	След като най-после стигнаха до извода, че Каупъруд несъмнено заслужава наказание, съдебните заседатели започнаха да спорят дали той трябва да бъде признат за виновен по всичките четири параграфа, посочени в обвинителния акт. И тъй като не разбираха каква е разликата между различните обвинения, решиха, че трябва да го признаят за виновен по всичките четири параграфа, но да добавят и една препоръка за снизхождение. По-късно обаче се отказаха от тази препоръка, защото подсъдимият или беше виновен, или не беше. Съдията не по-зле, а може би и по-добре от тях щеше да прецени смекчаващите вината обстоятелства. Защо да му връзват ръцете? И без това подобни препоръки не се вземаха под внимание, а само издаваха несигурността на съдебните заседатели.