	Осем дни бяха минали от деня, в който се бяхме запознали с нашия клиент и той със завидна упоритост звънеше по телефона всеки ден ту от хотела, ту от Пеориа. Видно бе, че осемте дни не са му помогнали да преодолее болката. Носеше същия сив костюм, или негово копие, но бе сменил ризата и вратовръзката си. Лицето му бе със землист цвят. Когато окачвах палтото му, забелязах, че е загубил доста килограми. Той не каза нищо и реших, че не ме е чул, но когато седна в приемната, в креслото за клиенти, ми се извини: