	Колкото и странно да звучи, отстъпих почти неохотно, обзет от някакво смъртоносно обаяние. Пресякох спалнята заднешком, спрях на прага на хола и се вторачих в шумолящия полумрак. Там имаше нещо — ако не исках да сложа кръст на сетивата и разума си, трябваше да призная, че там има нещо.