	През последните години иракчаните започнаха да обстрелват по-често самолетите на коалицията, които следяха за ненарушаването на Зоната, забранена за полети. За разлика от предшественика си, генерал Флъд вярваше в способностите на Специалните сили. Предишният председател на Обединеното командване не обичаше да използва високообучените воини. Но Флъд смяташе подобно нещо за равносилно на това — да имаш мощен „Корвет“ и никога да не го изкарваш от гаража. След като Ирак стана по-агресивен към коалиционните самолети, генерал Флъд отвърза от каишката Специалните части и ги пусна да кръстосват северната граница. Те започнаха да извършват рейдове на иракска територия, да тормозят иракските части, да им устройват засади и да ги ликвидират един по един в пустинята. Снайперисти на зелените барети, „Делта“ и тюлените започнаха да отстрелват иракските офицери от разстояния над километър. Това сериозно навреди на морала на иракските подразделения и отслаби желанието им да патрулират близо до границата. Крайният резултат беше спечелването на толкова ценното за Специалните части пространство за маневриране.