	Така че бях коленичил, разгръщах пакети, опаковани с фолио, и внимателно надничах в различни пластмасови опаковки, когато видях интересен продукт на име „пица за закуска“ и го разгледах с жалостива нежност, така както бихте разгледали някоя стара своя снимка, на която сте облечени с дрехи, за които не може да повярвате, че някога сте намирали за елегантни. Разбирате ли, „пицата за закуска“ представляваше последната реликва от един мой забележително глупав пристъп на изкупуване на стоки на дребно.