	Кройдънската дукеса запази самообладание и непоколебимо възпираше бързия поток на мислите си. Тя съзнаваше колко важно е да разсъждава спокойно и разумно. В последните минути разговорът беше взел несериозна посока, като че ли ставаше дума за някакви незначителни неща от всекидневието, а не за тяхното оцеляване. Тя реши да продължи в този дух. И отново разбра, че й бе отредена ръководната роля, а съпругът й, макар и обхванат от напрежение, щеше да наблюдава пасивно размяната на реплики между нея и злия дебелак. Няма как — трябваше да се примири с неизбежното. По-важно беше да премисли всички възможности. Хрумна й една мисъл.