	Предназначен да бъде очите на Стратегическата инициатива за отбрана на президента Рейгън, „Медуза“ не приличаше на никой друг сателит, направен дотогава. Военните стратези знаеха, че съветската доктрина предвижда няколко силози и укрепени бункери за всяка от ядрените им междуконтинентални балистични ракети. Те можеха да ги строят на произволни места и тайно да преместват ракетите с камиони в опит да заблудят американците. Руска ракета можеше да бъде изстреляна от множество места, много от които бяха неизвестни или не бяха взети на прицел. Това криеше огромен риск. Дори с неограничен бюджет, Пентагонът не можеше да изгради достатъчно голяма лазерна защита, за да покрие всички възможни съветски и източноевропейски ракети. За да бъде успешна програмата „Звездни войни“, САЩ трябваше да определят точното местонахождение на силозите и бункерите, където са скрити балистичните ракети до момента на изстрелването им. Така, ако някога бъдеше изстреляна ракета, базираните в космоса лазери вече щяха да я държат на прицел и да я засекат веднага, нямаше да губят ценни секунди, търсейки мишената. За да се осъществи това, Пентагонът се нуждаеше от нов вид шпионски сателит, който да наблюдава от космоса, да вижда през скалите и бетонните и стоманени бункери и да открива най-строго пазените тайни на Русия.