	Това беше вълчият начин за водене на бой — да нападнеш и да отскочиш; но работата не свърши с това. Тридесетина-четиридесет полярни кучета изтичаха на мястото и заградиха биещите се в съсредоточен, мълчалив кръг. Бък не можеше да разбере тази мълчалива съсредоточеност, нито нетърпението, с което се облизваха. Кърли се нахвърли върху противника си, който отново я захапа и отскочи. При следващото й нападение той я пресрещна с гърдите си по такъв особен начин, че я събори. Тя вече не можа да се изправи на крака. Тъкмо това бяха чакали наблюдаващите ги кучета. С ръмжене и джафкане те се струпаха отгоре й, тя изквича от предсмъртна болка и изчезна под косматата купчина тела.