	— Ах! — възкликна Елизабет и млъкна, сякаш внезапно й дойде на ум някаква нова мисъл. — Ти си прав, Върли, ти си напълно прав: всичко друго, но не и позор! Всичко друго, но не и признание в слабост! Всичко друго — каквото и да е то, — само да не изглеждам измамена и отхвърлена! По дяволите! Не мога да понеса дори мисълта за това!