	Загледах се по-внимателно. Беше пор. Нещо повече, порът се намираше между мен и единствения изход от верандата. Животното се упъти към масата и аз разбрах, че то идва вероятно всяка нощ, за да обере остатъците от вечерята, нападали по пода. Остатъци обикновено има, в резултат на една игричка, която аз и децата наричаме „Зеленчукова олимпиада“. Играем я винаги, когато госпожа Брайсън влезе в къщата, за да говори по телефона или да донесе още сос.