	Дарлин и Каралайн се бяха скрили сред тълпата, но докато един кланящ се слуга с червени, зелени и бели ивици върху черните си маншети предлагаше поднос със сребърни бокали на Ранд и Мин, Каралайн се появи отново — отхвърляше настойчивите увещания на някакъв мъж с остро лице и червени дрехи. Той я изгледа ядно в гърба, докато тя си взимаше бокал с пунш и махаше с ръка на слугата да се отдръпне, и Мин затаи дъх, забелязала аурата, която изведнъж проблесна около него — като грозд от отоци, толкова потъмнели, че чак черни.