	През тая нощ Алексей някак особено отслабна. Той дори не се опита да дъвче борова кора, запас от която носеше в пазвата си: С труд се надигна от земята, сякаш тялото му се бе залепило за нея през нощта. Без да отърсва от комбинезона, от брадата и мустаците си замръзналия по тях лед, той почна да се катери по стената на ямата. Но ръцете безсилно се плъзгаха по замръзналия през нощта пясък. Опита се отново и отново да излезе, но всеки път се смъкваше на дъното на ямата. Всеки път опитите му ставаха по-слаби. Най-после с ужас се убеди, че без чужда помощ няма да може да излезе. Тая мисъл още веднъж го накара да се покатери по плъзгавата стена. Направи само няколко движения и се плъзна, безсилен и немощен.