	— Животът по същество не може и да бъде друг. Животът, щом като знае, че ще има край, винаги ще се бунтува. Това е неизбежно. Библейският мъдрец е стигнал до убеждението, че животът и делата на живота са суета, угнетение и зло! Но смъртта, тоест, прекратяването на суетата, на угнетението, той намира за още по-голямо зло. Във всяка глава, във всеки ред той скърби, измъчван от общата участ, която очаква всички ни. Същото е и с Омар Хаям, и с мене, даже и с вас — защото вие се възбунтувахте против смъртта, когато Куки почна да точи ножа си. Страхувахте се да умрете. Животът вътре във вас, който ви е формирал и който е по-голям от вас, не пожела да умре. Вие ми говорихте за инстинкта за безсмъртие. Аз говоря за инстинкта за живот, който се състои в самото съществуване и който при вида на приближаващата смърт побеждава така наречения инстинкт за безсмъртие. Той победи и във вас — това не можете да отречете, — когато някакъв си смахнат готвач почна да си остри ножа.