	Последицата от този странен каприз на въображението (както го възприемах тогава) не бе от естество, което да ми позволи да се държа непринудено при първата среща с мис Феърли. Трудно може да се каже, че притежавах нужното самообладание, за да й благодаря за няколкото любезни думи, с които ме посрещна, с обичайните за такъв отговор фрази. Забелязвайки колебанието ми й приписвайки го съвсем естествено на някаква моментна стеснителност от моя страна, мис Халкъм пое с познатата лекота й готовност инициативата за разговора в свои ръце.