	Абдуллах бе принуден да се помири. Но неговият кураж, изглежда, вече „стигаше края на земята“, защото той се предвижваше по такъв начин, сякаш ходеше по яйца. Само след шест-седем крачки спря пак, посочи напред и доложи с приглушен глас: