	Този път караше италианец, дребен мъж с голяма и плешива глава, с бледо изпотено лице, с кръгли очи и дълги бакенбарди, проточени до бузите му. Лицето му беше изплашено и недоволно, но не злобно, а като на човек, комуто по неволя се налага да извърши смела постъпка и същевременно дълбоко в душата си проклиня случая, който мимо желанието му го принуждава да бъде смел.