	Джоуи се надяваше, че няма да завали по време на службите в църквата и край гроба. Докато вървеше към колата си, зърна как капакът на багажника внезапно се открехна с десетина сантиметра. Отвътре към него вяло се протегна една слаба ръка, сякаш с отчаяние, умолявайки. Ръка на жена. Палецът беше счупен и висеше под странен ъгъл, от изтръгнатите нокти капеше кръв. Ашървил сякаш попадна в мрежата на черна магия. Вятърът замря. Облаците, които нахлуваха от северозапад, изведнъж се спряха неподвижни и небето заприлича на подземния таван на ада. Всичко беше безжизнено. Възцари се тишина. Джоуи се вцепени от ужас. Помръдваше само ръката, живееше само ръката и в света, превърнал се в каменен, значение имаше само покъртителният жест за спасение.