	Отнех газта с неколкостотин оборота до минимални обороти, витлото се движеше само колкото за планиране. При такава мощност Къб се превръщаше в нещо като озарен от слънцето планер или като каяк, който се носеше по небето при скорост трийсет фута. Той нежно се вдигаше и падаше по вълните на въздуха, които минаваха под крилете му. Ако моята красива вестителка съществуваше някъде, защо не я видях при решаването на първия проблем, защо не я видях да ми предава лостчето като специална пратка? Свъсих вежди при този спомен.