	Васил клати глава и продължава. Стига до близкия коничен отсек, отваря люка, оформен като обикновена ВРАТА, та чак цяла ПОРТА… и замръзва. Оглежда с невярващи очи. Решава се да пристъпи напред, сетне прекосява обема на модула, обзет от подозрение какво може да завари в следващия конус. Почти подтичва, макар да му е трудничко — псевдогравитацията е три пети от земната, но космонавтите са тренирани и жилави хора. Когато се уморят — включват минихидравликата на екзоскелета, който е част от скафандъра. Неприятното усещане на провиснали от изкуственото притегляне телесни органи, външни и вътрешни, това може да се изтрае. Пулсът е ускорен, но пък нормално, отвикнала е помпичката.