	Но дори човек, който никога през живота си не е виждал гората, никога не е чувал за гората, не се е страхувал от гората и не е мечтал за гората, дори такъв човек лесно може да се досети за съществуването й, просто защото съществува Управлението. Аз например отдавна мислех за гората, спорех за гората, виждах я в моите сънища, но дори и не подозирах, че я има в действителност. Уверих се в нейното съществуване не тогава, когато за пръв път застанах на ръба на скалата, а когато прочетох надписа на дъската пред подлеза: „Управление по въпросите на гората“. Стоях пред табелата с куфар в ръце, прашен и отпаднал от дългия път, четях я и я препрочитах и почувствах слабост в коленете си, защото вече знаех: гората съществува, а значи всичко, което съм мислил дотогава за нея, е само игра на слабото ми въображение, една бледа немощна лъжа. Гората я има и тази огромна мрачна сграда се занимава с нейната съдба…