	По-спокойно, отговори си той. Притесняваше го това, че въпросното предизвикателство може да го убие — в буквалния смисъл. Тук не ставаше дума за съд със закони, със съдии и съдебни заседатели. Това бе полесражение с бойни доспехи и оръжия и само с един закон — оцеляваше по-силният. Той беше крал без придворни, без армия, без хазна и без подчинени. Беше крал с дворец, който бавно се превръщаше в прах, с четирима придворни, излезли като че ли направо от приказките на Братя Грим и закрилник, който беше деветдесетпроцентов призрак. Наистина не беше търсил Града на слънцето, но не искаше да купи точно това.