	А после се наведе и откъсна едно от сините цветя. Скри го на сигурно място в дясната си обувка. „Подарък за моите приятели“ — каза си той, и в едно дълбоко кътче на мозъка си, където никой не можеше да надникне, започна да си мисли с копнеж за Деня на Благодарността.