	И непознатият тръгна напред, проправяйки си път сред любопитната тълпа. Адриано, все така с отворена уста, се загледа в него. Това беше необикновен човек: висок и як, с памучна риза, стигаща до нозете му, и с дълга коса, прибрана под вълнена шапка. С него вървеше едно подплашено момченце, което нямаше повече от дванайсет-тринайсет години и изглеждаше много впечатлено от близостта на мъртвеца.