	Свещеникът проучи менталното поле в близката околност, но не откри нищо интересно. Живот кипеше над водната повърхност, ала тези безчислени създания не притежаваха разум и се направляваха единствено от глада и страха. Никога преди не беше попадал на подобно място. Дори в яркия ден се усещаше страшното и трагично минало. През цялото утро Хиеро и девойката наблюдаваха зданията и водата, но не научиха нищо ново. Мина пладне и слънцето започна да клони на запад. Разнесоха се първите арии на жабите и нови пълчища насекоми атакуваха пътешествениците.