	Книжката беше негова, а не семейна — само на Лестър Валънтайн. Името и адресът му бяха изписани на всяка бланка. На сметката в момента имаше 7,754 долара и 66 цента. Прегледах кочана с описаните чекове. Най-старият беше с дата осми ноември миналата година. Валънтайн бе плащал за фотографски материали, мъжко облекло, членския си внос за тенис-клуба, сметка от ресторанта на Пудъл Спрингс Хотел, глоба за неправилно паркиране. Имаше и тегления в брой. Глобата беше изплатена на градската управа на Лос Анжелос и бе единственото, което водеше извън пределите на Пудъл Спрингс. Реших, че е следа. Преписах номерата на чека и на квитанцията за глобата, прибрах книжката в чекмеджето на писалището, заключих го и измъкнах бутилката скоч, която държах в случай, че ме ухапе див звяр. Налях си, засърбах кротко и взех да се питам какво ли може да накара някого да изчезне, като зареже чекова книжка с близо осем хиляди долара.