	Джустиниани изпрати да ме извикат. Той и василевсът, и двамата на коне, бяха вече при Карисиосовите порти. От двете им страни неколкостотин нобили с труд укротяваха буйните си жребци, които цвилеха и копаеха земята с копитата си. Това бяха същите онези млади мъже, които саркастично се надсмиваха над императорската реч и които играеха по цял ден на топка из Хиподрума — красиви, горди младежи, които смятаха, че е под достойнството им дори да говорят с латинците.