	Бичето възви отново, подгонено от младия Грод. Мъжете се приближаваха като образуваха голям кръг, който целеше да върне животното към Брун, докато той спринтираше, още задъхан да затвори кръга. Пълна паника бе обхванала огромното стадо и то се втурна през глава из прерията, като безразсъдният му страх се умножаваше от самото движение. Остана само младото биче да бяга панически от същество, което притежаваше само частица от мощта му, но повече от достатъчно интелект и твърда решимост да компенсира за разликата. Грод се носеше след него, без да има намерение да се предава, макар че имаше опасност да се пръсне бясно биещото му сърце. Потта образуваше поточета по покритото му с прах тяло и придаваше на брадата му сивкавокафяв оттенък. Най-сетне Грод, залитайки, се спря, тъкмо когато Друуг го замести.