	Тъмният маг беше на колене, изопнал гръб и разперил ръце, а Крадеца на зората извираше от пространството между дланите му. Цялото му тяло подскачаше, ръцете му се тресяха, лицето му се кривеше, а косата се разроши. Зейналите очи виждаха само тъмата пред себе си. Около него се сгъстяваше мъгла и с всеки миг го скриваше. Тя се кълбеше и навлизаше в потока на заклинанието, за да го захрани. Ериан стоеше до рамото на Дензър, но не смееше да го докосне.