	Манора, едра жена на средна възраст, притежаваше излъчване на тиха сила и полезност. Тя беше се присъединила чрез труден компромис към този вид живот, и се държеше със спокойно достойнство. Търпението й тактично упрекваше Лесса за нейната капризност и дребни проблеми. От всички жени, които Лесса беше срещала в Уейра (доколкото драконовите ездачи изобщо й позволяваха де се среща с жени), тя уважаваше най-много Манора. Някакъв инстинкт у Лесса й подсказваше, че тя надали ще бъде някога в свободни или приятелски отношения с която и да е от жените в Уейра. Нейните внимателно поддържани в рамките на формалността отношения с Манора обаче не само я задоволяваха, но и я удовлетворяваха.