	Павел се изненада, когато след месец режисьорът наистина го потърси. Естествено, не за главната роля — снимките бяха започнали, сега заминаваха за ГДР. Викаха го за каскадьор. Пресметна дните на отсъствие от университета, съобрази, че ще успее да ги извини чрез отбора, а за хонорар не попита — от приятел боксьор бе чул, че каскадите се плащат добре. „Работодателят“, удивен от едносричния отговор „да“, го прати при директора на продукцията за уреждането на подробностите — след два дни тръгваха.