	Щом освободи госпожа Харфор и господин Нори, Елейн нетърпеливо тръгна към Картната зала — без да пуска сайдар. Нетърпеливо, но не и забързано. Дени и три гвардейки крачеха пред нея и въртяха непрекъснато глави наляво и надясно за възможна заплаха, а другите четири тропаха отзад. Съмняваше се, че Диелин ще се бави много с измиването, каквито и вести да носеше. Светлината дано да дадеше да са добри. Биргит, стиснала ръце зад гърба си и намръщена, бе потънала в мълчание, макар да оглеждаше всички коридори, сякаш очакваше нападение. По връзката продължаваше да тече безпокойство. И умора. Челюстите на Елейн изпукаха от една прозявка, преди да успее да я спре.