	Сигурно един-двама от разузнавачите им случайно са се изкачили на билото на някой от хълмовете и бяха доловили някоя друга молекула човешка миризма. В това нямаше нищо изненадващо. Той и останалите воняха. Малкото вода, на която се бяха натъквали, се използваше единствено за пиене. И ако утрешния ден не им донесеше по-голям късмет, щеше да се наложи да пият собствената си урина. Тя можеше да се рециклира два пъти, преди да стане отровна.