Sjuktransportbuss 702
Sjuktransportbuss 702 och den snarlika Sjuktransportbuss 704 var busstyper som användes av svenska armén under andra världskriget och fram till 1973 för transport av sårade.

Bussarna var baserade på civila standardbussar. De hade chassier och motorer tillverkade av Volvo och karosser som var tillverkade av Hägglund & Söner i Örnsköldsvik eller AB Svenska Järnvägverkstäderna i Linköping. Deras civila beteckningar var Volvo B 10 respektive B 12.

De vita bussarna
Det var 36 bussar av denna typ från arméns trängregementen som utgjorde kärnan av den transportflotta som hämtade fångar ur tyska koncentrationsläger till Sverige i mars-juni 1945 (Vita bussarna). Bussarnas militärgröna karosser målades över med vit färg och försågs med röda kors på sidorna, fronten, aktern och på taket.

Sjuktransportbuss 702/704 var avsedd för 25 passagerare i britsar och på träbänkar, men i vita bussarnaoperationen var de normalt överlastade. Totalvikten för bussarna var sju ton för 702/B 10 och 8 ton för 704/B 12.

Prestanda
Bussarna var försedda med Volvos motor FC, som var en rak sexcylindrig bensinmotor, i vita bussarnas fall modifierad för att drivas av bensin-/alkoholblandningen motyl. Cylindervolymen var 4,39 liter och motorn hade en effekt på 90 hästkrafter vid 3 000 varv/minut. Växellådan var 4-växlad och osynkroniserad.

Axelavståndet var 410 respektive 420 centimeter. Marschhastigheten var upp till 70 kilometer per timme.

Kvarvarande bussar idag
Sjuktransportbuss 702 och 704 togs ur bruk inom armén 1973. De vita bussarna hade, efter sin civila tjänstgöring inom den av Svenska Röda Korset organiserade räddningsexpeditionen 1945, åter målats om och återgått till tjänst på svenska trängregementen. Totalt fem bussar - i utförande som de vita bussarna - har bevarats för eftervärlden, varav tre finns hos Rödakorsets nationella organisationer i Sverige, Norge och Danmark, samt en på Yad Vashem-museet i Jerusalem i Israel och ytterligare en på Volvo i Göteborg. 

Svenska Röda korsets buss stod under flera år i det nationella centret för humanitära frågor, Humanitetens Hus i Malmö. Efter nedläggningen av centret 2010 har man letat efter en permanent plats för bussen. Sommaren 2015 färdigställdes en monter åt bussen framför Malmöhus slott. Malmö förskönings- och planteringsförenings bidrag med 800 000 kronor ger en antydan om att platsen har blivit permanent och att berörda myndigheter accepterat en permanent lösning.

Referenser

Noter

Tryckta källor
Skriften De vita bussarna, utgiven av Svenska Röda Korsets nationella center för humanitära frågor i samarbete med AB Volvo, okänt tryckår (troligen 2000-tal), sidorna 12-13.

Bussar tillverkade av Volvo
Militärfordon tillverkade av Volvo
Rödakorsrörelsen
Fordon i svenska armén
Bakhjulsdrivna fordon
Sjuktransportbussoch den snarlika Sjuktransportbussvar busstyper som användes av svenska armén under andra världskriget och fram tillför transport av sårade . Bussarna var baserade på civila standardbussar . De hade chassier och motorer tillverkade av Volvo och karosser som var tillverkade av Hägglund & Söner i Örnsköldsvik eller AB Svenska Järnvägverkstäderna i Linköping . Deras civila beteckningar var Volvo Brespektive B De vita bussarna Det varbussar av denna typ från arméns trängregementen som utgjorde kärnan av den transportflotta som hämtade fångar ur tyska koncentrationsläger till Sverige i mars-juni( Vita bussarna ) . Bussarnas militärgröna karosser målades över med vit färg och försågs med röda kors på sidorna , fronten , aktern och på taket . Sjuktransportbuss704 var avsedd förpassagerare i britsar och på träbänkar , men i vita bussarnaoperationen var de normalt överlastade . Totalvikten för bussarna var sju ton förBochton förB Prestanda Bussarna var försedda med Volvos motor FC , som var en rak sexcylindrig bensinmotor , i vita bussarnas fall modifierad för att drivas av bensin-/alkoholblandningen motyl . Cylindervolymen var39 liter och motorn hade en effekt påhästkrafter vid000 varv/minut . Växellådan varväxlad och osynkroniserad . Axelavståndet varrespektivecentimeter . Marschhastigheten var upp tillkilometer per timme . Kvarvarande bussar idag Sjuktransportbussochtogs ur bruk inom armén De vita bussarna hade , efter sin civila tjänstgöring inom den av Svenska Röda Korset organiserade räddningsexpeditionen åter målats om och återgått till tjänst på svenska trängregementen . Totalt fem bussar - i utförande som de vita bussarna - har bevarats för eftervärlden , varav tre finns hos Rödakorsets nationella organisationer i Sverige , Norge och Danmark , samt en på Yad Vashem-museet i Jerusalem i Israel och ytterligare en på Volvo i Göteborg . Svenska Röda korsets buss stod under flera år i det nationella centret för humanitära frågor , Humanitetens Hus i Malmö . Efter nedläggningen av centrethar man letat efter en permanent plats för bussen . Sommarenfärdigställdes en monter åt bussen framför Malmöhus slott . Malmö förskönings- och planteringsförenings bidrag med000 kronor ger en antydan om att platsen har blivit permanent och att berörda myndigheter accepterat en permanent lösning . Referenser Noter Tryckta källor Skriften De vita bussarna , utgiven av Svenska Röda Korsets nationella center för humanitära frågor i samarbete med AB Volvo , okänt tryckår ( troligental ) , sidorna Bussar tillverkade av Volvo Militärfordon tillverkade av Volvo Rödakorsrörelsen Fordon i svenska armén Bakhjulsdrivna fordon