	Уба и Айла кимнаха, а младата жена взе драгоценната реликва и я мушна в целебната си торба. В деня, когато я направиха знахарката, Иза й беше дала торбата си от кожа на видра и тази торба още й напомняше за онази, която Креб бе изгорил. Айла посегна към амулета си и попипа за петия предмет, който вече носеше в него — парченце черен манганов двуокис, скътан в мъничката торбичка редом с трите сраснали отломки железен пирит, боядисания в червено овал от мамутски бивен, вкаменилия отпечатък от охлюв и бучката червена охра.