	Сякаш нямаше част от нея да е останала недокосната, но милувките още не се доближаваха до скута й. Той сякаш отдаваше почести на тялото й само с ръцете си, без сексуалната настойчивост, която винаги бе участвала в страстното им любене. Фийби усети, че се унася в пурпурната мъглявина зад затворените си клепачи. Беше в тялото си и същевременно извън него. Всяко докосване увеличаваше чувството за нереалност, за откъсване от всичко веществено и приземено.