	— Помолих те да ми помогнеш, а не да ми слагаш примка на шията — рече хладно Джолайн. След близо седмица под грижите на госпожа Анан, хранена с готвеното от Енид, Айез Седай вече не изглеждаше изнурена. Опърпаната рокля, в която Мат я видя за пръв път, я нямаше, сега тя бе с друга, от фина вълна, дори с малко дантелка на китките и под брадичката. На тази мигаща светлина лицето й беше наполовина скрито в сянка и изглеждаше освирепяла.