	Сняг засипваше Джек, леден вятър смразяваше крайниците му, гърлото му, челото му. На няколко метра от него висеше лицето на Слоут със смръщено по познат начин чело и отворена окървавена уста. Той протягаше в бурята ключа към Джек, а ивицата мокър сняг по ръкава на кафявия му костюм се уголемяваше. Джек забеляза, че от лявата ноздра на несъразмерно малкия му нос се процежда тънка струйка кръв. Кръвясалите от болка очи на Слоут светеха в мрака.