Pavel Perko
Pavel Perko, slovenski duhovnik in pisatelj, * 22. januar 1877, Poljane nad Škofjo Loko, † 10. marec 1970, Muljava.

Življenje 
Perko je osnovno šolo obiskoval v domačem kraju in v Škofji Loki, gimnnazijo (1890-1898) in bogoslovje (1898–1902) v Ljubljani. Kot kaplan je služboval v Škocijanu (1902–1904), na Raki (1904–1905), v Kranjski gori (1905–1906) in v Žireh (1906–1910); od 1910 je bil župnik na Češnjicah nad Blagovico, kjer je ostal 25 let. Kmalu po upokojitvi se je nastanil na Muljavi, kjer je umrl.

Delo 
Perkovo pisateljsko delo se opira na novejši realizem; z dobrim opazovalnim darom posega v življenje narave in ljudi; izza prvotne idilične urejenosti njegovih zgodb se bolj in bolj čuti idealistična tendenca, ki prehaja v vidne vzgojne zaključke; spočetka uporablja meščansko snov, v glavnem pa slika življenje kmečkih ljudi, njihovo skrito trpljenje in premagovanje. Značilnejši spisi: Piščalka (1898), Polžar, gorska idila (1899), Ni kazalo, Gad (1899), Prijazna, Puci, Gospa Marija (1900), Usmiljenka, Carletto (1901), Novomašnik (1901), Tinačka (1902), Mrakov Tomaž (1906), Pismo (1907), Klekljarica, Odamova hči (1912), Doktor Lovro (1913), Moško in odločno (1914). V mladinsko vzgojni smeri je pisal črtice in povest  npr.: Korošica (1900), Nace Medja (1919). Sodeloval je tudi pri mladinski zbirki Marjetice (Ljubljana, 1902). Kot ljudski pripovednik je pisal zlasti črtice in krajše povesti: Umrla (1900), Slepa (1903), Rotijin Blaže (1903), Pastir Cene, Divji lovec (1906), Goljuf (1914), Sinaha (1921), Lovriček (1926); Cerkovnik Rok (1923). Za ljubljanski radio je napisal zabavno igro: Če pismonoša o pravem času ne pride (rokopis).<ref>Slovenski biografski leksikon 1925-1991. (2009). Elektronska izdaja. Ljubljana: SAZU</ref>  Najznačilnejše pripovedne spise je zbral v knjigi Z naših gora'', ki je izšla leta 1924 v Kamniku , izbor novel in črtic pa je leta 1961 izdala Mohorjeva družba v uredništvu J. Gregoriča. .

Viri

Glej tudi 
 seznam slovenskih verskih osebnosti
 seznam slovenskih pisateljev

Slovenski rimskokatoliški duhovniki
Slovenski pisatelji
Osebnosti s Škofjeloškega
Pavel Perko , slovenski duhovnik in pisatelj , * januar Poljane nad Škofjo Loko , † marec Muljava . Življenje Perko je osnovno šolo obiskoval v domačem kraju in v Škofji Loki , gimnnazijoin bogoslovje1902) v Ljubljani . Kot kaplan je služboval v Škocijanu1904 ) , na Raki1905 ) , v Kranjski gori1906 ) in v Žireh1910 ) ; odje bil župnik na Češnjicah nad Blagovico , kjer je ostallet . Kmalu po upokojitvi se je nastanil na Muljavi , kjer je umrl . Delo Perkovo pisateljsko delo se opira na novejši realizem ; z dobrim opazovalnim darom posega v življenje narave in ljudi ; izza prvotne idilične urejenosti njegovih zgodb se bolj in bolj čuti idealistična tendenca , ki prehaja v vidne vzgojne zaključke ; spočetka uporablja meščansko snov , v glavnem pa slika življenje kmečkih ljudi , njihovo skrito trpljenje in premagovanje . Značilnejši spisi : Piščalka Polžar , gorska idila Ni kazalo , Gad Prijazna , Puci , Gospa Marija Usmiljenka , Carletto Novomašnik Tinačka Mrakov Tomaž Pismo Klekljarica , Odamova hči Doktor Lovro Moško in odločno V mladinsko vzgojni smeri je pisal črtice in povest npr . : Korošica Nace Medja Sodeloval je tudi pri mladinski zbirki Marjetice ( Ljubljana , Kot ljudski pripovednik je pisal zlasti črtice in krajše povesti : Umrla Slepa Rotijin Blaže Pastir Cene , Divji lovec Goljuf Sinaha Lovriček Cerkovnik Rok Za ljubljanski radio je napisal zabavno igro : Če pismonoša o pravem času ne pride ( rokopis ) . <ref>Slovenski biografski leksikon Elektronska izdaja . Ljubljana : SAZU< /ref> Najznačilnejše pripovedne spise je zbral v knjigi Z naših gora' ' , ki je izšla letav Kamniku , izbor novel in črtic pa je letaizdala Mohorjeva družba v uredništvu J. Gregoriča . \ . Viri Glej tudi seznam slovenskih verskih osebnosti seznam slovenskih pisateljev Slovenski rimskokatoliški duhovniki Slovenski pisatelji Osebnosti s Škofjeloškega