	Все още под силното впечатление от тази среща открих пред зданието на гарата черния мерцедес, в който ме чакаше Трюрли. Седнах и му протегнах ръка. Погледна ме така, сякаш че не знаеше какво се подава от ръкава ми, след което докосна дланта ми с края на пръстите си. Шофьорът не можеше да ни чуе, защото ни делеше стъклена преграда, но адвокатът сниши глас и каза: