	Но когато отми от тялото си потта и праха, го зачовърка друга мисъл. Защо Марк беше тук? Мор бе говорил толкова настоятелно, сякаш присъствието на Марк тук бе необходимо. За какво? Нещо във връзка с творенията му. Той изсумтя. Да, нещо такова беше, обаче съвсем смътно намекнато. Но каква ли механична заплаха би могла да застрашава едно толкова просто устроено общество от страна на едно-единствено човешко същество? И защо бяха извикали него да се пребори със заплахата? Не. Знаеше много малко и се подвеждаше по тревожните фантазии на стареца. Но не се чувстваше жертва. Щеше да припечели нещичко и да научи повече за тази земя, макар че в много отношения тя вече му харесваше повече от обществото, в което бе живял досега. Кой знае, можеше да стане и истински трубадур…