Kustmoa
Kustmoa (Euryapteryx curtus) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen mindre moafåglar inom ordningen moafåglar som liksom alla moafåglar tidigare förekom i Nya Zeeland. Den placeras som ensam art i släktet Euryapteryx.

Utseende och levnadssätt 
Kustmoa var en relativt liten moafågel där storleksskillnaden mellan hane och hona var mycket stor. Hanen var en drygt halvmeter hög och vägde 12-20 kg, medan honan var dubbelt så hög och kunde väga så mycket som 109 kg. Från början beskrevs två arter i släktet, E. curtus och E. gravis. Dessa visade sig vara en och samma art, antingen bara olika kön eller två olika underarter.

I släktena Eurapteryx och Emeus hade fåglarna väldigt långa luftstrupar, upp till en meter långa och formade en lång ögla i kroppen. Detta förekommer även bland svanar, tranor och pärlhöns. Det spekuleras att moafåglarna kunde yttra ett djupt läte som bar långt.

Föda 
Fågelns näbb var relativt trubbig och svag, vilket troligen gjorde att den levde av mjukare växtdelar än de övriga arterna i familjen, inklusive frukt och bär. Den kan också ha ätit insekter.

Förekomst  
Olikt övriga moafåglar förekom den på både Nordön och Sydön, där den påträffades i låglänta områden i torra skogar, kustnära dynfält, gräs- och buskmarker. Subfossila lämningar är allra vanligast i kustnära avlagringar, vilket tyder på att de olika populationerna beblandades relativt nyligen via landbroar via landbro mellan öarna under Pleistocen. Den dog ut någon gång mellan år 1350 och 1450.

Noter

Externa länkar 

Mindre moafåglar
Fåglar i australiska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
Kustmoa ( Euryapteryx curtus ) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen mindre moafåglar inom ordningen moafåglar som liksom alla moafåglar tidigare förekom i Nya Zeeland . Den placeras som ensam art i släktet Euryapteryx . Utseende och levnadssätt Kustmoa var en relativt liten moafågel där storleksskillnaden mellan hane och hona var mycket stor . Hanen var en drygt halvmeter hög och vägdekg , medan honan var dubbelt så hög och kunde väga så mycket somkg . Från början beskrevs två arter i släktet , E. curtus och E. gravis . Dessa visade sig vara en och samma art , antingen bara olika kön eller två olika underarter . I släktena Eurapteryx och Emeus hade fåglarna väldigt långa luftstrupar , upp till en meter långa och formade en lång ögla i kroppen . Detta förekommer även bland svanar , tranor och pärlhöns . Det spekuleras att moafåglarna kunde yttra ett djupt läte som bar långt . Föda Fågelns näbb var relativt trubbig och svag , vilket troligen gjorde att den levde av mjukare växtdelar än de övriga arterna i familjen , inklusive frukt och bär . Den kan också ha ätit insekter . Förekomst Olikt övriga moafåglar förekom den på både Nordön och Sydön , där den påträffades i låglänta områden i torra skogar , kustnära dynfält , gräs- och buskmarker . Subfossila lämningar är allra vanligast i kustnära avlagringar , vilket tyder på att de olika populationerna beblandades relativt nyligen via landbroar via landbro mellan öarna under Pleistocen . Den dog ut någon gång mellan åroch Noter Externa länkar Mindre moafåglar Fåglar i australiska regionen Fåglar utdöda under Holocen fram till