	Знакът беше даден, когато Хурем се върна с децата в столицата и отново потъна в почетното си заточение — робиня и повелителка едновременно. Още преживяваше неповторимите седмици, прекарани на воля в горите и планините на Румелия, още се мъчеше да се съвземе от вълнението, когато еничарите заудряха рано една сутрин по обърнатите медни тасове — и Стамбул потрепери, потрепери цялата империя.