	Глен точно се възхищаваше от пословицата (или това бе афоризъм), когато му се стори, че температурата в килията внезапно се понижи поне с десет градуса. Вратата в дъното на коридора с трясък се отвори. Устата на Глен неочаквано пресъхна и въгленът падна от ръката му.