	Дишането му се беше успокоило. Вече се бе убедил, че ребрата му са зле натъртени, но не и счупени. Ако имаше счупвания, дишането щеше да му причинява болка. Проследи знаците към закрития паркинг и спря пред зелената врата, за да си вземе талон за паркиране. Отдясно, под стълб с голяма халогенна лампа, Рап забеляза матовата издутина на наблюдателна точка. Под тъмния плексиглас бе монтирана камера, която записваше идването му. Свали стъклото и с облечена в ръкавица длан взе талона за паркинга. Когато бариерата се вдигна, той превключи на първа скорост и тръгна по спираловидната бетонна рампа. Мина първите две нива и спря на третото. Като караше бавно между редиците коли, внимателно се огледа за други камери. Слава богу, нямаше. Паркира колата между два мерцедеса и свали с няколко сантиметра стъклото откъм неговата страна. После остави ключовете на пода пред предната седалка, излезе и остави колата незаключена. Ако има късмет, ще я откраднат, преди полицията да се добере до нея. Съмняваше се обаче, че ще стане така. Проследи знаците до терминала за пътници и нарочно се прегърби и закуца. С нахлупена над очите шапка продължи да се оглежда за камери.