	Мистър Франклин остана назад като поразен от гръм. Не знаейки какво да прави, кочияшът погледна към господарката, която все още стоеше неподвижно на най-горното стъпало. Моята господарка, по лицето на която се бореха и гняв, и горест, и срам, даде на кочияша знак да тръгне, после бързо се обърна и си влезе в къщи. Възвръщайки способността си да говори, мистър Франклин извика след нея: