	Всъщност ръката му се вдигаше абсолютно механично. А в същото време се усмихваше вътрешно, озарен от спомена за почудата, изписана на лицето на Калан, и удивлението, блеснало в зелените й очи, когато бе видяла Дух за пръв път. Ричард бе готов да издяла за нея статуя, голяма колкото планина — само за да види радостта й от нещо, което е предизвикало възхищението й, което е харесала и оценила.