	Чео изпита момента на смъртта на Абнет като плавно разпадане на материята наоколо и разлагане на собствената му плът. Стените, подът, контролното табло, таванът, светът — всичко се разтвори в небитието. Цялото му същество бе погълнато за една единствена безплодна секунда. За един кратък миг той се намери заедно със сенките на Паленкито и други по-далечни островчета от движение в една плоскост на съществуването, която никой от мистиците от неговия вид не бе съзерцавал. И все пак, това бе място, което някой древен Хинду или Будист биха разпознали. Мястото наречено Майа, илюзия, безформена празнота, която не съдържа нищо.