	— Е, когато те видях, имах усещането, че при раждането ми Аллах не е извикал никое друго име, а твоето… че моята душа не би могла някога да се съедини с някоя друга, освен с твоята! От този миг аз принадлежах единствено на теб и за мен бе безспорен факт, че бих рискувал живота си за теб! Ето защо бях безкрайно щастлив, когато животните ти се подплашиха и можах да те спася. Чух гласа ти, съзерцавах ръката ти, която имах право да целуна… а после, после те видях отново на пазара! Не беше ли това воля на съдбата? О, Закума, моят екстаз не можеше да се измери със земните мерила! Сега ще твърдиш ли все още, че съм дошъл днес при теб само за по-приятно прекарване на времето?