	По време на тъжната си разходка из пазара Стивън гледаше тези мъже, чиито усти бяха постоянно затворени от страх да не изрекат някоя забранена дума, чиито погледи постоянно отбягваха забранени гледки, чиито ръце постоянно се въздържаха от някое забранено действие. Стори му се, че единственото, което правят, е да водят полуживот. Те спокойно можеха да минат за видения от сън или призраци. В тихия град сред тихия пейзаж само горещият вятър като че ли живееше пълнокръвно. Стивън си каза, че не би се изненадал, ако един ден вятърът издуха града заедно с всичките му обитатели.