	Всичко, което се знаеше всъщност за него, лесно можеше да се обобщи накратко. Мистър Мъртън пристигнал в Лъруик, тогава вече придобил известно значение, но още непризнат за плавен град на острова, с холандски кораб, придружен само от своя син, красиво момче на четиринайсетина години. Самият той сигурно минавал четиридесетте. Капитанът-холандец го запознал с няколко свои добри приятели, на които доставял джин и джинджифилови сладки срещу нискорасли шотландски говеда, пушени гъски и чорапи от овча вълна; и макар че холандецът казал само, че „минхер Мъртън пла-ати пътя си като истински дже-ентълмен и освен туй дал на мо-оряците по един крайцдолар“, благодарение на този отзив пътникът от холандския кораб успял да влезе в почтен кръг от познати, който постепенно се разширил, тъй като се оказало, че чужденецът е много културен човек.