	Сега съм доволен, бе твърде късно да позвъня по телефона на Невил Шут или на Антоан дьо Сент-Екзюпери, или на Бърт Стайлс — в онзи момент, в който разбрах, че ги познавам и обичам. Бих могъл да ги изплаша с моите похвали, да ги принудя да построят стена от учтиви думи „радвам се-че-харесахте-книгата“ срещу моето натрапничество. Сега ги познавам по-добре именно защото никога не бях разговарял с тях и никога не бях ги срещал в някоя книжарница, в която са раздавали автографи. Не знаех това, когато „Удоволствието от тяхната компания“ беше написан, това незнание не е толкова лошо… новите истини атакуват старите без показност и писъци.