	Изведнаж Езра бе станала много важна за мене. Мисълта за нея се свързваше с представата, че заплашващите сенки съществуваха само в моята фантазия и че можех да си позволя да бъда още активен. Трябваше само да предприема нещо и вече забравях страха. Така си внушавах.