	Горяните вече посрещаха с радостни викове завръщането на въздушната машина. Щом екипажът стъпи на сушата, научихме, че само този самолет от разположените в базата е оцелял при атаката. По случайност неколцина пилоти си бъбрели с техниците по поддръжката близо до машината, когато торпедните катери налетяха по Саймън Кларк реката. Със завидно самообладание те се хвърлили в хидроплана, включили двигателите и отпрашили. Имали намерение да стигнат до най-близкия лагер на горяните и да доведат подкрепления. Но само докато пилотиращата самолета жена проверила датчика за горивото и узнала, че то едва се плиска по дъната на резервоарите. След късичък скок от пет километра кацнала в приток на реката. Както ние изчаквахме в кръга от бронирани возила, те също кротували там няколко дни, докато не решили, че е безопасно да се върнат по течението към лагера. Сам обмисли новината, преди да отвори уста.