	Разбирах, че трябва да се измъкна оттук. Трябваше да напусна тази къща преди върху плещите ми да се стовари непоносим потоп от погнуса и ярост. Трябваше да си тръгна докато бях още вцепенен и можех да го сторя с последните си остатъци от човешко достойнство. Да потърся нейде място и време за размисъл. А дотогава трябваше да се преструвам, че играя по тяхната свирка.