	Леглото разгледах най-накрая. Почти с благоговение, като че ли наистина беше трон, аз дръпнах завеските и затаих дъх от възторг; възглавниците в ярки цветове върху зелената копринена покривка ми напомниха на диви цветя в ливада. И въпреки това, неволно потръпнах, докато стоях насред стаята. Някакси инстинктивно чувствах, че топлината, тайнството и очарованието на тази стая не са нищо друго, освен една илюзия.