	Когато огромните вълни накланят кораба, ми се струва, че съм скиор, който ей сега ще полети по шанцата надолу. Час след час „Айхсфелд“ танцува по вълните, заорава нос надолу, изправя се с усилие и отново поема нагоре, спира за момент на следващия гребен, сякаш се чуди накъде да тръгне, и пак се спуска надолу. При всяко преодоляване на гребените, кърмата, а заедно с нея и перото, и винтът се издигат високо над водата, от въртящия се във въздуха винт целият кораб се тресе и друса.