Örtagårdsbi
Örtagårdsbi (Anthophora quadrimaculata) är en art i insektsordningen steklar som tillhör överfamiljen bin och släktet pälsbin. Den kallas även vargpälsbi.

Beskrivning 
Hela ovansidan har päls som hos unga bin är gulbrun, men som senare bleks till ljusgrå. Bakkanterna av tergiterna 2 till 4 har glesa, ljusare hårband som ger bakkroppen ett randigt intryck. Buksidan har vitaktig päls. Huvudet har mycket korta kinder; de avlånga, grågröna fasettögonen når nästan ända ner till käkarna. På de bakersta skenbenen har honan vitaktiga hårsamlingar, som används för polleninsamling. På den i övrigt svarta munskölden har hanen en gul markering som liknar ett upp-och-nervänt T. Han har även blekgula markeringar på överläppen, käkarna och antennerna. Kroppslängden är 10 till 12 mm.

Ekologi 
Inte särskilt mycket är känt om artens habitat, men det har konstaterats att den bland annat lever i gräsmarker och snårskog. I Sverige har den observerats i bebyggelse, parker, trädgårdar, grustag, på vägar, odlade fält och i skogsbryn. Även i England och på Kanalöarna förekommer arten gärna i trädgårdar.

Örtagårdsbiet är ett solitärt bi, det vill säga det bildar inte samhällen. Bona kan emellertid byggas i små kolonier med andra bon från samma art. Honan bygger själv boet, som består av en gång med larvceller som grävs ut i naturligt förekommande håligheter i marken, murar, gamla, porösa tegelväggar, lerväggar och sandbankar. Boparasiter till örtagårdsbiet är kägelbiet rostkägelbi, långtungebiet Thyreus orbatus och ibland också dess nära släkting Thyreus scutellaris. Honorna av dessa lägger ägg i larvcellerna, och de resulterande larverna lever av den insamlade näringen sedan värdägget eller -larven dödats.

Flygtiden varar mellan juni och augusti. Biet besöker blommande växter från ett stort antal familjer, framför allt kransblommiga växter (gärna odlade sådana i trädgårdar) som lavendelarter, nepetaarter och syskor, men har också setts på strävbladiga växter som oxtungor och snokörter,, samt murreva i familjen grobladsväxter.

Utbredning 
Arten finns i Sydeuropa till och med Italien inklusive Sicilien, Mellaneuropa inklusive södra England och Kanalöarna, Nordeuropa inklusive Sverige, södra Finland och Baltikum, Ryssland samt österut till Sibirien och norra Kina.

I Sverige förekommer arten i Götaland, Svealand samt längs Norrlandskusten upp till Umeå. Äldre uppogifter från Norrbotten finns också.

I Finland finns arten från Åland och de sydligaste delarna; i väster går den längre norrut upp till västra Norra Österbotten.

Status 
Det finns inga uppgifter om global status för örtagårdsbiet; IUCN klassifierar det som DD, uppgifter okända. Dåde i Sverige och Finland är arten klassificerad som livskraftig, ("LC"). I Finland var emellertid arten rödlistad som nära hotad ("NT") åren 2000 och 2010.

Kommentarer

Referenser

Externa länkar
Utbredningskarta (på engelska) Discover Life Läst 2013-06-11  

Bin
Insekter i palearktiska regionen
Örtagårdsbi ( Anthophora quadrimaculata ) är en art i insektsordningen steklar som tillhör överfamiljen bin och släktet pälsbin . Den kallas även vargpälsbi . Beskrivning Hela ovansidan har päls som hos unga bin är gulbrun , men som senare bleks till ljusgrå . Bakkanterna av tergiternatillhar glesa , ljusare hårband som ger bakkroppen ett randigt intryck . Buksidan har vitaktig päls . Huvudet har mycket korta kinder ; de avlånga , grågröna fasettögonen når nästan ända ner till käkarna . På de bakersta skenbenen har honan vitaktiga hårsamlingar , som används för polleninsamling . På den i övrigt svarta munskölden har hanen en gul markering som liknar ett upp-och-nervänt T . Han har även blekgula markeringar på överläppen , käkarna och antennerna . Kroppslängden ärtillmm . Ekologi Inte särskilt mycket är känt om artens habitat , men det har konstaterats att den bland annat lever i gräsmarker och snårskog . I Sverige har den observerats i bebyggelse , parker , trädgårdar , grustag , på vägar , odlade fält och i skogsbryn . Även i England och på Kanalöarna förekommer arten gärna i trädgårdar . Örtagårdsbiet är ett solitärt bi , det vill säga det bildar inte samhällen . Bona kan emellertid byggas i små kolonier med andra bon från samma art . Honan bygger själv boet , som består av en gång med larvceller som grävs ut i naturligt förekommande håligheter i marken , murar , gamla , porösa tegelväggar , lerväggar och sandbankar . Boparasiter till örtagårdsbiet är kägelbiet rostkägelbi , långtungebiet Thyreus orbatus och ibland också dess nära släkting Thyreus scutellaris . Honorna av dessa lägger ägg i larvcellerna , och de resulterande larverna lever av den insamlade näringen sedan värdägget eller -larven dödats . Flygtiden varar mellan juni och augusti . Biet besöker blommande växter från ett stort antal familjer , framför allt kransblommiga växter ( gärna odlade sådana i trädgårdar ) som lavendelarter , nepetaarter och syskor , men har också setts på strävbladiga växter som oxtungor och snokörter , , samt murreva i familjen grobladsväxter . Utbredning Arten finns i Sydeuropa till och med Italien inklusive Sicilien , Mellaneuropa inklusive södra England och Kanalöarna , Nordeuropa inklusive Sverige , södra Finland och Baltikum , Ryssland samt österut till Sibirien och norra Kina . I Sverige förekommer arten i Götaland , Svealand samt längs Norrlandskusten upp till Umeå . Äldre uppogifter från Norrbotten finns också . I Finland finns arten från Åland och de sydligaste delarna ; i väster går den längre norrut upp till västra Norra Österbotten . Status Det finns inga uppgifter om global status för örtagårdsbiet ; IUCN klassifierar det som DD , uppgifter okända . Dåde i Sverige och Finland är arten klassificerad som livskraftig , ( "LC " ) . I Finland var emellertid arten rödlistad som nära hotad ( "NT" ) årenoch Kommentarer Referenser Externa länkar Utbredningskarta ( på engelska ) Discover Life Läst11 Bin Insekter i palearktiska regionen