	Оставям каната и пак се оглеждам. Край масите подтичват момичетата на Големия Жан, разнасят вино и подноси с пържени в мас хлебчета. Под сводовете се носи лютивият дим от готварницата. Мъжете пият, в дъното двама се карат, но оттук не мога да видя кои са. До изтритите стъпала, които водят нагоре към уличката, седи един сакат просяк. Кога ли е влязъл? Всичко е както преди и все пак чувствувам, че нещо се промени.