	Ричард тихичко си мърмореше, докато се тътреха по шосето. Не отместваше ръце от възпалените си слепоочия — чешеше ги и ги дращеше безспир. От време на време забиваше пръсти в косата си, чешеше се като куче и грухтеше, облекчен донякъде.