	Тя стигна до другия край на леглото, стисна стълба с вярната си лява ръка, завъртя тялото си върху коленете си с цялата грижливост на болничен рехабилитатор, после легна по корем и спусна крака на пода. Преживя един страшен миг, в който си помисли, че силите няма да й стигнат отново да се изправи, че просто ще лежи, докато припадне и се свлече от леглото. После си пое дълбоко дъх и се отблъсна с помощта на лявата си ръка. След миг бе на крака. Сега се олюляваше по-силно — приличаше на моряк, който се клатушка по време на сутрешната неделна част от тридневния запой през уикенда, но, слава Богу, все пак стоеше изправена. Още една вълна на тъмновъртеж преплава през ума й като пиратски кораб с огромни черни платна. Или като слънчево затъмнение.