	Последваха три светкавици, една след друга. В миг видях дон Хуан да седи с кръстосани крака вляво от мен. Пещерата бе вдлъбнатина достатъчно широка, за да седнат в нея двама-трима души. Дупката изглеждаше като издълбана в дъното на огромна морена. Усетих, че съм постъпил разумно, като съм пропълзял вътре, защото ако бях влязъл нормално, щях да си чукна главата в камъка.