	А предпоследния генсек измъкват направо от смъртния одър, за да го покажат на съмняващия се народ, който за съжаление слушал нелепите, разпространявани от врага слухове за здравето „на поредния верен ленинец“. Но нещастният Константин Устинович, който само с усмивка е убедил народа, че се чувства отлично, за голямо изумление на всички умира още на другия ден, за да финализира блестящата поредица на „московските погребения“.