	— Налагаше се да се махнем веднага с бутилката — отвърна Филип. Другият вече напълно му беше досадил с приказките си. Той сбърчи нос. — Кралят беше разтревожен от тази бутилка. Не можеше дори да я гледа. Тя му напомняше за кучето. Това куче му беше приятел — макар че, признавам си, не мога да разбера как някой може да бъде приятел с едно куче. Кучетата стават за ядене, но нищо повече.