	Лилиан затвори вратата. Познаваше номер седем — беше малка стаичка близо до товарния асансьор. В нея пренасяха покойниците — оттук можеха лесно да ги свалят нощем с асансьора. „Като куфари! — помисли си Лилиан. — А подир тях унищожават със сапун и лизол и последните им следи.“