	Джедрик спря пред тъмен вход. От двете страни на вратата с извити метални пръти стояха часови. Те ги пуснаха да влязат, без да разменят нито дума с нея. Двамата прекосиха един просторен закрит двор, осветен от ярки неонови тръби вляво и вдясно. Три от стените му бяха затрупани чак до покрива с всевъзможни кутии — някои по-високи от човешки бой и тесни, а други плитки и обемисти. Между камарите минаваше тесен проход, водещ до една метална врата точно срещу главния вход.