	Четирима души ме изведоха от залата. С една ръчна радиева лампа, осветяваща пътя, те ме конвоираха през безкрайните тунели все надолу под земята на Хелиум. Стигнахме до една широка стая, в чиито скалисти стени бяха вбити огромни халки с висящи на тях вериги. В краищата на много от тях висяха човешки скелети. Стражата ритна един от тях настрана и като отключи катинара, който държеше веригата около нещо, явно някога било човешки глезен, щракна желязната халка около крака ми. Оставиха ме, отнасяйки и последния лъч светлина.