	— Ще трябва да приемеш, че знам какво правя. — Очите му отскочиха към мястото, където смехавецът бе нападнал хората. — Онова, което видяхме днес, е само бледа сянка пред другото, което предстои. Ако воалът между двата свята не бъде възстановен, ще се сблъскаш с толкова страдание и смърт, колкото никога не си си представял, че съществува. Правя онова, което съм длъжен да сторя като магьосник. В качеството си на такъв разпознах това малко момиченце, също както Гилер го бе разпознал преди мен. Тя е мъничка вълничка над спокойно езеро. Родена е за големи дела. Докато по-рано днес бяхме в гробницата на Панис Рал, за да се убедим, че я зариват добре, имах време да разгледам някои от руните по стените, преди да бъдат унищожени. Те бяха на високод’хариански — език, който не разбирам особено добре. Но и малкото, което успях да разчета, ми бе достатъчно, за да разбера, че надписите представляват указания за влизане в отвъдния свят. Нали видя оная каменна маса в Градината на живота? Всъщност тя представлява жертвен олтар. Мрачният Рал я е използвал, за да пътува до отвъдния свят, да преминава границата.