	Сега монасите се бяха изправили край масите, стояха неподвижни, със спуснати над лицата качулки, с ръце, пъхнати под скапулария. Абатът се доближи до своята маса и изрече „Benedicite!“* Певецът от амвона запя „Edent pauperes…“**. Абатът благослови трапезата и всички седнаха.