	Ефраим я получи на последната изповед на предшественика си, няколко часа преди игуменът да умре по време на изгнанието им извън границите на Еритрея. Той се бе заклел пред умиращия монах да пази книгата и да я предаде на следващия игумен. Ефраим обеща, че няма да я отваря при никакви обстоятелства. Нито да поглежда написания на ръка пергамент вътре. Макар да се съгласи с тези две желания, Ефраим прочете заглавието. Беше написано на един от древните еритрейски езици. Той лесно преведе подобните на арабски букви.