	За пръв път от много време, Кирил се почувства поласкан, че някой се е загрижил за него. Пък и съученикът му беше прав в едно, синът му Боян, след два месеца навършваше петнадесет години, след три  щеше да кандидатства във ВУЗ. А баща му бъхтеше за жълти стотинки като пазач в строителен обект. Денем си докарваше пак на същия строеж по нещо допълнително. А гледай приятелят му докъде се беше издигнал! Караше мерцедес S 600, беше редовен клиент на модните бутици, обувките му май че бяха италиански, а не от изкуствена кожа и с изядени подметки като неговите.