	Тя има време само за едно състрадателно и отчаяно възклицание, преди той да отдръпне ръката си и да последва Бътлър по стълбите. В последния миг тя стисна съчувствено лакътя му и през гостната стая се отправи към всекидневната, където седна и се замисли. Никога досега не беше виждала Каупъруд толкова съсредоточен и суров. Лицето му бе сякаш излято от бял восък и изглеждаше хладно като самия восък, а очите му, дълбоки и зареяни някъде, оставаха непроницаеми! Какво от това, че гори Чикаго? Какво го засяга този пожар? Толкова ли сериозни могат да бъдат последиците за него? Той никога не беше й говорил за работата си, пък и тя не разбираше от тия неща повече от мисис Каупъруд. И все пак се разтревожи, защото ставаше дума за нейния Франк и защото тя, както си мислеше, бе вече безвъзвратно свързана с него.