	— Но може би нямаше да я хвърлите в реката — въздъхна унило Едуин. — Защо? Не зная… Просто бях я нарочил за него, а продължавах да я стискам в ръката си… Елфрик ме гонеше и ме викаше, но аз не можех да се върна… И вече не беше нито моя, нито негова, затова я хвърлих… да се отърва от нея.