	— Ух! Колко неприятно! Знам много добре какво е да си беден. У дома и ние сме бедни — и татко, и мама, и всички. Татко се нарича капитан Фаншоу. Той е офицер на половин заплата, но от благородническо потекло, а някои от роднините ни са видни личности; но моят чичо и кръстник Дьо Босампие, който живее във Франция, е единственият, дето ни помага. Той плаща за образованието на нас, момичетата. Имам пет сестри и трима братя. Малко по малко ще се омъжим — за по-възрастни господа, предполагам, със суха пара. С това се занимават татко и мама. Сестра ми Огъста сега е омъжена за един, на вид много по-стар от татко. Огъста е много красива — не моя тим, а тъмнокоса. Съпругът й мистър Дейвис, е боледувал от жълта треска в Индия и все още е жълт като лимон, обаче е богат и Огъста си има собствен екипаж и свои слуги и всички намираме, че се е подредила много добре. Да, това е по-приятно, отколкото „да си изкарваш прехраната“, както казвате. Всъщност вие умна ли сте?