	— Ха! — възкликна възбудено той. — Ето я, пак при мен идва. О, какво благоволение ми оказват днес бащите на всичко! — и като погали нежно по гърба легналото животно, той вдъхна от дланта си дълбоко и продължително, като едновременно с това отново призова благоволението на боговете. Сетне облегна брадичка на ръката си и загледа с широко отпорени, изпълнени с копнеж очи грозния си пленник, а той се въртеше около себе си, мигаше със замъглени от брашното очи и дращеше по гладкия под, търсейки естествената си среда. В този момент си позволих да задам въпрос: