	В дупката се бе спуснала тъмнина, може би не чак толкова гъста колкото в полунощ, но все пак доста по-плътна отколкото при здрачаване. Вятърът се бе засилил и бе станал чувствително по-студен, макар да бе ясно, че все още не е задухал с пълна сила. Внезапно върху тях се стовари водна струя. Над главите им се запреплитаха шпагите на ослепителни светкавици. Няколко минути по-късно през ръба на дупката започна да се стича вода. Нивото бързо се покачи до глезените на Кикаха.