	— Добре — отвърна един от мъжете. Имаше побеляла брада и дълга до раменете бяла коса, съвсем чиста и къдрава. Той се изправи и останалите последваха примера му… и Корбел беше дълбоко впечатлен от тяхната физика и достойнството, с което се държаха. Не приличаха на роби, дори поклона бе само форма на поздрав. Корбел се запита, какво ли щеше да стане, ако се бе поклонил по същия начин в онзи далечен ден, когато Момчетата го откриха в Сараш-Зилиш. Сигурно щяха да го сметнат за беглец и да го убият.