	Среднощното безмълвие се нарушаваше само от припукващия огън, тих ветрец шепнеше в клоните на дърветата и от далечината се донасяше задавеното кискане на хиена. Брод бе задъхан и очите му бляскаха отчасти от изтощителния танц, отчасти от възбуда и гордост, но най-вече от нарастващ, обезпокоителен страх.