	Много месеци пътувал Вонкар на запад, към дома. През, цялото време въображението му работело неспирно и трупало все нови и нови образи за митичния Тир Аслийн — един от друг по-приказни и недосегаеми. Той дълго мислел за своите приключения и за многото неща, които бил научил от различните хора по пътя, избран от неговата Съдба. Струвало му се, че чиракуването и странстването са към края си и че е дошло времето да се нарече истински войн.