	Ред обгърна коляното си с дълги кафяви ръце и замислено се загледа към долината. Свечеряваше се и далечните северни гори ставаха тъмнозелени, забулени в сини сенки. Иззад отсрещния хребет луната се мъчеше да очертае хълмовете с предвестие за появата си. Пеги се вгледа в острия му профил и усети, че сърцето й замира и литва надолу като пикиращ ястреб. Видя как трепва ъгълчето на устните му, но преди да го помоли да бъде сериозен, той започна: