	Кнапвурст се върна в стаичката и пак се забави цяла вечност, докато намери фенер. Сетне стъпките му заскърцаха във вътрешното дворче, видях го да хлътва до корем сред натрупалия сняг… и пак избоботи, този път по-дружелюбно: