	За негово искрено удивление тя отметна абаносовата коса с неподправена и вродена грациозност. Косите й се люшнаха като гарванови криле, но бързо се укротиха, когато тя отново отстъпи в сянката на боровете и тръгна по съседната пътека, водеща някъде на юг. Все още парализиран от първоначалния шок, той не можеше да помръдне — само я изпиваше с широко разтворените си очи.