	Спуснах се стремглаво върху него и двамата се счепкахме. Многобройните му ръце не му осигуряваха предимството, което очаквах, но затова пък усещах някаква странна слабост в тялото си, пораждана от мястото, където зеленият огън ме бе облизал. Жизненонеобходимите ми резерви от _ци_ бързо се топяха. Ударих го с магия, сродна на онази, с която бях превърнал недораслите демони в камък. С неочаквана пъргавина моят противник отскочи назад, така че само камъните се превърнаха в камъни и хлъзгавата повърхност на пещерата стана на грапав, сивкав гранит.