	Раната на врата му приличаше повече на животинско ухапване, отколкото на вампирско, с разкъсана кожа, но два от белезите бяха по-дълбоки, от зъби. Вече нямаше кръв. Докато наблюдавах, отново прокърви. Не можех да кажа със сигурност заради тъмнината, но изглеждаше, сякаш раната започва да заздравява. Проверих пулса му. Беше равномерен, силен, но пък какво разбирах аз? Не бях лекар.