	Според идеята нямаше начин някой да влезе в дома им, без да вдигне тревога. През изминалите години посолството бе ползвало тази къща в Александрия за тайно скривалище. Беше в закътан cul-de-sac, далеч от пътя. Дворът бе равен, стените и портата бяха оплетени с електронни сензори, които биха вдигнали аларма по панелите в главната спалня и долния коридор. И самата къща бе защитена с подсилени със стомана врати и система ключалки, които можеха да отблъснат и най-добрия взломаджия; сезнорите по вратите и прозорците също бяха вързани с алармената система. Дебора се дразнеше от многото фалшиви тревоги, вдигани по периметъра, и на практика прекъсна част от системата скоро след като се нанесоха. Това бе един от малкото мигове по време на брака им, когато Аарон наистина й вдигна скандал. Сега Дебора приемаше засилената сигурност като цена, която се налага да плаща, задето живее толкова далеч в предградията. Аарон мразеше да се намира на такова разстояние от работата си, далеч от другите служители в посолството, но приемаше положението, понеже близначките харесваха селската местност и животът тук ощастливяваше Дебора. Той не смяташе за възможно нашественик да проникне и през двете нива от алармената система, без да вдигне тревога.