	Какво искаше да каже? Какво било това място? Проклета гора, това беше. Но изведнъж онова, което приличаше на голяма канара точно пред него, се очерта в каменна глава, леко наклонена на една страна. Женска глава, както му се струваше — онези гладки кръгчета сигурно бяха за накити в косата. Статуята, върху която е стояла, трябваше да е била огромна. Показваше се на цял разтег, а над земята бяха само очите и горната част на главата. А онази бяла каменна издатина с обраслите я дъбови корени беше къс от вита на спирала колона. Навсякъде около тях се виждаха отломки от колони и големи дялани камъни, явно част от някакво гигантско съоръжение, и нещо като каменен меч, дълъг два разтега, всичко — полузаровено. Все пак руини от градове и паметници можеше да се намерят на много места и малцина, дори от Айез Седай, имаха представа какво са били. Мат отвори уста да отвърне, че не знае, когато зърна между дърветата три опънати в редица високи хълма, навярно на миля разстояние. Средният беше с разцепен връх, като срязан клин, а другият хълм, вляво, имаше два. И Мат разбра. Едва ли можеше другаде да има три хълма точно като тези.