	Хел не можа да се въздържи и се усмихна. Тази самосъздадена народна легенда, стояща пред него, блестяща в измачканите вечерни дрехи от _fin de siecle_, копчетата от изкуствени камъни, лъщящи върху брокатената жилетка, с нахлупена ниско над слънчевите очила барета, с разрошена посивяла брада, разпръсната върху копринената вратовръзка, очуканата стара _макила_ под едната мишница, докато държеше пениса си с другата ръка, разпръсквайки урина напред-назад като ученик… И твърдеше, че бил хитър и незабележим.