	Рената стоеше като прикована, още усещаше докосването на устните му, а Донал се затича към ръба с наклонени криле, за да улови веднага потока. Издигна се, тя засенчи очите си с длан и го проследи как се смалява — колкото сокол, после колкото врабче, накрая точица, гмурнала се в облаците. Примижа и влезе в наблюдателния пост.