	Тя седеше с кръстосани нозе на плетената рогозка в центъра на килията, ефирната й кестенява коса бе влажна и разчорлена, а очите й бяха затворени. Кайлин крачеше наблизо, извисявайки се в мрака, като главата й почти докосваше тавана. Ботушите й кънтяха кухо по каменния под. Тя говореше нещо, ала гласът й звучеше хипнотизиращо и Кайку едва чуваше думите, обаче за сметка на това значенията им се врязваха ярко в съзнанието й.