	Тя сочеше паметната плоча от войната. Докато преминаваха, тя се промени. Вместо обелиск покрит с имена, се появи статуя на трима души — мъж с рошава коса и очила, жена с дълга коса и мило, красиво лице и бебе, която бе в ръцете на майка си. Главите им бяха покрити със сняг, който им седеше като пухкави бели шапки. Хари се приближи, взирайки се в лицата на родителите си. Никога не си бе представял, че може да има статуя… Беше странно да се види на статуя като щастливо бебенце, без белег на лицето си…