	— Не. — Излезе като грак и Ранд прочисти гърло. Светлина, колко му се искаше да пийне глътка вода. Невидимите дебнещи изпълваха всеки прозорец, всеки отвор, хиляди — чакащи, предвкусващи. Сенките в Шадар Логот бяха опасни, но тъмнината носеше смърт. Машадар се надигаше със залеза. — Сюлин, аз… — Не можеше да се насили да им каже, че трябва да се откажат, да остави тук Лия, все едно дали беше жива, или мъртва, или лежеше някъде в несвяст. Не можеше.