	На 17 август 1944 г. се открива сесията на Народното събрание. Багрянов държи реч, която Филов определя като пораженска и е на мнение, че това е поредният номер, скроен от министър-председателя. Филов продължава: „Речта на Багрянов е една безусловна капитулация пред евентуалните победители, една пледоария за мир на всяка цена, преди още даже да сме влезли в борбата.“*104 На 6 август регентите одобряват мисията на Стойчо Мошанов, който трябва да замине на 9 август под псевдонима Копринаров. Пътувайки с влак, в Свиленград Мошанов е задържан от Гестапо и едва след намеса от София е пуснат да премине границата. Във влака Мошанов има шанса да се представи на английски дипломат, пред когото споделя своята неофициална мисия и търси помощта му да го свърже с посланика Хюгесън.*105 Ст. Нойков смята, че изпращането на Ст. Мошанов „за преговори с англо-американците беше опит да се спаси в последния четвърт час прогнилия буржоазен режим с цената на ново робство на българския народ — този път под ярема на западните империалисти.“*106