	Сградата, която напуснах, получи веднага един непосредствен удар. Явно местните сухари бяха решили (и с право), че си заслужава да я пожертват, за да накажат един от нас. Или някой от собствените ми колеги бе станал твърде невнимателен с огневата работа, забравяйки правилата за водене на боя. Което и да беше от двете, аз реших да си проправя път през следващите няколко постройки, вместо да прелитам над тях. Така че свалих тежкия огнемет от гърба си и едновременно с това смъкнах затъмнителите над очите си. Пробих изпречилата се отпреде ми стена като с нож, като използвах концентрирания и насочен огън. Един отрязък от стената падна встрани и аз щурмувах вътре.