	На Ленин, както правилно бе разбрал Парвус, наистина не му достигаше широта на стратегията. Той бе притиснат от собствените си предразсъдъци, аксиоми и безумни идеи, но трябва да му се отдаде дължимото — беше отличен тактик и видя в замисъла дори повече перспективи, отколкото бе имал предвид самият Парвус.