	Пибоди побягна от салона, подхлъзна се в кръвта на Педърсън, подпря се на едно коляно, изправи се и с всички сили затича по коридора на първия етаж, без да спре и за миг да повръща. Изпаднали в паника хлапета, пищящи от ужас, бягаха накъдето им видят очите. Пибоди също беше ужасен, но си спомняше какво трябва да направи в екстремни ситуации, макар че не смяташе някой да е очаквал ситуация, екстремна колкото настоящата; преподобният Гардънър по-скоро бе имал предвид, че на някое от хлапетата може да му избие чивията и да реши да накълца на парчета едно-две от другарчетата си или нещо такова.