	— Благодаря ви за всичко, мистър Вейл — каза Аарон, а Рой добави едно изречение и после започна да се смее и продължи да се смее, докато полицаят го изведе през вратата. Вейл чуваше как смехът ехти в коридора. И години след това, в тишината на нощта, той щеше да си спомня този смях. И да чува последните думи на Стемплър: