	Но престолонаследничката изобщо не я чуваше. Запъхтяна, тя тичаше, прескачайки коварните корени и нападалите клони, а силната ръка на Доджа я тласкаше неумолимо напред. Девойката изглеждаше обхваната от някакъв неясен страх — непрекъснато плачеше, а разширените й от ужас очи се въртяха като обезумели в орбитите си, докато се носеше сред гъсталака.