	— Защо ли? — усмихна се той. — Защото, любов моя единствена, ако ще разнищвам тази оплетена история, трябва да не изпускам няколкото свободни края, които държа. — Прегърна я през рамо и я отведе при въртящия се стол. Леко я целуна по върха на носа и я настани в стола, а самият той седна на ръба на бюрото. — А сега май ще трябва да ти намерим ново жилище.