	Старецът преви несръчно коляно пред светия кръст, после седна, свел глава, на първата седалка на шестия ред от олтара, с очи на часовника си. Имаше не повече от двадесетина посетители, пръснати из църквата. Повечето от тях се молеха, останалите гледаха унесено огромното златно разпятие на олтара. Но явно сред тях не беше човекът, който му трябваше. Тогава забеляза лицето, което търсеше и разбра, че всичко върви по график. По лявата пътека тръгна свещеник в черни дрехи и изчезна зад тъмночервените завеси.