	Най-после стигна до тясна пътечка, която се виеше между два зида, построени — както беше обичаят по тези места — от сухи камъни без хоросан. Той пое по пътеката. От двете и страни покрай всеки зид се точеше ред голи зимни дървета. Когато заваляха първите снежинки, Стивън мина по тесен коларски мост и влезе в село с неприветливи каменни къщурки и порутени стени. Беше много тихо. В селото имаше не повече от шепа къщи и той бързо намери тази, която търсеше. Тя беше дълга и ниска постройка с павиран двор отпред. Стивън огледа ниските стрехи, старомодните прозорци и обраслите с мъх камъни с дълбоко неудовлетворение.