	Сънищата бяха неговата реалност. В началото сънуваше, че пада в кладенец, тъмен като нощта и безкраен като цикъла на четирите сезона. Чувстваше болка и страх — не можеше да се открие. Понякога гласове го викаха — предупредителни, успокояващи или ужасяващи. Вътрешно се мяташе. Знаеше, че ако не спре да пада, ще бъде загубен завинаги.