	По улиците имаше много народ, но никой не се шляеше по тротоарите, както обикновено става в градовете през летните вечери. Потомците на Олеговите дружинници и Петровите гренадири тихо и културно си седяха на верандите и мълчаливо ядяха семки. Семките бяха тиквени, слънчогледови, от диня и от пъпеш, а стълбищата и верандите — от дърворезба с орнаменти, дърворезба с фигури, дърворезба по струговани перила и просто от гладки дъски; прекрасни стълбища и веранди, сред които се срещаха и музейни екземпляри от преди много векове, обявени за паметници на културата и обезобразени с тежки чугунени плочи, доказващи, че държавата ги е взела под своя защита. Подире ни виеше хармоника — някой, както се казва, изпробваше гласа й.