	Аз продължих нагоре по стълбите. Ние сме бедни, греховни създания и колкото и да са непоклатими принципите на една жена, тя не винаги съумява да бъде нащрек срещу изкушението да даде воля на празното си любопитство. Срамувам се да призная, че в случая празното любопитство надделя над принципите ми и ме накара да проявя неоснователен интерес към въпроса, който сър Пърсивъл отправи към благородния си приятел от вратата на библиотеката. Кого ли е трябвало да открие графът по време на своите сутрешни разходки из Блакуотър Парк? Някаква жена, както можеше да се предположи от израза, с който си послужи сър Пърсивъл. Не подозирах графа в никаква непристойност — познавах моралните му устои твърде добре. Единственият въпрос, който си задавах сега, беше: „Намерил ли я е той?“