	Мръсен и окървавен, само с набедрена превръзка, Конан рязко се открояваше на фона на този разкош. Под сплъстените черни коси, падащи на челото му, яростно бляскаха сини очи. И фигурата, и духът на Конан излъчваха неукротима жизнена сила, която подтискаше кралете. Въпреки гордостта и разкоша си, те се чувствуваха неудобно. Само Тзота-ланти не изглеждаше притеснен.