	От всички страни я обкръжи пърхащо човешко присъствие. Някой с безброй лица държеше лявата й длан. Тя погледна собствената си раздвижена плът, проследи с очи една усукана ръка към танцуващата променлива маска върху нечие лице — Дънкан Айдахо! В очите му имаше нещо… сбъркано, но все пак това беше Дънкан — дете-мъж-юноша-дете-мъж-юноша… Всяка бръчица по лицето му издаваше тревога за нея.