	— По-добре да си вървиш, Уба, преди да си навлечеш някоя беля. — Момичето върна бебето на майка му и стана да си върви. — Уба, обади се Айла, щом момичето взе да отмества клоните настрани. — Радвам се, че дойде да ме видиш, така че можах поне още веднъж да си поговоря с теб. И кажи на Иза… кажи на мама, че я обичам — Сълзите рукнаха отново. — И на Креб кажи същото.