	Доста късно Джанвърт започна да осъзнава, че документите, на които се бе натъкнал и прочел, са били далеч по-опасни отколкото бе предполагал в началото и че другата алтернатива — в случай че бе отказал да постъпи на работа в Агенцията — щеше да е кротък отдих на дъното на някое затънтено тресавище. Никога не бе участвал в „заблатяването“, както го наричаха ветераните в агенцията, но знаеше със сигурност, че и такива неща се случват — от време на време.