	Събудиха се или по-точно бяха събудени сутринта. Сигналът на Хърм: „Тревога! Идват! Тревога!“, ги удари като камък захвърлен от прашка. Само след миг хората бяха на крака, готови за сражение или бягство. Ужасният вопъл нарастваше над лагуната и те разбраха, че враговете са близо. „А-а-о-о-ъ, а-о-о-ъ, а-о-о-ъ!“ Ридаещият глас звучеше от всички страни. Сега островчето вече не им изглеждаше безопасно убежище. Короните на палмите заплашително зашумяха, водата наоколо стана сива и се набръчка от леки вълни, а развалините на гигантските здания сякаш се придвижиха плътно към тях и надвиснаха над главите им.