	Кимнах на Пенко. Той измъкна пистолета на пазача от кобура и халоса силно с дръжката му огледалото в тоалетната. Срита парчетата настрана, полуизвади пълнителя от дръжката и подпъхна ръба му под дървената ламперия, оказала се зад огледалото. Тя не оказа почти никаква съпротива. Зад нея, точно по план, се виждаше мазилка. Пенко се приведе, аз легнах на гърба му, опрях рамо в касата на вратата и заритах с пети мазилката с всичка сила. Само след няколко удара тя хлътна забележимо навътре, и беше въпрос само на силно натискане да избия една-две тухли. След това вече беше лесно да извадим още двайсетина. Пред нас зейна черен отвор.