	Хари и Джордж се завъртяха на пети и напуснаха игрището. И двамата дишаха тежко и не си продумваха и дума един на друг. Виковете и подигравките на тълпата ставаха все по-слаби и по-слаби, докато вървяха към Входната зала, където не се чуваше нищо освен собствените им стъпки. Хари забеляза, че нещо все още мърда в дясната му ръка, кокалчетата на която беше натъртил о челюстта на Малфой. Той погледна надолу и видя сребърните крилца на снича да се подават измежду пръстите му, борейки се за освобождение.