	Той пропусна да се поклони, преди да я освободи от присъствието си, но тя изобщо не помисли да го нахока. Не мислеше и да се оставя да я хване Търсачът. Каквото и да й струваше, за да го спре. Стигнала бе до това решение още преди да освободи Бетамин. Напълни чашката с ябълковата ракия до ръба, решена този път така да се напие, че да не може да мисли, но вместо да го направи само се взря в тъмната течност, без да отпие една капка. Каквото и да й струваше! Светлина милостива, с нищо не беше по-добра от Бетамин! Но това, че го разбираше, не променяше нищо. Каквото и да й струваше.