	Не му беше лесно да се справи с телчетата с оковани китки, но и преди беше измъквал ръцете си от белезници и този път оковите се освободиха само с цената на малко ожулена кожа. Никола се изправи твърде рязко и трябваше да се подпре на стената на криптата, защото подът под него се разлюля и полезрението му се сви до тъмен тунел. Когато погледът му се проясни, той потри слепоочията си като си мислеше това като нищо щеше да стане проблем.