Melanocetus
Melanocetus är det enda släktet i familjen Melanocetidae (i underordningen djuphavsmarulkar, Ceratioidei). Fyra av de fem kända arterna är utbredda i tropiska till tempererade vatten i Atlanten, Indiska Oceanen och Stilla Havet, medan den femte (M. rossi) endast är funnen i Rosshavet. De lever i den batypelagiska zonen.

Namnet kommer från grekiska μελανός melanos "svart" eller "mörk" och κῆτος ketos "havsmonster" (även "stor fisk", eller "val").

Melanocetus johnsonii avbildades på omslaget av Time Magazine den 14 augusti 1995 och har blivit något av djuphavsfaunans "flaggskepp".

Utseende
Melanocetiidae skiljer sig från alla andra familjer av djuphavsmarulkar genom att ha 12 till 17 strålar i ryggfenan, vanligen 13-16. Honorna är klotformiga, den längsta fångade var 154 mm lång, och har en stor mun med åtskilliga syllika tänder. Esca (det bioluminiscenta "betet" i toppen på den till "metspö" ombildade första strålen i ryggfenan - illicium) är ogrenat.

Liksom hos övriga djuphavsmarulkar är könsdimorfismen stor. Hanarna är slanka och saknar både illicium och tänder i käkarna. Den största fångade hanen var 28 mm. Till skillnad från många andra djuphavsmarulkar är hanarna frilevande och lever inte parasitiskt på honan.

Individer av båda könen är mörkbruna till svarta.

Arter
Fem arter av Melanocetus listas på FishBase

 Melanocetus eustalus Pietsch & Van Duzer, 1980
 Melanocetus johnsonii Günther, 1864
 Melanocetus murrayi Günther, 1887
 Melanocetus niger Regan, 1925
 Melanocetus rossi Balushkin & Fedorov, 1981

Referenser 
"Review of the deep-sea anglerfishes (Lophiiformes: Ceratioidei) of southern Africa". M. Eric Anderson and Robin W. Leslie. February 2005 version. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology.
"Marine microlights: the luminous marine bacteria". Peter Herring. February 2005 version. Microbiology Today, Vol. 29., November 2002.
Pietsch, T. W. 2009. Oceanic Anglerfishes: Extraordinary Diversity in the Deep Sea, University of California Press.

Marulkartade fiskar
Djuphavsfiskar
Melanocetus är det enda släktet i familjen Melanocetidae ( i underordningen djuphavsmarulkar , Ceratioidei ) . Fyra av de fem kända arterna är utbredda i tropiska till tempererade vatten i Atlanten , Indiska Oceanen och Stilla Havet , medan den femte ( M. rossi ) endast är funnen i Rosshavet . De lever i den batypelagiska zonen . Namnet kommer från grekiska μελανός melanos "svart " eller "mörk" och κῆτος ketos "havsmonster " ( även "stor fisk" , eller "val " ) . Melanocetus johnsonii avbildades på omslaget av Time Magazine denaugustioch har blivit något av djuphavsfaunans "flaggskepp" . Utseende Melanocetiidae skiljer sig från alla andra familjer av djuphavsmarulkar genom att hatillstrålar i ryggfenan , vanligen Honorna är klotformiga , den längsta fångade varmm lång , och har en stor mun med åtskilliga syllika tänder . Esca ( det bioluminiscenta "betet " i toppen på den till "metspö " ombildade första strålen i ryggfenan - illicium ) är ogrenat . Liksom hos övriga djuphavsmarulkar är könsdimorfismen stor . Hanarna är slanka och saknar både illicium och tänder i käkarna . Den största fångade hanen varmm . Till skillnad från många andra djuphavsmarulkar är hanarna frilevande och lever inte parasitiskt på honan . Individer av båda könen är mörkbruna till svarta . Arter Fem arter av Melanocetus listas på FishBase Melanocetus eustalus Pietsch & Van Duzer , Melanocetus johnsonii Günther , Melanocetus murrayi Günther , Melanocetus niger Regan , Melanocetus rossi Balushkin & Fedorov , Referenser "Review of the deep-sea anglerfishes ( Lophiiformes : Ceratioidei ) of southern Africa". M . Eric Anderson and Robin W. Leslie . Februaryversion . J.L.B . Smith Institute of Ichthyology . "Marine microlights : the luminous marine bacteria " . Peter Herring . Februaryversion . Microbiology Today , Vol. , November Pietsch , T. W. Oceanic Anglerfishes : Extraordinary Diversity in the Deep Sea , University of California Press . Marulkartade fiskar Djuphavsfiskar