	Трябва вече да поканя брат Грегоар, мисля, че достатъчно е стоял вън. Градината не е лоша, слънчева е, перуниките по лехите са нацъфтели, но той не за градината е дошъл. Може би край леглото на сина на баронеса Д’Евремон е научил нещо, Грегоар има остро ухо. За херцог Дьо Гиз? Кой знае, кой знае… Каква служба, господи, да пребъде Твоята слава, не се оплаквам, защото Ти си повелил да я върша! Аз съм капелан на херцога, но той не ми вярва, причестявам го с Христовата плът и кръв, но аз не му вярвам и така се въртим един около друг, докато враговете ни хугеноти развращават людете от истинната вяра и ни се присмиват…