	Всяка война познава много иронии на съдбата и в това отношение Октомврийската не направи изключение. Както е с повечето героични отбрани, тази също бе напълно безсмислена. Израелците бяха изтълкували погрешно разузнавателните сведения. Всъщност само за дванадесет часа те можеха да коригират плановете си и да изпратят необходимите подкрепления, които биха предотвратили касапницата на Голанските възвишения. Тогава нямаше да има нужда от героична отбрана. Нямаше да има нужда да се жертва огромен брой танкисти и пехотинци. Броят на загиналите се оказа толкова голям, че измина цяла седмица, преди гордата, но обляна в кръв нация да научи колко са паднали, за да я защитят. Ако разузнавателната информация бе взета под внимание, сирийците щяха да бъдат посечени още преди да са достигнали до „Пурпурната линия“. Разточителната им колекция от танкове и оръдия нямаше да може да ги спаси. А всеки знае, че клането винаги е безславно. Причината за несполуката на разузнаването така и но се изясни. Дали легендарният „Мосад“ не бе успял да разгадае плановете на арабите? Или пък израелските политици не бяха обърнали внимание на предупреждението му? Тези въпроси веднага привлякоха вниманието на световната преса. Причината бе форсирането на Суецкия канал от Египет, което доведе до пробив в прехвалената отбранителна линия „Бар-Лев“.