	Почувствах се крайно потиснат. Спряхме пред една бяла врата с цифрата „7“. Барболин я отключи и ни пусна да влезем. Озовахме се в доста голяма стая с четири легла покрай стената. Леглата бяха оправени, до зарешетения прозорец имаше маса, а встрани — нещо средно между кушетка и ниско кресло с еластични примки за ръцете и краката. Независимо от примките, уредът изобщо не изглеждаше страшен. Беше съвсем медицински наглед и на мен дори ми хрумна нелепото словосъчетание „урологичен стол“.