	— Да, няма проблем, разбирам. — отговори Хари, говорейки повече на Лупин, отколкото на Тонкс. Лупин му отвърна с бърза усмивка, но докато се обръщаха, Хари видя лицето на Лупин отново да приема странен вид. Не можеше да го разбере, но нямаше време да се задържа на това: Хагрид причиняваше огромно количество разруха. Разбирайки грешно упътването на Фред, се беше настанил не на уголеменото с магия и допълнително заздравеното място сложено в страни на последния ред, а на пет столчета, които сега по-скоро приличаха на голяма купчина златни кибритени клечки.