	„Колко много звезди“ — мислеше си той докато се катереше по склона през борове, елхи и клен. Майстер Лувин го беше научил на неговите звезди като момче в Зимен хребет. Беше научил имената на дванадесетте небесни дома и на владетелите на всеки от тях. Можеше да намира Седемте скитника, посветени на Вярата; беше стар приятел с Ледения дракон, Скалната котка, Лунната дева и Меча на утрото. Дотук звездите му бяха еднакви с тези на Игрит, но не и повечето други. „Гледаме едни и същи звезди, а виждаме толкова различни неща.“ Кралската корона, ако слушаше нея, беше Люлката. Жребецът беше Рогатият господар. Червеният скитник, за който септоните проповядваха, че е посветен на техния небесен Ковач, тук в планините го наричаха Крадеца. А когато Крадецът влезел в Лунната дева, това било подходящото време за мъж да краде жена, настояваше Игрит.