	Задната стая беше още по-тъмна. На една от ниските маси до кана с вино догаряше свещ. Мъжът на масата не изглеждаше опасен: нисък — макар че за Тирион повечето хора бяха високи, — с оредяла кафява коса, розови бузи и палто от сърнешка кожа. В меките си длани държеше дванадесетструнна дървена лютня. За Тирион тази лютня беше по-страшна от дълъг меч.