	Ние взехме прането веднага след като се наядохме и аз се надявах, че ще успеем да се върнем по светло, за да можем да видим пак Колежанина. Но когато си тръгнахме, беше вече късно и тате каза, че му се щяло да поспре пред пощата да си поговори с някого. Трябва да сме стояли там два-три часа, защото, когато стигнахме в къщи, беше вече тъмно като в рог. Мама ни чу, като затропахме по задната веранда, и излезе да поиска от тате парите на мисис Долан за прането. Тате й даде петдесетте цента и я попита след колко време ще бъде готова вечерята. Тя каза, че ще стане скоро и ние седнахме на верандата.