	Разбира се, отделът за разследване на убийствата имаше и пропуски, понякога следствието влизаше в задънена улица и в архивата влизаше още едно неразкрито дело. Понякога престъпникът беше известен, но не достигаха улики. Понякога ставаше и така: колкото по-примитивно беше насилственото престъпление, толкова по-оскъдни бяха доказателствата.