	Когато се върна, ухиленият Морли му предложи той да пази багажа, докато приятелят му си получи своето. Идеята го изкушаваше, но и плашеше. Само като си помислеше, че жената насреща му може да му се изсмее в лицето, и коленете му се подгъваха, а дланите му се изпотяваха. Беше сигурен, че ще му се изсмее.