	Промъкнах се подире им. Имах пистолет, а страх не можех да почувствам. Застанах пред вратата на друга задна стаичка и се заслушах. Знаех, че ще си свали ризата. Толкова дълго бях чакал, но бях като сомнамбул, така далеч от всичко. Натиснах дръжката и отворих вратата. Той стоеше там полугол. Изкрещях му, вдигнах пистолета, младежът го видя и побягна. Беше спасен, щеше да си спести моите мъчения.