	— Ужас! До сега няма такъв случай! — прогърмя отново мъртвешкия глас. — Ти си човек без съдба! Как да подобря кармата ти, тогава? Никога нищо не си изпитвал, не си грешил, не си научил, не си направил изводи, не си извадил поуки и така нататък. За две хиляди прераждания си толкова плосък и равен, че „компютърът“ без да иска ти е изтрил „файла“. Теоретично те няма, а все пак съществуваш. Затова, съгласно теорията на вероятностите, би могъл да попаднеш навсякъде, и ето че ми се изтърси на главата.