	В качеството си на Малцинство ние сме абсолютно убедени, че историците са длъжни да се вслушват в гласа, идващ от началата. И ако Дневниците са единственото, с което разполагаме в този смисъл, длъжни сме да слушаме. Трябва да слушаме най-малко толкова години в нашето бъдеще, колкото тези Дневници са лежали скрити в нашето минало. Не бива да се опитваме да определим предварително откритията, които предстоят да бъдат направени в рамките на техните страници. Само твърдим, че те трябва да бъдат направени. Кой ни дава право да обърнем гръб на най-важното свое наследство? Както е казал поетът Лон Брамлис: „Ние сме фонтан на изненадите!“