	Запали колата и потегли. След пет минути минахме покрай малък ресторант, направен изцяло от гофрирана ламарина. Ин паркира джипа на около двеста фута от ресторанта, като се скри зад едни газени резервоари. Вече бяхме в покрайнините на града и по улиците нямаше почти никого. Вътре в постройката намерихме една стая с боядисани в бяло маси. Тесен боядисан в бяло бар ни отделяше от кухнята, където работеха няколко жени. Една от жените видя, че сядаме и приближи към нас.