	Това не представляваше трудност, и Жоам Дакоста, заобиколен от стеклото се население на Манао и придружен от близките си, бе по-скоро пренесен на ръце, отколкото заведен до къщата на съдията като победител. В този момент икитоският фермер се чувствуваше възнаграден за всичките си страдания през дългите години на изгнание и при все че беше щастлив повече заради семейството си, отколкото заради себе си, не по-малко се гордееше и с родината си, загдето не бе позволила да се извърши такава крайна неправда!