	— Как смееш! — започна ниско тя, после, задушена от напора на чувствата, почти истерично извика: — Какви клетви спазваш, как може човек да дължи неща на ОНОВА!… — Вероятно има предвид ковчега в кабината му, досети се Майлс. — Аз не бях негова собственост, нито пък съм твоя! А ти си като зло куче — не ядеш кокала, но не го даваш и на друг!…