	и го вдигнаха отворено пред нея. Вътре бе пълно с кости и бижута. Тя видя пръсти и пръстени, зъби и гривни, лакетни кости и медальони; видя как един диамант, достатъчно голям да задави носорог, хвърля млечни трапецовидни отблясъци лунна светлина от вътрешността на твърдите деликатни извивки на бебешки гръден кош. Видя тези неща и искаше да са сън, да, искаше, но ако бяха сън, той не приличаше на никой предишен. Самата ситуация — тя, прикована към леглото, докато някакъв полувидим маниак безмълвно се хвали пред нея със съкровищата си — приличаше на сън. Усещането обаче…