	Усмивката на Шота се стопи. Подпря ръце на облегалките на стола и се изправи. Полите на преливащо сивата й рокля с дълбоко деколте се развяха на вятъра. Погледът й не се отдели от Калан нито за миг, докато тя грациозно слизаше от трите бели мраморни платформи.