	— Ще пристигнат след пет минути! — добави той и след като получи неясен отговор на някой от семейството, излезе от стаята. Идеята, че най-накрая се разделя с тях, с леля си, с чичо си и с братовчед си, вероятно завинаги, му изглеждаше прекрасна, но все още нещо витаеше във въздуха. Сякаш някакво неудобство — неудобство от това, какво да кажеш на хора, с които си преживял едни нерадостни шестнадесет години…