	Изведнъж едно проблясване в замаяната му глава го накара да побеснее. Той се сети кой беше младежът с брадата, Това беше онзи, който беше стрелял по него в самолета! Ах, как сляпо е вярван той на онзи мошеник Пенри Пуалди. Той е бил от някое чуждо разузнаване, натоварен със задачата да го унищожи. Атомният пират се мяташе, крещеше и блъскаше всичко наоколо, хвърляше, трошеше и риташе останките от двореца си, изпаднал в безсилна ярост, не ярост, а лудост. Устата му бълваха псувни и проклятия по адрес на всички хора, съжалявайки, че не е могъл да ги унищожи заедно с проклетата Земя; пяна се показа на устните му, а той продължаваше да реве като ранен звяр.