	Яка, изпълнен с удивление и уважение към големия учен, се превърна в негова сянка през цялото време на престоя му в Лос Аламос. Във всяко от движенията му той виждаше заложено вълшебство и понякога дори се опитваше да задържи погледа му. Присъствува от разстояние на многобройните му срещи със Сборг. И забеляза, че щом завършваха доверителните разговори, в очите на Айнщайн проблясва лукаво пламъче, а жестовете му, обикновено толкова сдържани, издаваха вътрешна топлота. Помисли си, че ги свързва някаква тайна. И се увери в това, когато гръмкият смях на норвежеца прозвуча по съвсем особен начин.