	Вече се чуваше съвсем ясно шумът на приближаващата каруца, колелата скърцаха и скрибуцаха по неравния път, конете пръхтяха в тишината. Той застина на място сред сенките на укритието си, взрян в пелената на мъглата. Едната му ръка опипваше гладката повърхност на Меча на Лех и той си спомни откъде произхожда матията на Меча, как неговият предшественик или прадядо Рон Лех е поискал от Аланон магическа сила, която да закриля Брин Омсфорд, как Друидът бе удовлетворил неговото желание, потапяйки острото на Меча във водите на Рога на пъкъла. Толкова много неща се бяха случили в резултат на тази единствена постъпка. Животът на толкова много хора се бе променил.