	Докато онези се пощеха, умуваха, караха се и сдобряваха, аз и още няколкостотин кибици ги гледахме от клоните на близките дървета. Право да си кажа, нищо не разбирах от цялата тази дандания, но гледах с интерес. „Както и да се заяждат — казах си — все накрая нещо ще измислят“.