	Масема вдигна ръка и спря хората си на няколко крачки от Перин. Свали гуглата и огледа скочилите на земята мъже с лъковете. Снегът, който се трупаше по голото му теме, изобщо не го притесни. Човекът до него, едър мъж с меч на гърба и друг до късия му лък, не свали качулката си, но на Перин му се стори, че и неговата глава е бръсната. Той еднакво напрегнато успя да огледа колоната и в същото време да не изпуска от очи Масема. Тъмните му очи грееха не по-малко бясно от тези на Масема. Перин помисли за миг дали да не им каже, че от това разстояние дългият лък от Две реки ще пробие със стрела и най-яката броня, че и през гърба ще излезе. Помисли дали да не спомене за сеанчанците. Дискретност, беше го посъветвала Берелайн. Това, изглежда, бе най-доброто при сегашното положение.