	Моарейн запази лицето си гладко, не позволи ръцете й да се стиснат в юмруци, но нищо не можеше да направи срещу червенината, избила на бузите й. Това съжалително-насмешливо мръщене, сякаш още си беше Посветена… Каляване й трябвало, тъй ли? Какво пък, може и да й трябваше, но все пак… И да обсъжда така всички тези интимни неща!