	Докато този въпрос се обсъждаше близо до хакборда, Мейбъл седеше мълчаливо до корабната стълба. Мистър Мюр беше слязъл долу, за да се погрижи за удобствата си, а Джаспър стоеше малко настрани със скръстени на гърдите ръце. Очите му блуждаеха от платната към облаците, от облаците към тъмните очертания на брега, оттам към езерото и накрая пак се връщаха на платната. Нашата героиня също се беше вглъбила в своите мисли. Вълненията на неотдавнашното пътуване, събитията, които отбелязваха деня на нейното пристигане във форта, срещата с един баща, който всъщност беше чужденец за нея, необичайността на положението й в гарнизона и сегашното пътуване — всичко това се нижеше пред мисления й взор като една дълга върволица от спомени, сякаш бяха изминали месеци.