	Наближава друго бръмчило, което се забива в една от медните съдини, накачени над печката, и тя се разбива всред неприятно дрънчене на хиляди стружки, които се разлитат като парчета от шрапнел. В същата секунда Пай писва, но този път от устата й вместо думи излизат само стонове. Тя впива ръце в лицето си. През пръстите й шурва кръв и се стича по шията й. Закопчаната й накриво блуза е цялата в медни стружки. Косата й също е посипана със стружки, а точно в средата на челото й, като забит нож, трепти голям метален къс.