	Ричард се остави изцяло на магията и на покоя, който го изпълваше отвътре. Без да се замисля, правеше неща, които изобщо не разбираше и не можеше да си обясни. Овладя яростта, за да не убива. С плоската страна на острието нанесе удар по тила на един, друг изрита, за да пресече атаката му. Колкото по-бързо се нахвърляха върху него, толкова по-бързо реагираше той. Магията му сякаш се хранеше от енергията на враговете. Плъзгаше се като дух между нападателите, чупеше копията им и се опитваше да ги обезоръжи, без да ги убива.