	Но стъпките затихнаха. Збишко обаче чуваше ясно, че нещо се спря на двайсет-трийсет крачки зад него и като че ли приседна. Огледа се веднъж-дваж, но при все че дърветата се очертаваха в мрака доста ясно, не можа нищо да види. Не му оставаше друго, освен да чака.