	Всеки път, когато влизаше в някоя телефонна кабина, си представяше, че нещо може да се обърка, че могат да засекат обаждането по-бързо от обикновено, че някой цивилен полицай се намира на две крачки от мястото и когато го уведомят по радиостанцията му, веднага ще тръгне към кабината. Зак имаше пистолет и знаеше, че ще трябва да го използва, за да се измъкне. Ако направеше това, трябваше да зареже Волвото, което винаги паркираше няколкостотин метра по-далеч, и да се измъкне пеш. Някой случаен минувач можеше дори да се опита да го спре. Беше стигнал дотам, че всеки път когато видеше полицай, обикалящ оживените улици в близост до кабината, която бе решил да използва, стомахът му се свиваше.