	Когато бях още съвсем малък и не разбирах колко се различавам от другите, понякога изтърсвах нещо… и всички се смееха. Особено възрастните, които знаеха, че имам условно-положителна мутация. Сигурно е смешно, когато дотичва някое хлапе, прекарва ръка по въздуха и казва „Парфюма на лелката шумоли!“.