	Меир Лански — хилав, дребен, необщителен, с изпито лице, с вид на вечно гладуващ човек, с трогателна жажда за знания. Знания, с които да напои пустинята на живота си, в която единствен оазис ще остане семейното огнище, грижливо пазено. Очите му са черни като косите, големите му уши са клепнали. Пронизващият му поглед прониква в събеседника и той престава да забелязва масивния нос срещу себе си, матовия тен, а вижда само дебелата долна устна, която леко потреперва, докато се отронват скъпернически няколко думи.