	Ито и Джонс се разделиха с тях, останаха заедно със собствените си хора. Наоколо имаше още стотици и стотици събрани, които стояха някак особено сериозни, сякаш вцепенени. Константин срещна Дийкън от бригадата на кладенците, Макдоналд от трета база, Хебърт и Тауш от четвърта. Но хайза го тласкаха напред и той държеше ръката на Милико, за да не бъдат разделени сред огромното гъмжило. Сега бяха заобиколени от хайза, само от хайза. Колоната се издигаше вече доста по-близко и тя съвсем не беше колона, а грамаден куп от образи като онези, които тамдолците бяха подарили на станцията, приклекнали закръглени фигури и други по-високи, тела с множество лица на хайза с учудени уста и широко отворени, тържествуващи очи, загледани в небето завинаги.