	— Не можем да се спуснем там с колата. Ако я оставим тук, някой трябва да стои при нея — обади се той. Останалите мълчаха. Не виждаха дори лицата си, чуваха само лекия стон на вятъра. После изотзад, от свода без стени долетя слабо, протяжно хрущене, сякаш някой внимателно пристъпваше. Координаторът се вслушваше напрегнато, въртеше бавно изгасения прожектор, насочваше го наслуки и изведнъж светна. В полукръг от бели светлинни петна, колони и черни сенки ги заобиколи неподвижна пустош.