	Ала това не беше яма, а котловина. Сякаш земята отвъд града е била разпростряна върху гигантски асансьор и в някакъв момент в незапомненото минало асансьорът внезапно се е спуснал надолу, повличайки със себе си огромна част от света. Еднорелсовата линия на Блейн върху тясната дървена естакада, издигаща се над котловината под дъждовните облаци, сякаш висеше в празното пространство.