	Много скоро отдалеч се чуха приглушени гласове, вратата се отвори с познатия вледеняващ звук и в килията нахълтаха същите двама пазачи, а трети стоеше отвън с факла в ръка. Изведоха Теди, прекараха го по коридор с множество врати от двете страни, а в дъното имаше стълба, по която трябваше да се изкачат. След като се помотаха още малко по различни проходи, се озоваха пред врата, покрита с чудновата релефна резба. Пазачът с факлата я отвори и вкараха Теди в просторна зала. По средата на нещо като трон седеше представителен мъж в богато облекло, лицето му беше важно и волево, макар че едното някак не се връзва с другото. Съдейки по всичко, това беше барон Рой. До него стояха неколцина велможи, а сред тях и онзи офицер. Малко по-далеч, заобиколена от няколко придворни дами, седеше красива девойка, която, кой знае защо, веднага ти се искаше да наречеш принцеса. В залата сновяха слуги и всички поред им подвикваха. Пред барона на колене стояха трима пленници също като Теди. Той се различаваше от тях само по това, че нямаше брада и прическата му бе по-прилична. Десантният му комбинезон беше много измърсен и приличаше на парцалите, с които бяха облечени тримата. Поставиха до тях на колене и Теди.