	Изведнъж си даде сметка, че за старец, който наближава прага на онази възраст, която Шекспир (и Бил Макгавърн) нарича „дълги гащи и домашни чехли“, онази нощ наистина е видял доста неща. Но никое от тях — макар и едно-едничко — не загатваше за някаква опасност или пък за злонамереност. Ралф сам бе заключил, че тук се крие нещо зло, и това не бе изненадващо. Непознатите същества бяха физически неестествени; бе ги видял да излизат от дома на болна жена по такова време на нощта, когато рядко се посрещат гости; освен това ги бе забелязал само минути, след като се събуди след странния кошмар.