	— Сега ние седим гладни, братко — каза Грийф,— но така е по-добре, Маурили, отколкото да гладуваме дълги дни напред. След като се наяде при нас до пръсване и се напи до насита с хубава вода, той няма да остане дълго на Фуатино. Може още утре да се опита да си тръгне. Тая нощ ние с тебе ще спим оттатък върха на скалата, а Техаа, той е добър стрелец, ще спи с нас, ако се реши да мине през върха.