	В техните очи той беше се провинил в страшен грях: _мислеше, съдеше със своя ум_, вместо да следва сляпо _авторитета_ и примера. Абат Пирар не му помагаше решително в нищо; той дори не заговори с него нито веднъж извън изповеднята, където слушаше повече, отколкото говореше. Всичко би било съвсем иначе, ако Жулиен беше избрал абат Кастанед.