	Как я е посрещнал, колко е бил хладнокръвен, как е отказал да каже каквото и да било, колко безупречно е било уредено всичко от комитета — всичко това бе съответно съобщено с добавка нравоучителни предупреждения за назидание на всички злоумишленици в бъдеще в „Гласа на Червеното куче“ от редактора му, който присъствува и чието живо изложение с удоволствие препоръчвам на читателя. Но красотата на тази лятна сутрин, благословеното съзвучие на земята, въздуха и небето, събудилият се живот на необятните гори и планини, радостното многообещаващо обновление на природата, а над всичко — безграничният покой, изпълващ всичко живо, не бяха съобщени понеже не бяха част от поуката за обществото. И въпреки това, когато лишеното от основание и безсмислено деяние бе извършено и един живот с неговите възможности и отговорности пресекна в обезобразеното нещо, което се клатушкаше между небето и земята, птичките пееха, цветята цъфтяха, слънцето грееше все тъй весело, както и преди и възможно е „Гласът на Червеното куче“ да е бил прав.