	В паметта му изплува лицето на неговата покойна жена. Където и да е тя сега, скоро ще отиде при нея. Не! Това са празни приказки! Нищо няма след живота, както няма нищо и преди това. Само забрава… а след пълноценния живот един човек от Висшия стандарт би трябвало да се примири със забравата. Но той не можеше. Не искаше да умре. И мисълта за смъртта дори го ужасяваше… ако трябва да бъде честен поне със себе си.