Frihetens murar
Frihetens murar är en svensk film från 1978 i regi av Marianne Ahrne och med manus av Ahrne och Renzo Casali. Casali spelade även filmens huvudroll som Sergio.

Om filmen 
Efter framgången med den Guldbaggevinnande Långt borta och nära (1976) fick Ahrne nytt förtroende som regissör med Frihetens murar. Ahrne fick idén till manuset efter ett skådespelarseminarium hösten 1976 på Teater 9, där Casali hade fungerat som tolk. I april 1977 överlämnades ett första manuskript till Svenska Filminstitutets producent Jörn Donner, som i stort var positivt inställd. Donner eftersökte medproducenter och produktionsgaranti, men fick nej överallt. Som en följd av detta arbetade Ahrne fram ett nytt manus med titeln Sorgens rötter, vilket reviderades ytterligare en gång tillsammans med fotografen Hans Welin och fick då återigen sitt ursprungliga namn.

Inspelningen ägde rum mellan den 28 november 1977 och 15 februari 1978 i trakten av Stockholm och Trelleborg, med Donner som producent och Welin som fotograf. Efterarbetet kom att dra ut på tiden och först i september 1978 stod filmen klar. Donner var inte nöjd med resultatet och försökte få Ahrne att klippa om filmen, vilket hon dock inte ville. Tveksamheten inför filmens kvalitet gjorde även att premiären dröjde till 26 december 1978, vilken ägde rum på biografen Lilla kvarn i Stockholm. Filmen kom inte att visas länge och sågs endast av knappt 4 000 biobesökare. Filmen visades senare i Sveriges Television den 18 januari 1982.

Inte heller internationellt fick filmen någon vidare spridning. Den togs dock ut att representera Sverige vid filmfestivalen i Moskva i augusti 1979. Då filmen var öppet kritisk mot den politiska situationen i Argentina föranledde visningen att den argentinska delegationen lämnade Moskva i protest, vilket gjorde att festivalledningen tog bort den svenska filmen ur tävlingen. De uteblivna framgångarna gjorde att det skulle ta sju år innan Ahrne fick chansen att regissera en långfilm på nytt.

Handling 
Den argentinske skådespelaren Sergio kommer till Sverige där han hyr ett rum hos Karin, 50 år. Sergio har en bild av Sverige som ett paradis, vilken kommer att förändras till det sämre då han förgäves försöker få kontakt med svenskarna. I samma hus som Sergio bor Anita och de inleder snart en relation. Efter ett tag flyttar de ihop, men de upptäcker snart att de inte kan nå varandra. Sergio tar farväl och beger sig Italien.

Rollista 

 Renzo Casali – Sergio
 Annicka Kronberg – Anita
 Marianne Stjernqvist – Karin
 Christine Kronberg – Katja
 Torgny Anderberg – hovmästare
 Brita Billsten – dam med spasm
 Karin Biribakken – flicka som sjunger på ett tåg
 Anders Börje – sångare på Hasselbacken
 Harry Carlson	– svenskamerikan på restaurang
 Gösta Engström – Svenne
 Curt Ericson – fyllo på centralen
 Svante Grundberg – kypare
 Olle Grönstedt – tågkonduktör
 Vivian Gude – elev
 Marie Louise Gustafsson – lärare
 Krister Henriksson – Svante
 Ahmadu Jarr – trummis
 Sissi Kaiser – tågresenär
 Lilga Kovanko – Ritva
 Mary Kronberg	– mormodern
 Coco Leonardi – Coco
 Margit Lindeman – Maggie
 Lars-Olof Löthwall – tjänsteman på arbetsförmedlingen
 Gunnar Schyman – Pricken
 Georgios Tsokanis – grek i restaurangköket
 Gilberto Valderama – Juan
 Märta Velander – sjungande fotbollsfestdeltagare
 Yoshi Yokawa – man i restaurangköket
 Anders Öhrn – gäst
 Teatergruppen Comuna Baires

