	На 26 октомври българската делегация е поканена, за да получи проекто-примирието. Тя е приета от съюзниците в 22.00 ч. и получава 24-часов срок за разглеждане на проекта. Следващото заседание Молотов насрочва за 22.00 ч. на 27 октомври. В определеното време съюзниците отново приемат българските делегати, поставят се някои уточняващи въпроси за това, което е изпълнено, за да се сключи примирието. Поставя се въпросът дали българската армия е евакуирана от Гърция. На него българите отговарят утвърдително. На въпроса за българските войски, намиращи се в Югославия, се получава отговор, че те са под съветско командване и водят военни действия срещу Германия. Заключава се, че предварителните условия за подписване на примирието са изпълнени.*215 На следния ден, 28 октомври, в 15.00 ч., на ул. „Спиридоновка“ 17 се подписва примирието между България и съюзниците. Съглашението е написано на руски, английски и български език. Присъстват Молотов и съюзническите делегации — английска и американска. От страна на съветското правителство споразумението подписва маршалът на Съветския съюз Толбухин, от страна на англо-американските съюзници генерал-лейтенант Гамел, който е командир на средиземноморските съюзнически войски, а от страна на България примирието е подписано от четиримата министри.*216 В деня след подписването на примирието българската делегация гостува на Г. Димитров. На 31 октомври делегацията отлита от СССР за София, но поради метеорологични причини се налага да изчака в Букурещ и чак на 3 ноември пристига в София.*217