	Дори и Лизи да не говореше, сякаш не е на себе си, Дарла изобщо не забеляза. Изпитваше прекалено силно чувство за вина. И беше щастлива и облекчена. Канти се връщаше от Бостън, за да „помогне с Манди“. Сякаш можеше да направи нещо. „Сякаш някой изобщо можеше, включително доктор Хю Олбърнес и целият персонал на болницата «Грийнлон»“ — помисли си Лизи, докато слушаше брътвежите на Дарла.