	В Полша, през зимата на 1942-а, един евреин просто нямаше къде да избяга. Седмици наред се скитах из гората северно и западно от Лодз. Кракът ми в крайна сметка спря да кърви, но инфекцията беше неизбежна. Увих го с мъх, превързах го с парцали и продължих да се мъкна. Дългите резки на хълбока ми и дясното бедро пулсираха с дни, но скоро се покриха с коричка. Крадях храна от фермите, странях от пътищата и избягвах няколкото групи полски партизани, които действаха в тези гори. Партизаните биха застреляли евреин толкова бързо, колкото и германците.