	И така най-отдалеченият армейски преден пост, авангардът на един грандиозен план за цивилизоване на земите дълбоко в сърцето на Дивия запад, бе напълно изоставен. Армията щеше да види в това само временното отстъпление, отлагането на експанзията, която може би щеше да чака изхода на Гражданската война, докато стане възможно да се насочат достатъчно средства за поддържането на цяла верига фортове. Естествено, щяха да се върнат тук, но за момента историята на Форт Седжуик бе стигнала мъртвата си точка. Липсващата глава в историята на Форт Седжуик обаче, при това единствената, която може да претендира за слава, едва сега започваше.