	Налагаше се да се бута през гъстото гъмжило от хора и животни, и почти стигна до двореца за време, което иначе щеше да му стигне само за три улици. Забърза по сенчестия проход между една добре осветена кръчма и бояджийски дюкян със спуснати кепенци и мимоходом се зачуди какво ли ще му предложат в кухнята. По-просторна от останалите и достатъчно широка, за да се разминат трима души наведнъж, ако са дружелюбно настроени, тази уличка извеждаше на площада Мол Хара, почти пред самия Тарасински палат. Сега там пребиваваше Сурот и готвачите даваха всичко от себе си, след като бе заповядала да ги набият с камшици след първия й обяд. Сигурно щеше да има стриди с крем, златисто изпържена рибка и сепия с люти пиперки. Десет крачки през сенките — и стъпи в нещо, което изшляпа. Мат залитна с пъшкане върху полузаледената кал и се изви в последния момент, за да не си удари поне болния крак при падането. Ледената течност моментално се просмука в палтото му. Дано да беше вода.