	Той не отговори. Изведнъж забелязах, че съм си забравил шашката и нося само браунинга, така че ако се наложеше да си имаме работа с конница, щях да изпадна в много неприятно положение. Впрочем, Чапаев продължаваше спокойно да седи в каляската, значи, не ни заплашваше някаква непосредствена опасност. Обърнах се. Ландото стоеше наблизо. Видях бялото лице на Котовски — скръстил ръце на гърдите си, той седеше неподвижно на задната седалка. Малко приличаше на оперен певец преди представление. Анна, която виждах откъм гърба, беше заета с картечниците — май не за да ги приготви за стрелба, а защото й дотягаше компанията на прекалено тържествения Котовски. Придружаващите ни конници сякаш не смееха да се приближат към хълмистата порта, затова стояха съвсем далеч. Забелязах само тъмните им силуети.