	Лусия се усмихна. Юги й харесваше. Въпреки че задълженията му към Либера Драмач не й позволяваха да го вижда толкова често като Кайку и Мишани, той всеки път се държеше като един веселяк, дори и когато не се чувстваше толкова щастлив, колкото поведението му загатваше. Момичето искаше да надзърне под маската му, ала си даваше сметка, че така само щеше да го накара да се почувства некомфортно. Едно време би задала директно въпроса си, но не и сега — мъдростта беше едно от нещата, по отношение на които бе израснала от първата им среща.