	Освен това сенатът, като имаше пред вид, че двамата консули бяха позорно разбити от Спартак и че единият от новоизбраните консули също тъй беше разбит от гладиаторите, а другият не разбираше нищо от военните работи, реши със специален „Senatus consultum“ (Постановление на сената. — Б. р.) да повери воденето на войната с гладиаторите на някой смел и опитен пълководец, на когото да даде най-широки права, за да може в най-късо време да се разправи с омразните гладиатори, които бяха дръзнали да заплашват и самия Рим.