	За миг му се мярна красиво лице, нито женско, нито мъжко. „Да, ние знаем, че сте тук. Не искаме да ви навредим, но нашите пътища се разминават. Все пак ще ви помагаме, както можем, колкото и малко да проникваме във вас през затворените врати на умовете ви. По-добре е да не се приближаваме много, но спете тази нощ на сигурно място и си идете в мир…“