	— Е, и това е нещо. — Сали ме погали по бузата. — Той много те харесва, нали знаеш. Всъщност ти се възхищава, въпреки че аз не разбирам защо. — Не казах нищо. Сали въздъхна. — Започва да става сложно, Джени. Ще бъде много по-трудно и много по-дълго, отколкото Евън очакваше, да се възстанови тази руина. Но той ще го направи. Разбира се, дотогава вече може да буташ инвалидните ни колички, но ще стане. А междувременно може дори да успеем да се измъкнем за медения си месец. Но точно сега, струва ми се, чак докато остареем, просто ще си копаем дупки и ще рушим разни неща.