	Денят бе ясен и прохладен, а под стъпките й пукаха съчки и шумоляха листа. Двамата си говореха спокойно за разни незначителни неща. Кайку се опитваше да не мисли за евентуалните последствия от онова, което стори за Асара, както и за притесненията си относно Лусия. Те обсъдиха внезапното изчезване на Мишани и последвалите разкрития, ала Сестрата не се тревожеше кой знае колко за приятелката си. Понеже бе разбрала за опасността, в която се бе намирала дъщерята на Лорд Протектора, едва след като тя се бе измъкнала невредима от там, в момента изпитваше само смътно облекчение. Подобна дръзка постъпка изобщо не се връзваше с уравновесения и прагматичен характер на Мишани, а обстоятелството, че Кайку не бе могла да я предвиди само подчертаваше отчуждението, настъпило между двете през последните години. Това я натъжи.