	Второ, подножието на Хималаите предлагаше изключително неравен терен, който беше трудно преодолим дори и пеша, а да не говорим с мотоциклет. Планинската верига беше сравнително млада и хълмовете още бяха остри и стръмни. Тук, в Кашмир, имаше само няколко пътеки, прокарани от британците в началото на англо-сикхските войни през 1845 г. Елитните планински части на кралица Виктория използвали тези маршрути, за да нападат във фланг вражеските войски, разположени в по-ниските хълмове. Твърде тесни за камиони, автомобили и артилерия и твърде опасни за коне и други товарни животни, около Първата световна война просеките ставали все по-малко използвани и постепенно останали до голяма степен непроходими, докато пакистанците не ги преоткрили през 1947 г. Индийците използваха основно хеликоптери, за да превозват хора и материали из региона, а пакистанците предпочитаха тези по-бавни, но по-дискретни пътеки. Просеките се извисяваха на осем хиляди фута височина, където през нощта температурите падаха твърде ниско, а въздухът беше твърде студен, за да позволява лагеруване или продължителни преходи. Не че рисковете и неудобствата имаха някакво значение за Ишак точно сега. Той имаше мисия, която трябваше да изпълни, и лидер, на когото трябваше да служи. И нищо не можеше да му попречи. Нито стръмните пропасти, нито жилещите като стършели камъчета, които заплашваха да го съборят от мотоциклета, нито внезапният спад в температурата.