	— Не вярвам на тези лъжи — чух се да казвам и макар че ги бях изрекъл като заклинание, думите ми нанесоха силен удар и ми помогнаха да се взема в ръце. Не се случи точно това, но все пак е относително вярно описание на усещането, което изпитах. Бях едновременно на сала, в спалнята и на пътеката, всеки от тримата Майкъловци почувства силен удар, като че вятърът го е нокаутирал. Пред очите ми причерня, чувах как дрънчи хлопката на Бънтър. После звукът замря, аз също. Изпаднах в блажено забвение, все едно напуснах този свят.