	Дон Хуан отново заспа и не се събуди, докато мъглата не се приближи на около стотина метра, слизайки от върха на планината. Той стана и огледа околността. Аз също се огледах, без да извъртам гръб. Мъглата вече бе обгърнала низината и се спускаше от планината вдясно от мен. Пейзажът от лявата ми страна беше чист; вятърът обаче изглежда идваше отдясно и блъскаше мъглата към низината, като че искаше да ни обгради.