	Умът на жената е програмиран предварително да използва речта като главно изразно средство, като именно в това се крие част от силата й. Ако мъжът има да свърши пет-шест задачи, той обикновено ще каже: „Имам да свърша това-онова. Ще се видим по-късно“ и ще излезе. Докато жената ще започне да изрежда на глас и в пълно безредие това, което трябва да свърши, споменавайки всички възможни варианти: „Я да видим… Трябва да прибера дрехите от химическото чистене и да отида да измият колата… Между впрочем, Рей се обади и поръча да му звъннеш… после ще взема колета от пощата, а освен това предполагам, че ще мога и да…“ Това е една от причините, поради които мъжете обвиняват жените, че приказват прекалено много.