	Отново град от буци земя се стовари върху него. Мат се обърна уплашено. С крайчеца на очите си видя Цурпа. Само с кожена препаска върху себе си тичаше към земния насип, зад който крещеше синът й. Отпуснатите й гърди се мятаха насам-натам при всяка крачка и тя протегна ръце, сякаш можеше да улови Радаан. Горе на брега, на сигурния скален терен Мат видя ужасените лица на другите. Зорбан държеше в ръцете си наметката на Цурпа.