	Яростните им вопли привлякоха вниманието на един трифид. Вместо да продължи на север, той спря. Конусът върху стъблото му се завъртя, за да погледне (у мен вече нямаше и сянка на съмнение в това) струпаните човешки тела, напиращи към тясната стълба. Вече знаеше къде ще намери лесна плячка. Свърна и се заклатушка към стотиците обезумели хора.