	Но не това, друго беше особеното на горското възвишение. То беше заобиколено отвсякъде с отвесни, ребром изправени гранитни скали, които приличаха на плоски шлифовани плочи от праисторически долмени. Когато Юрий Андреевич за първи път се озова на тази площадка, беше готов да се закълне, че това място с побитите камъни в никакъв случай не е с естествен произход, а е пипнато от човешка ръка. Може в древността да е имало някакво езическо капище на неизвестни идолопоклонници, може да е било място за техните ритуали и жертвоприношения.