	Тя включи телевизора, мислейки си, че така ще го поразсее от скръбта му, ала реакцията му я потресе (въпреки че се мъчеше да се убеди, че всъщност й е забавно). Когато й каза, че не може да види никакво изображение, тя нямаше никаква представа как да разбере думите му; първата й мисъл беше, че това е някакво _снобарско_ отношение към самата телевизия, след което реши, че спътникът й има предвид безмерната си скръб. Едва когато й каза, че чува гласове, да, но вижда само черти, които карат очите му да се насълзят, на нея й просветна, че думите му трябваше да се разберат съвсем буквално — той просто не можеше да види картината на екрана. Нито повторението на _„Розана“_, нито рекламата на „Аб-Флекс“, нито вечерната емисия на новините. Тя изчака, докато репортажът за Стивън Кинг (който бе откаран с хеликоптер в централната болница на Мейн в Луистън, където десният му крак бе спасен благодарение на спешна операция) приключи, след което изключи телевизора.