	Алистър се беше оправил от раните си поне дотолкова, че да може да изкара цял работен ден в кабинета си, без да се срине от изтощение. Заминаването на Кларк до Щатите го беше оставило да отговаря за разнебитеното формирование на ДЪГА и сега той беше изправен пред проблеми, които все още не бяха се струпали на главата на Кларк, като например с кого да замени двамата убити бойци. Бойният дух беше вгорчен. Все още се чувстваше липсата на двамата души, с които бойците, техни колеги, се бяха сближили, и ежедневните упражнения бяха някак унили, но подготовката продължаваше, за да поддържат добра форма за евентуално повикване. Това се смяташе за невероятно, но пък, от друга страна, нито една от проведените от ДЪГА операции не беше изглеждала вероятна. Подсигуреният му телефон зачурулика и Стенли се пресегна, за да отговори.