	Усещаше неприятната лигава мокрота, от която долните части на краката му измръзваха. Чудеше се дали да се опита да се изсуши, преди да поеме назад и тогава осъзна, че не носи със себе си запалителен камък, даже пръчка и парче дърво с дупка, в която да я завърти, за да се запали огън, но ботите му бяха подплатени с киче от мамутска вълна. Дори мокри, щяха да запазят краката му от измръзване, ако продължеше да се движи. Запъти се назад, проклинайки се за глупостта си и внимавайки при всяка крачка.