	Клара не обърна никакво внимание на протестите ми. Все едно, че нищо не бях казала. Тя стана, отиде към купчината камъни, избра един едър и го вдигна така, сякаш беше от стиропор. Позамисли се сякаш от коя страна да го обърне и после го положи на края на пътеката. После подреди от двете му страни два други камъка с големината на футболна топка. Когато реши, че е доволна от наместването им, тя отстъпи назад да прецени въздействието. Трябваше да призная, че пътеката от градината, гладките сиви камъни, които бе подредила, и островърхите зелени стьбълца на растенията представляваха най-хармонична композиция.