	След това три дена поред Фингърс идва в килията при Кент следобед и всеки път изглеждаше все по-добре. Нещо караше тялото му много бързо да се стяга и да добива форма. На втория ден каза на Кент, че е намерил най-после начина и че когато дойде часът, бягството ще стане лесно, но смятал, че е най-добре да не го посвещава още в тази малка тайна. Трябвало да има търпение и вяра. Това е главното нещо: да не губи никога вяра, каквото и да се случи. Подчерта няколко пъти израза „каквото и да се случи“. На третия ден той озадачи Кент. Беше неспокоен, малко нервен. Все още смятал, че е по-добре да не казва на Кент какъв е неговият план до утрешния ден. Остана в килията не повече от пет-десет минути и стисна ръката на Кент необичайно силно на сбогуване. На Кент му стана някак чоглаво, когато той си отиде.