	Бийн го забелязваше най-силно при Николай, който полагаше повече усилия от останалите просто за да не изостава. Ако бяхме обикновена армия, мислеше си Бийн, повечето от нас щяха да са като Николай. И мнозина от нас са — Николай не е първият, на когото му личи изтощението. По време на хранене войниците изпускат приборите и чиниите. Поне един се е подмокрил в леглото. По време на тренировките само се караме. Учебната ни работа страда. Всеки си има предел. Дори и аз, генетично обработеният Бийн, мислещата машина, и аз имам нужда от време, за да се смажа и заредя с гориво — а такова време няма.