	Градът! Колко далеко бе останал градът в паметта на Дона — дори образът на родната й майка бе избледнял. Чуваше тя за своите близки — живи са и здрави, но нито един път не пожела да ги види. Живи са и здрави — това стигаше. Тя беше тук, пуснала бе дълбок корен, тук беше гробът на Велко, гробът на рожбата й — къде другаде можеше да отиде тя?