	Момичето направи изненадващ ход. Бях очаквала Нина да я накара да избяга или да се бие, или поне да има умствена борба, докато синеоката ми приятелка се опитва да поеме контрола над някой от моите хора, но цветнокожата остана на мястото си, разгърна огромния си пуловер и показа отдолу абсурден колан — почти като на мексикански бандит-бандолеро — натъпкан с нещо, което приличаше на обвити в целофан парчета пластилин. Няколко жички минаваха от него към устройство, което напомняше на транзисторно радио.