	Онова, което отекваше в позитронния мозък на Лодовик и се изливаше се в изводи, които подкрепяха впечатления и хипотези, вече изработени, беше влиянието на Имперската култура (и мозъчната треска?) върху човешката природа. Там, където някога човечеството се беше смяло и наслаждавало на абсурда в продуктите на чистото въображение, сега сериозно се стремяха към застой. Водещите хора в изкуството, учени, инженери, философи и политици се стараеха да утвърждават откритията на миналото, не да правят нови. А сега дори малцина си спомняха миналото достатъчно добре, за да знаят какво вече е било открито! Самото минало вече не беше интересно — от векове, дори от хилядолетия.