	Едуард никога не споделяше информация, освен, ако не бе принуден. Беше твърде услужлив. Нещо се мътеше. Познавайки го, най-вероятно ставаше дума за нещо неприятно. Безследно изчезващи ликантропи. Звучеше като игра, на която Едуард би се наслаждавал. Но по някаква причина не смятах, че е той. Обичаше да получава признание за убийствата си, стига полицията да не можеше да ги свърже директно с него.