	— По-бавно — извика момчето — Така не те разбирам. Спътникът му го разбра и започна разказа си отначало, но вече говореше бавно, като натъртваше на всяка дума и я подкрепяше с жестове. Долф го слушаше с изострено внимание. Улавяше доста изрази. Та това беше среднонидерландски. „Нещо като средновековен нидерландски — сети се момчето — А като говорят бавно, се разбира почти всичко.“