	Борн натика автоматичния пистолет в колана под сакото си и погледна нещата, донесени от магазина за рибарски принадлежности. Взе макарата с петдесетграмовото влакно и ножа за чистене на риба и ги сложи в джобовете си. После отвори един празен калъф от камера и постави в него двете сигнални ракети. Това не беше всичко, което му трябваше, но все пак бе достатъчно. Вече не бе човекът от преди тринадесет години, а и тогава не бе съвсем млад. Умът му трябваше да работи по-добре и по-бързо от тялото му — факт, който бе приел с неохота. _По дяволите!_