	Намирах се в периферията на огромен кратер! Да ме вземат мътните, какво правех тук? Навсякъде по земята пред мен бяха разпилени черните люспи на нещо ГОЛЯМО. Какво става тук? Мамка му, какво става НАИСТИНА?! Питах се, а отговорът все ми се изплъзваше като правият път изпод краката на алкохолик. Спомените ме връхлетяха. Дойдоха през парадният вход на съзнанието ми — като гвардейската рота маршируваща пред президенството и започнаха да се настаняват на отредените им места.