	— Аз пък помислих, че я отвличаш — въздъхна Ноал, остави Тюон да стъпи на пода и я прихвана под мишниците. Вдигнала гордо глава, тя отказа да се съпротивлява. Макар да беше със запушена уста, лицето й ясно изразяваше презрение. Отказваше да се бори не защото беше безнадеждно, а защото тя беше решила да не се бори.