	— Наистина си мисля — точно така е, — наистина си мисля, че той все се надява пак да чуе децата си по радиото. Говоря сериозно. — Мисис Глас отново въздъхна дълбоко. — Наистина си мисля, че всеки път, щом пусне радиото, той се надява да хване „Какво умно дете“ и да слуша как всички вие, един след друг, отговаряте) на въпросите. — Тя стисна устни и по навик млъкна, за да наблегне още по-силно на казаното. — Имам предвид всички вас — каза тя и внезапно се поизправи. — Това включва Сиймор и Уолт. — Мисис Глас бързо дръпна от цигарата и погълна огромно количество дим. — Той живее само с миналото. Само с миналото. Вече почти не гледа телевизия, ако не те дават тебе. И не се смей, Зуи. Не е смешно.