	— Повярвайте ми, госпожице Мериън — продължи лицемерът, — аз ясно съзнавам положението си тук. Знам, че на мене не може да се гледа другояче освен като на натрапник. Макар че е истинско удоволствие да се ползувам от гостоприемството на благородния ви дом, аз с радост бих се отказал от това щастие, стига то да бъде в съгласие с дълга ми към нашия крал — който, естествено, стои над всичко друго.