	След като вече знаеше къде се намираше тя, Юги се хвърли отново в битката. Част от барикадата бе рухнала под тежестта на гаурегите, които се катереха по нея. Земята бе осеяна с паднали тела — както на нападатели, така и на защитници. Макар и Различните да наброяваха по-малко от хората, на всеки загинал звяр умираха по трима души. Юги зърна един мъж, чието гърло бе брутално разкъсано, и се втурна на помощ на боеца, изправил се сам срещу брутална фурия. Командирът на защитата веднага разпозна създанието благодарение на описанието на Кайку. То приличаше на някакъв демоничен глиган — многобройните му бивни бяха огромни и извити, копитата му наподобяваха широки остриета, гърбът му бе покрит с остри шипове, а чудовищната му зурла бе зловещо озъбена. Опитът му да се намеси бе предотвратен от някакво същество, което се появи изневиделица пред него — кошмарна паякообразна твар, надаваща пронизителни писъци, която сякаш се състоеше от гигантска паст, обрамчена от гърчещи се пипала, и слузесто черно туловище без нито един косъм по него. То вече бе ранено и изглеждаше обезумяло от болка; Юги го довърши за секунди и се насочи към първоначалната си цел, ала мъжът вече бе смачкан под краката на фурията и лежеше окървавен и бездиханен в прахта.