	Освен това от кореспонденцията ставаше ясно, че Лисицин е отпътувал от Екатеринбург през нощта на 16 срещу 17 февруари, т.е. присъствал е на разстрела на царското семейство, а после толкова е бързал да замине, че не е успял дори да оформи някакви документи, получени от Юровски, или най-вероятно в бързането просто е забравил за тях. Какво го е накарало толкова спешно да замине? Какво е откарвал със себе си? На тези въпроси може да се отговори с голяма вероятност: той е откарвал някакви царски ценности. Съвсем очевидно е и това, че Лисицин едва ли не от 1918 година лично се е занимавал с търсене на царските съкровища. Изглежда този обект номер 17 е представлявал някакъв филиал на Държавното хранилище, където са се пазели ценности и документи, чийто анализ е правил Лисицин. А кои са били неговите тайнствени „източници“? Защо са го смятали за незаменим? От кореспонденцията между Лисицин и ръководството личи, че на обекта с някакви хора е работел и знаменитият Артузов — началникът на секретно-политическия отдел на ВЧК-ОГПУ. Значи той също е бил включен в търсенето на съкровищата, или пък е изпълнявал заедно с Лисицин други задачи? Може би „обект 17“ е знаменитата секретна лаборатория, в която са се правели фалшиви чужди банкноти и паспорти? Не, не може да бъде. Има ли някъде разшифровка на предвоенните секретни „точки“ на НКВД? Сигурно в общата картотека има разшифровка на „пощенските кутии“?