	— Обичам _мъртва_ протоплазма — каза то и гигантската му уста погълна Парки. — Но обичам и _жива_ протоплазма. — То преглътна веднъж, изплува от силовото поле и се понесе от другата му страна, оглеждайки се с нетърпение наоколо за онези милиони единици протоплазма, с които се бе хранило някога.