	Лойя Ивер бе замръзнала на място с притиснати към слепоочията тънки пръсти. Разбира се, не чуваше какво говорят Ритор и Торн. Вълшебниците, без нито едно заклинание, бяха се обвили в непроницаема звукова стена. Дори само това бе способно да стресне до смърт кой да е от присъстващите. Кланът на Въздуха се стараеше да не враждува с никой, а Ритор отбягваше светските мероприятия на Лойя по съвсем други причини, отколкото поради нежеланието да се среща по забави с противниците си лице в лице. Главната Котка на своя клан виждаше — и Ритор, и Торн са напрегнати до краен предел, на карта е заложено всичко и играта е тръгнала да се развива без правила. Лойя подушваше убийство.