	— Мълчи, Саади — сряза ме Сюлейман. Вече не беше крив от ненавист. — Те ще направят, каквото са решили, ние сме в ръцете им, не забравяйте! Прежали ме, султанъм! — обърна се към Джем и с нещо ми напомни мига на раздялата си с малкия брат. — Прежали ме бързо и убедително, за да запазиш останалото! Аз и така отдавна съм мъртъв.