	— На юг. — Не че имаше кой знае какъв избор с посоката. Другите пътища водеха към Гайлин, а на север от тази река нямаше нищо, което да го заинтересува, или към айилците, част от които можеха да го убият, а другата — да го убият или не, зависи колко близо е до Ранд и какво са вечеряли. Не най-добрият жребий според него. — Колкото за начало поне. После нанякъде, където ще намеря кръчми и жени, които не носят копия. — Мелиндра. Тя можеше да му създаде проблеми. Имаше чувството, че тя е от породата жени, които няма да го оставят да си иде, освен ако сами не пожелаят. Е, тъй или иначе, с нея щеше да се оправи. Може би просто щеше да се метне на коня преди да е разбрала. — Тази работа не е за мен, Ранд. Аз от битки нищо не разбирам, а и не искам да разбирам. — Отбягна погледите на Лан и Натаил. Ако някой от двамата си отвореше устата, щеше да му строши зъбите. Дори на Стражника. — Разбираш ме, нали?