	Щом заведоха Аре вкъщи, тя се втурна разридана да го прегърне и дълго го държа така. После започна да сипе укори към Орм, че се е съмнявал в самоличността му. След като се поуспокои, каза, че ще му направи по-добра превръзка, за очите, а когато чу, че е гладен, настроението й се повиши и се запъти към кухнята, за да приготви лично любимите му гозби. През следващите няколко дни тя се движеше сякаш насън, мислеше само за Аре и за това как да го утеши. Когато се хранеше с апетит, тя го гледаше, изпълнена със щастие, а веднъж, когато в знак на благодарност той постави дланта си върху нейната, избухна в сълзи от радост. Но понякога му досаждаше с непрекъснатото си бърборене. Тогава той запушваше уши и започваше да стене, а тя млъкваше и оставаше мълчалива в продължение на цяла минута, преди да подхване отново.