	— Проклет да си, не ме зяпай с тия очища… казвам ти, че Обид е в ада и там ще остане! Хе-хе… в ада, казвам! Мен не може да ме спипа… нищо не съм направил, дума не обелвам… О, ти ли си, бе, момче младо? Е, може и да не съм обелвал думица, ама сега ще изплюя камъчето! Ти само кротувай и слушай, момче… още никому не съм го казвал… Рекох, че подир оназ нощ вече не съм гледал от куличката, _обаче пак узнах много работи!_ Искаш да разбереш кое е истинският ужас, а? Слушай как стоят нещата — _не е до онуй, дето го направиха онез рибешки дяволи, ами до туй, дето се канят да го правят!_ Мъкнат от леговищата си разни неща в града… от години го правят и напоследък хептен се разпуснаха. Къщите северно от реката между Уотър стрийт и главната улица са тъпкани — с гадове и _к’вото са домъкнали_… а пък щом се подготвят… казвам, щом се подготвят… чувал ли си за _шогот_? Ей, слушаш ли? Казвам ти, че знам к’ви са онез твари… видях ги една нощ, когато… _йе-хааа-ха! Йе-хааа…_