	Маклин влезе в съда закопчавайки тогата си. Беше с любимите си стари кожени ботуши. В стаята зад него остана димна завеса. Седна на мястото си и огледа залата. Публиката бе нараснала неимоверно. Всички места бяха заети. Журналистите, които знаеха кога започва истинското действие, се бяха спуснали като лешояди. Повечето заеха местата си след клетвата на съдебните заседатели и поставиха пред себе си официални на вид табелки, с имената на вестниците си, за да пропъждат непосветените. В един и половина покрай стените и в проходите между седалките стояха наблъскани двеста и четирийсет души, а залата побираше само осемдесет. Още петстотин се тълпяха пред вратата и приставите едва ги удържаха.