	Ние сме двадесет, по-точно толкова бяхме, докато се домъкна Стихаря. Някои не си спомнят как е било преди мора. Били са съвсем малки. И никой не помни какво е било преди замърсяването. Някои от нас са се събрали на двойки по жилищата — Ласи и Норс, Бет и Тим. Аз обаче още не искам да се настаня с някоя женска. Има толкова неща за виждане, толкова работи за правене, пък и на човек му се ще да е свободен да си тръгне, когато му хрумне. Естествено, трябва да наглеждам Марси. Тя ми е сестричка — по време на мора беше бебе — и още е достатъчно дребна, за да ми създава ядове — например да вярва в Стихаря. Все едно, че е оживял от записите. Е, разните там работи — че щял да отведе добрите деца Навън.