	Това беше продължило само миг. В следващия миг те щяха да бъдат загубени. Но за втори път безнадеждно вцепенените от ужас хора бяха спасени, този път от окончателно полудяване, благодарение на мощната воля на Аланон, която се вряза в подлудяващите викове и ги загърна в успокоителна защитна обвивка. Виковете и крясъците отслабнаха и се превърнаха в странен шепот, когато мрачното тъмно лице се проектира върху трескавото съзнание на седмината и железните му мисли заговориха успокоително, властно: