	Джейсън имаше лош вкус в устата си. Този път причината не беше сготвената върху тор храна или отвратителният ачадх, а клането при чифлика — приближи ли се човек до дърветата, загубва гората от погледа си. От известно време той живееше с номадите като номад и се бе приобщил към нравите им. Интересен народ, а откакто се бе пренесъл в лагера на Темукин, те му се струваха дори мили и ако не бяха най-веселите хора в галактиката, то поне човек можеше да се разбира с тях. Бяха честни по свой начин — спазваха някакви свои закони. Но бяха и хладнокръвни убийци и главорези. Какво от това, че убиваха в съответствие със собствената си ценностна система. Положението не се променяше. Промушеното дете бе все пред очите му и Джейсън се размърда неспокойно върху подгизналите листа.