	Трескаво се мъчиш да съчиниш нещо правдоподобно и ефикасно, но нищо не ти идва наум. Най-сетне успяваш да скалъпиш версията, че случайно минаваш оттук и си намерил някакъв човек (един от тях) да лежи ранен край пътя, а той те е помолил да ги повикаш на помощ. Надяваш се часовият да не напусне поста си и да те пропусне към селото.