	Трябваше отново да седна, да изпия още един чай, като през това време се появяваха търговците с желаните от мен стоки. Търпеливо ми показваха всичко, чакаха моя избор и не се сърдеха, ако нищо не купувах. Благодарение на тези визити при стария златар скоро всяка покупка в Ориента се превърна в истинско удоволствие за мен. По този начин се развличах и убивах времето, както правеха местните хора.