	Всяка година се подават над 90 милиона иска в тази страна с екстравагантно изобилие на правораздаването, значи по един иск на двама души и половина — и много от тези искове могат при най-добро желание да се определят като „израз на неоснователни амбиции“. Сега, докато пиша тези редове, едно тексаско семейство съди треньора на училищния баскетболен отбор, задето оставил сина им на скамейката на резервите по време на някакъв мач — съди го за „унижение и тежки душевни страдания“. В щата Уошингтън някакъв човек със сърдечно заболяване съди местната млекопроизводителна компания, „защото на опаковките им няма предупреждения за вредата от холестерина“. Не може да не сте чели за онази жена, която подаде иск срещу компанията „Дисни“, след като тя и семейството били обрани на паркинг на „Дисниленд“. Основният прицел на обвинението беше, че когато внуците й, уплашени и травмирани от нападението, били прибрани от служители в работните помещения, за да се успокоят и да си починат, видели как героите на Дисни събличат костюмите си. Откритието, че Мики Маус и Гуфи са всъщност хора, скрити в костюм, било прекалено тежко за нежната психика на дечицата.