	В уречения час десетимата племенни водачи се настаниха на пясъка в помещението. Гран Валпи беше готов да говори пред тях. Лицето му бе сериозно, а видът му отговаряше като никога досега на името, което му бе дала майка му, когато се е родил: Гран Валпи значеше „висока планина“. И този стар воин беше висок като тотем. Освен това бръчките, набраздили лицето му, сега изглеждаха по-дълбоки от обикновено. Като вдлъбнатините на страшния каньон.