	Но как, за Бога? Време за мислене нямаше, защото на Боумън не му оставаха повече от десет-петнайсет секунди да бъде в съзнание, преди налягането да спадне до нула. Внезапно той си спомни думите, казани от един от конструкторите на кораба, когато бяха разисквали по предохранителните системи: