	Коглин от своя страна също правеше всичко възможно, за да помогне на Уокър в битката, която бе предприел. Също като ловната котка, той го държеше под око, но от по-голямо разстояние, защото се боеше, че Уокър няма да приеме по-голяма близост или по-продължително общуване. Между двамата продължаваше да има известен антагонизъм, който не можеше да бъде разсеян. Те и двамата с усилие понасяха присъствието на другия повече от няколко минути. Коглин даваше каквито може съвети, смесваше прахове и билки по искане на Уокър, правеше мехлеми и лекарства, предлагаше магически процедури, които според него биха могли да помогнат. Но най-важното, вдъхваше му колкото може кураж, че ще се намери противоотрова.