	На дълга дървена маса под сияещ кристален полилей се бяха разположили може би дузина мъже и жени, чиито хищни лица бяха сбръчкани и деформирани от възраст и зло. Устните им разкриваха закривени букети от зъби; дните, когато тези чудовища можеха да затворят устите си, отдавна бяха отминали. Очите им бяха черни и от ъгълчетата им непрекъснато сълзеше някаква отвратителна смолиста течност. Жълтеникавата им кожа бе покрита с назъбени люспи, а редките туфи козина и придаваха още по-морбиден вид.