	Никълъс се обърна и видя двете раздърпани, подобни на скелети, деца, сгушени едно в друго като уплашени кученца, с огромни тъмни очи на изпитите, бледи лица. Зад тях Никълъс забеляза просяк, облечен в дрипи и намазано със сажди лице. Никълъс не му обърна внимание, докато не видя, че човекът го наблюдава със студен, пресметлив поглед. Никълъс потръпна — отново го следяха.