	Емилия израсна скромна, с изразителни големи очи, в които се четеше голяма енергия, макар че мнозина я считаха за свито, плахо момиче. Но никой не знаеше за бурния кипеж на мислите й, за чувствата, които я вълнуваха, за мечтите й. Тя малко говореше за тях и на най-близките си другарки. Споделяше ги само с дневника си: