	Два пъти седмично се отбивах за по половин ден до трудовото тържище. Вече не си и мечтаех да намеря куриерска работа, платена поне наполовина колкото при Шефа. Все пак навестявах офисите на мултинационалките, които наистина използваха от време на време опитни куриери. Не пропусках нито една обява за работа с надеждата все нещо да пасне на моята несъмнено странна сбирщина от способности. Шефът често намекваше, че съм някакъв свръхчовек. Аз обаче мога да се закълна, че напоследък търсенето на супермени е твърде оскъдно.