	— Давайте им да похапват и от моята паница — отвърна войводата със спокоен глас, но такъв беше погледът и целият израз на лицето му, че нямаше да претърпи никаква противна дума. Той изви ръце назад и започна да се приближава към слугата, вперил в него напрегнатия си поглед: — И кажи им да не пикаят по зидовете, че ще заповядам да ги нашибат с пръчки. А ти — пристъпи още по-близу великият войвода — не стой като ястреб над главите им за всяко нещо, че и тебе ще пратя да постоиш на дъжда.