	Той влезе на кон и в градините на харема, само че го съпровождаха вече не блестящите везири и военачалници, а пеши евнуси, и насреща му излизаха не сановници и мъдри служители на бога, а валиде ханъм и султанката Хасеки с кожи — едната с бели, другата с червени руски самури, и макар зимният стамбулски ден да беше мрачен и глинестата земя в градините да беше разкаляна от дъждовете, върху калта беше просната дълга пътека от бяло лионско сукно, изпратено от крал Франсоа, и султанът, слизайки от коня, стъпи от едната страна на това сукно, а от другата срещу него идваха валиде ханъм и първата жена Хурем Хасеки. Произнесоха се само тържествени приветствени слова и нищо повече, понеже наоколо гъмжеше от евнуси и слуги и всяка изречена тук дума би полетяла още днес по цял Стамбул.