	Мис Мачмънт беше богата и живееше в красива къща, ала бе скована от ревматизъм, със схванати ръце и нозе близо двадесет години. Никога не слизаше на долния етаж. Приемната й бе в съседната спалня. Неведнъж бях слушала за мис Мачмънт и нейните странности (по характер била много особена), но не се бе случвало да я видя. Срещнах сбръчкана белокоса жена, мрачна от самота, сурова от продължителната болест, а тъй също раздразнително и сигурно много взискателна. Разбрах, че нейната прислужница или по-скоро компаньонка, която я гледала от дълги години, сега щяла да се омъжва, а тя, научила за сполетялото ме нещастие, ме повикала с надеждата да заместя другата. Направи ми предложение след чая, докато тя и аз седяхме сами край камината.