	Дори при своята загриженост за децата си — все още неродени — тя разбра какво й признава той: това „ние“, за което говореше, не беше Сирия, а по-скоро някакво панислямско правителство в сянка, което поне официално не съществува. Власт, която не се асоциираше с определена нация.