	Те се отдалечиха от тунелите, навлизайки в една акациева горичка близо до ръба на Черния корниз, където спряха да пренощуват. Разтовариха багажа си и хапнаха набързо. После се увиха в пелерини и одеала и се приготвиха за сън. На върха на планината беше студено и вятърът се блъскаше в тях на резки пориви. Някъде отдалеч Рен чуваше тътена на Килешан и виждаше заревото от неговите огнени отблясъци през мъглата. Земята отново се разтресе. Това беше една бавна зловеща вибрация, която откъсваше големи скални късове и земя и ги запокитваше надолу, карайки дърветата да се люлеят, а листата да шепнат като уплашени деца.