	Сетне оркестърът засвири отново и светлината лека-полека намаля. Появи се оберкелнерът. Изкачи застланите стъпала, като почукваше със златен молив по лъскавия кант отстрани на панталона си. Очите му бяха тесни и безизразни, челото кокалесто, русата, почти бяла коса беше зализана назад.