	— Няма съмнение, че ни търсят. Че търсят вас. Може би ни настигат по-бързо, отколкото си мисли Уенцел. Биаст сигурно се е побъркал заради изчезването ви. — Графът сигурно си бе мислил, че липсата им ще бъде открита чак на следващия ден, но Аяда сигурно беше разбрала моментално. Дали не си бе помислила, че са го убили? Дали бе успяла да се свърже с някого? С Левко, с Халлана? Дали Жеска се бе вслушал в молбите й да ги потърси, късно снощи? По едно време го беше налегнало смътно чувство за вина, задето беше сплашил така Жеска, сега обаче съжаляваше, че не му е взел страха още повече, за да е сигурен, че лейтенантът му ще се вслуша във всяка дума на Аяда. „Петимата богове да й помагат. И на нас“.