	Ленинградският кумир тенорът Печковский в началото на войната попада в окупация в своята вила край Луга, по-късно при немците дава концерти в Прибалтика. (Жена му, пианистка, също е арестувана в Ленинград, загива в рибинския лагер.) След войната Печковски получава десетка за измяна и е изпратен в ПечЖеПеЛаг. Там началникът го държи като знаменитост: в отделна къщичка с двама дневални, дажбата му включва краве масло, сурови яйца и горещ портвайн. Жените на началника на лагера и на началника на режима често го канят на обяд. Там той пее, но веднъж, разправят, се разбунтувал: „Аз пея за народа, а не за чекистите.“ И така попада в Специалния Минлаг. (След излизането си от лагера повече не може да издигне равнището си до своите предишни концерти в Ленинград.)