	Бяха изминали единайсет дни, откакто Ейми изпрати ченгетата в дома на Лоркан. Най-дългите единайсет дни в живота й. Пълен ад. Беше откачила и знаеше, че животът й е свършил. Но в агонията от раздялата имаше и известно облекчение. Лоркан бе труден човек. Игричките му я бяха превърнали в смахната лунатичка. Сега поне щеше да си възвърне самоуважението.