	Скоро осъзна какво опъваше нервите и до крайност: тишината. Не се чуваше лай на койоти, нито далечен вой на вълци, не пърхаха прилепи, не шумоляха еноти, не прелитаха птици; не се долавяше дори жужене на насекоми. От опит знаеше, че липсата на звуци е сигнал за потенциална опасност. В тази пустош мъртвешката тишина означаваше тотална липса на живот — нямаше койоти и вълци, нямаше прилепи и мишки, нямаше дори насекоми. Малко живи твари прекрачваха пределите на тази оголена земя. Тук нощите бяха бездиханни и тихи като звездите.