	А щом я разгледах по-отблизо, разбрах, че това беше истинска сабя, изкована от индийска голкондска стомана*, нажежавана в огън, накладен от камилска тор, а после калявана в зехтин. От едната й страна ясно се четеше надписът: „Дир балак! (Внимавай!)“, а от другата — „Искини дем! (Дай ми да пия кръв!)“. Тя беше толкова гъвкава, че почти можех да я увия около бедрото си.