	На някои от момичетата им секна дъхът. Други заплакаха с глас. Самият Фич усети нещо да го срязва през корема, в гърлото му заседна буца. Той заподсмърча, мисълта за трагичната смърт на тези хора не излизаше от главата му. Вече бе опознал онези мъже на хълма. Знаеше имената на жените им, на родителите им, на децата им.