	Първата вълна от двадесет ракети „Томахоук“ сега се носеше нагоре. Те бяха летели на едва три метра от вълните към отвесните скали на източния бряг на Сайпан. Автоматични снаряди, те не притежаваха способността да избягват или дори да засичат насочени към тях оръжия, така че първата струя от зенитни ракети „Пейтриът“ свърши добра работа и дванадесетте изстрела дадоха десет попадения, обаче незасегнатите десет в момента се издигаха нагоре, всичките насочени към едно и също място. Още четири от крилатите ракети бяха поразени от управляемите снаряди, а петата загуби мощност и се заби в канарата на Лаолао Катан. Тук радарите на ракетите „Пейтриът“ ги загубиха и командирите на батареята извикаха няколко предупреждения към радарните оператори, ала твърде късно, за да има от тях някаква полза, и на върха на хълма Такпочао една след друга се взривиха пет четиристотин и петдесет килограмови бойни глави.