	Усещаше с душата си надигащия се от север мрак. След две нощи щеше да се изправи срещу Храбър мъж. Вледеняващият страх — примесен с радостта, че отново се намира в лагер на Слънчевите хора — помрачаваше щастието и от срещата с Пелинов дух и от факта, че бе намерила Бягащ като вятъра жив. Тиха вода изпитваше някаква колеблива радост от това, че отново е при сестра си. Дали Силата отново не им погаждаше някакъв хитър номер? Позволяваше им да зърнат за последен път хората, за които трябваше да се сражават?