	След това двамата отидоха при баобаба и се заеха с подреждането на жилището. Кали намери край реката плосък камък, голям колкото сито и като го постави в дънера, насипа върху него разжарени въглени, а след това притуряше нови, като внимаваше гнилакът в дънера да не се запали и опожари цялото дърво. Каза, че прави това, та „нищо да не ухапе великия господар и бейби“. И се оказа, че предпазливостта му не беше излишна, защото щом димът изпълни вътрешността на дървото и започна да се разнася навън от цепнатините на кората изпълзяха най-различни същества: бръмбари с черен и вишнев цвят, мъхести паяци, големи колкото сливи, гъсеници, дебели като пръст и противни,покрити сякаш с бодли, а при това отровни сколопендри1, чието ухапване може да предизвика дори смърт. Според това, което