	— Кой говори тук? — попита Клод Холкро малко уплашено, защото, макар и бродил по чужди земи, все още не можеше да се отърси напълно от суеверията на сънародниците си. В състоянието, до което я бяха довели тревогата и ужасът, отначало Мина нямаше сили да отговори; а Холкро, вперил очи в бялата женска фигура, която виждаше съвсем смътно (защото тя стоеше в сянката на къщата, а и утрото беше мрачно и мъгливо), започна да изрича някакво старинно заклинание, сторило му се подходящо за случая, чието диво и страшно звучене и объркан смисъл може би не са предадени достатъчно сполучливо в следния превод: