	Мат погледна високата жена, седяща вдървено на един стол с кожена облегалка. Роклята й с плохи днес беше светложълта и над нея носеше халат, извезан на цветчета, но си я спомни добре. Бледото й лице беше сурово, а очите — хищни като на Тилин. Само че, подозираше Мат, Егеанин не си падаше много по целувките. Дланите й бяха крехки, но покрити с мазоли като на човек, въртящ често меча. Не успя да попита какво става тук, нито се наложи.