Rhinolophus macrotis
Rhinolophus macrotis är en däggdjursart som beskrevs av Edward Blyth 1844. Den ingår i släktet hästskonäsor och familjen Rhinolophidae.

Underarter 
Catalogue of Life listar 6 underarter:

 Rhinolophus macrotis macrotis Blyth, 1844
 Rhinolophus macrotis caldwelli Allen, 1923
 Rhinolophus macrotis dohrni K. Andersen, 1907
 Rhinolophus macrotis episcopus Allen, 1923
 Rhinolophus macrotis hirsutus K. Andersen, 1905
 Rhinolophus macrotis topali Csorba and Bates, 1995

Beskrivning 
Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan, delvis med ett hästskoliknande utseende. Dessa brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation. Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan, och inte via munnen. Arten är liten, med stora öron. Pälsen är brun med vitaktig underull, och blekare på undersidan. Kroppslängden är omkring 5 cm, ej inräknat svansen på 1 till 3 cm.

Ekologi 
Fladdermusen söker daglega i grottor och övergivna gruvor i skogar på höjder mellan 200 och 1 700 m.

Utbredning 
Arten förekommer i Syd- och Sydostasien från Pakistan, norra och nordöstra Indien, Bangladesh, Nepal, sydöstra Kina, norra Myanmar, norra Thailand, norra Laos, Vietnam och Malackahalvön till Sumatra och Filippinerna.

Bevarandestatus 
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Arten är inte vanlig, men populationen är stabil. I delar av utbredningsområdet utgör dock skogsavverkning ett hot, liksom turistindustrin i Nepal.

Källor

Externa länkar 

Hästskonäsor
macrotis
Däggdjur i orientaliska regionen
Rhinolophus macrotis är en däggdjursart som beskrevs av Edward Blyth Den ingår i släktet hästskonäsor och familjen Rhinolophidae . Underarter Catalogue of Life listarunderarter : Rhinolophus macrotis macrotis Blyth , Rhinolophus macrotis caldwelli Allen , Rhinolophus macrotis dohrni K. Andersen , Rhinolophus macrotis episcopus Allen , Rhinolophus macrotis hirsutus K. Andersen , Rhinolophus macrotis topali Csorba and Bates , Beskrivning Som alla hästskonäsor har arten flera hudflikar kring näsan , delvis med ett hästskoliknande utseende . Dessa brukas för att rikta de överljudstoner som används för ekolokalisation . Till skillnad från andra fladdermöss som använder sig av överljudsnavigering produceras nämligen tonerna hos hästskonäsorna genom näsan , och inte via munnen . Arten är liten , med stora öron . Pälsen är brun med vitaktig underull , och blekare på undersidan . Kroppslängden är omkringcm , ej inräknat svansen påtillcm . Ekologi Fladdermusen söker daglega i grottor och övergivna gruvor i skogar på höjder mellanoch700 m . Utbredning Arten förekommer i Syd- och Sydostasien från Pakistan , norra och nordöstra Indien , Bangladesh , Nepal , sydöstra Kina , norra Myanmar , norra Thailand , norra Laos , Vietnam och Malackahalvön till Sumatra och Filippinerna . Bevarandestatus IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig . Arten är inte vanlig , men populationen är stabil . I delar av utbredningsområdet utgör dock skogsavverkning ett hot , liksom turistindustrin i Nepal . Källor Externa länkar Hästskonäsor macrotis Däggdjur i orientaliska regionen