	— Не бой се — каза Арагорн. — Дойдох навреме и го повиках назад. Сега е морен и наскърбен, а и също като лейди Еовин е пострадал от дързостта си да удари оная злокобна твар. Но той има толкова силен и весел дух, че ще се справи с болестта. Скръбта не ще забрави, ала тя няма да помрачи сърцето му, а ще го научи на мъдрост.