	Това, което му се случи тогава, беше може би обикновената преживелица за такива натури. Щом се качи на парахода, илюзията за криещия се на него голям свят изцяло се стопи. Той откри, че този свят е шумен, неприветлив, неискрен и ако някога бе разбирал или употребявал в ограничения си речник тази дума — вулгарен. По-скоро може би му се стори, че преобладаващите чувства и постъпки на тези, които пътуваха с него и за които е бил построен, бяха по същество по-низки от неговите. И колкото да е странно, това не събуди у него предишното чувство на критично превъзходство, а само го накара съвсем да се затвори в себе си. Той само бродеше с неугледните си дрехи на заселник от пущинаците от палубата до кабината, от проветривите галерии до дългите салони, самичък, без някой да му заговори, без някой да го познава, сякаш ги обикаляше пак само духом, както толкова често бе правил това в мечтите си.