	— Искам да бъда актриса точно така, както ти искаш да унищожиш Монтес. Знам как се нарича това желание. Щях да съм ти много по-полезна, ако изпълнявах заклинания, вместо водещи роли в Елегант, особено откакто Арисилд собственоръчно се подкара към ада — Тя отмести поглед — Разбрах защо съм имала подозрението, че това е Изпратено. Когато се опитваше да се напъха в онази стая, където бях аз, имаше усещане, мирис, нещо… Веднъж, когато бях малка Мадел ме заведе в Лодун на фестивала в средата на зимата и докато бяхме там, някакъв неин стар враг се опита да я убие, като и подхвърли една ябълка, в която имаше Изпратено за болест. Тя каза, че номерът бил стар като света и я хвърли, но преди това ми даде да я подържа, за да доловя усещането и да знам да не вземам нищо, което усещам по същия начин. Беше почти недоловимо, но го имаше. Нещо като желание, като сласт. Беше плашещо — усмихна се бегло — Тя дори не си даде труда да разбере кой го беше Изпратил. Или поне така ми каза; но доколкото знам, въпросният е погребан под къщата — тя вдигна безпомощно рамене — Не знам. Отказала съм се от нещо, за което други се молят, крадат и бленуват през целия си живот. Може да съм луда.