	Може би смъртта на краля, който бе извикал този адски дух от нощните дълбини на безименни измерения, бе прекратила действието на магията, която свързваше Яма с идола. Или може би смуртта на краля бе освободила волята на дявола-бог от доминацията на земния му родственик. Каквото и да бе причината, мигът в който Джалуй Тонгпа бе размазан на кървава пихтия, статуята се бе превърнала в безжизнен, неподвижен камък.