	— Значи сме обречени — въздъхна Ърнест Фъджпакър. — Компанията потъва като „Титаник“. Всички сме разорени. Срам и мизерия. Как изобщо ще можеш да търпиш сам себе си по-нататък? Аз знам, че не бих могъл.