	Хората от наземния персонал помогнаха на Мънроу да се намести на задната седалка в подобната на ковчег кабина. Той потъна надолу. Стените на кокпита стигнаха над ушите му. Когато прозрачният капак, ненарушаващ аеродинамичната форма на фюзелажа, се спуснеше, Мънроу щеше да вижда само нагоре към звездите.