	Влезе в трапезарията. Другите бяха вечеряли. Немия го изгледа подозрително и му сервира картофена супа и консервиран фасул с месо. Учителя хапна набързо. Беше нетърпелив да узнае какво се е случило между болните и момичето. Сега у него започна да се появява нещо съвсем познато — по някакъв начин да ги изиграе, да блесне над всички, да ги направи жадни, гладни и зависими. Това беше периодът, когато натрупваше дързост.