	Мисис Калиган, която държеше една захарница в ръката си, се обърна изненадана, по и зарадвана в същото време. В първия миг я обзе силно любопитство: защо Ейлийн иска да дойде у тях, какво я кара да напусне дома си. Но тя много обичаше Ейлийн и искрено се зарадва, че ще живее в техния дом. И защо не? Нима дъщерята на прочутия Едуард Бътлър не беше достатъчно голяма, за да взема самостоятелни решения? И нима можеше да не бъде желана гостенка тя, уважаваният член на такова видно семейство? Голяма чест беше за къщата им, че Ейлийн, каквито и да бяха подбудите й, я бе избрала за убежище.