	И за моя голяма изненада беше точно така. Не че беше лесно, но не беше и чак толкова страшно, колкото си представях. Познавах само един вид книги. Чиклита — „Закачливо розово заглавие, съдържащо «сватба»“, както ги описваше Мери. И продължавам да ги харесвам. Обикновено си ги чета по три наведнъж. Това означава, че понякога сюжетите се преплитат, но това не ми пречи, защото всичките си приличат: самотно момиче в големия град търси любов… и я намира на стр. 260 (тъкмо навреме за приготовленията за сватбата на стр. 280).