	Описаното обаче беше приложимо само в някакъв курс по физиология — фрази, които имаха смисъл единствено в нормалната вселена. Това, което виждаше, беше дълбока пропаст, а отвъд нея — редици от тънки, грациозни колони, които се поклащаха величествено. Те не се люлееха заедно, а по-скоро първата, след това втора, като че ли през цялата структура преминаваше вълна.