	Съдията Ди прехапа устни. Ако го разкриеха сега, щеше неволно да предаде доверието на принцесата, преди още да е започнал да изпълнява поверената задача. Въведоха го във внушителна приемна. Зад богато украсеното, отрупано с книги писалище насред залата седеше слаб мъж със сурово лице, сиви мустаци и рядка брадица, която подчертаваше отшелническия му вид. Широкополата му кафява шапка бе с позлатени кантове, корава брокатена роба в кафяв цвят пристягаше кокалестите му рамене. Изглеждаше целият погълнат от документа, който разглеждаше. Снажен дворцов служител със синята тога и шапка на съветник стоеше чинно зад неговия стол и четеше през рамото му. Пред писалището се бяха наредили десетина придворни. Някои от тях държаха кутии с книжа, други — обемисти папки. Когато съдията сведе глава и вдигна почтително ръце нагоре, усети как множество погледи се впиха в гърба му.