	Загрижеността на сърби и гърци за своето „сигурно наследство“ в Македония при сегашната фаза на реформеното дело ни напомня тяхната неприятна изненада при оповестяването на мюрцщегската програма преди 4 години и завземането им да наваксат „изгубеното време“ чрез четнишки терор. Английското предложение, което е решителен етап към автономията, не можеше и сега да не се схване от сърби и от гърци като сериозна опасност за техните македонски тежнения, понеже Македония и нейното население нямат друго значение за Сърбия и Гърция освен като обект за разширение на техните граници. Отрицателното отношение на сърбите към предложението на Грея се изрази в привидно равнодушие, в многозначително спотайване; от друга страна, обаче се туриха в действие всички задкулисни средства от страна на сръбската дипломация за компрометиране на предложението. Гърците, наопаки отстояват много по-непресторено и открито своето становище, еднакво със сръбското. Те не крият своето недоволство от Англия, която коренно е изменила своята политика на Близкия изток и от противница на Санстефанска България при Биконсфилда сега се явявала най-ревнива изразителка на „панбългарските замисли“. Те отхвърлят категорично предложението на Грея като „несъстоятелно“ и предпочитайки от двете зла по-малкото — се обявяват за руския реформен проект.