	„След като в свободния живот според съветската конституция е в сила принципът _който не работи, не трябва да яде_, защо лагерниците трябва да бъдат поставяни в _привилегировано_ положение?“ (Най-трудното при организирането на лагерите е да не се допусне те да станат места за привилегии!) Графикът в Дмитлаг (от Г. Димитров): санкционен казан — мътна вода, санкционна дажба — триста грама. Сто процента дават право на осемстотин грама и на допълнителни 100 грама срещу заплащане в лавката. И тогава „подчиняването на дисциплината започва от егоистичните мотиви (заинтересоваността от подобряване на дажбата) — и се издига до социалистическата заинтересованост от червеното знаме“!