	Джеси направи усилие да отпусне хватката си върху книгата. Госпожа Жилет го беше направила умишлено, беше имала лоши намерения, но подозренията на баща й, че тя вече не се страхува от старата врана, сигурно все пак бяха по-скоро верни, отколкото неверни. Освен това тя щеше да получи своето и да остане с баща си, така че нищо от тези пе-лай, пе-на на майка й всъщност нямаше значение, нали така? Тя щеше да бъде тук с татко си, нямаше да се разправя със старата Пуф-паф и тези хубави неща щяха да станат, защото…