	Напредваше на юг през дълбоко до колене развълнувано море от избуяла зелена степ на трева, което се ширеше под топлото пролетно слънце, Заобиколи алгарската крепост, която хората бяха изградили висока колкото планина; знаеше, че крал Чо-Хаг, кралица Силар и, разбира се, Хетар и Адара, ще настояват да поостане за ден-два. С искрено съжаление премина с около левга на запад от къщичката на Поледра. Надяваше се по-късно да му остане време да навести леля Поул, Дурник и Еранд. Точно сега обаче трябваше да стигне до Белгарат с откъса от сборника, който старателно бе преписал и който бе прибрал прилежно във вътрешния джоб на жакета си.