	Сред тази възбудена тълпа от хора и полухора пристъпваше Ектор Елсуърт — достолепен, започващ да оплешивява мъж с огромни габарити и зловещ сивкав оттенък на загрубялата си кожа. Изглеждаше преуспял, та макар и по суровите стандарти на търговските поселища. Жълтеникавите му очи огледаха залата за миг, след което той се отправи към бара. Барманът му посочи един самотник, седнал край малка масичка в най-отдалечения и най-тъмен от всички странно подредени ъгли на заведението. Елсуърт кимна за да поблагодари и се насочи към мъжа.