	Като хвъркане на птица овчарят Сокол се олюля над пламналия буен огън и се свлече в краката на Бърдоква. Нерешително като дете той протегна длан към широкия меч на госта, поглади студения му метал благоговейно и задъхан от вълнение едва успя да каже: