	— Чух разговор, разговор между момичетата. Говореха си, ами говореха си, че три от Сестрите били изпратени извън Двореца доста отдавна, което можело да означава единствено, че са намерили някой с дарба. Нов. През всичките години, откакто съм тук, нито веднъж не съм видяла да пристига нов. — Тя отново облиза устните си. — Ами, аз съм… искам да кажа… Надявам се да бъда следващата в списъка. А щом получа кръщението си, ще трябва да ми бъде даден някой нов. — Тя стисна ръце една в друга. — Толкова ми се иска да бъда Сестра. С такова усърдие учих и работих. Чаках и чаках. И през цялото това време не се появи нито един нов. Прости ми, Сестро, но не мога да сдържа вълнението си. Толкова се надявам, че ще съм достойна. Затова… да, наистина гледах портата, надявайки се да го видя да влиза.