	Компютрите също следяха сделките, понеже дилърите не вярваха напълно, че могат да ръководят всичко. В крайна сметка човек можеше да говори по телефона и да пропусне нещо и затова големите институции в удивително много отношения всъщност се управляваха от компютри, или по-точно от софтуера в тях, който на свой ред се съставяше от хора, въвеждащи несвързани поредици от контролни критерии. Естествено компютрите разбираха пазара не повече от онези, които ги програмираха, но все пак имаха указания: ако се случи „А“ направи „Б“. Новото поколение програми, кръстени с общото име „експертни системи“ (един по-привлекателен термин от „изкуствен интелект“) заради голямото им усъвършенстване, опресняваха ежедневно данните си за положението на наблюдаваните емисии, от които по електронен път извличаха какво е състоянието на цели секции от пазара. Тримесечни доклади, промишлени тенденции, промени в ръководството — всички те получаваха числена стойност и се включваха в динамичните бази данни, които експертните системи проучваха и съобразно с които действаха, изцяло без подаваната от хората информация.