	Но Роланд не вярваше на очите си. В усмивката имаше нещо нередно, червенината по страните му бе може би ярост, а не здраве, и искрите в очите му като че бяха трескави, а не весели. Лицето на Роланд остана непроменено, но сърцето му изтръпна. Надяваше се бурята да утихне от само себе си, ако й даде малко време, но не му се вярваше. Стрелна с поглед Алан и видя, че и той чувства същото.