	Лесно познаха човешките форми и органи, пръснати по стените, смесени с чуждата тъкан и структури. Телата бяха разкъсани и събрани отново според неопределим кошмарен замисъл. Механизми, слети с мускули и ярки вени. Около кости се виеха нерви и кабели. Всеки орган, всяко сухожилие несъмнено още живееше и изпълняваше някаква функция в чудовищното цяло. Лицето на Стасяк зяпаше сляпо от подвижна сребриста паяжина. Нямаше очи, но до устата ритмично потрепваше мускулче.