	Този път не призова в мрака зад клепачите си своето тяло, а цялата тази стая. Разбира се, тя продължаваше да е централният елемент в нея, Господи, естествено — Джеси Мъхаут Бърлингейм, все още на прага на четиридесетте, все още доста стегната с размерите си един и седемдесет на петдесет и шест килограма, сиви очи, червеникавокестенява коса (сивеещите кичури, които бяха започнали да се появяват още преди пет години, заличаваше с оцветяващ шампоан и бе почти сигурна, че Джералд не е забелязал). Джеси Мъхаут Бърлингейм, която бе забъркала тази каша, без много-много да е наясно как и защо. Джеси Мъхаут Бърлингейм, понастоящем вероятно вдовица на Джералд и все още ничия майка, вързана като добиче за това проклето легло с два чифта полицейски белезници.