	Възрастната дама изглеждаше уморена и подпухнала под периферията на внушителната си сламена шапка. Недокоснатият гоблен в скута й бе вяло отпуснат. Кимна за поздрав, но не каза нищо. Столът й се люлееше в монотонен ритъм — тик-тик-тик-тик — върху алеята. Отдолу, свита на кълбо, спеше котката й.