	Когато се върнахме на масата, вече бях забравил всичките си страдания и търсения. Беше ми опияняващо хубаво и бях благодарен и на Владислав, и на Лена, и въобще на всичко. Значи, може да се живее хубаво, ако не се ровичкаш в живота, а се наслаждаваш на благините му.