	Приготви се да се спусне в клисурата, както го бе сторила по-предишната нощ. Две отминали нощи… струваха й се цяла вечност. Мъглата отново стигаше досами ръба, правейки още по-опасно спускането. Лудост бе да рискува живота си, за да открие мъртвото тяло на Глен в мрака. Но животът й не значеше нищо, както и преди няколко часа. Трябваше да го намери… да докосне раните му, да почувства замрялото му сърце и хладната кожа. Трябваше да е сигурна, че вече нищо не може да му помогне. Инак никога не ще намери покой.