	Това бе едно от най-странните преживявания в живота му — да застане пред един чужд свят и да гледа един модел, копие на пейзаж, съществуващ само на едно място — на компютъра, на който бе играл персонифицираната версия на „Игра на фантазията“. Все едно някой напълно непознат да дойде и да ти разкаже какво си сънувал предната нощ. Този образ бе съществувал само в главата му. Това го плашеше, но в същото време го въодушевяваше. Защото за пръв път в живота си той почувства, че някой го познава. Не просто знае за него — по онова време той бе известен сред хората, бе най-великият герой на всички времена. Всички бяха чували за него. От посланието на бъгерите обаче той разбра, че за пръв път някой го е опознал.