	Заплакало селото. Станало жално на свети Петра за ръжовските боляри. Той носел добро сърце и се врекъл втори път. На другия ден завалял хубав едър летен дъжд. Звъннал. Запели капчуците. Наизскачали ръжовчани, протегнали шъпи. В шъпите падали големи хладни капки — истинските жълтици.