	След силното следобедно слънце трябваше да мине известно време, докато той свикне с мрака в осветената със свещи катедрала. Погледна към пътеката между седалките, водеща към олтара, над който се възправяше тежък позлатен кръст, украсен с полускъпоценни камъни. Насочи вниманието си към редиците седалки от тъмен дъб, разпрострели се чак до нефа. Както бе предсказал и господин Голдблатс, беше почти празно, ако не броим четири-пет старици в черно, една от които въртеше в ръцете си броеница и напяваше: