	Не е толкова лесно да се научим да мислим. Трудно е да се развие напрежението на мисълта, но още по-трудно е да се постигне високо качество на помислите. Често с разума си човек твърди на себе си: „Ще мисля чисто“, но същността му го е привикнала към егоистично мислене. Тогава се получава най-нежелателната форма на мислене. Две птици летят от различии гнезда и не могат да се слеят в едно. Трябва да се управлява мисленето не. с разума, а с огъня на духа, докато всяка двойнственост изчезне. Мисълта може да има мощ само когато е съвършено монолитна, докато всяка пукнатина не само я лишава от сила, но е и космически вредна, внасяйки в пространството дисонанс. Трябва да се даде известно време за овладяване на мисълта, но е полезно да се утвърждава единството на същността на мислите. Ние се радваме на разнообразието на мисленето, но всяка мисъл трябва да бъде чиста като елмаз. (4–345)