	Една сутрин не чух обичайното прещракване на ключа. Изправих се в леглото и погледнах вратата. Беше открехната. Облякох се и излязох. Очаквах нещо ново, особено, но видях само разкривените стълби, по които се бях качил. Слязох долу и застанах на вратата на кооперацията. Погледнах спирката на трамвая и си спомних, че имам работа, която не съм свършил, че имам близки и приятели, които може би се тревожат за мен. Може би…