	Доста време Куза не намираше сили да се раздвижи. Постепенно осъзна, че езикът му е подут и изсъхнал далеч повече от обикновено. Той вдигна чашата с вода и механично отпи. Преглътна с известно затруднение и после посегна към кутията вдясно от него. Ръката му застина на капака за миг, преди да го вдигне. Умът му се противеше срещу намисленото, но той знаеше че няма друг избор. Стиснал здраво устни Куза вдигна картонения капак, пое кръста и го положи на покривката пред себе си.