	Станало беше почти пладне, когато Джеър и спътниците му отново излязоха от Пещерите на нощта. Озоваха се на широка издадена скала над дълбок каньон между върховете на планината Рейвънсхорн. Билата бяха толкова нагъсто, че закриваха всичко, освен една тънка ивица небе, което се синееше високо над главите им. Скалната издатина се простираше на няколко стотици ярда вляво и после се губеше в прорез в скалите.