	Тъй като _дигамбара_ продължавали да не признават уточнените свещени текстове, а разцеплението се отразило неблагоприятно върху джайнизма като цяло, през V в. от новата ера във Валабхи, Гуджарат, бил свикан втори събор. Утвърдените тук текстове обслужват главно _дигамбара_, тъй като по това време сектата на _шветамбара_ вече започнала да се размива поради по-голямата си близост с индуизма. Разликите в текстовете обаче не са съществени, тъй като имат една и съща основа. С течение на времето джайнистката литература необикновено нараства и включва освен _сутрите_ — първоначалните произведения — много коментари. Към тях се прибавят различни трудове по граматика и други научни дисциплини.