	„Милагроса“, съпроводен от „Идалга“, който неотстъпно го следваше, държа известно време курс на югозапад и като заобиколи нос Тибурон, свърна на югоизток. После навлезе в открито море, оставяйки сушата като мъгливо очертание от лявата си страна, и се насочи на изток, за да попадне в ръцете на капитан Блъд, който, както знаем вече, се отправяше към Наветрения пролив. Това се случи рано на следващата сутрин. След като цяла година бе гонил напразно своя неприятел, дон Мигел се натъкна на него съвсем неочаквано. Такива са странните пътища на съдбата, чиято ирония определи също така дон Мигел да се срещне с „Арабела“, когато пиратският кораб беше сам, отделен от другите кораби на флотата и се намираше в неизгодно положение. На дон Мигел му се стори, че щастието, което толкова дълго време бе съпътствувало Блъд, най-после му се усмихва.