	Той скочи леко от прозореца долу и се сви като неподвижен звяр, докато очите му не свикнаха с тъмнината. Пред него се простираше тесен коридор със стълбище отляво и две врати с решетки от дясната страна. Лунните лъчи нахлуваха през отворения прозорец зад него, но дори тренираните очи на Кат трудно можеха да различат подробностите в тъмнината зад трептящата светлина. Той свали ръкавиците, втъкна ги в пояса си и започна да присвива и отпуска дългите си тънки пръсти. За добрия крадец ръцете са толкова важни, колкото инструментите, които използва. Кат винаги се грижеше за ръцете си. Докосна пода с връхчетата на пръстите си, после затвори очи, концентрирайки се върху допира до полираното дърво. Слаби вибрации преминаха под пръстите му и Кат се намръщи замислено. Бяха инсталирани сензорни плоскости, скрити в пода, несъмнено за да включат всички видове алармени системи, ако човешко тегло ги задвижи. Все още със затворени очи Кат се приведе бавно напред и зашари с пръсти по пода, като се опитваше да разбере по увеличаването и намаляването на вибрациите къде е безопасно и къде — не. Напредваше бавно, сантиметър по сантиметър, докато не се увери, че е открил основния двигател, после закрачи уверено по коридора, избягвайки лесно предателските места.