	Сиванму наблюдаваше внимателно, съсредоточена единствено върху Кенджи и действията й, защото веднага забеляза, че японският начин на приготвяне на чай — или начинът, по който се приготвяше на Божествен вятър, или в Нагоя, или в дома на този смирен философ, пазител на духа Ямато — е различен от последователността, която бе спазвала в дома на Хан Фейдзъ. Докато чаят стане готов, Сиванму наистина бе научила нещо ново. Защото, макар в компютърното й досие да пишеше, че е прекарала целия си живот в Китайската колония на Божествен вятър, сега тя можеше да сервира чая по съвършено същия начин.