	И сега съжали, че се налага да оставят всички тези неща. Не толкова заради разходите. Не само заради тях. Човек никога не знае кога ще му потрябва нещо. Например двете вълнени рокли, които Елейн беше проснала на леглото. Не бяха достатъчно фини за една дама и бяха твърде изискани за слугинята й, но ако ги бяха оставили в Мардецин, както искаше Елейн, сега щяха да се чудят с какво да се преоблекат.