	— Ето те и теб — каза ведро Берелайн. Сигурно се беше облякла набързо, защото дългата й черна коса изглеждаше все едно, че четката само я е близнала, но пък сивата й рокля беше чиста и огладена. Слугините й никога не й даваха да облече нещо, което не е минало под ютията. Протегна сребърен бокал с вино към Бреане, да го допълни от каната с високото гърло, и кайриенката го направи с гримаса. Слугинята на Файле изпитваше страстна неприязън към Берелайн. Самата тя обаче като че ли не го забелязваше. — Прощавай, че влязохме в шатрата ти, но флаг-генералът поиска да те види и реших да й правя компания. Разправяше ни тук за някакви Бели плащове.