	До мистериозната среща имаше половин ден и аз реших да се опитам да събера още информация. Отидох в кръчмата „При Глобо“. Там преди два дни разговарях с Мърльо и му дадох аванс, за да ми достави ВИРТ. По това време на деня тук беше почти празно. Няколко души седяха по масите и тихо си говореха. Ходенето на ресторант отдавна беше загубило онова социално и физиологическо значение, което имаше преди двадесетина години. Сервираха се главно няколко ястия: един вид картофи (растението, оцеляло след генната чума), в няколко еднакво безвкусни разновидности и куп също толкова безвкусни синтетични каши на петролна основа. Алкохол почти нямаше. Заместваше го опиум във всякакви модификации.