	Той се промуши ловко под свистящото острие на Старгрейв и рани лошо крака на гиганта. Старгрейв отскокна назад, сепнат от рязкото преминаване на Доналд от защита към нападение и бавен ужас скова сърцето му. Той никога не си бе правил труда да изучи майсторството на фехтовката, при исполинската му сила това не бе нужно. Ала сега мечът на този възрастен мъж му се привиждаше навсякъде, изникваше отвсякъде и раздаваше удари все по-бързо и все по-светкавично, докато блестящият връх не се превърна в едно размазано петно. Той заотстъпва крачка по крачка, неспособен да повярва, че това се случва тъкмо с него. В същия миг бе притиснат до бюрото и с ужас осъзна, че отстъплението му е прерязано. Не можеше да отстъпва повече назад, не можеше да се втурне и напред, отвсякъде към него свистяха мечове, мечове, мечове. Поколеба се, докато мозъкът му работеше трескаво, и в същия миг получи пареща рана в гърлото.