	— Разбирам — каза капитанът. — Така мислех и аз. Ще обучите и моите приятели. Тук е и сеньор Еспиноза. Той така владее лицето си, както мистър Лисица чувствата си. Искам и приятелите ми да усвоят изкуството на мимиката. Лицата им да не бъдат неподвижни, а да играят с израженията както музикантът с инструмента си. Разбирате ли ме, сеньор Еспиноза?