	Той все размишляваше за нещо — всичко го удивяваше, — но не можеше да проумее основното — какво представлява и как е устроен животът, на който и той самият се радваше? Как са се появили хората на Земята? И защо? Кой всъщност е сложил началото на света? Майка му му разказа легендата за Адам и Ева, но той не повярва в нея. Близо до дома им имаше рибен пазар и Франк обичаше, отивайки при баща си, повел братята си на следучилищен поход, да се спира при една от рибарниците, пред която бе изложен голям стъклен съд с чудновати морски екземпляри, доставяни от рибарите от Делауерския залив. Веднъж там видя морско конче — странна животинка, приличаща доста на конче, — друг път видя електрическа змиорка, чиито свойства можеха вече да се обяснят благодарение на откритието на Бенджамин Франклин. Един ден Франк видя в стъклен съд омар и сепия и стана очевидец на трагедия, която запомни за цял живот и която му помогна да разбере много неща. На омара, както стана ясно от разговорите на насъбралите се зяпачи, не давали никаква храна, тъй като считали сепията за полагаема му се плячка. Омарът лежеше на покритото с жълтеникав пясък дъно на стъкленицата и сякаш нищо не виждаше — не можеше да се определи накъде гледат малките му черни лъскави очи, но те явно не се откъсваха от сепията. Белезникава, мека като восък, прилична на парче свинска сланина, тя се придвижваше на тласъци, но щипците на врага, който явно не изпускаше нито една нейно движение, безпощадно откъсваха по някоя нова част от тялото й. Сякаш изхвърлен с катапулт, омарът връхлиташе към мястото, където сепията привидно дремеше, а тя бързо му се изплъзваше и се скриваше зад мастиленото облаче, което оставяше зад себе си. Не всеки път обаче успяваше да се измъкне невредима. Често парченца от тялото или от опашката й оставаха в щипците на легналия на дъното хищник. Младият Каупъруд дотолкова бе завладян от тази драма, че идваше всеки ден да я следи.