	Мая се беше много добре настанила в дупката на едно дърво. Там беше безопасно и сухо, а през нощта топло, защото цял ден слънцето грееше през отвора. Една заран, съвсем рано, тя чу кълвача да чука по дънера на дървото и бързо се скри. Защото за едно малко насекомо, което се крие в дървото, да чуе кълвача да чука е толкова страшно, както за нас да чуем разбойник като троши прозорците ни. Ала нощем тя беше спокойна, никой не я дебнеше във високото й скривалище.