	Седна на греблата, натисна, лодката се плъзна, надигна се, преодоля вълните до брега и влезе в спокойното. Сега маховете му станаха широки и равни. Силните ръце загребваха привично, придърпваха мощно веслата и отново тялото се навеждаше напред. След малко, може би усетил възхищението ми, удари — зачести, водата отдолу се чу, движенията му станаха къси и резки. Лодката полетя. Мислех, че ще е за минута, че иска да ми покаже умение и ход. Сетих се за босата жена в голата му стая. Завидях му: