	— Притежавам магия Пар, по-различна от твоята, но не по-малко истинска. Понякога мога да кажа за какво си мислят другите, дори когато са далече. Мога да общувам с всички форми на живота по начини, чрез които другите не могат. Понякога мога да изчезвам като дивата котка. Мога дори да призовавам Силата! — Той щракна с пръсти и на върховете им се появи синкав пламък. Изгаси си го. — Липсва ми магията на молитвената песен, но въпреки това нещо от нея е останало дълбоко в мен — Някои от нещата, които зная, дойдоха сами, на някои се научих сам, а на други ме научиха. Но имам всичко, което ми трябва, и не желая повече. Тук се чувствам удобно и никога няма да си замина. Нека светът се справя без мен. Преди винаги е било така.