	Драконът летеше през обгърнатия в пламъци мрак. Комарите ги връхлетяха още на два пъти и Страбо изгори още шепа от тях, докато летеше. Светът на Абадон се простираше долу неизменен — един свят от скали и огън. Бяла светлина лудо танцуваше по хоризонта наоколо и лава бликаше от кратерите на планинските върхове, но долините и проломите си оставаха непроницаемо тъмни. Ако имаше нещо живо там, от въздуха то не можеше да се види.