	— Хапни нещо — избоботи Брам и подаде на девойката купата със студена супа, която стоеше на масата, откакто Пиперено зрънце се бе опитала да я нахрани за последен път. — Хапни, проклета да си! Не смей да мислиш само за себе си. Ставай, събирай сили спри да се самосъжаляваш.