	В районите с османска администрация социално-икономическите отношения почиват на тимарската система. Държателите на тимари, зиамети и хасове, както и цялата османска администрация съставляват господстващата класа, а останалото население — рая. Земите в леновете се предават в наследствено владение на раята, която ги обработва. Тя плаща натурални и парични данъци към държавната хазна и към спахиите — държатели на ленове. Цялата стопанска дейност на населението е обхваната от данъчната система на Османската империя — десятък от земеделските произведения, данък за поземлено владение, върху добитъка, върху воденици, тепавици, лозя и т.н. Освен данъчния гнет селяните са задължени с ангария (отработъчна или парична) в полза на спахиите, които в леновете си притежават земи за частно ползване. Селячеството има двама господари — държавата (султанът) и спахията, в чийто лен живее и работи наследственото си владение.