	Часовникът на таблото показваше шест и петнайсет. Щом пристигнех в мотела, щях да се обадя на Доу и Гевин, за да разбера какво знаят. Не очаквах някакви съществени промени, но все пак трябваше да се уверя, че всичко е както преди. После щях да позвъня на Том Андерсън и колелото щеше да се завърти; за добро или за зло, заровете бяха хвърлени.