	С _Бri2+м3_ бяхме млади, какво разбирахме от политика? Бяхме убедени, че всичко е в името на прогреса, повярвахме, че опашките са отживелица и доброволно се лишихме от своите. И до ден днешен съжалявам за това. Как не се намери някой, който още тогава да линчува онзи проклетник _Д(аr)n-1щin_. Всъщност — не, невъзможно — този дявол някак си бе успял да убеди обществеността, че премахването на опашките вече не е просто модно увлечение на младежта, каквото беше приматизацията. Липсата на опашка, виждате ли, превръщала примата във „висш примат“. Днес едва ли някой би повярвал в такъв абсурд, но тогава беше друго. Тогава демокрацията едва прохождаше. Мислехме си, че всичко, което хвърчи, се яде.