	Секунда по-късно Хари вдиша с пълни гърди и отвори очи: сега стояха по средата на малък занемарен площад. Високи, разнебитени къщи ги заобикаляха отвсякъде. Номер дванайсет беше видим за тях защото им бе казано за съществуването му от Дъмбълдор, Пазителя на тайната и те се втурнаха към нея, проверявайки на всеки няколко крачки дали не са следени, или наблюдавани. Изкачиха каменните стълби и Хари блъсна вратата вратата с вдигната пръчка. Чу се щракане на метал, дрънчене на вериги и вратата се отвори със скърцане; бързо прекрачиха прага.