	Но не се изми. Остави гласа на боговете да гърми в съзнанието й, все по-настоятелно и по-настоятелно. Този път не му се противопоставяше от богоугодното желание да развива самодисциплината си. Сега нарочно се стараеше да привлече колкото може повече вниманието на боговете. Едва когато затрепери от нуждата да се пречисти, едва когато най-обикновеното докосване до плътта й можеше да я накара да подскочи — едва тогава намери глас да зададе въпроса си: