	В следващия миг луната отново изчезна и вятърът се засили. Снежинките се впиваха в лицето на Озбърн като късчета натрошено стъкло и той се притисна още по-плътно към скалата. Площадката е реална, помисли той. На нея ще намериш опора. Незнайната сила, която те доведе дотук, сега ти предлага още един шанс. Вярвай.