	Всъщност бе смайваща дори мисълта, че някой би могъл да предизвиква страх у Озирис, господаря на Братството. Дори в ежедневния свят той беше фигура, вдъхваща ужас, човек с власт и влияние — толкова големи, че мнозина го смятаха за мит. Тук, в собствения си, създаден от самия него микрокосмос, той беше бог — най-великият сред боговете — заедно с всичко, което това положение му носеше. Стига да поискаше, можеше да унищожава цели вселени само с едно помръдване на пръста си.