	Той се уплаши. Разтрепери се като малко момче, макар че вече беше на двадесет и две години. Прегърнахме се и започнахме да се целуваме, но преди да сме направили каквото и да било друго, ни прекъсна един старец, който нахълта в помещението. Като ни видя в това компрометиращо положение, той грабна една метла, удари ме по гърба и ме подгони полугола към фоайето, пред очите на всичките ония хора, наредили се пред щанда за снаксове. Те се разкикотиха и взеха да ми се подиграват. Най-кошмарното беше, че сред тях разпознах двама мои учители от гимназията. Те бяха така потресени да ме видят, колкото аз тях. Единият от тях докладва за случката на директора, който от своя страна уведоми родителите ми. Клюката се разпространи много бързо и аз станах за посмешище пред цялото училище. Години след това ненавиждах онзи кошмарен старец, който си беше самоотредил ролята на мой морален съдник. Смятах, че той направо бе провалил целия ми живот, защото никога повече не ми позволиха да се срещна с Кени.