	Няма да се спирам по-подробно на „Морският ястреб“, тъй като този иначе хубав роман повтаря в общи линии мотивите и образите от „Капитан Блъд“, Сър Оливър Тресилиън по-специално, бъдещият пиратски водач, напомня до голяма степен лекаря каторжник. Същата физическа привлекателност, силна воля, смелост, интелигентност и находчивост: Морският ястреб превъзхожда околните и се отличава от тях със своя тип морал и своите принципи — съвсем като Блъд. Историческият момент пак е точно фиксиран — действието се развива няколко години след прочутата битка на английския военен флот с Великата армада на католическа Испания. От сюжетна и познавателна гледна точка идеята на Сабатини да се занимае в този роман с друг клан на морските разбойници — арабските корсари, разширява обсега на творчеството му, обогатява погледа на младите читатели върху света и историята. „Морският ястреб“ е мощна, наситена с енергия и приключения книга. И все пак (за това стана дума и преди) трябва много да се мисли за доброто и лошото, за техния съвременен смисъл, когато се четат такива произведения. Те удовлетворяват несъмнено вечния стремеж на момчето и юношата да изживее наяве или поне във въображението си бурни приключения, да предизвика възхищение, да възстанови потъпканата справедливост. Но към проблема за средствата, чрез които се постига всяко нещо, за неговата цена, трябва да се отнасяме много трезво — Сабатини не съумява да оправдае докрай кръвопролитията, излишните жертви в своите романи. Невинните умират наравно с виновните. Вярно, такава е често логиката на самия живот, но на нас поне ще ни стане ясно, че Питър Блъд и Оливър Тресилиън не са напълно положителни образи. (Крайният резултат от една творба често се разминава с намеренията на автора.) Обърнете внимание и на друг един образ от „Морският ястреб“ — Лайонел, брата на сър Оливър. По душа не е лош, но е страхлив и слабоволев. Проследите ли внимателно поведението му, ще видите колко лесно такъв човек става предател и престъпник.