	__Елисавета Драгоданоглу__ _(влазя бързо). О_, нашите гости сами стоят. _(Гледа ги.) Какво тъй! Защо не седнете? (Ръкувайки се.)_ Докторе, благодаря: пръста на сина оздравя. _(Тихо.)_ В наше отсъствие, дето викат: на завоювание? А ти, Чудомире?