	Мат за малко да се изсмее. Намираше се точно в това положение, към което се беше стремил през по-голямата част от седмицата, а сега мислеше единствено как да предпази Оливия… и да задържи усмивката на устните й. Чуваше лукавия глас на Кранкоуър от другия край на линията и знаеше, че не може да я хвърли на вълците.