	Всичко това напомняше детски кошмари: ръце, които израстват като че отникъде, протягат се алчно към твоето гърло, ти крещиш, събуждаш се — и никъде никой. Или неизвестно чий вик в съня: „Иастася!“ — и отново се събуждаш, и само нощ, мъртво лунно сияние и тишина, като на онзи свят.