	Растителността беше много по-гъста там, където почвения пласт бе най-дебел — между две нишки. Възприеха тактиката да вървят под кабела. После трябваше да пресекат плиткото дере между две съседни нишки и да се изкачат на следващия хребет. Това им позволяваше да извървят поне половин километър по него, докато и този хребет започне да се извива под кабела, след което пак трябваше да пресичат дере.