	Подът я понесе надолу, и молекулата профуча точно над главата й; след това се изви във вълна, вдигайки него на пътя на изпънатата молекула. Тя трябваше да премине безвредно над главата му и да се прибере в твърдото си като диамант гнездо. Сега отсече ръката му точно над китката. В Пода точно пред него имаше дупка, и той прелетя през нея като гмурец, със странна умишлена грация, един победен камикадзе по пътя си надолу към Нощния град. Мисля, че се хвърли отчасти за да си спечели няколко секунди от благородството на тишината. Тя го беше убила с културния шок.