	И все пак нещо го спря. Направо във въздуха, при поредното му отскачане. Стегна го в плътен обръч около кръста и забави полета му. Беше сиво-черно, по-дебело и от най-дебелия питон в зоологическата градина и го отнасяше към някакви сивочерни гърбове на китове или гигантски слонове. Иззад тях ту тук, ту там се надигаше чудовищна глава с ококорени плочести очи, готова да посрещне поредната си плячка. Той се подпря с юмруци на питона, опита да се завърти, но обръчът го стегна още по-силно. Успя единствено да зърне момичето далеч под себе си, в тревата. Чудовищата бяха го пуснали, за да уловят него.