	— Всички живяхте с брат Джиберто и брат Алесандро — рече той. — Познавахте ги добре. И въпреки това никой не видя нищо нередно в поведението им, не успя да съзре пагубното им отдаване на катарската ерес. Спяхме спокойно, смятайки, че тази вяра е изчезнала преди повече от петдесет години, и съгрешихме като мислехме, че никога повече няма да се сблъскаме с нея. А не беше така. Злото, скъпи братя, трудно се унищожава. То използва нашето невежество. Храни се от глупостта ни. Затова, за да се опазим от други удари, помолих брат Леире да ни осветли по въпроса за най-вероломното отклонение от християнството. В неговите думи може да познаете някои нрави и обичаи, които сигурно сте изпълнявали, без да знаете откъде идват. Не се бойте: много от вас произхождат от ломбардски семейства, чиито предци са имали връзка с еретиците. Твърдо съм убеден, че преди заник слънце и преди да излезете оттук трябва клетвено да се отречете от всичко това и да се помирите със Светата римска църква. Чуйте нашия брат, помислете над думите му, покайте се и помолете да бъдете изповядани. Искам да разбера дали нашите мъртъвци са единствените, заразени от катарската напаст, и да взема необходимите мерки.