	Стените, с техните цветни мотиви, се въртяха и губеха очертанията си. Листа, цветове й филизи се увиваха, люлееха и сякаш пълзяха към нея. Тя затвори очи, но миг след това ги отвори и впери поглед в синята коприна на балдахина. Завивката от кожа на белка приятно галеше трескавото й тяло. Стомахът й се сви и тя си помисли, че отново ще повърне.