	Дред напрегна максимално волята си да не се разкикоти с пълен глас на цялата безумна нелепост. Хиляди мисли запрепускаха през главата му, докато тъпичкото, пресекливо гласче на неговия работодател заизвива някаква по детски простичка мелодия от няколко думи. Нима старото копеле се беше побъркало най-после? Не беше ли това първият симптом на старческо малоумие? Защо му бе притрябвала на един от най-могъщите мъже на света — в цялата му история — смешната детска песничка?