	— Трябва да живея в гората — отвърна кисело капитанът, сякаш свещеникът бе длъжен да знае причината. Той се изправи бавно, като все още внимателно дебнеше свещеника, макар че бе цяла глава по-висок от него. — Не сте ли чували, всички говорят за мен. Вождът Бял Полуовес се закле, че ще ми пререже гърлото някоя нощ, когато съм дълбоко заспал, и аз не смея да спя в лагера, докато той е жив.