	— Вземете от нещастния Дъдли — говореше патетично той — всичко, което му даде вашата щедрост, и му заповядайте отново да стане бедният благородник, какъвто беше, преди ваша милост да го удостои с вниманието си. Оставете му само плаща и меча, но му разрешете да се гордее, че както и преди има — и не го е губил нито на думи, нито на дело — благоразположението на своята обожавана кралица и господарка!