	Миреле промърмори нещо на Лан и го докосна по рамото. Той се дръпна като изнервен кон, но коравото му лице така и не се извърна към Егвийн. Най-накрая обаче той кимна, обърна се и закрачи под клоните на дъбовете. После спря, вдигна меча с две ръце над главата си, изправи се на пръстите на единия си крак и замря неподвижно.