	Той полетя с главата напред и потъна във вода. За щастие той бе подлаган още от най-ранно детство на най-трудни изпитания, така че и в този миг на ненадейно нападение и на най-голяма опасност за живота си не изгуби самообладание. Тъй като веднага почувствува, че водата го заля през главата и раменете чак до хълбоците, краката му обаче стърчаха в тясната дупка във въздуха, а не във вода, той запъна ръцете си вляво и вдясно в стените и се заизмъква, свивайки и изпъвайки отново тясното си младежко тяло. По пипането усети, че стените са от дърво, а накрая сякаш от пръст. Успя да издигне главата си над повърхността на водата, вдъхна дълбоко и плювода.