	Погледнах Санчес. Той бе съсредоточено сведен над кормилото. Почти през целия ден вземахме резки завои и се движехме по ръба на отвесни бездни, които падналите скали стесняваха още повече. Искаше ми се отново да подхвана темата за властните драми, но изглежда моментът беше не особено подходящ. Санчес шофираше с цялото си внимание, а и аз не знаех как точно да формулирам въпросите си. Бях прочел края на Петото откровение, което се занимаваше тъкмо с подхванатите от Санчес теми. Идеята да се освободя от оня стил, чрез който се налагах над останалите, ми се струваше съблазнителна, особено ако това можеше да тласне развитието ми напред, но още не ми бе съвсем ясно как се проявяваше една властна драма.