	Съдията повдигна глава и с изненада установи, че се намира не в разкошна канцелария, както бе очаквал, а в доста елегантно обзаведена библиотека, достойна за учен с изискан вкус. От двете страни се виждаха високи лавици, претрупани с томове в брокатени подвързии и с ръкописни рула, а широкият прозорец в дъното гледаше към прекрасна градина с множество цветя, разцъфнали сред изкуствени скали, едва прозиращи през гъстото им покривало. Върху широкия перваз бяха наредени орхидеи в многоцветни саксии от фин порцелан. Дискретният им аромат изпълваше тихата стая. Зад червено писалище един прегърбен старец се бе разположил в огромно резбовано кресло от махагон. Широка роба от бляскав твърд брокат висеше като палатка от тесните му немощни рамене. Жълтеникавото лице с тънки сиви мустачки и проскубана козя брадица изглеждаше дребно и някак смачкано под високата тиара, богато украсена със златен филигран и обсипана с блестящи скъпоценни камъни. Висок широкоплещест мъж, облечен изцяло в черно, стоеше изправен зад креслото.