	Без да се грижи как е сложен столът му и без да се бои от някакви пречки и разсейване, той работи час — час и половина, и дори още по-спокойно и съсредоточено, отколкото преди идването й. Прерови планината от книги пред себе си, избра най-необходимото и междувременно успя да изгълта и две по-съществени статии от тях. Реши да се задоволи със свършеното и започна да събира книгите, за да ги върне. Забрави всякакви странични съображения, които опорочаваха съзнанието му. С чиста съвест и без никакви задни мисли си каза, че честно извършената работа му дава правото да се срещне със старата позната и има законно основание да си позволи тази радост. Но когато стана и огледа читалнята, не откри Антипова, нея вече я нямаше.