Torparväxter
Torparväxter, även mormorsväxter eller gammeldagsväxter,  är växtarter som under loppet av en lång tid har anpassat sig väl till karga förhållandena i de nordiska länderna. De är vanligen härdiga, anspråkslösa och lättförökade, 

Många torparväxter kom mycket tidigt till de nordiska ländernas breddgrader. Prydnadsväxter började ofta odlas som kryddväxter eller läkeväxter, oftast i kloster och botaniska trädgårdar eller på prästboställen och herrgårdar. De blev vanliga i allmänhetens trädgårdar först på slutet av 1800-talet. Då bidrog hushållningssällskap och trädgårdsföreningar till att kunskap om trädgårdsskötsel spreds. Planter och fröer kunde då också spridas från nystartade plantskolor som Göteborgs trädgårdsförening, Bergianska trädgården och Alnarps trädgårdar.

Torparväxter i urval och troliga tidpunkter för import till Sverige
Akleja (Aquilegia vulgaris), 1050–1400-talet
Blågull (Polemonium caeruleum), inhemsk växt
Bondpion (Paeonia officinalis), 1050–1400-talet
Borstnejlika (Dianthus barbatus), 1600-talet
Höstflox (Phlox paniculata), 1700-talet
Krollilja (Lilium martagon)
Löjtnantshjärta (Dicentra spectabilis), andra hälften av 1800-talet
Madonnalilja (Lilium candidum) 1050–1400-talet
Plymspirea (Aruncus dioicus)
Sibirisk nunneört (Corydalis nobilis), 1765 med Erik Laxman
Såpnejlika (Saponaria officinalis), 800–1050
 Stockros (Althea officinalis), 800–1050
Studentnejlika (Lychnis chalcedonica), 1600-talet 
Trädgårdsnejlika (Dianthus caryophyllus). 1500-talet
Tusensköna (Bellis perennis), 1600-talet

Källor
Arbetargårdarnas växter på Helsingfors stads webbplats 
Eva Jansson: 'Mormorsväxter bevaras'', 1994, på vaxteko.nu (Sveriges lantbruksuniversitet)
Trädgårdsskötsel
Växter
Torparväxter , även mormorsväxter eller gammeldagsväxter , är växtarter som under loppet av en lång tid har anpassat sig väl till karga förhållandena i de nordiska länderna . De är vanligen härdiga , anspråkslösa och lättförökade , Många torparväxter kom mycket tidigt till de nordiska ländernas breddgrader . Prydnadsväxter började ofta odlas som kryddväxter eller läkeväxter , oftast i kloster och botaniska trädgårdar eller på prästboställen och herrgårdar . De blev vanliga i allmänhetens trädgårdar först på slutet avtalet . Då bidrog hushållningssällskap och trädgårdsföreningar till att kunskap om trädgårdsskötsel spreds . Planter och fröer kunde då också spridas från nystartade plantskolor som Göteborgs trädgårdsförening , Bergianska trädgården och Alnarps trädgårdar . Torparväxter i urval och troliga tidpunkter för import till Sverige Akleja ( Aquilegia vulgaris) ,1400-talet Blågull ( Polemonium caeruleum ) , inhemsk växt Bondpion ( Paeonia officinalis ) ,1400-talet Borstnejlika ( Dianthus barbatus) ,talet Höstflox ( Phlox paniculata) ,talet Krollilja ( Lilium martagon ) Löjtnantshjärta ( Dicentra spectabilis ) , andra hälften avtalet Madonnalilja ( Lilium candidum ) 1400-talet Plymspirea ( Aruncus dioicus ) Sibirisk nunneört ( Corydalis nobilis) ,med Erik Laxman Såpnejlika ( Saponaria officinalis) ,1050 Stockros ( Althea officinalis) ,1050 Studentnejlika ( Lychnis chalcedonica) ,talet Trädgårdsnejlika ( Dianthus caryophyllus) .talet Tusensköna ( Bellis perennis) ,talet Källor Arbetargårdarnas växter på Helsingfors stads webbplats Eva Jansson : ' Mormorsväxter bevaras ' ' , på vaxteko.nu ( Sveriges lantbruksuniversitet ) Trädgårdsskötsel Växter