	Щеше. Още докато си задаваше този въпрос, две фигури слязоха по стъпалата на клуба и се спряха на тротоара. Едната беше на лорд Емсуърт, без шапка. Другата — и при вида й обикновено дисциплинираното сърце на Смит хвърли спазматичен къч — бе същото онова момиче, пленило мислите му. Тя стоеше там все тъй синеока, русокоса и неописуемо очарователна и свежа.