	Той се протегна назад и измъкна интерфейсния кабел от куплунга, прекъсвайки връзката със самолета. Огледа се зашеметено наоколо, докато намери ръчното управление на капака. Серводвигателите му го вдигнаха, поликарбоновите шарки се местеха с движението му. Търнър прехвърли единия си крак над ръба и погледна към дланта си, опряна върху фюзелажа на ръба на кокпита. Поликарбонът беше възпроизвел сивите тонове на съседния камък; докато Търнър гледаше, на него започна да се образува кръпка с размерите и цвета на дланта му. Той прехвърли и другия си крак, забравяйки оръжието на седалката, и се плъзна надолу на земята, върху дългата, мека трева. И там заспа отново с чело, опряно на земята, и сънуваше течаща вода.