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 

Svenska filmer 1978
Svenska 1970-talsfilmer
Filmer i regi av Marianne Ahrne
Stockholm på film
Skåne på film
Svenskspråkiga filmer
Frihetens murar är en svensk film fråni regi av Marianne Ahrne och med manus av Ahrne och Renzo Casali . Casali spelade även filmens huvudroll som Sergio . Om filmen Efter framgången med den Guldbaggevinnande Långt borta och närafick Ahrne nytt förtroende som regissör med Frihetens murar . Ahrne fick idén till manuset efter ett skådespelarseminarium höstenpå Teater där Casali hade fungerat som tolk . I aprilöverlämnades ett första manuskript till Svenska Filminstitutets producent Jörn Donner , som i stort var positivt inställd . Donner eftersökte medproducenter och produktionsgaranti , men fick nej överallt . Som en följd av detta arbetade Ahrne fram ett nytt manus med titeln Sorgens rötter , vilket reviderades ytterligare en gång tillsammans med fotografen Hans Welin och fick då återigen sitt ursprungliga namn . Inspelningen ägde rum mellan dennovemberochfebruarii trakten av Stockholm och Trelleborg , med Donner som producent och Welin som fotograf . Efterarbetet kom att dra ut på tiden och först i septemberstod filmen klar . Donner var inte nöjd med resultatet och försökte få Ahrne att klippa om filmen , vilket hon dock inte ville . Tveksamheten inför filmens kvalitet gjorde även att premiären dröjde tilldecember vilken ägde rum på biografen Lilla kvarn i Stockholm . Filmen kom inte att visas länge och sågs endast av knappt000 biobesökare . Filmen visades senare i Sveriges Television denjanuari Inte heller internationellt fick filmen någon vidare spridning . Den togs dock ut att representera Sverige vid filmfestivalen i Moskva i augusti Då filmen var öppet kritisk mot den politiska situationen i Argentina föranledde visningen att den argentinska delegationen lämnade Moskva i protest , vilket gjorde att festivalledningen tog bort den svenska filmen ur tävlingen . De uteblivna framgångarna gjorde att det skulle ta sju år innan Ahrne fick chansen att regissera en långfilm på nytt . Handling Den argentinske skådespelaren Sergio kommer till Sverige där han hyr ett rum hos Karin,år . Sergio har en bild av Sverige som ett paradis , vilken kommer att förändras till det sämre då han förgäves försöker få kontakt med svenskarna . I samma hus som Sergio bor Anita och de inleder snart en relation . Efter ett tag flyttar de ihop , men de upptäcker snart att de inte kan nå varandra . Sergio tar farväl och beger sig Italien . Rollista Renzo Casali – Sergio Annicka Kronberg – Anita Marianne Stjernqvist – Karin Christine Kronberg – Katja Torgny Anderberg – hovmästare Brita Billsten – dam med spasm Karin Biribakken – flicka som sjunger på ett tåg Anders Börje – sångare på Hasselbacken Harry Carlson – svenskamerikan på restaurang Gösta Engström – Svenne Curt Ericson – fyllo på centralen Svante Grundberg – kypare Olle Grönstedt – tågkonduktör Vivian Gude – elev Marie Louise Gustafsson – lärare Krister Henriksson – Svante Ahmadu Jarr – trummis Sissi Kaiser – tågresenär Lilga Kovanko – Ritva Mary Kronberg – mormodern Coco Leonardi – Coco Margit Lindeman – Maggie Lars-Olof Löthwall – tjänsteman på arbetsförmedlingen Gunnar Schyman – Pricken Georgios Tsokanis – grek i restaurangköket Gilberto Valderama – Juan Märta Velander – sjungande fotbollsfestdeltagare Yoshi Yokawa – man i restaurangköket Anders Öhrn – gäst Teatergruppen Comuna Baires Källor Fotnoter Externa länkar Svenska filmer Svenskatalsfilmer Filmer i regi av Marianne Ahrne Stockholm på film Skåne på film Svenskspråkiga filmer