	— Не забравяй, че все още не си Айез Седай, дете. — Въпреки стоманената твърдост на гласа й, лека усмивка докосна устните на Шериам и моментално изчезна. — И аз не знам какво стана. Освен че се опасявам, че за малко щеше да загинеш.