	Изправи се и бавно продължи към долината. Когато изгорени клони захрущяха под петите му, Еди не се и замисли какво означава това. Излезе на огромна кръгла поляна, където ниските храсти сияеха сребристо на бледата светлина на звездите. Извървя още двадесетина крачки и реши, че трябва да действува много трезво и логично. С краката си разрови дебелия пласт пепел от изгорялата растителност и усети твърдостта на земята.