	Никой не поздрави Ривера. Мексиканецът отиде сам в своя ъгъл, където секундантите му още не бяха сложили столчето. Той се облегна на въжетата и изгледа с ненавист помощниците си, плъзна поглед по-нататък и наоколо, докато обхвана всичките десет хиляди гринго. Коленете му трепереха, той хлипаше от изтощение. Омразните лица се люшкаха напред-назад пред него; гадеше му се. Тогава се опомни, че те представляваха пушки. Тези пушки бяха негови. Революцията можеше да избухне.