	Когато в коридора прозвуча звънецът за събуждане — фактът, че е неделя, не беше никаква причина учениците да се излежават цял ден, Боб бавно отвори очи и седна в леглото. Движенията му бяха бавни и лениви, но след като си спомни, че днес беше негов ред, скочи и прецапа бос до прозореца, затвори го и след това се върна до леглото и започна бързо да навлича дрехите си. Съквартирантът му, който този ден имаше щастието да се гуши на топло под завивките чак до затваряне на прозореца, също се измъкна и започна да издирва отделните части на облеклото си. Той въобще не поглеждаше към Робърт и затова не забеляза изненадата, която премина по лицето на Кинард, когато видя напъхан в обувката си един старателно навит на руло лист хартия.