	Покачи се върху струпаните камъни и загледа залязващото слънце. Оттук се виждаха последните отблясъци слънчева светлина, като ковано злато по Млечна вода, лъкатушеща на юг. В горния дял на руслото й земята изглеждаше по-дрипава, гъстата гора отстъпваше на голи каменисти хълмове, които се издигаха високи и диви на север и на запад. На хоризонта като грамадна сянка се възправяха планините, верига след верига, смаляващи се в синьо-сивкавата далечина, с назъбени върхари, покрити с вечен сняг. Изглеждаха недостижими, студени и враждебни.