	И двамата затанцуваха фигурите, напред и назад, плъзгаха се по каменната настилка. „Гущерът в трънливия храст“ отвърна на „Тризъ-бата мълния“. „Лист на вятъра“ контрира „Змиорка сред лилиите“, а „Двата подскачащи заека“ срещнаха „Колибри целува орлово нокът-че“. Напред-назад, гладко, като при демонстрация на фигури. Галад опитваше атака след атака, но Валда наистина беше бърз като усойница. „Танцът на горската яребица“ му струва плитка рана на лявото рамо, а „Червен ястреб сграбчва гълъба“ — още една на лявата ръка, малко по-дълбока. „Река от светлина“ можеше напълно да му отнесе ръката, ако не беше посрещнал водоравния удар с отчаяно бързия „Дъжд в бурен вятър“. Остриетата святкаха и изпълваха въздуха с трясъка на стомана в стомана.