	Кикаха и Анана яздеха в центъра на групата. Ръцете им бяха завързани, но не особено стегнато, за да могат да се оправят сами с юздите. По обед спряха. Току-що бяха привършили с печения заек и варените зеленчуци, когато постовият, изпратен на съседния хълм, извика. После препусна в галоп към тях и те разбраха думите му едва когато се приближи достатъчно: