	— Вече е осем по местното време — започна госпожица Ейбълсет, — а аз още не съм вечеряла. Вие сигурно сте хапнали на борда, но защо не ме поканите на вечеря? Ще си побъбрим на бутилка черно и вие ще ми разкажете за вашите предчувствия. За вашите подозрения, че се случва нещо ужасно и цялата ви прекрасна работа около възстановяването е напълно безсмислена. Ще ми бъде интересно.