	Когато приближихме Плутон, изоставихме глупостите и започнахме да прекарваме много време надничайки през телескопа, спорехме и разсъждавахме за видяното. Не че имаше много за гледане. Повече от всичко планетата приличаше на билярдна топка. Беше гладка. Нямаше планини, долини никакви кратери — нищо не нарушаваше съвършено равната повърхност. Но, разбира се, точките бяха там. Успяхме да различим седем групи, всичките — разположени по екваториалния пояс. И отблизо те бяха не просто точки. Представляваха някакъв вид структури.