	— Най-честно и най-почтено, сър, както нещата сами ще покажат — увери го ковачът. — А каква полза бих имал да навредя на този нещастен старец, за когото вие сте така загрижен? Как мога да постъпя тъй, след като именно благодарение на вас Пиниуинкс не къса плътта ми с проклетите си клещи и не забива във всяка бенка на тялото ми острото си шило (чума да изяде ръцете, които са го изковали!), за да разбере дали не съм магьосник? Аз искам да стана един от скромните слуги във вашата свита и ви моля, сър, да съдите за моята преданост по резултата от съня на нашия добър рицар.