	Вървях наравно с Джак въпреки големите му крачки, и в същото време проучвах всички заспали персони във всички възможни леговища по пътя ни. От време на време имах чувството, че ни следят, но скоро разбрах, че няма причина да се безпокоя. Изглежда самият факт, че октомври напредваше, бе достатъчен, за да ме разтревожи. Разбира се, положението щеше да продължи да се влошава, преди да се подобри. Ако изобщо някога се подобри.