	Подполковник Йенсен приключи зареждането на самолета си и откачи шланговете от самолета-цистерна „КА-6“ веднага след като горивомерът отчете пълен резервоар. Изтегли сондата и се спусна надолу, за да позволи на цистерната да се отдалечи. Мисията беше възможно най-леката. Той отпусна лоста за управление наляво, пое по курс едно-едно-пет и изравни самолета на осемстотин метра. В момента радиостанцията му IFF беше изключена. Той можеше да се отпусне и да се наслаждава на полета, както винаги правеше. Седалката на пилота в „Интрудър“ е разположена доста високо за добра видимост по време на бомбардиране — той си спомни, че по тази причина човек се чувства малко открит, ако стрелят по него. Йенсен беше изпълнил няколко мисии преди края на войната във Виетнам и живо си спомняше стрелбата над Хяпхонг със стомилиметрови снаряди, които летяха като малки черни топки памук със зли червени сърца. Но това нямаше да се случи тази вечер. Седалката в момента представляваше трон в небето. Звездите светеха ярко. Слабата луна скоро щеше да изгрее. И всичко на света изглеждаше наред. Изглежда, и заради мисията му.