	Наблюдаван от улицата, видът на дома на Бен Рашид подвеждаше: входната врата едва позволяваше да премине кон, но вътрешността на имота заемаше площ, съизмерима с периметъра на Голямата пирамида. Къщата бе отделена от външния свят посредством дебел тухлен зид, следван от ограда храсти и буренаци, които правеха мястото непревземаемо. Агентите на отец Филип не можеха да разберат дали има други входове към къщата, но пък забелязаха, че около нея кипи трескава дейност. Мъже и жени влизаха и излизаха по всяко време и се отправяха към най-неподозирани кътчета на града. Товареха кожи в квартала близо до цитаделата на Саладин, сменяха коне край пътя за Сакара или се снабдяваха с големи количества жито в мамелюкския квартал Булак. Въпреки че изглеждаше, сякаш се подготвят за преместване или за дълго пътуване, стопаните на къщата не спираха да посрещат ежечасно нови и нови гости.