	Като чуха за Селимовата смърт, еничарите нададоха вой. Султана те наричаха Явуз — Страшния и с него и те бяха страшни, както никога досега. Свалиха острите си шапки в знак на скръб, сгънаха походните си шатри, завързаха ги, хвърлиха ги на земята, отказвайки се да служат на новия султан. Понеже той служеше само на своите книги, търсейки в тях мъдрост. А мъдростта е на върха на ятагана. Нека се занимава с книгите си!