	А тогава Джем наистина пролежа без свяст безкрайни денонощия и страшно се боях за живота му. Той не яде десетина дни. потопен в унеса си. Всяка заран го виждах по-прозрачен, по-стопен под завивките, а чертите му се губеха всред пластовете златиста козина — струваше ми се, че толкова бързо, остра и гъста, расте брада само на мъртъвците.