	Братче, как побързах да натисна звънеца, щом стигнах до къщата на стария Спенсър. Съвсем се бях вкочанясал. Ушите ме боляха и едва движех пръстите си. „Хайде, хайде — казах веднага почти на глас, — някой да отвори вратата!“ Най-после старата мис Спенсър отвори. Те нямаха прислужница и въобще никого и винаги отваряха вратата сами. Нямаха си много пари.