	Пак е с Ка и великанската крастава жаба-царкиня, пред която сега гори огромен огън, а тя грее и четирите си крайника, като смешно потрива плавници над пламъците. Усмихава се широко и благо, а безизразните й очи-глобуси кледат към Ка. Зеленооката жена този път прилича на Гергина, но пак е с черната си рокля без ръкави, опита по безупречното й тяло. В дясната си ръка Ка държи копие, а пред нея стои Борисчо — гол и с наведена глава. Трепери и подсмърча. Царкинята проговаря с дълбок глас и казва нещо на неразбираем език на Ка, която кимва и й подава копието. Попаднало в ръцете на жабата, то се превръща в огромна фунийка с остър метален връх. Жабата се изправя на задните си крака и Мишо вижда колко е голяма. Сянката й надвисва зловещо над тримата. Те замръзват по местата си, а царицата рязко хвърля фунийката към Борисчо. Улучва го право в сърцето. Той я хваща с две ръце, мъчи се, но не може да я изтръгне. Строполява се на земята и в миг се превръща в малка жаба, която подскача няколко пъти и полита право в огъня. Фунийката отново става копие и отскача от земята обратно в протегнатата ръка на Ка. Тя щипва бузите на Мишо, примлясква и му се усмихва с доволно лице. Пламъците се усилват от изгарящата плът на жабата-Борисчо. Чува се пращене, а Мишо усеща пареща и силна горещина по лицетто си…