	Пътят беше много по-труден, отколкото изглеждаше отдолу. На моменти пътеката ставаше толкова тясна, че клоните на нискостеблените борове полягаха към краката й и тя с голяма мъка водеше коня напред но козята пътека. Растенията, които се виеха по скалите, не бяха нежните, грижливо пазени украшения на градските домове. Тези дървета всеки ден трябваше да се борят за живота си и отказваха дори да се извият, камо ли да направят място на някой човек.