	Скоро усети под нозете си пътечка. Свърнало нея. Ориентираше се отчасти но хлъзгавостта й, отчасти по досега с храстите, които го шибаха в лицето от двете страни, без да може да я види. Пътечката го отклони малко наляво, но носле, като описа широка дъга, го изведе в края на малка клисура, в която шумно шуртеше вода, а оттам, след още един завой — до външната врата на къщата, където блестеше жълтата светлина.