	След около половин миля гората неочаквано свършваше пред някакво запустяло пасище. По дърветата наоколо висяха ръждясали, обвити в бодлива тел жици. Огледах пасището и дърветата и шубраците на стотина метра отсреща. В този момент забелязах някой да се движи сред храстите и оттам изскочи Къртис и се втурна право към мен. Махнах му и той веднага ме разпозна и забави ход. Когато стигна до мен, мина предпазливо покрай бодливата тел и тежко се отпусна задъхан до едно дърво.