	След питателния, макар и еднообразен обяд, Майлс накара Бел да го заведе обратно през митницата до общежитието, където бяха настанени екипажите на задържаните кораби. Въпросното общежитие беше истинска дупка, значително по-неуютно и по-претъпкано от онова, в което се помещаваха галактическите пътници, и наежените екипажи стояха заврени тук от дни, като единственото им развлечение беше холовидеото и собствената им компания. Майлс моментално бе наобиколен от разнородна група висши офицери, както от двата съда на Корпорация Тоскана, така и от двата независими кораба, също попаднали в капана на скандала — всички в един глас настояваха да им каже кога смята да уреди освобождаването им. Майлс надвика врявата и поиска да разговаря с медтехниците на четирите кораба, както и да му осигурят тиха стая, където да проведе разговорите. След известно разтакаване му предоставиха един офис в дъното на коридора и квартет нервни комарци.