	Хвърлих се с отреда напред. Страшната ограда беше най-обикновен корал; в единия ъгъл имаше жилище от колове, дето се пазеха хамутите. На прага видяхме жалък стар замбо, единственото живо същество зад цялата ограда. Въображението на майора го бе умножило на дванадесет!