	Забързана по коридорите на двореца, Мин не обръщаше внимание на поздравите на познатите Деви — дори не й хрумваше, че проявява невежливост. Подтичването никак не беше лесно с дебелите токове на тези обувки. На какви глупости само бяха готови жените заради мъжете! Не че Ранд я беше помолил да носи обувките, но още първия път тя ги бе обула, мислейки си за него, и беше забелязала как се усмихна. Харесали му бяха. Светлина, какви ги вършеше само. Да мисли за обувки! Изобщо не трябваше да ходи до покоите на Колавер. Тя спря, примигна да махне сълзите, напиращи в очите й, и пак се затича.