	Объркването сякаш нарастваше и за миг тя видя истинския му лик, онзи, който той обикновено прикриваше тъй добре — лика на безнадеждното отчаяние, на животно, уловено в капан, неспособно да схване механизма му и да се изтръгне от него. После мускулите заработиха, започнаха да се свиват под кожата, устата безсилно затрепери, а адамовата ябълка заподскача.