	Докато лодката се носеше към все още далечния кораб, нашият авантюрист имаше достатъчно време да размишлява върху необикновеното положение, в което се намираше сега. Веднъж или дваж го обзе леко безпокойство и съмнение в разумността на стъпката, която предприемаше, но споменът за възвишените чувства на човека, комуто се доверяваше, не позволяваше тези опасения да вземат връх. Въпреки деликатността на положението си, когато се приближи до кораба на Корсаря, у него се разпали силно оня типичен професионален интерес, който е почти винаги буден в душата на всеки истински моряк. Идеалната симетричност на рангоута, изящните движения и форми на цялата тази грамада, носеща се като морска птица по дългите, спокойни вълни, вдигани от пасатите, и грациозният наклон на високите мачти, които се поклащаха на фона на синьото небе, оплетени от сложната мрежа на въжетата — нищо от това не убягна от погледа на човека, който не само знаеше да цени реда на един кораб, но и да се възхищава от красотата му.