	След проточилото се чакане и взирането в синята луна, издигнала се отвъд прозореца, събитията се развиха бързо — щом веднъж започнаха. Сребърните врати се разтвориха широко. Криспин и представителите на канцелара бързо се обърнаха. Двама гвардейци — невероятно високи, в бляскави сребристи туники — излязоха от тронната зала. За миг Криспин зърна зад тях движение и цветове. Разнесе се благоухание на тамян. Чу музика, после това — полюшващи те се цветове — спря. Зад гвардейците се появи мъж, облечен в пурпур и бяло, с церемониален жезъл в ръце. Един от евнусите му кимна и той погледна Криспин. Усмихна се — проява на щедрост в такъв момент — и каза: