	Тали нямаше оръжие. Не се нуждаеше, ако щяха да са само двамата, той и тя, както бяха в нейната квартира. Тогава се бе чувствал мъртъв, мъртъв отвътре. Съществувал бе, мразейки съществуванието си. Сега същата парализа заплашваше да го обхване отново — да остави нещата да се случат, да се съгласи, да се скрие, където му предлагаха. Това винаги бе по-лесно. Не бе представлявал никаква заплаха за Малори, защото не бе имал за какво да се бори.