	Облегнах се на най-близката стена и преброих минувачите, докато стомахът ми се успокои, след което тръгнах по алеята, водеща към Джерегското крило. Отпред стояха двама старци, които се правеха на стражи (кой здравомислещ би нахлул в Джерегското крило?). Кимнах им и ги подминах. Вътре зад нещо като ниска дъбова маса седеше усмихнат младок в сиво. Попита ме по каква работа съм.