	— За да докаже, че го може. Мистика. Разбира се, така е било твърде, твърде отдавна. От години не съм виждал уайт. И сега изведнъж тия колани се появяват на вратовете на тия… гадини. Толкова много сме загубили! Толкоз нещо сме записали и сме го забравили! — Той поклати тъжно глава. — Ще взема да му ударя една дрямка. Събудете ме, като тръгваме. — Той се заклатушка към една каруца и се зави презглава с одеялото.