	Мога да се закълна, че в един правоъгълник с порцеланова рамка, изпълнена сякаш с разлят живак, мярнах собственото си, окарикатурено с животински черти лице и изплезен като на запъхтяно куче език. Обърнах се и чертите ми мигом придобиха обичайния си вид. Хубава шега, няма що.