	Кара спря с ръце на кръста и обгърна с поглед мраморната зала. Отзад стотина гвардейци спряха рязко, за да не застигнат водачите. Екът от удрящи по камък ботуши постепенно заглъхна. Няколко войници стояха в готовност с натегнати, украсени с червени пера, стрели на арбалетите. Вирна усети, че се изпотява от вида на стрелите. Почти си пожела Натан никога да не ги беше намирал. Почти.