	Настъпила бе 995-та година и зимата беше към края си. Великият съвет на царството разпусна цялата войска; останаха само царските дружини. Разпуснати бяха войниците да орат и да сеят, да развъждат всякакъв добитък, да спят също с младите си невести. До есента на същата година Самуил завзе с царските дружини отново всички твърдини и места, които Василий бе откъснал от България. От най-южните области, където вторият Василий не беше стигал, той събра и пренесе навътре в царството всички храни, събра вълна и кожи, а на местните люде остави само толкова, колкото им беше нужно да се прехранят за една година. Прехвърли той сега още по-малки дружини пак отвъд Вардар. И сам каза това, което другите не се решаваха да споменат пред него: