	Първият етап от пътуването мина доста спокойно. Крайцерът приличаше на голяма гробница, голата метална палуба и сивкавите стени отразяваха бледото аварийно осветление и лъчите на фенерчетата в ръцете им. Но поне коридорите не бяха задръстени с боклуци и отломки. Преминаха покрай различни помещения, някои от тях бяха толкова големи, че лъчите на фенерчетата се топяха в тъмнината, а стъпките им отекваха зловещо в далечните стени и тавани. Повечето зали бяха пълни с неизползвано оборудване и прашни панели. От време на време попадаха на каюти с редици празни койки и разпилени лични вещи край тях.