	Така мислеха Карл и Гаспар, но Осару беше на друго мнение. Разбойникът би могъл да се скрие в малките джунгли, откъдето бяха минали, каза той, добавяйки, по спомени от ловджийския си опит, че колкото и да е голям, слонът може невероятно изкусно да се потули зад най-малкото прикритие; съобразителността му го учи да си избира най-добро скривалище и макар да не се сгушва и да не кляка, той успява да убегне от погледа и на най-бдителния ловец, защото е една съвсем безформена маса, която умее да не мърда. При все че Карл и Гаспар не му вярваха, Осару, твърдеше, че слонът не само би могъл да се скрие в малките джунгли, но е действително там.