	Веднъж, в един юнски неделен ден, двамата приятели Хари и Джек Райан се разхождаха по брега на езерото Малколм. Въглеград си почиваше. Горе на повърхността бурите бяха зачестили. Силните дъждове предизвикаха от земята горещи изпарения. Трудно се дишаше. Напротив, във Въглеград царуваше пълно спокойствие и приятна температура — нито дъжд, нито вятър. Тук не достигаше борбата на стихиите, а на блясъка на електрическите лампи напълно можеше да завиди замъгленото британско слънце.