	В един миг — не, само в половин миг — Греъм схвана целия ужас на положението; разбра, че приказното бяло същество е жена и съзря цялата миниатюрност и нежност на тази фигурка, която се бореше като гладиатор. Тя му напомняше статуйка от дрезденски порцелан, съвсем малка и лека, случайно попаднала на гърба на огромно давещо се чудовище. Така дребна изглеждаше тя до гигантското тяло на жребеца, че приличаше на някакво крехко създание, на мъничка фея, дошла от царството на приказките.