	Пред погледа му стоеше, не, „плуваше“ най-красивата жена, която беше виждал в скапания си живот — блондинката, заради която Реймънд Чандлър веднъж беше писал, че епископът би избил с шут витража в църквата. Жената на живота му — обвита в едно видение, за което той едва смееше да мечтае. Анди стоеше там и слюнните му жлези работеха с бясна скорост, защото нямаше просто какво друго да правят.  Той беше влюбен — за пореден път. Не знаеше, че щеше да му бъде и за последен.