	На Блейк му се искаше да целуне краката на Марджъри. Искаше му се да я отнесе в двореца си в Уелс, да вдигне подвижния мост, да барикадира вратите и да не излезе, докато не му посивеят косите и не пораснат внуците му. С преливащо от любов сърце, той целуна ръката й и се сля с тълпата. Отнесе заедно със себе си стотина скъпи спомени за незабравимата жена, известна като „управителката на пощенската станция в Бат“.