	После чу тропота на метални крака. Обърна се навреме — роботът-паяк вихрено се носеше надолу по спиралната стълба. Макар и още замаян, той измъкна тръбната пушка изпод ремъците и се прицели. В оръжието имаше само един заряд… не биваше да греши… Божичко, това нещо се движи толкова бързо! Натисна спусъка. Силен удар, последван от взрив. Нещо прелетя край бузата му. Очите му се насълзиха. Когато можеше пак да вижда ясно, пред него имаше само димящи парчета от паяка. Освободи втората бомба от ремъците и тръгна към компютъра.