	Има една пословица, която гласи: всяко чудо за три дни. Така и нашите герои свикват бързо с новото си положение на съпрузи, изкарват криво-ляво медения си месец с малко кавги и сръдни и изведнъж нагазват до пояс в мътилката на пустото земно животуване. Заживяват те на улица „Майски букет“ в едноетажната къщица на стария учител, излизат в празник на разходка като провинциалисти, които отиват да позяпат двореца, ходят по именни дни на роднини, носят на кумовете си два портокала на заговезни и козунак и червени яйца на Великден, запътват се веднъж в месеца на ресторант да ядат кебапчета или на кино да гледат Грейс Мур — и всичко това става някак механично, глупаво и в същото време тъй преднамерено, че все пак добива значението на събитие в сивия живот на двамата.