	— И аз те искам, Тсата — каза Кайку. — _Наистина_. Мисля, че трябва да го знаеш. Не се съмнявай в това, каквото и да се случи. — Тя направи кратка пауза, преди да продължи. — От самото начало на тази история всичко, което смятах за добро и стабилно, се сгромолясва. Семейството ми, приятелките ми… връзките ми, дори и отношенията ми със Сестрите. Предполагам, че вече не мога да се доверя и на Либера Драмач; всемогъщи богове, не мога да се доверя дори на _себе си_. — Тя стисна ръката му по-силно, за да подчертае думите си. — Тъкмо започнах да обиквам Тейн и той ми бе отнет; бях предадена от Саран — от _Асара_ — точно когато си позволих да повярвам, че между нас може да се получи нещо. Между тези два случая имаше мъже, които не обичах толкова силно, но и те ме накараха да се почувствам измамена и разочарована.