	Напук на всичко по високите склонове Макарън си възвърна ентусиазма. Да, може би е странен свят, но все пак планината е под него, предизвикателството на катеренето… Беше лесно изкачване, без скали или ледопади, това му даваше възможност да се наслаждава на планинския пейзаж, на чистия въздух. Само присъствието на Камила и страхът й от големите височини го свързваше с действителността. Мислеше, че ще му е неприятно да помага на тази неопитна девойка по лесните повърхности, които той самият можеше да изкачи на един крак, да я изчаква да намери къде да закрепи крака си на някой скалист наклон. Но вместо това разбра с изненада, че се чувства свързан със страха й, с това, че тя постепенно покорява всяка нова височина. Той спря на няколко метра под върха.