	Един елф-ловец стоеше на поел пред вратата й и след като Рен спря за малко, за да повика. Гарт, часовоят ги съпроводи надолу по стълбите до трапезарията за закуска. Те ядоха сами върху дълга полирана дъбова маса, покрита с бяла, декорирана с цветя покривка. Масата беше разположена в подобно на пещера помещение със сводест таван и оцветени стъкла на прозорците, които филтрираха слънчевата светлина, разлагайки я на различни цветове като през призма. Млада прислужница стоеше готова да ги обслужва при храненето, което караше самостоятелната Рен да се чувства неловко. Тя се хранеше мълчаливо. Гарт седеше срещу нея, питайки се какво се очаква от нея да направи, когато се нахрани. От кралицата нямаше никаква следа.