	Хората на Токе бяха срещнали най-силна съпротива, тъй като още при първия боен вик повечето разбойници се бяха втурнали да ги посрещнат. Орм и Олоф събраха бойците си и ги поведоха към Токе, за да му помогнат и да нападнат врага откъм гърба. Тук битката стана изключително ожесточена — и двете страни изгубиха много.хора, разбойниците се биеха като обезумели. Орм хукна след едного, който бе успял да се измъкне. Заобиколи близката къща, но минавайки покрай вратата, бе нападнат от някакъв мъж с ризница и друг, плешив, въоръжен с брадва. Те скочиха върху него. Орм замахна към първия с такава сила, че той се търколи на земята, а междувременно отскочи настрани, за да избегне брадвата на втория; но кракът му се подхлъзна на една купчина животински изпражнения и той падна на врата си В същия миг видя как плешивият отново надигна брадвата и както разказа по-късно, мислите му се върнаха години назад към битката при Молдън, когато другарите му го покриха с щитове. Мисълта, че следващото му нощно станунане ще бъде в пределите на небесното царство, не му достави никаква радост. Но тогава плешивият ококори очи и зяпна с уста, изпусна секирата и се свлече на четири крака; остана така на колене, с безжизнено вперен поглед. Орм се изправи, чу, че някой го вика по име откъм по-горната къща, и видя синовете на Соне, възседнали покрива.. Те му махаха с лъковете си, горди с точния си мерник.