	Скорций беше излязъл до конюшните да нагледа най-добрите си коне. Ето, че се върна, потриваше ръце да ги стопли и отново седна на пейката до Криспин. Спокоен човек, буден и непревзет въпреки цялото си богатство и известност. Щедра душа. Беше тичал като луд в тъмното да ги предупреди за опасността. Това говореше нещо, нали?