	Болката в гърдите ми бе като живо същество. Сякаш ми бяха смазали ребрата със сребърния чук на Максуел. Моите скъпи съученици-заложници ме гледаха ужасени. Не смеех да се огледам от страх, че няма да издържа гледката. Часовникът показваше 10:55.