	Позволяваше си да се гордее с творението си. Беше изключително постижение, но Дракона би се учудил — ако бе съхранил способността си да се учудва през последното столетие — колко лесно се оказа всичко. Вече не се налагаше да чете книгата. Знаеше я наизуст. Родословните дървета бяха разположени както си му е редът, всички необходими думи бяха написани на страниците. Оставаше му само да ги произнася напевно.