	„Когато Вселената била създадена от хаоса, тя незабавно се разпаднала на безброй миниатюрни късчета — като плочки от мозайка без видим смисъл и предназначение, всички тези късове са еднакви по форма и размер, макар че се различават по окраска; а ние не разполагаме с представа за общата картина, която да ни упътва… Имаме при възможни средства, с помощта на които можем да градим мозайка: пълна ненамеса; постоянен контрол над всяко, дори най-малкото движение; или разместване на силите, докато се достигне задоволително равновесие. Но нито един от тези три метода не може да бъде прилаган самостоятелно — неминуемо ще участват и останалите два; това е фундаментален принцип, който трябва да приемем — в противен случай никога няма да открием дори частично обяснение на процесите, които наблюдаваме.