунглата на закона: съдилища и съдии, адвокати и корпорации я оставиха с мъчителното убеждение, че каквото и да предприеме, то е обречено на провал. И до какво доведоха всичките й усилия през тези години? Живееше сама, нямаше нито един истински приятел, загуби едно след друго всички дела и не можа да защити правата си., Най-сетне тя разбра, че мечтата за величие, олицетворявана от двореца, вече е изчезнала като дим. Останаха й само осемстотин хиляди долара и една трета от личната собственост, която се полагаше на вдовицата, след като се платят всички дългове. В замяна на това трябваше да предаде на съдията изпълнител Кънингам палата, галерията, картините и всичко останало. Законът, корпорациите и съдебните изпълнители я бяха гонили като гладни вълци по петите, докато не я настигнаха — сега тя трябваше да излезе от собствения си дом, за да може той да се продаде на търг на чужди хора.