	Излязохме и тръгнахме по коридора. Очаквах, че шефът ще изскочи да ни повика, но той не го стори. Не изчакахме асансьора и докато завивахме към стълбата, зърнах за миг Стария — още си седеше на стола и зяпаше подир нас, сякаш се чудеше дали да се ядоса и незабавно да ни изхвърли от работа, или да приеме, че в крайна сметка моите приказки може да крият нещо по-съществено. Изглеждаше дребен и далечен, като че го гледах през обърнат бинокъл.