	Къде ли беше Азра? Откакто говориха, бяха минали трийсет и седем минути. Арабинът с прякора Синия закъсняваше с трийсет и две минути! Евън погледна часовника си за единайсети път и изпсува тихо и ядосано, с което даде воля на безсилието и гнева си. Трябваше да се поразмърда, да направи нещо! Да разбере къде е Азра, защото без него не можеше да заложи капан на Махди. Човекът на Махди нямаше да се разкрие пред непознат. Евън беше толкова близко! И всъщност толкова далече!