	Като стигна до началото на рампата, думите му замряха. Рита все още я нямаше. Трийсет и девета улица се стесняваше и някъде в далечината се превръщаше в точица. Той хукна от южната пешеходна алея към северната, като се блъскаше в броните на колите и се катереше по багажниците, толкова горещи, че можеха да ти излязат мехури. Но северната алея също беше празна.