	— И съм. По-скоро бях — отвърна онзи на жаргон. — Отклоних се в погрешна пряка и не успях да открия пътя за обратно. Не можете да вините човек, че се е загубил, нали? Освен това някой ми каза, че кръстоносният поход е свършил и ние сме победили. Така или иначе ще бъде глупаво да се опитам да продължа. Пък и тук ми харесва. Някой ден ще мине свещеник със своя кадилак и аз ще го използвам да ме освободи от обета. Междувременно ми разрешават да спя тук отзад, а готвачът ми дава храна. — Той намигна. — Пък и изкарвам достатъчно на пътя, за да мога да си позволя по няколко питиета вечер. Никога не съм живял по-спокойно. Няма смисъл да търсиш битката, когато войната е свършила, нали така?