	— Целият е твой — каза той и аз цапардосах Жилетков с пряк ляв удар право в носа, от който му потече кръв. Той хвана лицето си с две ръце, след това ги отдръпна и се втренчи в кръвта върху тях. От носовете тече много кръв. Партньорът му направи движение към мен, леко приведен, като се поклащаше с вдигнати ръце, събрани заедно. Аз леко се обърнах и забих левия си крак право в капачката на коляното му. Кракът му поддаде под него и той падна. Жилетков се втурна към вратата, като мина покрай мен. Ударих го отзад по главата със сгъната лява ръка от лакътя до китката, той се просна напред, удари главата си във вратата и се свлече на земята. Партньорът му сега стоеше на ръцете и коленете си, като се тътреше към леглото. Хванах го, изправих го с всичка сила на крака, а когато той се опита да ме ръгне с коляно в слабините, се удари в бедрото ми. Блъснах носа му с челото си, бутнах го надалеч от мен и го ударих с ляво кроше право вдясно. Той падна на леглото и си остана там, като държеше носа си, от който също започна да тече кръв. Жилетков не беше в безсъзнание на пода, а стоеше там на стомаха си с ръце, покрили лицето му.