	Нежно издърпах ръката му и той бавно се из дигна над бойното поле. Само след миг страхът му изчезна и ние двамата закрещяхме от радост, докато се реехме наоколо. Наум ударих сигнала за връщане по системата „бързо превключване“. Лумна светлина и ние започнахме да висим неподвижно в светлосивите междинни кръгове. Чувствах ръката на младежа в моята. Въпросът бе къде да го пусна? Тъкмо да го попитам, разбрах, че натискът на ръката му бе изчезнал. Залутах се наоколо. Нищо. Нито младеж, нито някой друг. Какво ли ставаше?