	Джеси отново изстена. Звукът бе последван от дълго, гърлено, нечленоразделно бълнуване. Кучето отново й хвърли един поглед. Беше сигурно, че тя не може да стане от леглото и да го изгони, но въпреки това тези звуци го изнервяха. Старото табу бе избледняло, но не бе изчезнало. Освен това гладът му бе задоволен — сега то не ядеше, а си похапваше. Обърна се и отново излезе бързо от стаята. Едно голямо парче от бузата на Джералд висеше между зъбите му като бебешки скалп.