	— Братовчеде, прости! — произнесе младежът, още непоел си дъх. — Как можах точно днес да се успя!! От цялата суетня ни звук да не стигне до мен, можеш ли да го проумееш? О, лельо, защо не ме предупреди? — проплака той жално, обръщайки ококорените си сини очи към Андраде. — Върховният княз сигурно ще помисли, че съм най-големият забраван на тоя свят!