Obegriplighetsdebatten
Obegriplighetsdebatten var en svensk litterär debatt om begripligheten i modernistisk poesi som ägde rum 1946.

Debatten hade sin upprinnelse i att Bonniers återutgav Erik Lindegrens diktsamling mannen utan väg som tidigare hade refuserats. Den sattes i gång av en understreckare i Svenska Dagbladet där Sten Selander under rubriken Det dunkelt sagda...  angrep inte bara mannen utan väg som "obegriplig" utan också den modernistiska lyriken i allmänhet. Selander menade att Lindegren och de andra modernisterna ägnade sig åt en kortsynt och substanslös modernitetsjakt, dömd till eftervärldens glömska. Karl Vennberg gick i svaromål och fick ledande unga författare och kritiker som Lennart Göthberg, Ragnar Thoursie och Sven Alfons på sin sida. Även Erik Lindegren själv gav sig in i debatten med artikeln Tal i egen sak där han med ironiska formuleringar gick till motangrepp mot Selander och försvarade den modernistiska poesin. Vid årsskiftet 1946/47, när debatten tycktes vara avgjord, tog den ny fart när diktsamlingen Camera obscura visade sig vara en drift med fyrtiotalspoesin.

På 1980-talet uppstod en ny obegriplighetsdebatt, då med språket hos unga kvinnliga lyriker som Ann Jäderlund i centrum.

Källor
Lars Bäckström Erik Lindegren, Bonniers 1962

Vidare läsning
Erik Lindegren Tal i egen sak, tryckt i Kritiskt 40-tal (Bonniers, 1948) och Tangenter (Bonniers, 1974)
Bengt Landgren Sten Selander: lyrik och litteraturkritik 1916-1957 Gidlund 2009 
Peter Luthersson Svensk litterär modernism - en stridsstudie Atlantis 2002 

Kulturdebatter
Litteratur 1946
1946 i Sverige
Obegriplighetsdebatten var en svensk litterär debatt om begripligheten i modernistisk poesi som ägde rum Debatten hade sin upprinnelse i att Bonniers återutgav Erik Lindegrens diktsamling mannen utan väg som tidigare hade refuserats . Den sattes i gång av en understreckare i Svenska Dagbladet där Sten Selander under rubriken Det dunkelt sagda... angrep inte bara mannen utan väg som "obegriplig " utan också den modernistiska lyriken i allmänhet . Selander menade att Lindegren och de andra modernisterna ägnade sig åt en kortsynt och substanslös modernitetsjakt , dömd till eftervärldens glömska . Karl Vennberg gick i svaromål och fick ledande unga författare och kritiker som Lennart Göthberg , Ragnar Thoursie och Sven Alfons på sin sida . Även Erik Lindegren själv gav sig in i debatten med artikeln Tal i egen sak där han med ironiska formuleringar gick till motangrepp mot Selander och försvarade den modernistiska poesin . Vid årsskiftet47 , när debatten tycktes vara avgjord , tog den ny fart när diktsamlingen Camera obscura visade sig vara en drift med fyrtiotalspoesin . Påtalet uppstod en ny obegriplighetsdebatt , då med språket hos unga kvinnliga lyriker som Ann Jäderlund i centrum . Källor Lars Bäckström Erik Lindegren , Bonniers Vidare läsning Erik Lindegren Tal i egen sak , tryckt i Kritiskttal ( Bonniers,och Tangenter ( Bonniers , Bengt Landgren Sten Selander : lyrik och litteraturkritikGidlund Peter Luthersson Svensk litterär modernism - en stridsstudie Atlantis Kulturdebatter Litteratur 1946 i Sverige