	Уорик млъкна, защото тя безучастно гледаше през прозореца. Не изглеждаше нито изплашена, нито разкаяна. Не беше очаквал това, но всъщност не бе имал и време да се замисля. Цялата му енергия беше съсредоточена за откриването на Д’Амбре. Сега нейното поведение не му беше неприятно. Гневът, породен но време на срещата с майка й, беше започнал да бледнее.