	Синият мъх шаваше по стените на сградите. Бавно-бавно пълзяха по улицата сенките на автомобилите. Глухо и басово звучаха звуците. Сумракът живееше, както бе живял вече хиляди години и както ще живее винаги. Какво го интересуват грижите на обитателите, по-голямата част от които са само безплътни сенки? А и самият той, в по-голямата си част, е само сянка на истинския свят.