	— Хм — изсумтя докторът саркастично, — има защо. Закъснях за сутрешната си почивка. — Той се спря и я изгледа. — Знаеш ли, той е лекарството, от което, мисля, отдавна се нуждаеше. — И като й махна с ръка, той си отиде.