	— В действителност — каза той накрая, — за самогона няма нито паничка, нито чаша, нито бутилка. Той си е той. Затова всичко, което може да се появи или да изчезне, е съвкупност от празни форми, които не съществуват, докато самогонът не ги приеме. Налееш го в паничка — става ад, налееш го в чашка — става рай. А ние, например, пием от чаши. Това, Петка, ни прави хора. Разбра ли?