	Послушникът не каза нищо — вниманието му бе погълнато от оглеждането на обстановката. Обикновено жреците гледаха да са вътре в храма, когато паднеше здрачът. Той остана загледан в постройката още известно време, надявайки се някоя лампа да светне, друга да угасне, някое лице да се покаже на прозорците — каквото и да е, стига само да забележи някакви признаци на живот в сградата. Обаче нямаше нищо.