	Било някъде към 1995 година. Един ден, по време на лекция, без предупреждение се появили агенти на Сикрет Сървис (службата, отговаряща за охраната на президента) и задържали един от студентите под претекст, че представлява заплаха за националната сигурност. Оказало се, че младежът изпратил частен имейл до свой приятел, в който описвал колко силно мрази президента Клинтън и как вярва, че той трябва да бъде застрелян. От Сикрет Сървис искали лично да се убедят доколко са сериозни намеренията на младежа. След като го разпитали, се убедили, че това са само приказки и като че ли с това инцидентът бил приключен. Но не и за Дан Браун, който не можел да си отговори на въпроса по какъв начин съдържанието на имейла е станало достояние на Сикрет Сървис. Започнал да се интересува от потоците информация и така научил, за, съществуването, на крайно секретна и по-голяма от ЦРУ организация, за която малцина били чували и която се казвала Агенция за национална сигурност. Колкото повече научавал за тайните около АНС, толкова повече се убеждавал, че събраният материал е прекрасна основа за увлекателен роман. Съдбата му се усмихнала, когато се свързал в електронните форуми с двама бивши служители на АНС, които били готови да му дадат известна (безобидна) информация „отвътре“ — смятали, че има неща, които не бива да остават тайна. Така, малко по малко, Дан Браун събрал куража да напише „Цифрова крепост“.