	Каквато и да беше причината, важното бе, че се изправи пак на крака и започна да подскача към бараката. Вкопчи се за миг във вратата, с бясно галопиращо в гърдите му сърце. Случайно погледна надолу и видя дупка в дървото. Тя беше кръгла. Краищата й стърчаха навън в зигзагообразна огърлица от бели трески. Тя имаше _изгризан_ вид, тази дупка.