	Последва нов оживен диалог, този път между Швайц и нашия водач, докато селските старейшини следяха мълчаливо сцената. Като се стараеше да наподобява жестовете и дори акцента на водача Швайц настояваше и настояваше и настояваше, а водача неизменно отказваше, докато накрая почувствах, че ме завладява такова безмерно отчаяние, та ми се прииска веднага да зарежем всичко и да поемем обратно към Манеран. И тогава изведнъж Швайц направи пробив. Водачът — това бе разбираемо и за мен — съвсем ясно попита Швайц дали наистина желае това, за което настоява, Швайц потвърди и тогава водачът, със скептичен вид се извърна към старейшините. Този път разговаря съвсем кратко с тях, а след това още по-кратко с Швайц.