	Синът й се беше държал достатъчно почтително с нея, откакто се върна в Речен пад, но рядко я търсеше. Сигурно се чувстваше по-добре със своята млада кралица и тя не можеше да го вини. „Джейни събужда усмивката му, а аз не мога да му предложа нищо друго, освен скръб.“ Изглежда, го радваше също така и близостта на братята й: неговия скуайър, младия Ролам, и носача на пряпореца му, сир Рейналд. „Все едно са влезли в ботушите на онези, които изгуби“ — осъзна Кейтлин, като ги видя един до друг. „Ролам е заел мястото на Бран, а Рейналд е донякъде Теон и донякъде — Джон Сняг.“ Виждаше Роб усмихнат само в компанията на Уестърлингите и само сред тях го чуваше да се смее на глас, като момче. За останалите той винаги беше „Кралят на Севера“, привел глава под тежестта на короната дори когато я сваляше от челото си.