	Корабът се извъртя бавно и луната изчезна от погледа им. Виждаше се само широкият, гъст разлив на най-близкия плътен спирален ръкав — виждаше се почти периферно и съвсем слабо от тази позиция близо до дифузния ръб на галактиката. Над и под тази бледа шарена лента, изпълвайки над една трета от зрителното им поле, се простираше дълбок мрак, съвсем рехаво осеян със самотни светлинни точици — няколко звезди бяха по-близо, вътре в Галактическата равнина, други — далече, високо над равнината. А други, много по-далечни и дори по-слабо мъждукащи, бяха не звезди, а галактики.