	Напръсканите от дъжда вагончета тъкмо пристигаха. Чакащите пътници се отразяваха върху мокрите павета на улицата. Група младежи — две от момчетата бяха със звънчета на вратовете си — тичаха около един старец и се смееха. Той се обърна, повървя след тях няколко крачки с протегната ръка. После се обърна и дойде при Мишока и Лорк.