	Разбирате ли ужасната дилема, пред която се намирала? Нейната кариера, амбиции, положение в обществото — всичко е поставено на карта! За какво престъпление е излежавала присъда ние още не знаем (макар че скоро ще научим), но то трябва да е било такова, което, ако се направи обществено достояние, окончателно ще унищожи нейната политическа кариера. И не забравяйте, мисис Бойнтън не е била обикновена шантажистка. Не са й били нужни пари. Необходимо й било удоволствието да потормози жертвата си, а след това е наслада да разкрие истината по най-ефектен начин! Не, докато мисис Бойнтън съществувала, лейди Уестхолм била в опасност. Тя се подчинила на указанията на мисис Бойнтън да се срещне с нея в Петра (през цялото време мислех колко странно е за една жена с такова съзнание за собствената си важност като лейди Уестхолм да предпочете да пътува като обикновена туристка), но в ума си тя несъмнено е прехвърляла различни начини и средства за убийство. Съзряла шанса си и безстрашно се възползвала от него. Само два пропуска направи. Единият беше, че каза прекалено много — описанието на скъсаните панталони, което най-напред привлече вниманието ми към нея, а другият, когато сгрешила шатрата на д-р Жерар и най-напред надникнала в тази, където дремела Джиневра. Оттам и разказът на момичето — полувъображаем, полуистински — за преоблечения шейх. Подчинявайки се на инстинкта си да изопачава и драматизира истината, тя го обърна наопаки, но за мен това указание беше достатъчно знаменателно. Той направи пауза.