	Високо горе забеляза един хеликоптер, забръмчал по пътя си на изток. След десетина километра бе селцето Die*. Познанията му стигаха, за да не го произнесе по английския начин, но съвпадението му направи впечатление. Не бе суеверен, но очите му се присвиха, когато навлезе в центъра на селището. На централния площад, близо до паметника от войната, бе застанал огромен, облечен в черна кожа моторизиран полицай, който му даваше знак да спре и паркира колкото може по-надясно на пътя. Знаеше, че пушката е все още в своите прикрепени към купето тръби. Не носеше пистолет или нож. За миг се поколеба дали да не удари в движение полицая с калника на колата, да продължи и да я изостави двадесетина километра по-нататък, като след това се опита, без помощта на огледало и леген, да се превърне в пастор Йенсен, и се намери изправен пред задачата да носи четири парчета багаж, или да спре.