	Между прасенцата и мъжете обаче стоеше Миро, като великан в сравнение с пекениносите. Не беше въоръжен, стоеше с разперени ръце, сякаш да защити пекениносите, а може би да ги задържи. И със своя неразбираем, измъчен глас предизвикваше тълпата: