	Ковчегът на Артър Делакроа изглеждаше, сякаш беше правен за възрастен. Полиран в сиво, с лъскави халки от хром. Красиво изпълнение. Дъждовните капки падаха по него и се стичаха отстрани. И все пак беше прекалено голям за костите, положени в него, и това караше Бош да се чувства неудобно. Изглеждаше като дреха не по мярка, подарък от богат роднина. Показателно за това, че децата винаги остават на втори план.