	— Боже Господи! Добре. — Намествам се по-удобно на кушетката. Единствения сън, който си спомням, е съвсем обикновен и зная, че в него няма нищо, което може да се свърже с нещо травмиращо или важно, но ако му кажех това, щеше да се ядоса. Започвам хрисимо да разказвам: