	Не се надяваше Рийс да отмени изгнанието. Колкото повече натискаше майка им, толкова по-упорит щеше да става Рийс — сигурен бе в това и не без основания. Ако самият той беше гуербрет, никога не би се смилил над Рийс. Дълбоко във взаимната им омраза се таеше едно общо ядро, което споделяха не просто като братя, а като близнаци и когато стигнеха до това ядро, те се разбираха по-добре от който и да било друг на света. Въпреки кроежите и молбите на своите близки, Родри щеше да живее и умре като сребърен кинжал. Усещаше го дълбоко — в онова тайно ядро.