	Щом изгря слънцето, аз станах и отидох на прозореца. Хенсъм още стоеше на върха на чинара, но висеше така, сякаш можеше да се изхлузи и да тупне всеки миг долу. Точно тогава чух, че тате стана и започна да се облича. Навлякох си дрехите, колкото може по-бърже, и излязох подир него в задния двор.