	Вече е прекалено тъмно за да продължавам с писането. Ще се изправя до вратата на колибата и ще гледам как нощта пълзи през Изгорените низини към Хюишторите. Може би ще успея да видя някой птицерог, да се носи из здрача в търсене на плячка. Над мен ще горят звездите. Веднъж Швайц се опита да ми посочи земното слънце от един планински връх в Шумара Бортан. Настояваше, че се виждало съвсем ясно и ме молеше, да проследя посоката, която сочи ръката му. Но аз си мисля, че сигурно се е шегувал с мен. Мисля си, че слънцето не може да се види от този край на галактиката. Швайц често се шегуваше с мен, докато пътувахме заедно и може би някой ден отново ще се шегува, ако пътищата ни се съберат. И ако още е жив.