	— Стой там! — Изведнъж осъзна къде си е пъхнал пръстите и ги дръпна като опарен. Успя обаче да запази гласа си твърд. — Там стой! — Отстъпи от нея и я изгледа толкова твърдо, че и каменна стена можеше да разбие. Можеше да разбере защо ревността на Файле беше като облак, изпълнил ноздрите му, но защо, защо, защо тя сега миришеше по-болезнено, отколкото преди?