	Беше светла мразовита нощ. Градът лежеше под нас — причудлива плетеница от блестящи цветове и орнаменти от рубини, аметисти, сапфири, топази, а сред тях — тъмното петно на езерото Мичиган. Погледите ни сякаш искаха да загребят от опъналите се безкрайни равнини, но отгоре бе кристалночерният свод на небето — рядко съм се наслаждавал на толкова величествена и сурова гледка.