	— Вярвам ви, Джаспър — отвърна девойката, като отпусна ръка във водата и несъзнателно започна да я разплисква. — Зная колко много ме обича вуйчо ми, зная, че той ще помисли първо за мен, а после за себе си, сигурна съм, че вие, приятелите на сержант Дънъм, с радост ще помогнете на неговата дъщеря. Но аз не съм толкова малодушна и глупава девойка, за каквато може би ме помислихте. Въпреки че съм гражданка, въпреки че на хората от града е присъщо да виждат опасност там, където тя не съществува, аз ви обещавам, Джаспър, че никакви мои безразсъдни страхове няма да ви попречат да изпълните дълга си.