	— Смъртта не е най-лошото нещо — отвърна й милият човек. — Тя е Негов дар за нас, край на грижи и болка. В деня, в който се родим, Многоликият бог ни праща по един тъмен ангел, който да върви с нас през живота. Когато греховете и страданията ни станат непоносимо големи, ангелът ни хваща за ръката да ни отведе в нощните земи, където звездите греят още по-ярко. Онези, които идват да пият от черната чаша, търсят своите ангели. Ако ги е страх, свещите ги утешават. Когато миришеш горящите ни свещи, за какво те карат да мислиш, дете мое?