	За около три часа пристигна в район с тръбообразни, подобни на исполински китове дюни, някои, от които по-дълги от сто и петдесет километра и стоящи под ъгъл към посоката на преобладаващия вятър. Зад тях лежеше скалист коридор, поел към район на звездообразни пясъчни хълми с почти четиристотинметрова височина. Накрая двамата навлязоха в област на преплетени една с друга дюни от централния ерг(*), където преобладаващото по-високо налягане и зареденият с електричество въздух го ободриха. Знаеше, че ще окажат същото въздействие и на Сиона.