	Не ме разбирай погрешно — каза той, и болка прекоси лицето му, сякаш отново се състари. — Обичах ги, обичах родителите си, обичах брат си и сестра си, но бях егоист, Хари, много по-егоистичен, отколкото ти, който си забележително лишен от себичност, би могъл да си представиш… И така, когато майка ми умря и ми бе оставена отговорността за увредена сестра и своеволен брат, се завърнах в родното си село, обзет от гняв и горчивина. „Окован и похабен“, мислех си! И тогава, разбира се, дойде той…