	В продължение на две седмици след изчезването на Вирломи Ахил нито веднъж не се появи в залата за стратегическо планиране — никой не страдаше от това, особено след обявяването на награда за Вирломи. Никой не смееше да го каже открито, но всички се радваха, че е избягала. Даваха си сметка обаче, че мерките за сигурност около тях са се затегнали — за тяхна „безопасност“. Това обаче не променяше много живота им. Не че някой имаше желание да се мотае из центъра на Хайдарабад или да общува с два-три пъти по-възрастни офицери.