	Бяха минали едва двайсет и четири часа, откак Д’Агоста бе обърнал гръб на кабинета и на ултиматума й, но все едно че бе изтекла цяла година. Хейуърд винаги се бе проявявала като изключително уравновесена личност, но докато влизаше във федералната сграда, я обхвана почти непреодолимо чувство за нереалност. Може би нищо от това не се случваше, може би тя не бе на път към спешен брифинг на ФБР, може би Пендъргаст не бе най-издирваният престъпник в Ню Йорк, а Д’Агоста — неговият съучастник. Може би просто щеше да се събуди и отново щеше да е 21-и януари и апартаментът й все още щеше да мирише на прегорялата лазаня на Вини.