	Тари Истън беше на четирийсет и две, най-малкото с двайсет години над допустимата възраст за ролята, която искаше да получи в „Белият роботърговец“, но гърдите й бяха на точната възраст и с точната форма за въпросната роля. Загледан в тях изотдолу, докато Тари го работеше, Харъд си помисли, че все пак различава розовите белези — точно където гърдата се срещаше с гръдния кош — останали на мястото, където е бил инжектиран силиконовият гел. Проклетите цици бяха толкова изкуствено твърди, че едва потрепваха, докато Тари се клатеше нагоре-надолу, отметнала глава в прекрасна симулация на удоволствие, с отворена уста и изтеглени назад рамене. Харъд не я Използваше, само се възползваше от нея.