	Преждевременно развитият за дете интелект на Хауърд го карал да се чувствува донякъде като неудачник, особено в условията на Тексас. В продължение на известно време той страдал от тормоза, който е неизбежна участ на даровитите, но хилави момченца. Отчасти в резултат на това, той постепенно се превърнал във фанатик на спорта и физическите упражнения, занимавал се с бокс и езда. Съвсем скоро, това преустановило насмешките и тормоза, още повече, че като юноша той бил висок над 1.80 метра и тежал над 90 килограма, които в по-голямата си част били мускули. По темперамент бил интроверт, нестандартен, податлив на настроения, лесно избухлив, стигал до крайности в емоциите си, както и в отношението си към това, което харесвал и което ненавижал. Както болшинството млади писатели, апетитът му за четене бил ненаситен. Водил лична кореспонденция с „фентази“-писатели като Х.П. Лъвкрафт (1890–1937) и Кларк Аштън Смит (????-????).