	Те ме вдигнаха мълчаливо и ме понесоха към вратата на стаята. Успях да видя, че всички от групата бяха с лица, скрити от копринени кърпи. В коридора стигнахме до една секретна врата в стената, която водеше до прохода, свързан с подземията на двореца. Съмнявах се дали някой знае за този изход освен моите близки. Но водачът не се поколеба нито за миг. Той натисна скритото копче и направи път на другарите си да влязат заедно с мен, после затвори вратата и ни последва.