	Сетне си спомни твърде човешкото объркване на Айла заради неспособността й да общува. Вероятно никоя духовна форма на Великата земя майка не би имала такива проблеми. И все пак тя бе невероятно надарена да общува с животните. Щом ги повикайте, птичките идваха и ядяха от ръката й, а кърмещата кобила притича при свирването й и позволи на жената да язди на гърба й. И какво беше това за хората, които не говорят с думи, а с движения? Айла му бе дала много неща за размисъл, замисли се той, докато чешеше жребчето. Колкото повече мислеше за нея, толкова по-голяма ставаше мистерията.