	Значи така. Още един фрагмент си застана на мястото. Торбата с цемент не го уцели. Това добре — не можеш да очакваш да си особено точен срещу движеща се мишена с подобен тежък и нвудобен предмет. Но стрелецът в „Щастливия хотел“ имаше оптичен прицел. Джак бе неподвижен като на стрелбище. Онзи тип не би трябвало да пропусне целта. Освен, ако не го е направил нарочно. Така трябва да е било. Кирлът се опитваше да си играе интелигентни игрички с него, да го изкара от равновесие, докато не му се предостави възможност да го унижи, да го изложи, да го направи посмешище. Искаше равностойно отмъщение, предил да го убие. Да го издъни откъм приходите му си бе едно добро начало.