	— Когато избягах от Оркнейските острови — продължи той след кратко мълчание, — двайсет и пет години има оттогава, аз отнесох със себе си нещастното отроче, на което ти бе дала живот. Изпрати ми го една твоя роднина, която ми разказа за заболяването ти, а скоро след това се разнесе слух, че си умряла. Излишно е да ти описвам колко съкрушен напуснах Европа. Приютих се на остров Еспаньола*, където една хубава млада испанка се зае с ролята на утешителка. Ожених се за нея…, тя стана майка на младежа, наричан Мордонт Мъртън.