	Нямаше отговор. Само тази странна, потискаща тишина. И тогава Лоръл забеляза нещо — нещо, от което кожата й настръхна. Брайън беше направил фуния с ръцете си и викаше нагоре към ескалатора. При високия таван на помещение като това, трябваше да има поне малко ехо.