	Фродо отново извади пръстена от джоба си и го погледна. Сега той изглеждаше гладък, без никакъв белег или надпис — прекрасно, чисто злато. Фродо си помисли колко богат и прелестен е цветът му, как съвършено е заоблен. Възхитителна скъпоценна вещ. Бе го извадил с намерението да го запокити сред най-жарките пламъци. Ала откри, че не може да стори това без тежка душевна борба. Той колебливо подхвърли Пръстена на дланта си, като се силеше да си припомни всичко, разказано от Гандалф; после напрегна воля, посегна да го захвърли… и откри, че го е прибрал в джоба си.