	Той трескаво отвори електрическия ключ и само с един поглед обхвана цялото тясно бяло помещение. На мозаечния под наистина лежеше човешка фигура, здраво обвързана с въжета, шили още по-точно, момчешка фигура. Устата му бяха обвити с бяла салфетка, но очите му гледаха към полковника с нерадостен, мрачен поглед, сякаш не идваха да го освободят, а да го арестуват.