	Тод тръгна да излиза от кухнята зад Жанел. Тя спокойно прехвърли слушалката в другата си ръка и се протегна. Ръката й се размекна като разтопен метал и застина във вид на блестящо острие. Тод гледаше и не можеше да проумее. Тъкмо се канеше да се усмихне, мислейки, че това е някакъв невероятен фокус, когато острието проби със свистящ звук картонената кутия с мляко в ръката му и през гърлото проникна в основата на мозъка му.