	Обикновено имам много добра памет за битки, защото дядо ми ме научи да помня всичко от упражненията ни, така че след това да можем да обсъждаме грешките ми, но точно тази ми е общо взето като в мъгла. Помня, че изпитвах някаква хладна решимост, когато Лойош налетя в лицето на някаква жена, облечена в щавена кожа, и си отбелязах, че за известно време мога да забравя за нея. Мисля, че по това време вече се бях изправил. Не помня как се вдигнах на крака, но помня, че преди това се превъртях няколко пъти по земята, за да не им предложа лесна мишена.