	През нощта, лежейки неподвижно в постелята си, Айла долавяше загадъчни звуци, които сякаш идваха от дълбините на земята: скърцания, хлопвания, къркорения, бълбукания. Не можеше да ги определи и нямаше представа откъде идват, но те я плашеха. Опита се да заспи, но все се будеше. Най-сетне, призори, умората надделя и тя се унесе в сън.