	Точно когато Марджъри свърши разказа си, Таг влезе в стаята. Беше облечен в кожени панталони за езда и златисто-зелената ливрея. В ръцете си държеше един току-що излъскан пощенски рог и закърпена вълнена пелерина. Марджъри се натъжи, когато видя жълтеникавата следа от контузията около едното му око и тънката розова линия, разцепваща устната му. Надяваше се, че нямаше вътрешни контузии. Таг се нуждаеше от цялото доверие, което можеше да получи.