	Тя искаше да полети към синята светлина над ливадата, дето грееше пълната луна, когато видя върху буков лист малка крилата животинка. Тя се изправи към луната, повдигна леко едното си крило, после с бързи драскания прекара краченцето си по него — сякаш засвири на скрита цигулка. Наоколо звънна предишното чуруликане на сребърни гласове и изпълни лунната нощ. — Чудесно, — възкликна Мая, — не, просто божествено!