	Осемнадесет души бяха загинали при атаката, а два пъти повече бяха ранени, някои от които щяха да умрат още преди залез слънце. Падишар нареди да погребат мъртвите в края на терасата, а ранените да бъдат преместени в голямата пещера, която се превърна в нещо като временна болница. Имаха малко лекарства и няколко мъже, които имаха опит при лечение на бойни рани, но нямаха Лечител. Виковете на ранените и стоновете на умиращите се носеха В утринната тишина.