	От едната страна стоеше Амис, с Бера и Кируна до нея. Твърде младоликото лице на Амис беше съвсем безизразно, но тя поприбра назад дългата си бяла коса и намести тъмния шал на раменете си, сякаш се оправяше след някаква битка. Външно двете Айез Седай изглеждаха спокойни, но с някакво изпълнено с решимост спокойствие, като кралица, готова да се сражава за трона си, и като селянка, готова да се бие за фермата си. Странно, но ако някога изобщо бе виждал трима души да стоят заедно — не просто физически, — то това бяха тъкмо тези три жени, застанали рамо до рамо като една.