	Беше събота вечер и махагоновият коридор бе опустял, защото работещите тук отдавна се бяха изнесли по домовете си или някъде другаде, за да се отдадат на онези забавления, на които се отдават богатите облечени във власт мъже през малкото си свободно време. И макар Бринкерхоф винаги да бе мечтал за „истинска“ длъжност в Агенцията, той някак необяснимо и за себе си беше свършил като „личен помощник“ — официалното название за задънена улица в нечия кариера. Фактът, че работеше рамо до рамо с най-властния мъж в американската разузнавателна общност, бе слаба утеха. Защото Бринкерхоф се бе дипломирал с отличие в Андоувър и Уилямс, въпреки което… ето на, беше на средна възраст и без никаква реална власт. И прекарваше дните си, като организираше деловия календар на друг човек.