	Спъна се в някакъв корен под ледената кора, залитна, падна и се удари толкова силно, че прехапа езика си. Усети вкуса на кръвта в устата си, по-топла от всичко, което беше вкусвал, откакто побягнаха от Юмрука. „Това е краят“ — помисли той. Не можеше да намери в себе си сила да стане. Твърде тежка беше ризницата, а и той самият беше много дебел, и изтощен, и безкрайно уморен.