	Закуската ни — някога тъй приятна и изпълнена с шеговити реплики за плановете ни през деня — приключи бързо и в мълчание. Мис Феърли, изглежда, се притесняваше от дългите паузи в разговора и гледаше умолително към сестра си да ги запълни. След като по най-несвойствен за нея начин един или два пъти се поколеба и се въздържа, мис Халкъм най-сетне проговори.