	Замаяна от великолепието, от шеметно високите тавани на залите, които превъзхождаха несравнимо по красота и елегантност стария Лувър, Шантал се приближи към един от високите сводести прозорци, откъдето се откриваше прекрасна гледка към градините на Тюйлери. Въпреки че сега в бледосиньото февруарско небе стърчаха само голи клони и нямаше никакви цветя, красотата на парка беше несъмнена. Липсваше само малко слънце и зеленина. Ох, как жадуваше Шантал да свършат най-сетне тези мрачни зимни месеци!