	Гледах като омагьосан. Ева бе забравена. Но ако аз я бях забравил, Баркър още помнеше. Цепнатината, през която гледахме, се затвори. Той ме докосна и ние станахме. Безшумно се оттеглихме през неприятния черен коридор.