	Здрачът се сгъстяваше и с всяка следваща минута за стрелците ставаше все по-трудно да следят какво се случваше, въпреки че повечето разполагаха с далекогледи. По заповед на Юги всички спряха да стрелят — явно командирът им не искаше да изхабят последните си патрони, когато Различните и бездруго си нанасяха достатъчно поражения помежду си. След като гърмежите на огнестрелните оръжия заглъхнаха, над каньона се възцари неестествена тишина, нарушавана единствено от ръмженето на биещите се хищници. Те изобщо не подозираха какво ги очакваше.