PPD (kulsprutepistol)
PPD (Pistolet-Pulemjot Degtjarova, på ryska: Пистолет-пулемёт Дегтярёва, "Degtjarovs kulsprutepistol".) är en sovjetisk kulsprutepistol som huvudsakligen användes av Röda armén under Andra världskriget. Likt de flesta liknande k-pistar baserar den sig på principen med tungt slutstycke, och den kunde som sin förenklade efterträdare PPSj-41 använda både stavmagasin och trummagasin.

Designhistoria
Likt den svenska Kulsprutepistol m/39 baserar sig designen på Theodor Bergmanns MP 18, den första massproducerade k-pisten, och är i det närmaste en kopia av den senare MP 28-varianten. Vapnet utvecklades av Vasili Degtjarov till den nya sovjetiska patronen 7,62 x 25 mm Tokarev TT-33, som var nästan identisk med den äldre importerade 7,63 x 25mm Mauser-patronen. Den första modellen kom att benämnas PPD-34 och matades nedifrån med antingen ett 25-kulors stavmagasin eller senare det 73-kulors trummagasin som kopierats från den finska "Suomi"-kpisten.

Den sista och vanligaste varianten PPD-40 känns lätt igen på sitt högre magasinfäste (för ett enklare 71-kulors trummagasin), smidigare profil och förenklade detaljer. Vapnet ansågs dock fortfarande för komplicerat för krigsproduktionen, och den ersattes officiellt av den mycket funktionssäkrare och billigare PPSj-41 redan i slutet av 1941. Den kom dock att användas i liten skala ända fram till krigsslutet, men den med tiden mycket vanligare PPSjn föredrogs av användare på bägge sidor.

PPD-kpistar som erövrades av finska styrkor under vinterkriget och fortsättningskriget delades ut till kustförsvar och hemvärn fram till ungefär 1960. I tysk tjänst antogs beteckningen MP.715(r) och  MP.716(r) för PPD-34/38 respektive PPD-40.

Se även
PPSj-41
Suomi (maskinpistol)

Källor

Externa länkar

 .
 .

Eldvapen under andra världskriget
Kulsprutepistoler
Sovjetisk krigsmateriel under andra världskriget
PPD ( Pistolet-Pulemjot Degtjarova , på ryska : Пистолет-пулемёт Дегтярёва , "Degtjarovs kulsprutepistol". ) är en sovjetisk kulsprutepistol som huvudsakligen användes av Röda armén under Andra världskriget . Likt de flesta liknande k-pistar baserar den sig på principen med tungt slutstycke , och den kunde som sin förenklade efterträdare PPSj-41 använda både stavmagasin och trummagasin . Designhistoria Likt den svenska Kulsprutepistol m/39 baserar sig designen på Theodor Bergmanns MP den första massproducerade k-pisten , och är i det närmaste en kopia av den senare MPvarianten . Vapnet utvecklades av Vasili Degtjarov till den nya sovjetiska patronen62 xmm Tokarev TT-33 , som var nästan identisk med den äldre importerade63 xm Mauser-patronen . Den första modellen kom att benämnas PPD-34 och matades nedifrån med antingen ettkulors stavmagasin eller senare detkulors trummagasin som kopierats från den finska "Suomi"-kpisten . Den sista och vanligaste varianten PPD-40 känns lätt igen på sitt högre magasinfäste ( för ett enklarekulors trummagasin ) , smidigare profil och förenklade detaljer . Vapnet ansågs dock fortfarande för komplicerat för krigsproduktionen , och den ersattes officiellt av den mycket funktionssäkrare och billigare PPSj-41 redan i slutet av Den kom dock att användas i liten skala ända fram till krigsslutet , men den med tiden mycket vanligare PPSjn föredrogs av användare på bägge sidor . PPD-kpistar som erövrades av finska styrkor under vinterkriget och fortsättningskriget delades ut till kustförsvar och hemvärn fram till ungefär I tysk tjänst antogs beteckningen MP.715(r ) och MP.716( r ) för PPD-34/38 respektive PPD-40 . Se även PPSj-41 Suomi ( maskinpistol ) Källor Externa länkar \. \. Eldvapen under andra världskriget Kulsprutepistoler Sovjetisk krigsmateriel under andra världskriget