	Те бяха толкова шумни и разпуснати. Иза би казала, че им липсват маниери. Например този мъж, Фребек — говори, когато не е негов ред, без да иска разрешение, а сетне започват да се надвикват и да говорят едновременно. Мислеше, че Талут е водач, а дори и той трябваше да крещи, за да го чуят. На Брун никога не му се налагаше да крещи. Беше го чула да вика само веднъж и то за да предупреди някого за надвиснала опасност. Всички в клана изпитваха известно страхопочитание към водача; Достатъчно бе Брун да даде знак и след няколко удара на сърцето вниманието на всички би било насочено към него.