	Позицията на Тома Аквински, подобно на тази на Аристотел, противоречи на съвременното понятие за активност За Тома Аквински най-висшата форма на човешка дейност също е животът, посветен на вътрешното съзерцание и духовното познание, _vita contemplativa_. Той приема, че всекидневието, _vita activa_, на средния човек също е ценно и води до блаженство (_beatitudo_), при условие че — уговорката е от огромно значение — целта, към която са насочени активните усилия на един човек, е блаженството и че той е в състояние да контролира страстите и плътта си (Тома Аквински, _Summa_, 2-2:182, 183; 1-2:4,6).