	— Празни думи. Олющени огледала, в които нищо не се отразява. Няма да е зле проповедниците сами да го проумеят. Няма да разберат всичко, но може да започнат да мислят. Може да се запитат: „Какво правим ние? Какво проповядваме? Какво са представлявали всъщност Древните? Какво са направили, за да навлекат такова разрушение върху себе си и върху света?“ А след време ще си кажат: „Прави ли сме? Изпитанието е превърнало земята в нещо съвсем друго — тогава можем ли да се надяваме, че изобщо ще построим такъв свят, какъвто са изгубили Древните? Трябва ли да се опитваме да го правим? Какво ще се спечели, ако отново го построим точно какъвто е бил и той загине при ново Изпитание?“ Защото е ясно, момчето ми, че колкото и прекрасни хора да са били Древните, не са били толкова прекрасни, че да не правят грешки; и никой не знае — по-скоро, никой никога няма да узнае кога са проявявали мъдрост, и кога са правели грешки.