	После безмълвно си тръгна, като с всяко движение на тялото си сякаш заявяваше, че все още кипи от гняв. Кимбърли не го видя цял ден, както и Хауард, между другото. Виконтът толкова беше зашеметен от удара, който му беше нанесъл шотландецът, че му бяха нужни цели десет минути, за да дойде на себе си. Тогава пролича и неговият гняв, но пък кой ли можеше да го вини? Макар и да се опита да не го показва, блясъкът в тъмносините му очи, поне в това, което още не беше започнало да се подува и да се затваря, беше направо смразяващ.