	Всъщност нямаше нищо страшно, с изключение на това, че по-късно бивахме изхвърляни от тавана на пода. Облещил очи, аз помагах на Руфо да събере стрелите, след което отново тръгвахме. Все повече се приближавахме към бърлогата на Неродения… и яйцето.