	Тя ощипа бузите си и тръгна надолу по стълбите. На всеки завой се натъкваше на някой от пощальоните. Камбър я забави за десет минути с искането на инструкции за задачи, които можеше да изпълни със затворени очи. Таг настояваше да опише качествата и характерите на всеки от новите коне. Уик я спря и заговори за това, дали трябва, или не трябва да боядисват колата за бристолската поща ярко синя. Когато Албърт Ханикоум се втурна към нея и каза, че котката в конюшнята имала котенца, тя едва не избухна. Той я сграбчи за ръката.