	— Изговори все пак думата Жълтолик! — отговорих аз, за да го принудя да направи някакво признание. — Всички знаем, че си главатар на разбойниците. Насъскваш отдалеч хайката си върху жертвите, а ти винаги оставаш в сигурната сянка. Въглищарят Шарка трябва да примамва хората, а ти с коварство и вероломство си ги вкарвал в клопката. На разбойника, който открито напада хората, човек все пак би могъл да му се възхити, но ти си страхливец, достоен за презрение. У теб няма и следа от смелост. Пфу! Позор! Дори кучетата не бива да те лаят, защото това ще е чест за теб!