	Приклекнали под едно от дърветата със сребърни листа, те видяха как лодката забави ход и носът й спря до пирамидата. Някаква набита, но пъргава фигура скочи и я привърза към кея. После взе да се върти на едно място, вдигнала горната си част така, сякаш души въздуха. Онова, което Пол видя ясно на светлината на фара, го накара да трепне. Лъскавата кожа и издължената муцуна на съществото бяха по-скоро животински, отколкото човешки.