	— На ваше място не бих сторила това — прошепна гласът и Доналд отдръпна ръката си. Едва сега осъзна, че гласът бе на жена и примига, щом стаята се заля от ярка, прогонваща мрака светлина. Той отправи изучаващ поглед към новодошлата. Тя стоеше мълчаливо край отворената врата, държейки фенер в лявата си ръка. Бе висока и снажна, около метър и шейсет. Бухналата й с червеникаво-кафеникав оттенък гъста коса падаше на вълни върху раменете. Лицето й бе прекалено широко и грубо, за да бъде красиво, ала здравата му костна структура му придаваше ярка чувственост. Бе облечена с плътни дебели кожени дрехи под излинялото, ала удобно наметало. На хълбока й висеше меч, а в дясната си ръка държеше кама.