	Откакто почина младото момче, Лило странеше от всички и всичко. Остана потресена до дъното на душата си от нелепата му, позорна смърт. Оттогава стана свидетелка на кончината на много хора и всеки път изпитваше същите чувства. „Несправедливо е спрямо нас! Човешката раса заслужава по-добър живот!“ — мислеше си често.