	Гарата представляваше разнебитена едновремешна постройка, каквито беше виждал само по филмите. Нареди си една стаичка в пристройката и остана да живее там. По единствения коловоз минаваха два влака дневно, единият от които беше бърз и не спираше тук. Пътниците бяха малко, пък и селото беше отдалечено, така че той не правеше впечатление с тъмните си очила и особения си характер. Освен това железничарската униформа и фуражката се сливаха с тъмните стъкла на очилата му, и както той смяташе, му придаваха почти офицерски вид.