	Той инстинктивно губеше доверие в хората, които естествено се отдаваха на религията. Усещаше, че естествено вярващите са несигурни и са склонни към бродене из пустинята и имат откровения — сякаш боговете биха паднали толкова низко, та да се занимават с тях. И никога нищо не довършваха. Започваха да мислят, че ритуалите не са важни. Идваше им на ум, че могат да си говорят с бога направо, без посредник. Диос знаеше със сигурност, с твърдост и непоклатимост, достойни да станат опорна точка на света, че боговете на Джелибейби обичат ритуалите подобно на всички останали богове. В края на краищата бог, който е против ритуала, би приличал на риба, настроена враждебно към водата.