	Тялото й беше красиво и младо. Кожата й имаше цвета на мед, огряна от слънцето. Миглите й бяха като дълги черни тръстики, косата й се стелеше — същинска черна нощна река — по гърба и по високите й девически гърди и достигаше тънките й, силни, мазолести ръце. Душата й погледна всичко това със старата тъга. Помисли си дали ако влязат и я видят, ще забележат, че е празна. Не беше си задавала този въпрос преди.