	Изхвърчах от креслото като куршум от скорострелно оръжие и го изритах в кокалчетата. Нямаше значение, че беше ченге, щях да му издълбая трета дупка в носа, ако Пат не беше пуснал телефона и не бе застанал помежду ни. Този път той ме хвана за ръката и не ме пусна, докато не довърши разговора си. Когато тялото беше сложено на носилката и изнесено, Пат разкопча шлифера си и ми кимна да седна на леглото.