	Изложих му набързо, в безобразно сбит вид това, за което бях дошъл при него. Той ме слушаше с безстрастен израз на лицето, спокойно, сякаш не чувствуваше никаква разлика между информацията за подготовката на сектора за режима на спирането и информацията за чужденеца. Накрая направих съобщението, на чийто ефект разчитах най-много — съобщението за счупения екран в акумулаторния отсек. С една дума, ето ви доказателство за поредната „диверсия“, пък вие правете с него каквото си искате. Молчанов не знаеше какво да прави. Попита ме: