	Модиун замря. Две мисли породиха тревога у него. И двете изразяваха критическото му отношение към ставащото. Първата мисъл бе следната: Обстановката е създадена за Землянин, за да се чувства тук той удобно. Преддверието, приемната, книгата за посетители: всичко бе невероятно опростено (и без съмнение, направено набързо) по подобие на прастарата човешка институция — търговската кантора. Предположи, че познатата сцена е с цел да приспят бдителността му. Вероятно очакваха от него да изпълни всичките процедури, свързани с такава подобаваща обстановка. Втората мисъл произтичаше от първата: след като бяха отделили немалко грижи и внимание да направят това, значи срещу него сега се кроеше нов заговор.