	Побързах да се скрия, защото не ми харесваше. Изтичах в Нощната стая и се свих върху леглото си. Скоро дочух крясъците на Жълтите птици. Не исках да се тревожат, човекът сигурно щеше да си отиде, затова събрах смелост и отново се приближих до прозореца. Жълтите птици се бяха спуснали ниско и летяха около човека с оранжеви косми. Той беше извадил меча си и го размахваше яростно срещу тях, като от устата му изригваха непознати за мен думи. Една от Жълтите птици се бе доближила много близко до него и изведнъж мечът му закачи крилото и. Жълтата птица залитна и падна върху пясъка. Човекът се спусна бързо към нея застъпи дългата и шия и тогава аз закрещях. Човекът се обърна нагоре с лице към мен, за миг устните му се отдръпнаха, оголвайки неприятно зъбите му и той стовари меча си върху Жълтата птица. Тялото й потрепна няколко пъти и замря, а кръвта й потече по оранжевия пясък.