	Съседът му от ляво, някой си Корт ЕКМ-520, бе общо взето доста приятен човек, но около него се разпространяваше тайнственото излъчване на неудачник. Използувайки някаква много стара инструкция, той беше решил да създаде биокомпютър с автономно захранване и дълго се бе ровил в записи на ДНК, аминокиселини, хромозоми и какво ли не още. Молекулярният му синтезатор конструиран от него бе годен да произведе всякакви субстанции, предназначени за родилният инкубатор, също направен от него. Когато накрая биокомпютърът му се появи на бял свят и започна консумира подходяща храна, Корт бе изпаднал в луд екстаз и на няколко пъти покани Скъли в клетката си, за да се похвали с постижението. Постепенно обаче произведението му започна да се покрива с гъста растителност, съставена от фини къдрави косми и непрекъснато ръсеше по пода малки кръгли изпражнения. Освен това тъповато клатеше муцуната си и ревеше „Беее“. Да не говорим, че не бе в състояние да направи елементарно изчисление от вида 1+ 1 = 2. По време на всичките опити за възможното му програмиране гледаше тъпо и непрекъснато завираше глава в съдовете с хранителни пасти. След като се порови в архивите, Корт установи, че не е изобретил нищо ново. Такъв биокомпютър е бил масово разпространен в древността и съвсем не е бил биокомпютър, а същество със съвсем друго предназначение, наречено овца. След редица неуспешни опити, целящи да подобрят функициите на произведението му, неговият автор се принуди да го изхвърли в дезинтеграторната камера, разположена до гравитационният асансьор на тяхното ниво. Впоследствие Корт дълго време се намираше в състояние на депресия, но накрая се зае с нова разработка и отново изглеждаше щастлив.