	Изглеждаше така сякаш това щеше да продължи безкрай. Докато Чироко наблюдаваше от гондолата на Свирчостоп от раната се подаде голямо, леко сплеснато синьо желатинено кълбо и се килна на една страна. Капсулиращата материя бързо се превърна във вода и се стече по бортовете на сребристия транспортен краулер. Двигателят изръмжа и транспортьорът разплиска калното море, което го заобикаляше, пробивайки си път към шестте подобни на него машини, паркирани до комилекса от надуваеми куполи, акуратно застана последен в редицата и едва тогава от него изскочиха петимата му пасажери.