	Без прозорци и с часовник, спрял на три и половина, нямах представа за времето. Скоро обаче забелязах, че ивицата светлина под вратата постепенно избледнява и накрая изчезна. За малко щракането на трифидите се засили с падането на нощта. И щурците зацвърчаха по-гръмко. Причу ми се квакане на жаби някъде недалеч. Притиснах ухо към вратата и до мен стигнаха гласове, но твърде смътни, за да различа отделните думи.