	— Да ви се изповядам. Извадих го из албума ви един ден, когато бях у вас… Прощавайте за тази непристойна постъпка, откраднах лика ви, за да го пратя на мама, за да види колко сте обожаема. Тя ми повърна образа ви, ето с кои думи… — Кàреков продължи да чете майчиното си писмо по немски: — „Ема е хубава като ангел на портрета, дето ми пращаш с писмото си; ти казваш, че и душата й е такава добра и хубава, реши… Аз ще прегърна с радост моята първа мила снаха…“