	Името я одраска като груба кора от дърво върху гола кожа, когато Рен го, изкрещя наум. Тя си спомни как той едва не я уби по пътя към Арборлон. Ръката на Гарт се разхлаби около кръста й и тя бързо му направи няколко знака, когато неговото сурово брадато лице се надигна до нейното. Рен чу отпред риданията на баба си.