	Отърсих се от тези мисли и се опитах да съхраня енергията си, гледайки към заснежените върхове. Гледах внимателно, когато минахме през няколко малки града, сред които Дормар. Най-сетне, след като се нахранихме със студена супа и сухи домати, аз заспах продължително. Когато се пробудих, бе късен следобед и отново падаха големи снежинки, които скоро покриха пътя със свежа бяла покривка. Теренът започваше да става все по-високопланински и долавях разреждането на въздуха. В далечината се виждаше още една верига високи планини.