	Оби-Уан наблюдаваше как неговият приятел тъжи заедно с другите арконянци. Беше дошъл мигът, в който Си Триймба трябваше да бъде със своя народ. Оби-Уан постави ръка на рамото му и леко го стисна, после се отдалечи.