	Добре, щом не можеха другояче, нека се правят на високомерни глупци, но Фон Холден беше нещо друго — Leiter der Sicherheit, последен защитник на Организацията. Беше се заклел на всяка цена да я пази от външни и вътрешни врагове. Шол му бе попречил да ръководи нападението в хотел „Борггреве“, а Залетл бе предал заповедта на Дортмунд да изчака в Кралските покои до второ нареждане. Докато чакаше в самота и усещаше как зловещият часовник на die Vorahnung тиктака в мозъка му, а от Златната галерия долитаха бурни аплодисменти, той изведнъж разбра, че сега вътрешните врагове са по-опасни от външните. И затова нямаше да им отстъпи последното решение. Слезе по стълбището, измъкна се през един страничен изход, заповяда на охраната да му осигури кола и подкара бялото „Ауди“ към Беренщрасе 45 с намерение да върне кутията в дълбините на das Garten. Но това се оказа невъзможно. Пожарникарски коли преградиха пътя му. Сградата беше обгърната в пламъци.