	Преваляше следобяд, когато ненадейно поведе Бен на север. Пред тях се простираха гористи хълмове, обвити в мъгла, надвиснала над дърветата като фабричен дим. Прекосиха мълчаливо, като предпазливо се криеха под сенките на дърветата и клоните. Отдалечили се бяха доста на север от езерата и реките, които Бен бе зърнал преди, но неочаквано се озоваха пред няколко езера и вирове, които се съзираха оттатък дърветата. Мъглистата слънчева светлина хвърляше светли отблясъци в тъмните им води. И тук бе надвиснала мъгла. Бен се огледа неспокойно наоколо. В тази гора нещо му напомняше усещането, което бе изпитал във вълшебния свят.