	Но Уокър я бе забелязал, каквато и да беше тя, също, както я бе забелязало момичето. Тя едва се усещаше все още, но въздействието й започваше да стига до тях и да ги изпълва. Беше нещо отвъд течението на времето и ерозията на скалите и земята. Вятърът я нашепваше, земята отекваше с нея, въздухът я вдъхваше. Родени от магията, дъщерята на Краля на Сребърната река и Мрачния чичо, и двамата бяха усетили нейното вълнение. Само Планинецът още не го съзнаваше.