	Докато събираше цепеници от купчината с ябълково дърво, долови ритмичното скърцане на приближаваща каруца. Докато смучеше нараненото място и безуспешно се мъчеше да докопа треската със зъби, той тайничко хвърляше по един поглед към сянката между огромните дъбове, ограждащи дългата входна алея към имението, и най-после мерна клатещата се походка на Брауни, крантата на месаря. Човекът, изпратен с товара, седеше от другата страна на капрата. От такова разстояние Фич не можеше да определи кой е.