	Фолард не издаде звук, само се катурна с главата надолу през парапета. До каменната настилка на двора бяха сто стъпки. Джон чу изтупването, докато надничаше иззад един от сламените войници да види откъде беше долетяла стрелата. На по-малко от десет стъпки от тялото на Глухия Дик зърна един кожен щит, дрипаво наметало и рошава червена коса. „Целуната от огъня — помисли Джон. — Носи късмет.“ Опъна лъка, но пръстите му не искаха да пуснат стрелата и тя изчезна толкова бързо, колкото се бе появила. Джон изруга, обърна се и стреля към покрива на оръжейната, но и там пропусна.