	Отскочих крачка назад и тялото на мъртвия лекар се люшна комично в страни към удобната облегалка на креслото ми. Стаята се завъртя по сребристата спирала на съзнанието ми. От вградените в стената говорители изригваше лудата музика на Кей… и моят смях… или беше смехът на Реймънд, които се катереше по стените…