	Оградата от колове, от една страна, изглеждаше достатъчно застрашителна, но от друга — щеше да е жалко препятствие срещу щурма на тролоците. Можеше и да ги задържи, но все пак не му се искаше Файле да е тук, ако пробият. Когато обаче я погледна, позна в очите й онзи блясък, издаващ, че се е досетила какво мисли. И че това не й е харесало. Ако се опиташе да я отпрати, щеше да заспори и да се дърли с него, а както беше немощен в момента, тя сигурно щеше по-лесно да го натика обратно в хана, отколкото той нея. А и по начина, по който се беше изпънала свирепо на седлото си, изглежда, тя смяташе да защитава него, ако тролоците пробиеха. Трябваше просто да я наблюдава изкъсо. Нищо друго не можеше да се направи.