	— И все пак е истина. Не можеш да я скриеш от мен. Не се безпокоя за себе си — ще се отърва от болките. За теб се тревожа. Защото винаги се оказваш в по-лоша ситуация, отколкото заслужаваш, Мишел — не, не, ти си _Жан-Пиер_, не бива да забравям това… И все пак се безпокоя. Това място, това разкошно жилище, това _внимание_. Страхувам се, че ще платиш твърде скъпо за това, мили мой.