	— Брачен… — Гърлото й се стегна. Не искаше да се жени отново. Не и сега, може би никога. — Но аз не… Не мога да се оженя. Татко, аз… — Алайн погледна към вратата да се увери, че е затворена, и прошепна: — Аз _съм_ женена. Знаеш го.