	Онемях; знаех, че е така, моментално разбрах, че тези скъпоценности вече не са мои, и също тъй моментално реших да си ги възвърна, дори и с цената на свободата, която току-що си бях извоювала. Забравила всичко друго, забравила сър Джордж, който седеше и ме наблюдаваше с усмивка, аз извадих бележника на мистър Колдър и обърнах на страницата, на която умиращият бе надраскал завещанието си. Как да опиша с каква мъка, угризение и едновременно радост го четях! Защото човекът, който бе станал моя жертва, не само ми даряваше свободата, но и ми завещаваше торбичката със скъпоценностите.