	И се стъписа. Отличи околовръст стъпки — на убийцата сигурно! Потръгна по стъпките. И спря забъркан: по рохкавата пръст съвсем ясно личаха стъпки и от женски токове. По челото на Сотира се преплетоха бръчки — предугади нещастие. Взираше се развълнуван: стъпките идеха откъм дома! Потръгна, накъдето вървяха стъпките. Но се видя пред пробива в темелния зид на Капановия сенник.