	— Така-така-така — рече Заврънкулкис. — Ориентирахме се по този въпрос… Длъжен съм да ви кажа, Лавър Федотович, че приликата на лицето от снимката с ей този другар е несъмнена. Ето на, виждам четири очи… да, четири са. Нос няма. Да… Устата е изкривена. Всичко е както трябва.