	— В интерес на истината не — обади се Маринвил, докато пресмяташе наум колко биха се бръкнали за подобно парче в някое от мъничките антикварни магазинчета в Сохо. Отвори двойната врата на барчето, колкото да се увери, че е добре заредено. При това с добра стока — не от най-скъпото, но все качествено. Затова и побърза да затвори: бутилките, наредени по рафтовете, го предизвикваха много по-неустоимо от шишето „Джим Бийм“, което си беше свил от „Бухала“.