	И все пак, колкото и да беше служебно зает, Ван Олдин не преставаше да мисли върху един дребен факт. Случайна забележка на Кентън, направена от секретаря съвсем несъзнателно, го бе възбудила. Сега тя незабележимо растеше все повече и повече в съзнанието на Ван Олдин, докато най-после той се поддаде на внушението й.