	С всяко от тези действия властта му нарастваше, а стената от омраза, която го заобикаляше, се втвърдяваше все повече. Нищо чудно, че една сутрин, след като царят напусна тронната зала, капитанът на дворцовата охрана поведе десетина от най-храбрите си мъже към стаята в подземията на Кремъл, където Иван Грозни прекарваше дните си. Носеха трепкащи факли, за да си осветяват пътя, саби, с които да посекат царя, и вериги, в които да го оковат, преди да го хвърлят в реката.