	Страхувам се от ветровито време, защото бурята изстисква от човека енергия и усилия, нещо, което за мен е мъчително, ала пороят, гъстият снеговалеж или монотонният ромон на дъжда те карат единствено да им се покориш — стига да не мислиш за туй, че дрехите ти или ти самият си щял да се намокриш. В замяна дъждът измива столицата пред твоите очи. Отваря ти спокоен път през широките, красиви булеварди, сякаш с помощта на източна магия вкаменява цял един жив град, превръща един Вийет в един опустял Тадмор. Тогава нека да валят дъждове, да настава, ако ще, и потоп, но първо да се отърва от тази кошница.