	На 2 юли нощните дежурни не можеха вече да седят спокойно и да разучават звездите. След като няколко дни поред беше духал слаб североизточен бриз, вятърът внезапно се засили и развълнува морето. Късно през нощта плавахме на ярка лунна светлина и с доста силен попътен вятър. Измерихме скоростта, като отброявахме секундите, които изтичаха, докато отминем една клечка, хвърлена във водата от носа на сала, и установихме, че поставяме рекордна бързина. Докато средната ни скорост беше между дванадесет и осемнадесет секунди „на клечка“, както се изразявахме на общоприетия жаргон на сала, сега известно време пътувахме с „шест на клечка“ и дирята зад кърмата на сала фосфоресцираше.