	Вълка пристигна. Беше запъхтян и по изражението му се разбираше, че ругае наум. Първата му работа бе да се залепи на прозорчето и той се залепи. Усмивката в очите му подсказваше на Лиско, че всичко се развива добре. Вълка напусна прозорчето, отвори вратата и нахълта в стаичката, скочи върху леглото и отметна завивката… А!… Празно!… Цялата завивка!… Пак празно!… Завивката на пода!… Ооо, защо е празно?… Възглавниците полетяха към земята. Вълка ревеше от ярост, кършеше лапи и проклинаше каквото му хрумне. Както проклинаше и оглеждаше за сетен път леглото, той хвана дръжката на вратата, дръпна и…