	Той погледна в коридора. Слим още наблюдаваше до стълбите, измъкна се от стаята и затвори вратата. Старателно избърса дръжката с носната си кърпичка. Беше малко късно за предпазни мерки, но навикът си е навик. Пресече до № 243 и опита дръжката, но вратата беше заключена. Почука леко. Слим погледна през рамо към него и после продължи да се взира надолу. Еди почука отново. Долепи ухо до вратата и пошушна: