	От устата ми излезе малко слюнка и колкото и да е невероятно, една риба изскочи от езерото и се опита да я улови. При залез слънце рибите скачат по какво ли не — сигурно в угасващата светлина има нещо, което ги побърква. Рибата цамбурна във водата на два метра от брега, разплиска сребриста вълна около себе си и всичко изчезна: вкусът в устата ми, размитото лице на удавеното негърче, чието име почти със сигурност е било Тидуел.