	Благодариш на стареца и тръгваш накъдето те е упътил. Но само след десетина минути Барк спира като вкаменен и заема ловджийска стойка. Ти също застиваш и напрягаш слух. Не, нищо не чуваш. Вече се готвиш да тръгнеш отново, когато някъде от храсталака пред теб долитат тихи гласове.