	Още в началото Арторикс се бе отдал с цялата си душа на тези нежни чувства, без да се пита какви са и от що са предизвикани. Бе се оставил да го люлеят тайнствени съзвучия, които го опиваха; бе се оставил да го носи някакво небесносиньо и фантастично течение от прелестни усещания и не бе разбрал, нито се бе опитвал да разбере какво беше всичко това.