	— Знаем — изсъска единият от Вещерите; беше невъзможно да се определи кой. Вече бяха стигнали до подножието на стълбите. Погледът на Флен трескаво шареше по тъмнината на тавана, сякаш търсеше възможност за бягство. Едва се сдържаше да не се разплаче от страх, докато Лусия беше невъзмутима като статуя.