	Когато ескадрилата на капитан Чеслов отново кацна и самолетите бяха откарани в горичката, за да бъдат заредени, Мересиев седеше в кабината и се усмихваше, като чувствуваше болката на приятната умора, нетърпеливо поглеждаше към небето и подвикваше на прислугата. Влечеше го отново и отново в боя, за да изпита силите си. Той често напипваше в пазвата си шумолящите пликове, но в такава обстановка не му се искаше да чете писма.