	Нейде от вътрешността на къщата се разнесе писък; пронизителен, дрезгав. Баба й. Асара хвана Кайку за ръката и я повлече към вратата. Остър стържещ звук отвън проряза къщата — гласът на лунната буря. Миг по-късно се дочу и шумът от движението на шин-шина, който потракваше по керемидите на покрива. Нещо се стрелна зад капаците на прозорците, пълзейки надолу по външната стена на постройката. Кайку го забеляза и потрепери.