	— Не съм егоист, но няма да преглътна и обидата. Запомнете това, мистър Тресилиан! Ще хвърля едно око на красивата дама, която така удобно сте настанили във вашата обитавана от духове стая. Очевидно се страхувате от призраци и не смеете да спите сам. Ех, ако аз си позволя да направя нещо такова в чужд замък, хубаво бих си изпатил! „Дръжте негодника! Набийте го с пръчки! Изтъркаляйте го по стълбата като ряпа!“ Да, да, тия добродетелни джентълмени имат големи предимства в сравнение с нас, откритите роби на страстите си! Е, добре, едно е сигурно поне — че благодарение на това щастливо откритие главата на мистър Тресилиан е в ръцете ми, а аз ще се опитам да хвърля поглед и на тази негова Линдабрида.