	Влязоха в малка стая с покрити с гетинакс стени — на Татарски му заприлича на съблекалня пред спортна зала. И наистина си беше съблекалня, ако се съдеше по шкафчетата покрай стените и двете сака, окачени на закачалки. Едното май беше на Саша Бло, но Татарски не беше съвсем сигурен — Саша Бло имаше много и най-различни сака. В съблекалнята имаше втора врата — тъмна дървена врата със златна табелка, на която бе гравирана начупена линия, напомняща на зъби на трион. Татарски още от училище помнеше, че така изглежда египетският йероглиф за „бързо“. Беше го запомнил само защото навремето му се беше сторило много смешно: древните египтяни, обясняваше учителят им, правели всичко много бавно и затова късата назъбена линия, която означавала „бързо“, в надписите на най-великите и могъщи фараони ставала много дълга и дори я пишели на няколко реда, което означавало: „много, много бързо“.