	След това се отдръпна от пистата към спината. Прие подаденото му от един от слугите шише с вода. Отпи дълбоко, изля останалото на главата си и остана неподвижно настръхнал сред обелиски и статуи, с открития и страстен плам на отчаянието си, докато Скорций превръщаше последния кръг в процесия с една колесница, а после пробяга и самия кръг на Победата, за да приеме венеца, докато Сините се бяха отдали на безумно ликуване, а самият император в катизмата — равнодушният император, който не беше пристрастен към никоя партия, който дори не обичаше надбягванията — вдигна ръка за поздрав към триумфиращия колесничар.