	Огромен селски двор. Зад гърба ми — къщичката, бяла и спретната като в приказка, с червен керемиден покрив. Обор от едната й страна, плевник от другата, пред нея — няколко асми, проснали се върху яко дървено скеле. Широка градина, пълна с какво ли не — домати, краставици, фасул, най-различни подправки. Тук-таме цъфнали плодни дръвчета — праскови, череши, ябълки. И весела врява на птички из клоните им. Всяко листенце, всяко стръкче искри, покрито с бистри капчици сутрешна роса. Нисък варосан кирпичен дувар, покрит с кафяви, обрасли със зелен мъх керемиди. Настлана с камъни пътечка към приветливата, висока до гърди порта. Встрани от пътечката — зидан кладенец, и кобилица над него. И всичко това — огряно от топлите лъчи на утринното слънце.