	Потръпвам, когато си спомня за този момент — Алийра е’Кийрон и Мороулан е’Дриен и Пътедир и Чернопрът, замръзнали от онова, а Вийра, каквото и да правеше, във всеки случай не ги трепеше безразборно, както бях очаквал, а отгоре на всичко ония двете просто си седяха на пейката, все едно че не си заслужава да се намесват. Така се чувствам сега. Но тогава изпитах раздразнение, особено към двете копелета, дето си седяха най-невъзмутимо на свръхчовешките си богоподобни задници.