	Зад или по-скоро над селото имаше няколко мизерни ниви, а после следваше гората, в която дълбоко се врязваше пътят, по който трябваше да вървим. Тук-там дърветата отстъпваха назад, за да направят място на малки, алпийски тип ливади, по които пасяха няколко коня, говеда, кози и овце. Потъналото в тишина село зад нас и тези ливади с животни излъчваха спокойствие, което изобщо не съответстваше на целта на идването ни, както и на обстоятелството, че Ругова беше изходната точка за толкова много престъпления.