	Утрото настъпваше бавно. Блед слънчев лъч се плъзна по ръба на порцелановия умивалник. От мястото си Джак виждаше оголените клони на някакво дърво, които бавно се очертаха на фона на просветлялото небе. Не беше мигнал дори за минута.