	Можех всичко, всичко, какво отвратително нещо! Обръщах се мислено към космоса, навлизах в него, обмислях планове за преустройство на планетите или отново за разрастване на индивидуалности като моята, редувайки това с пристъпи на ярост, когато съзнанието за моето безсмислие, за това, че всичките ми начинания са напразни, достигаше в мене пределите на взрива, когато се чувствах планина динамит, виеща за искра, за връщане чрез експлозия в нищото.