	Сутринта бях писал на мадам Рубел да дойде в дома на съпруга си в петък на 26-и. Писах и на Пърсивъл, че трябва да покаже на съпругата си писмото с поканата на чичо й, да я увери, че Мариан е заминала преди нея, и да я изпрати в града с обедния влак също на 26-и. Имайки пред вид здравословното състояние на Ан Катърик, размислих и реших, че може би е необходимо да ускоря събитията и лейди Глайд да бъде на мое разположение преди така определеното време. Какви нови указания можех да дам три ужасната несигурност на моето положение? Не ми оставаше нищо друго, освен да се доверя на шанса и на лекаря. Чувствата ми се изразяваха в трогателни обръщения, към които — в присъствието на други хора — все още имах достатъчно самообладание, за да прибавям името на „лейди Глайд“. Във всяко друго отношение Фоско бе напълно помръкнал в този паметен ден.