	Младежът се държи като истински герой. Раната му е лека и не крие опасност. Сметнах, може би напразно, че трябва да пазя тайната Ви и с горчивина трябва да призная, че той и сега продължава да си мисли, че братовчедка Ви Джулиет е всичко за него. Ако имах правото да говоря, сърцето му щеше да узнае истинския път към щастието. Но обещах да мълча и ако той не се досеща, вината е Ваша, мило дете, а не негова. Въпреки това съм ядосан на този слепец, защото това негово сърце трябваше да се обърне най-сетне към Вас. Наистина, няма ли да е по-доб-ре, ако му се помогне за това?