	От друга страна, Ранек с всичко показваше, че я обича. Продължаваше настойчиво да я кани в постелята си и в огнището си, за да сключат официално признат съюз и тя да бъде негова жена. Най-сетне Айла се съгласи да сподели леглото му отново, най-вече заради голямото разбиране, което той проявяваше, но се въздържа да се ангажира с една по-трайна връзка. Прекара няколко нощи с него, но след това реши да се оттегли още веднъж, като този път й беше по-лесно да му откаже. Усещаше, че нещата напредват необичайно бързо. Той настояваше да обявят своето Обещание на Пролетния фестивал, който беше само след няколко дни. Трябваше й време, за да помисли. Харесваха й Удоволствията с Ранек; той беше нежен, знаеше как да я задоволява и тя се привързваше към него. Харесваше го, дори много, но нещо липсваше. Усещаше някаква скрито, почти недоловимо неудовлетворение. Макар че много й се искаше, не можеше да го обикне.