	Затова се отпусна обратно във водата и заплува към калъфа. Кутията подскачаше на повърхността малко пред нея, носена от течението, което се засилваше заради притока на вода. С няколко загребвания Анана стигна до калъфа. Пръстите й се затвориха върху дръжката и тя загреба обратно към брега. Дълбочината на водата тук беше над ръста й, но не се налагаше да стъпва на крака. Отново се вкопчи в гъстата трева, захапа дръжката, за да освободи и другата си ръка и пак за пореден път запълзя нагоре.