	Водата закипя и забушува, сякаш в нозете на Зед изведнъж се стрелнаха многобройни пасажи риба. Нещо повече — самата вода изведнъж оживя, изпълни се със страст, с желание да го погълне. Старият магьосник си каза, че вероятно наистина е така. Въздухът около него се сгъсти, притисна го, подтикна го да върви напред. Водата се надигна и с подканващ жест го поведе към Пещите. Въздухът гъмжеше от Хармонии — безчет отделни камбанки, сливащи се в един общ, кристален звън. Въздухът замириса на изгоряло.