	Умът му потъна в миналото, припомняйки си голямата шумотевица около процеса срещу Айхман, състоял се преди около две години в Ерусалим. Седмици наред вестниците му отделяха внимание. Припомни си лицето на този човек зад стъклената преграда — едно съвсем обикновено, даже банално човешко лице. От материалите по този процес беше научил как всъщност са действали есесовците, как са успели да избягнат възмездието в следвоенните години. Но тогава се говореше само за зверства, извършени от тях в далечни и непознати страни — Полша, Русия, Унгария, Чехословакия… Нямаше как да ги приеме като нещо лично, нещо, което засяга близките му.