	Можеше да чува. С острота на разделителната способност и ниво на усещане, каквито не беше имал никога досега; можеше да чуе всяка дума, изречена в стаята, колкото и тихо да е прошепната, както и повечето от онова, което ставаше в съседните стаи. Чуваше какво говорят хората, когато беше в съзнание. Разбираше думите, можеше да усети добротата на Катлийн Даути и Джон Фрийлинг, както и притеснението и гнева, които се криеха в гласовете на заместник директора и генерала.