	Харман протегна трепереща ръка и рязко я отдръпна. Над тялото на жената имаше тънко, но здраво силово поле, проницаемо, но напълно осезаемо, и въздухът зад него бе много по-топъл от този наоколо. Опита отново. Пръстите му се плъзнаха по гърлото на жената, откриха намек от пулс, слаб като най-лекото потрепване на крилцата на пеперуда; след това положи длан между гърдите й. Да, усещаше едва доловимите удари на сърцето й — много слаби, много по-бавни от ритъма при обикновен спящ човек.