	Професорът хвърли разсеян поглед на влезлите в стаята му офицери. Беше сам в предната стая, седеше в количката до купа с книги, както го бяха оставили снощи и отпиваше чай. Погледът му се плъзна по книгите, после се зарея встрани. Спомни си откъсът, който бе прочел в една от тях през нощта… за това как да се подготвят жертвоприношенията за някакво божество, чието име се състоеше от труднопроизносима последователност от съгласни. Потрепери при спомена за онова, което трябваше да бъде поднесено в жертва и как точно би трябвало да бъде приготвено. Как са могли на времето да четат подобни умопобъркани…