	Все пак — о, Боже. Това е една от ония щурави покани, написани в трето лице, като че ли всички са толкова шик, че да признаят направо, че дават прием и биха желали да отидеш, ще е все едно да нарекат дамската стая за пудрене тоалетна. Май си спомням от детството, че трябва да отговоря в същия заобиколен стил, сякаш съм измислен човек, нает от самата мен да отговаря на покани от измислени хора, наети от приятели да пращат покани. Какво да напиша?