	Роксолана неволно трепна, когато видя този човек в червен кунтуш* със златни копчета, с добре гледано лице, с огнени очи. Байда! Все едно онзи същият неразумен казак, който загина преди десет години заради нейното още по-голямо неблагоразумие. Каква прилика! Само че този е по-стар и с твърде богато облекло, а и погледът му е някак си лукав, та дори е неприятно да го гледаш. Затова след като превъзмогна първия трепет на сърцето си, султанката вече не пречеше на евнусите да издевателствуват над ясно-велможния пришълец, давайки му възможност да изпие докрай чашата на унижението и позора, които очакват всеки продажник.