	Така че баронеса дьо Сов или Анри трябваше да извикат неин човек и той щеше да каже това, което тя пожелае. Ако противно на всяко очакване се замесеше друг лекар и ако някакво предположение за отравяне уплашеше двора, където вече се бяха разнесли толкова подобни слухове, тя разчиташе много на мълвата за ревността на Маргьорит. Читателят си спомня, че за всеки случай тя много бе говорила за тази ревност, избухвала по различни поводи и между другото по време на разходката до цъфналата глогина, когато бе казала на дъщеря си в присъствието на много хора: