	Погледът й напразно шареше из гъстата тълпа на пристана. Къде се бе дянал той? Дороти чувствуваше, че е готова да даде всичко, само да може да го зърне още веднъж; почти се надяваше, че някаква смъртоносна болест ще сполети самотния капитан на мостика и заминаването ще бъде отложено. За първи път в живота си погледна баща си изпитателно и с някакъв нов страх забеляза неговите волеви и решителни черти. Страшно би било да му се противопостави. И какви изгледи за успех има тя при едно такова сблъскване? Ах, защо Стийв не й се бе обяснил? Сега беше твърде късно. Защо не й се бе обяснил тогава под дървото край Уейкики?