	Замахна настрани с меча си в поздрав. Ръката, която го стискаше, беше мръсна и покрита със засъхнала кръв. Само за миг най-налудничавата усмивка, която Иста беше виждала върху лицето на мъж, грейна по-ярко от стоманата.