	Отец Виченцо ни се стори по-сериозен и несговорчив от всякога. Не беше спал добре. Торбичките под очите му висяха натежали на бузите и му предаваха печален вид. И донякъде вината за плачевното му състояние беше моя. Предния следобед, докато отец Ториани и папа Александър се срещаха в Рим зад гърба ми, Бандело и аз — скромният раб Божи, разговаряхме какво означава това, че двама катари са проникнали в общността ни. Милано — обясних му аз — е атакуван от силите на злото, както никога досега през последните сто години. Всичките ми източници го потвърждават. В началото абатът ме погледна с недоумение, сякаш се съмняваше, че човек, дошъл наскоро, би могъл да разбере проблемите на епархията му, но докато му излагах своите аргументи, той промени мнението си.