	Гостенинът пак се поспря, този път на няколко крачки от него, разтърсен от познатия глас и от онова присъщо само нему изражение, което не бе забелязал в първите минути. С неочаквано изплувал в съзнанието му рефлекс той тракна с токове и вдигна машинално ръка на височината на рамото: