	„Дано попадна на моя придружител, за да разбера дали е предал писмото — мислеше тя. — Ах, ако можех сега да срещна Тресилиан! Бих се доверила на неговата честност и бих му открила тайната си с риск да предизвикам гнева на Дъдли само за да избягна нови оскърбления от страна на разпасаната прислуга. Не, не се осмелявам повече да влизам в затворени стаи. Ще стоя тук и ще наблюдавам. Сред толкова хора все ще се намери някой с добро сърце, който да ме разбере и да ме съжали.“