	— Тези три часа правят осем години непрекъснато седене пред телевизора. Ще ги извадим от останалите 23, ще останат 15. Но и това време още не е свободно за заниманията, присъщи само на човека. Човешката мисъл е инертна. Тя не може рязко да превключва от едно на друго. Известно време мисълта анализира получената информация. Общо взето, средностатистическият човек за целия си живот се замисля над Мирозданието едва 15–20 минути. Някой въобще нито веднъж не се замисля за това, друг — размишлява в продължение на няколко години. Всеки сам за себе си може да определи, като анализира изживените години. Всеки човек е индивидуален — той е по-значим, отколкото всички галактики, взети заедно, защото е способен да ги сътворява. Но всеки човек е частица на човешката общност, която е единен организъм, единна същност. Попадайки в капана на технократната зависимост, великата същност на Вселената се затваря в самата себе си, губи истинската си свобода, става зависима, включва механизма на самоунищожение.