	Сега, докато лежеше в постелята си в дома „Шапли“ (известен като Лайняната къща сред Разрушителите), на цял парк разстояние от дома „Дамли“, Пимли си спомни онова чувство — абсолютната убеденост, — че всичко ще бъде наред; че делото им ще се увенчае с успех и това бе въпрос единствено на време. Финли бе почувствал същото на онзи балкон, ала Девар-лордът се запита дали Шефът на охраната сега лежи буден, измъчван от мисли колко лесно е да бъдеш заблуден в компанията на Разрушителите. Защото те излъчваха този райски газ — тази добромисъл, — която те караше да забравиш всички грижи.