	Той обичаше да бъде между люде. През тия шумни панаирски дни беше все из пазарищата, все по улиците. В Преспа учебната година още не беше започнала, както на други места — на първи септември. Тук започваше веднага след панаира — и децата бяха по дюкяните и сергиите, да помагат на бащите си, — та Вардарски бе по цял ден свободен. В деня преди панаира той помогна на хазаите си, Аце и Митра Кутреви, да извадят сергия зеленчук, плодове, мед, восък, разни плетива, Кутревица, та го задяваха някои от съседите: