	Някакъв мъж бавно се движеше в далечината. Това бе някаква сянка на общия сив фон. Оберлус позна метиса, който вървеше по плажа, провлачил крака, с отпуснати ръце. Видя го да се потапя до гърди във водата и да стои продължително време така, може би силно желаещ морето да го върне към действителността, към която не чувстваше, че принадлежи.