	Отхвърляйки остатъците от отвращение, тя сложи ръка върху главата му и усети коса — копринена, като на бебе — и черупката на черепа му под нея. Той не беше станал по-нежен от последния път, когато я държеше в прегръдките си. Ала отчаянието я беше научило на изящното изкуство да изцеди кръв от камък; с времето тя щеше да добие любов от това отвратително нещо или да разбере как да направи това.