	В същото време, клатушкайки се на голите си трипръсти лапи, Мес бързо ги водеше по слабоосветената пътека, между редиците грамадни бъчви и баки, изкопани направо в природния базалт на Планетата на Негодниците; във всеки случай подът беше базалтов, целият в безобразни, грапави петна от разливаните тук години наред силни напитки. През петдесет метра върху ниския сводест таван смътно просветваха правоъгълни метални щитове — капаците на люковете, които водеха в апартаментите от седмото ниво. На капаците бяха изрисувани същите разноцветни тузове, каквито се мъдреха по вратите в коридора. Кранът на една от цистерните не беше добре затегнат, затова земляните дълго се стараеха да не дишат и затискаха носовете си, докато Двуглавия Юл, който седеше зад капсулата на Портос, протегна и двете си глави, облиза се и тихичко каза: