	Смущаваше го и космонавтският му навик да гледа _нагоре._ Таванът беше само на инчове от тръбната му перка. Дори когато затвореше очи, неговият сонар му подсказваше близостта на преграда. Не можеше да спи без да изпраща ехо-импулси. Както и едно шимпанзе не може да дреме, без да се почесва.