	Кръгла по форма, направена от сплетени тръстикови стебла, колибата нямаше огнище и обитателите бяха наклали огън насред пръстения под. В сламения покрив над импровизираното огнище зееше дупка, която по-скоро пропускаше дъжда, отколкото служеше за комин. Суровите лозови клонки горяха с пукот и искри. Макар лененото платно, което затваряше входа да бе дръпнато, въздухът в колибата тежеше от миризмата на горящо дърво, супа и смрад на мокри овце, останала още от летните обитатели.