	— _Vai, vai, los monstros pubes, tre cannits en founs!_ — крещеше зъбатият главен готвач на младите съдомиячи. Още не беше забелязал Джейк, за разлика от едното момче — котарака. Той присви уши към главата си и засъска. Без да се колебае, младият стрелец хвърли оризията, която държеше в дясната си ръка. Тя звънна в изпълнения с пара въздух и сряза шията на човека-котка с такава лекота, сякаш беше нагорещен нож, потъващ в масло. Отделената от туловището глава цопна в умивалника сред фонтан от пръски, а зелените й очи продължаваха да блестят.