	Нямах никакво време да оглеждам жилището; веднага ме облякоха за аудиенцията. Бонфорте нямаше камериер дори и на Земята, ала Родж настоя да ми „помогне“ (и здравата ми попречи), докато прехвърляхме последните подробности. Облякох се в древно официално дворцово одеяние — безформени цилиндрични панталони, глуповато сако с нещо като заоблена опашка, и двете в черно, и шемизета, състояща се от твърд бял нагръдник, висока колосана яка с подвити краища и бяла папийонка. Шемизетата на Бонфорте беше от една-единствена част, защото (поне така предполагам) той не е използвал гардеробиер; по правилата тя би трябвало да се наглася парче по парче и папийонката би трябвало да се завърже достатъчно лошо, за да се види, че е била завързана на ръка — само че е прекалено много да очакваш от един човек да разбира хем от политика, хем от костюмите на миналите епохи.