	Разбира се, че си спомняше къщата на улица „Фор“. Три пресечки от мястото, където бяха сега, близо до пътя за град Лин. По-голяма къща от тази, с по-голям заден двор, който баща й винаги поддържаше добре окосен. Тогава, когато Санфорд беше само за гостуване при дядо и баба и за летните ваканции, а Пепси Робичод беше приятелка само за през лятото и пърденето с онези джаджи беше най-прекрасното нещо във вселената… с изключение, разбира се, на истинското пърдене. На улица „Фор“ кухнята не миришеше на бира, както кухнята в тази къща. Тя кимна утвърдително, много добре си спомняше.