	Нора Казакова изтръска връхчето на цигарата си в пепелник от тежко синьо стъкло и ме дари с поглед, едновременно убийствен и великодушен. Стори ме се, че се колебае между две решения — да ми кресне да се пръждосам или да ми се изсмее.