	Мястото едва ли изглеждаше най-подходящо за взрива, от който Елейн се боеше. Харлонски мост беше средно голямо село с три хана и достачно къщи, за да не спи никой в плевник. Когато нея заран Елейн и Биргит слязоха в гостилницата, госпожа Дил, дебелата ханджийка, им се усмихна топло и ги удостои с толкова щедър реверанс, колкото й позволяваха размерите й. И то не толкова защото Елейн беше Айез Седай. Госпожа Дил беше толкова доволна, че ханът й е пълен при тези затрупани от снега пътища, че се кланяше почти на всеки. Щом влязоха, Авиенда набързо излапа останките от къшея хляб и сирене от закуската си, изтупа няколкото трохи от зелената си рокля и грабна тъмното си наметало да ги последва.