	Друго, на което ни учат от малки е да спазваме определена взаимност в отношенията ни с вречените братя и сестри. А това значи, че не бива да ги обременяваме прекомерно с тревогите си, без да им даваме възможност на свой ред да ни известят за грижите си. И това е съвсем естествено, взаимоотношенията ни са изградени на взаимно разбирателство и ние можем да се възползваме от съвета и утехата на другия в същата степен, в която той може да използва нас. Децата нерядко са едностранчиви в държанието си към своите вречени роднини, но грешно е да досаждаш до безкрайност с проблемите си пред своя вречен брат, без да спреш дори за миг, за да го изслушаш. Тези неща с времето се научават. Защото за непростимо нарушение на връзката се счита липсата на загриженост за своя вречен роднина и не познавам нито един човек, който някога да е бил обвиняван в подобен грях.