	Бен се загледа. Отломъци от светлината започнаха да придобиват форма. Те танцуваха, въртяха се и се виеха, озарени от огньовете, и започнаха да придобиват очертанията на вълшебни създания. Крехки и ефимерни, те черпеха сили от озарението и от музиката на кавала и оживяваха. Бен веднага ги разпозна. Това бяха водни нимфи, каквато бе и майката на Уилоу — подобни на деца същества, които се разсейват като дим. Ръцете и краката им лъщяха лешникавокафяви, косите им се ветрееха до кръста, мъничките им лица се издигаха към небето. Десетки от тях изникваха, сякаш от нищото и танцуваха край бреговете на огледалното езеро с калейдоскопични движения.