	— Ъ-хъ — кимна Харъд и допи последната глътка от питието си. — Преди две години започна с „Надеждата на Шанърли“ с Райън О’Нийл. В клиника нейде си в Мексико умиращо хлапе среща умиращ мошеник. Заедно те изоставят търсенето на фалшив лек и откриват истинското щастие през останалите им няколко седмици живот. Лел’божке шибани Иисусе, ако мога да цитирам Чарлз Чамплин: „И самите критики за това захаросано лайно ще са достатъчни да пратят диабетиците в кома“.