	Пред нея проблесна животът й, лишен от бащинска грижа. От деня, в който научи азбуката, беше писала на нейния „папа“, като най-напред го канеше, а после го умоляваше да я посети в манастира. Всяка година на рождения й ден пристигаше писмо с малка сума пари, но бележката в плика беше написана от някакъв канцеларски чиновник, а тя нямаше къде да харчи парите. Като преглътна старата мъка, отвърна: