	Когато се върнах, очаквах все пак да е понаизвадил инструментите си от микробуса, но той продължаваше да си седи там и взе да ми разправя някаква дълга и заплетена история за риболов на пъстърва в язовир близо до Хендън. Беше като на делови обяд, където всички избягват темата, за която са се събрали, толкова дълго, че става прекалено неудобно да разрушиш илюзията за прекрасна, чисто другарска сбирка, та така и не стигаш до нея.