	Двамата задъхано се изкачиха на върха. Влажният въздух вледеняваше лицето на Майлс. Миришеше на речна тиня и морска сол. Той погледна надолу през парапета към синтбетонната външна страна на дигата. На двайсетина метра отдолу минаваше тесен, обезопасен с перила перваз. Дотам се стигаше по сгъваеми стълби, заключени на равни интервали по парапета. Можеха да се опитат да отключат някоя от електронните ключалки, но това щеше да отнеме време и най-вероятно да задейства алармената система.