	За първи път тя ме изостави!, ах, никога няма да забравя това — никога, никога, никога! Сърцето ми гореше. Казах си: „Тя беше единственото, което имах и сега си тръгна.“ В отчаянието си, извиках: „Счупи се сърце! Не искам да живея нито миг повече!“, скрих лице в ръцете си, нямаше грам утеха за мен. Но когато разтворих ръцете си, тя беше там, бяла блестяща и прекрасна, протягаща ръце към мен.