	В стаята в манастира на „Деца на Христовия ум“ Ендър подскочи и седна в леглото, с отворени, но невиждащи очи, защото някой друг гледаше през тях; за момент обаче той заговори със собствения си глас, защото тук аюата му познаваше най-добре плътта и себе си и най-добре можеше да се противопостави на натрапника.