	— …И тъжни очи. Връстниците ми разбираха, че всъщност аз съм различен. И се защитаваха от мен — както можеха. Когато разбрах, че вече няма да мога да бъда дете, станах възрастен. През нощта… но това вече не е важно. Присъединих се към пътуващ цирк. Това също не беше райско кътче, но те се отнесоха към мен почти човешки. Миех подовете, продавах билети, асистирах на клоуните, цяла година бях мишена на Редгар Ред, човекът-пистолет…