	Мишо се изненада. Не очакваше подобно отношение. Досега вървеше безмълвен и със свито сърце, като очакваше да му се скарат и да го лишат завинаги от излизане навън, вместо това баща му нищо не каза, дори му предложи забранено от баба му лакомство. Детето плахо се съгласи, а после направо изгълта млечния сладолед, подаден му с усмивка и намигване от турчина бай Един в прословутата му и едноименна сладкарница, която никой в Олм не наричаше другояче, нищо че тя си имаше дадено от общинските власти име — най-вероятно „Роза“. Мишо пи даже и боза, а за вкъщи му купиха малка шоколадова бутилка, пълна с ликьор и увита в „златце“ (станиол), на която пишеше: _Коняк екстра_.