	— Не — изплака той и се разтрепери. Натрапваше му се, или по-скоро го разяждаше като киселина мисълта, че за по-малко от сто долара е могъл да прави копие на ръкописа. Различни хора — Брайс, двете му бивши съпруги, по дяволите, дори майка му — непрекъснато му натякваха, че е налудничаво да няма копие на романите си. Представи си, че хотелът, или домът му в Ню Йорк изгорят; че забушува ураган, настъпи наводнение или някакво друго природно бедствие. Пол безпричинно отказваше да се вслуша в съветите им — струваше му се, че е лоша поличба да се правят копия.