	Сега, докато седяха на боровите игли, нощта изглеждаше още по-страшна, но кръстът ги огряваше с топлината на своята святост и сигурност като малък огън, накладен на земята. И все пак като огън, накладен на земята, той стопляше само лицата им. Техните гърбове стояха изложени на студа и нечестивата мъгла, която бродеше между дърветата.