	Мъжът, когото бях застрелял, се беше приближил до едно от креслата до вратата, така че можеше да чува всеки звук, който идва откъм фоайето. Напълно беше възможно, след като е претършувал офиса ми и не е намерил нищо, да е решил да се пъхне тук и да ме причака. Ако вратата се отваряше на другата страна, гърбът ми щеше да бъде чудесна мишена за пистолета му и преди да съм успял да направя каквото и да било, Пат ще трябваше да ме впише в поредния си статистически отчет, вместо в тефтерчето с адресите.