	Прословутата люлката на материалната вселена, сякаш го тресна с мокър парцал по главите! Толкова голямо бе разочарованието му! Наистина не беше нито тъмно, нито светло, а съвсем като в миговете преди зазоряване, когато тъмнината ражда светлина. Но нямаше вакуум от свръхналягане?! Наоколо не кипяха бесни вихри от магнитни флуиди и буйни астрални въртопи?! Не се мяркаха и никакви съществителни във форма на глаголи, обърнати към себе си! Нито пък се чуваше зловещият шум от пляскане с една ръка…