	Всяко нещо обаче има край; идва момент, в който и най-обемистата мярка се препълва, и това мимолетно снизхождение към моето зло окончателно наруши душевното ми равновесие. Все пак не се изплаших: пропадането изглеждаше естествено, като възвръщане към старите дни преди да направя откритието си.