	В онзи момент аз изслушах с внимание отшелниците, и нищо не им казах, но вътрешно не бях съгласен с тях. Сигурен бях, че бенедиктинският орден, към който принадлежах, ще прояви интерес към тези писания. Особено някои отделни монаси. По-късно, без да уведомя спиритуалистите, аз дадох едно копие на мой приятел, който бе най-близкият съветник на кардинал Николас в моя район. Реакцията не закъсня. Чу се, че кардиналът е извън страната, но аз бях предупреден да престана да говоря по този въпрос каквото и да било и веднага да замина за Неапол, за да доложа за онова, което бях открил пред по-висшестоящите от кардинала. Уплаших се и веднага раздадох ръкописи на колкото се можеше повече хора от ордена, надявайки се да получа подкрепа от други монаси, които проявяваха интерес.