	Тогава животното най-внезапно скочи върху него с цяло тяло, което миришеше на старост и разложение. Чуваше дъха му в ухото си и усещаше топлината му в лицето си. Близостта на звяра беше задушаваща. Опитваше се поне да го зърне, но не можеше. Едновременно то бе тук и не беше. Нима беше станало невидимо? Той се опита да достигне до дръжката на Стиела, но пръстите не го слушаха.