	На вратите на една стара черква висеше катинар, а надписът до него гласеше, че е затворено. Надписът беше избелял, сигурно отдавна не бяха отваряли. Всички растения в сандъчето под прозореца бяха изсъхнали. Не приличаше на черквата на дядо й, тя беше по-голяма и не се намираше в толкова мръсен град.