	— Беше много странна по онова време. Струва ми се, че изпитваше ревност. Изведнъж се обърна срещу Верити. Гледаше я, сякаш я мразеше. Понякога си мислех… Мислех си, че може би… о, не, ужасно е дори да си спомня за това, човек не може да мисли такива неща за родната си сестра… Знаете ли, веднъж тя се нахвърли върху човек… Понякога изпада в такива пристъпи на гняв. Чудех се дали не би могло… О! Не бива да говоря така! И дума не може да става за подобно нещо. Моля ви, забравете думите ми. Няма нищо вярно в това, нищо вярно! Но… все пак тя не е съвсем нормална. Трябва да се примирим с това. Когато беше съвсем малка, се случиха някои особени неща… с животни… Имахме папагал. Този папагал можеше да казва някои неща… глупави неща, като всички папагали. Тя му изви врата и оттогава отношението ми към нея някак си се промени… Просто не мога да й се доверя повече. Никога след това не съм се чувствала сигурна с нея. Никога не съм… О, Боже! Аз също ставам истерична!