	След като Бен си тръгна, двамата с Райла се отпуснахме, спахме до късно, прекарахме много време на градинската маса и разглеждахме владенията си. Взех пушка и заедно с Боузър пообиколих да търся гърмящи змии. Не намерихме нито една. Стифи се изкачи по склона при нас. Приближи се прекалено, като протягаше хобота си да души в нашата посока и размахваше уши към нас. Знаех, че трябва да направим нещо, в противен случай щеше да ни се качи на главата. Докато Райла ме прикриваше с пушката, аз бавно се приближих към него. Той ме подуши от главата до петите и аз го почесах по хобота. Стифи изгрухтя и започна да пъшка от възторг. Приближих се още, протегнах ръка и го почесах по долната устна. Хареса му — слонът направи всичко възможно, за да ми покаже, че ме харесва. Поведох го към долината и му казах да остане там, да стои колкото може по-далеч от нас. Той общително изгрухтя. Страхувах се да не се опита да ме последва обратно, но опасенията ми бяха напразни.