	Тримата другари бавно и предпазливо се приближаваха към селото, без да губят от поглед палисадата, очертанията на която се различаваха слабо в нощта. Индианецът вървеше напред. От време на време той спираше, надигаше се на пръсти, оглеждаше се наоколо и след това продължаваше пътя си, като се плъзгаше по тревата като змия.