	— Разбира се, Прелате — Тя се усмихна топло. — Благодаря, че си поговорихме, Вирна. Почувствах се както едно време в стаята ни, след заповедта да заспиваме. — Погледът й отскочи към купчината книжа. — А докладите? Изостават още повече.