	Видях Енгас Мак Ейрем, брадата му бе подгизнала от сакска кръв, а той продължаваше да нанизва сакси на копието си. Видях Гуинивиър, яхнала коня на Мордред, да сече с меча, който й бяхме дали. Видях Гауейн, главата му се беше откачила, а мъртвото му тяло се поклащаше върху кървящия кон, който кротко хрупаше трева сред труповете на саксите. Накрая видях и Мерлин, защото и той бе дошъл с трупа на Гауейн, и макар да бе стар човек, и той удряше саксите с жезъла си и ги проклинаше, наричайки ги нещастни червеи. Беше обграден от ескорт Черни щитове. Видя ме, усмихна се и ми махна да продължавам клането.