	Не след дълго изчисти от съзнанието си всички мисли и остави душата да се наслаждава на потока от възприятия. Усещаше всеки свой мускул, всеки инч от кожата си. Катеренето без дрехи по дърветата, даваше удивително чувство за свобода. През цялото време, което прекара на Темида до този момент, голотата й създаваше безпокойство и я караше да се чувства в опасност. Сега тя я обичаше. Усещаше грапавата кора на дървото под краката си, еластичното пружиниране на клоните и й се искаше да нададе пронизителен вик като Тарзан.