	Седем месеца ядяхме риба, раци и пихме дъждовна вода. Капитанът бълнуваше и млатеше насън пясъка с юмруци. Четири месеца мълча, вероятно пресмятайки изгубеното. Бях достатъчно благороден да не му изтъкна, че го бях предупредил. Страхувах се да не се обеси на златните си вериги. Но той се оказа по-голям оптимист, отколкото го мислех.