	— Кристиан — рече той нежно, — Лотие е сбъркал. Каквото и да се случи, никога няма да бъда опасен за вас. Дори и луд да бях, никога нямаше да ви сторя зло. Не ви се сърдя. Дойдохте тук да ме държите под наблюдение. Изолирахте ме в един ъгъл на къщата, отнасяхте се с мен, сякаш съм откачен, ала това ми е все едно. Само ме оставете да ръководя оттук последната си битка. Заради вас, Кристиан. Защото бих искал…