	Тя реши да си облече скромна рокля от тъмносива вълна, с обикновена кройка, но богато извезана по яката и ръкавите. Усещаше пръстите си схванати и непохватни, докато се мъчеше със сребърните копчета без помощта на слуги. При нея беше Джейн Пули, но на Джейн не можеше да се разчита. Лицето й беше подпухнало от непрестанния плач и като че ли не можеше да престане да хлипа и подсмърча за баща си.