	Магнарят раздаде команди на Древния език и неколцина от Денн се пръснаха да обкръжат селото, а други тръгнаха да огледат къщите, за да се уверят, че никой не се крие зад тръните и срутените камъни. Останалите се струпаха в хана. Скършените клони, които старецът беше подпалил, като че ли вдигаха повече пушек, отколкото топлеха, но всяка топлина беше добре дошла в тази дъждовна нощ. Двама от хората на Денн бяха проснали човека на земята и си деляха вещите му. Друг държеше коня му, а още трима ровичкаха из дисагите му.