	Въоръжена с решения на пленуми и конгреси за борбата с фашизма, ИКП допуска сериозни политически грешки: тя очаква близкия край и на италианския фашизъм, и на италианския и на световния капитализъм. Генералният секретар на партията Антонио Грамши пише на 1 септември 1924 г., че фашисткият режим вече отмирал, бил в агония и бил поддържан само от странични сили, тъй както въжето поддържало обесения. Обявявайки всички други антифашисти за истински или прикрити фашисти, ИКП се изолира от създавания в Италия от социалисти, либерали и демократи антифашистки фронт.