Istabystenen
Istabystenen, med signum DR 359, är en runsten, som ursprungligen kommer från Istaby i Mjällby socken i Blekinge. Den är alltsedan 1878 placerad på Statens historiska museum i Stockholm.

Stenen 
Stenen är en av flera senurnordiska runstenar från Blekinge, se bland annat Björketorpsstenen, Gummarpstenen (DR 358), Stentoftenstenen och Sölvesborgsstenen (DR 356). Bortsett från den nu flyttade Istabystenen står de två sistnämnda vid Sölvesborgs kyrka, medan Björketorpsstenen står jämte två bautastenar i Blekinges mellersta östra del. Gummarpstenen är försvunnen. Stenens urnordiska skrivtecken tagna ur den äldre futharken ger en datering till ungefär 600 e.Kr., alltså under vendeltiden. Runorna som är stora och välformade löper i tre raka, lodräta rader och förutom på framsidan även på ena kortsidan.

Inskriften 
Inskriften lyder i translitterering:
Sida A (läsning 1): Afatz hAriwulafa ¶ hAþuwulafz hAeruwulafiz
Sida A (läsning 2): hAþuwulafz hAeruwulafiz ¶ Afatz hAriwulafa
Sida B: warAit runAz þAiAz

Normaliserat till urnordiska:
Sida A (läsning 1): Aftr Hariwulfa. Haþuwulfz Heruwulfiz
Sida A (läsning 2): Haþuwulfz Heruwulfiz aftr Hariwulfa
Sida B: wrait runaz þaiaz.

Tolkningar 
Enligt Otto von Friesen ska stenen tolkas på följande vis:
"Efter Härjulf (är denna sten rest). Half (Hadulv) Hjorulfsson ristade dessa runor."

Erik Brate ger följande, snarlika, tolkning:
"Efter Hariwulf skrev Haduwulf, son till Heruwulf dessa runor."

Hövdingadöme 
Av de tre allittererande mansnamnen Hariwulfar, Haþuwulfar och Heruwulfar återfinns de två första även på Stentoftenstenen och Haþuwulfar tillika på Gummarpstenen, och man har därför spekulerat om huruvida dessa är namnen på medlemmar av en hövdingasläkt på Listerlandet. Dessa personer tycks vara de äldsta kända i Skandinavien som nämns i ett nordiskt källmaterial. 

Båda dessa stenar restes nära de vägar som ledde ner till Listerlandets centralbygd, vilket antyder att de placerades på strategiskt betydande platser som gräns- och ägomarkeringar för Hådulvs hövdingadöme. Istabystenen rest efter eller av Hådulf skiljer sig från de två andra eftersom den är ett minnesmärke över en avliden. Exakt var den ursprungligen stått har ej gått att fastställa, men att den hört hemma nära släktens huvudgård är tänkbart och kanske på ett näraliggande gravfält. 

Namnens inslag med "Wulfar" är poetiska kenningar med krigisk innebörd i betydelsen vargar - varjager, således var de en sorts värvade soldater i krigstjänst inom en härskara. Ett par andra stenar där namnet "Hjorulv" (Herjulf) ingår i texten är Rävsalastenen och Stentoftenstenen.

Se även 
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över Blekinges runinskrifter
 Sverige under vendeltiden

Källor 
 Runinskrifter i Sverige, Sven B F Jansson, sid 23, Almqvist & Wiksell Förlag AB, 1984,

Fotnoter 

Blekinges runinskrifter
Urnordiska runinskrifter
Runinskrifter i Sölvesborgs kommun
Föremål på Statens historiska museum
Istabystenen , med signum DR är en runsten , som ursprungligen kommer från Istaby i Mjällby socken i Blekinge . Den är alltsedanplacerad på Statens historiska museum i Stockholm . Stenen Stenen är en av flera senurnordiska runstenar från Blekinge , se bland annat Björketorpsstenen , Gummarpstenen ( DR Stentoftenstenen och Sölvesborgsstenen ( DR Bortsett från den nu flyttade Istabystenen står de två sistnämnda vid Sölvesborgs kyrka , medan Björketorpsstenen står jämte två bautastenar i Blekinges mellersta östra del . Gummarpstenen är försvunnen . Stenens urnordiska skrivtecken tagna ur den äldre futharken ger en datering till ungefäre.Kr. , alltså under vendeltiden . Runorna som är stora och välformade löper i tre raka , lodräta rader och förutom på framsidan även på ena kortsidan . Inskriften Inskriften lyder i translitterering : Sida A ( läsning Afatz hAriwulafa ¶ hAþuwulafz hAeruwulafiz Sida A ( läsning hAþuwulafz hAeruwulafiz ¶ Afatz hAriwulafa Sida B : warAit runAz þAiAz Normaliserat till urnordiska : Sida A ( läsning Aftr Hariwulfa . Haþuwulfz Heruwulfiz Sida A ( läsning Haþuwulfz Heruwulfiz aftr Hariwulfa Sida B : wrait runaz þaiaz . Tolkningar Enligt Otto von Friesen ska stenen tolkas på följande vis : "Efter Härjulf ( är denna sten rest ) . Half ( Hadulv ) Hjorulfsson ristade dessa runor." Erik Brate ger följande , snarlika , tolkning : "Efter Hariwulf skrev Haduwulf , son till Heruwulf dessa runor . " Hövdingadöme Av de tre allittererande mansnamnen Hariwulfar , Haþuwulfar och Heruwulfar återfinns de två första även på Stentoftenstenen och Haþuwulfar tillika på Gummarpstenen , och man har därför spekulerat om huruvida dessa är namnen på medlemmar av en hövdingasläkt på Listerlandet . Dessa personer tycks vara de äldsta kända i Skandinavien som nämns i ett nordiskt källmaterial . Båda dessa stenar restes nära de vägar som ledde ner till Listerlandets centralbygd , vilket antyder att de placerades på strategiskt betydande platser som gräns- och ägomarkeringar för Hådulvs hövdingadöme . Istabystenen rest efter eller av Hådulf skiljer sig från de två andra eftersom den är ett minnesmärke över en avliden . Exakt var den ursprungligen stått har ej gått att fastställa , men att den hört hemma nära släktens huvudgård är tänkbart och kanske på ett näraliggande gravfält . Namnens inslag med "Wulfar " är poetiska kenningar med krigisk innebörd i betydelsen vargar - varjager , således var de en sorts värvade soldater i krigstjänst inom en härskara . Ett par andra stenar där namnet "Hjorulv " ( Herjulf ) ingår i texten är Rävsalastenen och Stentoftenstenen . Se även Alfabetisk lista över runinskrifter Lista över Blekinges runinskrifter Sverige under vendeltiden Källor Runinskrifter i Sverige , Sven B F Jansson , sid Almqvist & Wiksell Förlag AB , Fotnoter Blekinges runinskrifter Urnordiska runinskrifter Runinskrifter i Sölvesborgs kommun Föremål på Statens historiska museum