	Джан гледаше как лъчите режат като ножове огромната опашка и страничните перки на „Господаря Панглот“. Когато спряха, въздушният кораб беше абсолютно безпомощен. Сега съдбата му зависеше от капризите на ветровете. С наклонен надолу нос той се понесе над града. Огромните нарисувани очи, които някога вдъхваха ужас в Джан, сега й се струваха смешни.