	Понякога Муун-Уочър наблюдаваше долината, а понякога Луната, но при всички случаи се вслушваше. Един-два пъти задряма. Но дори и в съня си той беше нащрек и най-малкият шум го събуждаше. В напредналата си вече възраст — двайсет и пет години, той беше в пълен разцвет на силите си и ако щастието не го изоставеше и той успееше да избегне злополуките, болестите, хищниците и гладуването, щеше да живее поне още десетина години.