	Белите плащове при портите не обърнаха на Юно и Нинив повече внимание, отколкото на всеки друг в гъстия човешки поток, което означаваше студен, подозрителен поглед, претърсващ, но много бърз. При толкова много хора беше невъзможно да направят нещо повече, а може би и стражите с плетените ризници също ги спираха. Не че имаше някаква причина да правят нещо повече. Пръстенът й с Великата змия, както и тежкият златен пръстен на Лан бяха грижливо прибрани в кесийката — ниското деколте на роклята й означаваше, че не може да ги носи на каишка — но някак почти очакваше Чедата на Светлината инстинктивно да засекат жена, обучавана в Кулата. Изпита облекчение, когато ледените им, безчувствени очи се плъзнаха край нея.