	Хранените хора на хана и на княза обкръжиха господарите си; двамата господари излязоха напред, при грубия лишасал камък. По двамина българи, по още толкова словени простряха върху камъка кучето и козела — ръцете им с мъка удържаха подивелите от страх жертвени животни. Пред очите им бяха двата животински корема; виждаше се как под ребрата лудо се блъскат две още живи сърца.