	Беше малка, но пък самостоятелна — на втория етаж. Ингрей отвори прозореца към нощния хлад, колкото да хвърли поглед към мъждивите газени лампи на желязна поставка в единия край на тъмния площад долу и към звездите, греещи по-ярко в небето, после намъкна една от нощниците на свещения, които любезно му бяха оставили. Намести предпазливо глава на възглавницата. Въпреки болките в различни части на тялото и рояка бодящи тревоги не остана да лежи дълго буден.