	Ръждивите лишеи по камънака постепенно придобиваха по-разнообразна окраска. На места бяха тъмни и плътни, сякаш от велур, другаде изглеждаха като прозирна зеленикава пелена. Последните обикновено запълваха пукнатини и скални цепки или покриваха долната част на камъните, непогалени от слънчевите лъчи. Ако човек извадеше някой от забитите в ронливата пръст камъни, можеше да види тънките пипалца на тъмнокафяви гъбични образувания.