	Тя реши, че полудява, защото не можеше да схване дали създанието е вдигнало поглед или се извисява над нея. Не можеше да определи дали неясното, отблъскващо лице примигва с очите си откъм сенките в краката й или гледа надолу от невероятна височина. Но макар зрението да й казваше, че каквито и да са недоловимите му качества, тялото все пак е от плътна материя, нейното осезание я убеди допълнително. Защото в този момент един подобен на пипало крайник я обхвана през тялото и тя изпищя от докосването по голата й плът. Не беше нито топло или студено, нито гладко или грапаво, не беше като нищо, което някога я бе докосвало през живота й, и от това докосване тя изпита страх и отвращение, каквито не бе и сънувала. Като че ли всичката гадост и похотлива порочност събрани в тинята на живота се изсипаха в порой от мръсотия върху нея. В този момент тя осъзна, че към каквато и форма на живот да принадлежеше това същество, то не беше звяр.