	Изправени сме — каза възрастният мъж и събра връхчетата на пръстите си — пред един от класическите проблеми в разузнаването. Разполагаме с навярно най-голямата разузнавателна организация, която по ирония на съдбата се е посветила на две задачи — да спре изтичането на информация от страната и да увеличи притока на такава в нея. За броени минути сме в състояние да съберем стотина добре обучени мъже и да им възложим да разнищят един толкова нищожен факт като поставен не на място етикет за багаж. Можем да ги пуснем по следите на която и да е малка групичка хора и в разстояние на няколко дни ще знаем с подробности всяко тяхно действие. Можем да упражним огромен натиск по всеки въпрос, който намерим за добре. И в това е проблемът: кой е въпросът. Знаем, че има изтичане на информация в системата, но докато не успеем да изолираме приблизителния източник, не можем да разложим системата на части и да се опитаме да определим точното му местонахождение. Подобно начинание почти със сигурност би се оказало безплодно, дори опасно, да не говорим, че би поставило всички в доста неудобно положение. А и веднага щом започнем издирванията си, противникът ни ще разбере, че ние знаем за изтичането на информация.