	— Предполагам — той вдигна рунтавите си вежди, — искаш да се откажеш от частта, в която моите очи са вързани? — Шегуваше се, разбира се. Не можеше да не се шегува. — Както искаш, Нана. Отсега нататък — само на достатъчно светло.