	Тези демонстрации сякаш му вземаха ума, но не довеждаха до желания ефект и не промениха занесения му вид. Стана дори по-лошо. Малко след като му показах цианидните „вълчи клопки“ и му обясних тяхното внезапно и гибелно действие, както и че са почти неоткриваеми, той започна да проявява типични признаци на ненормално поведение. Винаги си носеше дълга пръчка и преди да седне дори на грубата маса за храна, по най-странен начин мушкаше стола, понякога и чинията. Сутрин, преди да се облече, мушкаше също обувките, та и дрехите си.