	Но духът на Аланон го държеше здраво, също както във видението. Това бе един механизъм, обединил съдба, време и столетна гаранция, че Уокър Бо ще изпълни поставената му от друидите задача. Той протегна напред стиснатия юмрук, виждайки своята ръка като че ли тя принадлежеше на друг и я наблюдава, докато буташе с нея железните порти, за да се отворят. Те беззвучно се разтвориха.