	При тези думи Ейлийн помръкна. Тя толкова силно го обичаше, че дори само намекът за една по-продължителна раздяла я прободе като с нож. Да остави своя Франк тук в беда, може би дори на подсъдимата скамейка и да замине далеч от него! Никога! Впрочем какво се криеше зад това негово предложение? Дали вече не я обичаше така както тя него? Дали изобщо я обичаше? — питаше се Ейлийн. Дали няма да я изостави тъкмо сега, когато тя се кани да предприеме стъпка, която още повече би ги сближила? Почувствува се дълбоко наранена, очите й се замъглиха.