	— Значи селяните е трябвало да накараш да ти коленичат, не мен. Е, сега поне няма да ти се налага да се притесняваш за такива неща. — Това си беше самата истина. Каквато и задача да имаха Айез Седай за нея, повече нямаше да й позволят да припари до властта. Изпита съжаление към нея. Не можеше да си представи тази жена да се предаде и да умре, но тя бе загубила почти всичко и желанието за живот можеше да я напусне. От друга страна, не му харесваше, че го нарича „пеликан“ и „рибешка карантия“. И какво беше още? Глупак с мозък на шаран. — Отсега нататък ще се грижиш само дали ботушите ми са излъскани и леглото — оправено.