	После погледна през прозореца и видя над дърветата върха на гигантска бетонна постройка — косо издигащи се спирални стени, увенчани с малка сива куличка. Затвори очи и пак ги отвори — бетонното чудо не изчезваше, просто съвсем лекичко се беше отместило назад. Татарски сръга Саша Бло в ребрата — и колата насмалко да изскочи на банкета.