	Вечеряха в най-голямата стая на къщата, чиито стени бяха покрити с полици, затрупани с купища книги, явно доказателство за страстта на Де Ланде към науката. Тъй като смяташе възмутителна идеята да чете и яде едновременно — да разводнява едната страст с другата — той беше превърнал библиотеката в трапезария, като дългата маса изпълняваше и двете функции. Те седяха в единия край на тази трапеза — Морис де Ланде начело, Хел от дясната му страна, а мадмоазел Пинард — от лявата. Както повечето от мебелите и масата и столовете бяха скъсени, но въпреки това изглеждаха големи за Де Ланде и малки за редките му гости. Както веднъж беше казал на Хел, такава беше същността на компромиса — едно условие, което не задоволяваше никого, но оставяше всеки с успокояващото чувство, че и другият е в същото положение.