	С високо вирната рошава опашка и зинали челюсти, Кимбо се носеше като прашно облаче из буйната трева. Носеше се с изящни скокове, опиянен от свободата и силата на своите космати хълбоци. Езикът му възбудено трептеше между устните. Устните му бяха черни, назъбени и всеки дребен израстък подскачаше в ритъма на кучешкия му бяг. Кимбо беше истинско куче, здраво и силно животно.