	Дан потръпна и се ослуша. Очите му бяха притворени, главата — клюмнала. Тялото му се нуждаеше от почивка, но мислите не му даваха покой, измъчваха го, плашеха го, объркваха го. Той се съсредоточи, опитваше се да подреди образите в съзнанието си, самоизучаваше се делово, както беше научен, хладнокръвно, критично, дори в стресови моменти… Той, а и другите членове на екипажа, всички бяха идеално обучени, рутинирани, владееха се, познаваха способностите си, знаеха как да си служат с тях, винаги имаха подръка каталог с евристични методи, в случай че не могат да намерят начин за разрешаване на възникналите проблеми.