	— Не било важно! — Елейн завъртя очи към небесата, като че търсеше съвет оттам. — А случайно да си чула защо? Не знам дали са били Белите плащове, или този пророк, но някой е насъскал тълпата, защото смятали, че… — тя се огледа и сниши глас: никой от тълпата не се спираше, но всеки от минаващите се заглеждаше към двете застанали встрани жени, явно изпълнителки — …че една жена в трупата им може да е с шал. — Тя многозначително натърти на последната дума. — Само глупци могат да допуснат, че такава ще тръгне с пътуваща менажерия, но ето, че ние с теб сме. А ти хукна към града, без дума да кажеш на никого. Чух какво ли не: от това, че някакъв плешивец те е метнал на рамо и те е отнесъл, до това, че си се целувала с шиенарец и си се изнизала под ръчичка с него.