	Малко преди да наближи вечерта, Франи мина в задния двор, където баща й търпеливо плевеше граха и фасула. Тя беше закъсняла рожба — днес баща й бе прехвърлил шейсетте и изпод неизменното му бейзболно каскетче стърчаха бели кичури. Майка й беше отскочила до Портланд да си търси бели ръкавици. Ейми Лодър, най-добрата приятелка на Франи, щеше да се жени в началото на следващия месец.