	Той седна, целият в учудване и облекчение. Айла стоеше до леглото. Беше облечена в дълга бяла памучна роба. Видя, че са облекли и него с нещо подобно. Айла му се усмихваше лъчезарно. Жан-Пол се огледа. Намираха се в огромна бяла зала, която сякаш продължаваше до безкрай. Виждаше много легла, а между тях — чудати машини. Изведнъж се сети какво е направил току-що. Седна! Боже, отново усещаше краката си! Но какво означаваше всичко това?… Погледна Айла умолително.