	Един ден Робърт Улф извади сребърния рог от скривалището му в хралупата на едно дърво. После се отправи през гората към канарата, от която мъжът, назовал се Кикаха, му бе хвърлил рога. Кикаха и странните същества бяха изчезнали сякаш никога не ги бе имало и нито един от хората, с които бе разговарял, не ги беше виждал или чувал за тях. Смяташе да се върне в своя свят и да опита още веднъж. И ако след време преценеше, че неговите предимства превъзхождат тези на Райската градина, щеше да остане там. Или пък щеше да пътува между двата свята и да получава най-доброто от всеки. Като се умореше от единия, щеше да си дава почивка на другия.