	Миреле присви устни, но само за миг — после тръсна глава и се извърна, а по бузите й изби руменина. Цялото внимание на Брин сякаш изведнъж бе погълнато от един червенокрил ястреб, кръжащ вляво от тях. Дори един храбър мъж като него можеше да съобрази кога трябва да прояви дискретност. Свил криле, ястребът внезапно се спусна към невидима плячка някъде зад пояса съсухрен кожолист. Егвийн се чувстваше точно по същия начин — спускаше се към цели, които не можеше да види, с надеждата, че е избрала най-подходящата, с надеждата, че там, накъдето се спуска, все трябва да има плячка.