	Те започнаха да се събират първо по общежитията, говореха оживено сред гъстите облаци цигарен дим като всички студенти и като всички студенти съчетаваха в себе си идеализъм и страст. Към полунощ те започнаха да се събират на по-големи групи. Очертаха се водачи, и като такива те изпитаха необходимост да отведат съмишлениците си някъде. Когато тълпите излязоха навън, водачите на отделните по-малки групи се срещнаха и започнаха да разговарят. Те излъчиха нови, общи лидери и така възникна структура, подобна на политическата или военната йерархия. Тя продължи да поглъща други по-малки групички, докато накрая се оформи една голяма група от около хиляда и петстотин студенти с шестима водачи. Навсякъде по света студентите са най-активната част от обществото и китайската академична младеж не правеше изключение. Някои от момчетата се бяха присъединили, за да се срещнат с момичета — друга универсална мотивация за студентите, но като цяло обединяващият фактор бе гневът за това, което бе сполетяло войниците и страната им, и най-вече гневът, породен от лъжите на държавната телевизия. Тези лъжи бяха опровергани ясно и категорично от фактите, които младежите бяха видели в Интернет — източник, на който вече бяха свикнали да се доверяват.