	— А дали сам Бог не е накарал сина си Сатана да сложи маската на лицето си, червена като разжарена пещ? И след свършека на времената дали Сатана няма да захвърли маската си и да застане — светъл и чист — до своя баща, нашия Бог? Защото Христос и Сатана са братя… Гласът замлъкна. Намерих сили да вдигна глава и да отворя очи. Очаквах дедецът да е изчезнал — той стоеше пред мене и ме гледаше, стори ми се, с жалост и снизходителност. Попитах го: