	Сара усещаше, че всичко, което чува, е пълна глупост, четири звезди. Да, ами кървавата като на кино баня, от която току-що я бе измъкнал? Ами онзи, дето скочи през огъня? С мъртвешките демонични очи, приковани в нея, и с пламтящата коса, дето проби с юмрук стъклото и се опита да я измъкне от колата? Нея. Малката Сара Конър. Ами другите Сари Конър, дето някой пречукваше целия ден? Зад цялата тази лудост трябва да има някакво рационално, изключително разумно обяснение. Но логиката и рационализмът бяха излетели през прозореца и хукнали по улицата, оставяйки я зад себе си. Защото…