	След като се отдалечиха от Равинда, явното задоволство на тримата, че не се е бавила, обърна къкрещия й яд срещу неизвестната Посветена към тях. О, не го показаха открито, но Моарейн чу Рин да казва: „Добре, че този път поне беше бърза“ — не съвсем благоразумно, след като можеше да ги подслуша — а Букама кисело промърмори в съгласие, след като поизостанаха зад нея. Лан яздеше напред, явно отбягвайки компанията й. Всъщност тя можеше да го разбере, но широкият му изправен гръб все едно я укоряваше. Започна да мисли как да го подреди през нощта. С по мъничко и за другите двама този път, може би.