	Излишно е да се описва „съдебното заседание“. Шедид беше осъден заедно с четиримата си съвиновници на „петстотин удара и повече да не бъде видян“. Останалите бяха в основни линии оправдани, но затова че бяха от едно племе с убийците-грабители, бяха осъдени с по десет удара на пейката, не бяха изключени и робите. Тези в никой случай не искаха да се върнат в родния си край, където ги очакваше възможността още един път да бъдат продадени. Те ме попитаха за съвет и аз ги насочих към Рейс Ефендина, чието пристигане скоро се очакваше. Той се нуждаеше от хора за залавяне на ловците на роби и тъй като такалехите притежаваха славата на храбреци, аз хранех убеждението, че мъжката част от робите ще бъде наета.