	На брега, отвъд високите подвижни дюни, се простираше новото пристанище Абеневен, чиито стени предлагаха убежище срещу вятъра. Язир ибн К’ариф би предпочел да е мъртъв и при Ашар сред звездите, отколкото да зимува в града. Той се загърна по-плътно в плаща си и погледна нагоре. Слънцето, което сега, на прага на зимата и толкова далеч на север, не представляваше заплаха, приличаше на блед диск сред бързо движещите се облаци. До третата молитва оставаше още малко време. Можеха да продължат разговора си.