	Без повече колебания грабваш захвърления прът и го подаваш на Пино де Маладига. Той се вкопчва с всичка сила и напъва с крака, но положението не става по-добро. Тресавището го държи здраво. Едва когато Барк захапва пръта и също започва да тегли, тежкото тяло помръдва малко напред. Дърпате сякаш цяла вечност, докато внезапно Пино изхвръква на твърда почва и ти се просваш по гръб.