	Самият Кинг беше убеден, че сравнението с нинджите е напълно оправдано. Грижеше се така да поддържа тялото си с тренировки, че никога да не е далеч от максималните си възможности. Беше силен, владееше в достатъчна степен бойните изкуства, за да се защити успешно и да убие при нужда. И макар някои от дарбите му да бяха пострадали от продължителното бездействие, усещаше как се възстановяват в движение. Разбира се, много от уменията на древното нинджуцу бяха безполезни в съвременното общество — на човек не му се налагаше да се тревожи за преодоляването на крепостни ровове и ходенето по скърцащи подове. Заместваха ги познаването на електрониката и оръжията, за да се добере до които един нинджа с леко сърце би изтребил стотици хора по пътя си.