	Закрачих надолу по улицата към къщи и бързо изстивах. Внезапно забелязах, че гигантската везна под мене бе придобила стабилността и равновесието на гранитен блок. Удивено запримигах, поусмихнах се, после се разсмях на висок глас и закрачих по-бързо. Онзи младеж май е доста буйничък! Но това съм аз! Той е на моя страна! Слушай, младеж, кой всъщност си ти?