	Тъй като чувстваше нужда да чува човешки глас, той започна най-напред да слуша класически пиеси — специално произведенията на Шоу, Ибсен и Шекспир — или пък поезия от огромната магнетофонна дискотека на „Дискъвъри“. Обаче проблемите, които се разглеждаха в тях, му се струваха толкова далечни или толкова лесно разрешими при наличието на малко здрав разум, че след известно време той загуби интерес към тях.