	Следващите й въпроси внесоха яснота в начина, по който този народ воюваше. По правило племената избягваха масовите сражения, ако това бе възможно. Войнствеността им намираше отдушник единствено по време на самостоятелни експедиции или най-много при групи от по трима до петима. Това обикновено ставаше по тъмно, а в групите влизаха основно младежи, неполучили бойното си кръщение. Много често групата се състоеше само от една жена и един мъж. Младежите трябваше да убият воин и да донесат главата му като доказателство. Същото се отнасяше и до девойките. Най-голямото признание обаче отиваше за ония, съумели да донесат не глава, а дете. Да отвлечеш дете и да го донесеш за осиновяване от племето се считаше за най-голям подвиг.