	Сам е трийсет и пет годишна. Накратко историята на живота й е следната. В периода от раждането си до петнайсетата си година тя се е занимавала само с това — да бъде красива и да си представя, че е Пепеляшка или нещо подобно. Според мен в тези фантазии се корени и вманиачаването й по обувките — в съзнанието й изящните обувки са свързани със сватба с красивия принц и щастлив семеен живот. От шестнайсетата до двайсет и четвъртата си година тя се лепваше за даден младеж или мъж с надеждата, че той ще й предложи брак — „изпитателният срок“ продължаваше от две до три години. Толкова стриктно се придържаше към въпросната тактика, че отложи с три години следването, като непрекъснато твърдеше, че „всеки момент очаква предложение“. След като стратегията й се провали, тя се записа в университета, за да разшири обсега на действията си, тоест да се запознае с други мъже. Оказа се, че и те не се отличават от предишните — въпреки големия брой кандидати и нечовешките усилия, положени от нея, годежен пръстен с диаманти така и не се появи. Дипломира се на двайсет и четири години, когато биологичният й часовник тиктакаше толкова шумно, че й се струваше, сякаш чува звъна на Биг Бен. В резултат тя съкрати изпитателния срок. Вече даваше на приятелите си между един и шест месеца да докажат искреността на чувствата си. Ако в края на шестия месец не получеше индикации за сериозни намерения (най-малкото предложение за прекарване на почивните дни в някой романтичен курорт), тя безцеремонно зарязваше поредния любовник. Бедата е, че Сам привлича противниците на обвързването и брака също както килерът на Мечо Пух привлича осите. С течение на времето тя постепенно започна да изпада в паника и със застрашителна бързина да заменя един безнадежден случай с друг. В резултат, въпреки че е адски готина, забавна, добросърдечна и щедра, още е сама.