Militärpolisen i Sverige
Militärpolisen i Sverige ingår i Försvarsmakten. Fram till 1964 var den svenska beteckningen fältpolis. Militärpolisen upprätthåller ordning och säkerhet inom Försvarsmakten, samt genomför militärpolisverksamhet vid internationella insatser. Sverige har däremot inga gendarmeriförband.

Organisation
Militärpolisfunktionen inom Försvarsmakten har sitt centrum på Livgardet (LG) i Kungsängen, där Försvarsmaktens militärpolisenhet (FM MPE) finns, och sköter all svensk militärpolisutbildning. De två militärpoliskompanier (14. MPkomp och 15. MPkomp) som ingår i Försvarsmaktens insatsorganisation är baserade på Livgardet. Militärpolisutbildad personal finns placerad på flera orter i Sverige, och ingår även i andra krigsförband än militärpoliskompanierna.

Trafikförband

Militärpolisen har även trafikpolisiära uppgifter. Utöver militärpolisen finns inom Försvarsmakten även trafikförband i form av MOVCON-plutoner som ingår i Göta trängregemente (T 2), och trafikplutoner i Hemvärnet.

Uppgifter och befogenhet
Militärpolisens uppgifter är att upprätthålla allmän ordning och säkerhet inom Försvarsmakten, samt att ge understöd till andra förband vid insatser. Exempel på konkreta uppgifter är hantering av frihetsberövade personer, brottsutredningar, kriminalunderrättelsetjänst, personskydd och trafiktjänst. Militärpolisförband tjänstgör även inom internationella insatser.

Den svenska militärpolisens befogenheter regleras i en särskild förordning. Förenklat har militärpolisen samma befogenheter som den civila svenska polisen, men endast inom Försvarsmakten, varmed avses såväl geografisk plats som person och materiell tillhörande Försvarsmakten.

Det förekommer att officerare i bevakningstjänst på militära förband är militärpoliser, vilket ger dem större befogenheter i händelse av ordnings- eller säkerhetsstörning.

Utbildning till militärpolis sker vid polisprogrammet vid Linnéuniversitetet i Växjö.

Internationell tjänstgöring 
Svenska militärpoliser i internationell tjänst kan ingå i svenska insatser inom ramen för FN- eller NATO-operationer. Sådana militärpolisers huvuduppgift är att upprätthålla allmän ordning och säkerhet inom ingående militära förband. Militärpoliser i internationell tjänst är antingen grundutbildade inom Försvarsmakten eller av civil polismyndighet.

Historik

Äldre tider
I äldre tiders svenska krigsmakt utfördes polisiära uppgifter av profosser, som hade som uppgift att övervaka ordningen inom läger och förläggningar, beivra militära brott och övervaka verkställandet av militära straff. Högst bland profosserna stod generalprofossen, som senare, under 1600- och 1700-talen, kallades generalgevaldiger, och hade både polis- och åklagaruppgifter. Från 1798 överfördes åklagaruppgifterna till krigsfiskaler. Under generalprofossen eller generalgevaldigern fanns regementsprofosser och kompaniprofosser eller faneprofosser. När en svensk armé låg i fält fanns i högkvarteret och i varje arméfördelningskvarter en fältgevaldiger, som lydde under kommendanten. Profossbefattningen förlorade senare i betydelse, och hade som uppgift att verkställa kroppsbestraffningar och övervaka de som satt i arrest. På 1800-talet övergick den senare uppgiften på väblarna.

Väbel förekom redan på 1500-talet som benämning på den underofficer som höll uppsyn över ordning inom fänikan. På 1600-talet slog fänikorna samman till regementen, och då fick regementsstaben en regementsväbel, som hade till uppgift att vara allmän åklagare inom regementet och att se till att utdömda bestraffningar verkställdes. Vanligen tillsattes denna befattning bara under krig, och kallades då fältväbel, men däremot inte då regementet var förlagt på roten. Efter Karl XII:s död 1718 drogs befattningen som väbel in och återupprättades flera gånger, men återinfördes mer långvarigt 1833. Regementsväbeln, oftast enbart kallat väbeln, hade in på 1900-talet som uppgift att agera polis inom regementets område och att övervaka att föreskrifter gällande ordning efterlevdes, samt att se till att innehavare av marketenterier och salubodar följde gällande föreskrifter. Dessutom skötte väbeln regementets arrest. Väblarna hade därför under 1800- och början av 1900-talet uppgifter som liknade profossernas i äldre tider.

1900–1939
Ett krigspolisreglemente infördes 1914 för armén och ett för marinen 1927, men ingen militärpolisstyrka infördes under första världskrigets beredskapshöjning, trots att flera andra länder hade gendarmeri vid denna tid. Möjlighet fanns dock att rekvirera civil polispersonal som förstärkning, men ingen utbildning för detta genomfördes.

1940–2009
Under andra världskriget utbildades svenska fältpolisförband, efter att ett fältpolisreglemente införts 1940. Utbildningen under kriget skedde på hemlig ort. Det första fältpoliskompaniet bestod av militär personal med bakgrund inom polisen. Efter krigsslutet 1945 förlades fältpolisutbildningen inledningsvis till tre regementen: Svea livgarde (I 1) i Stockholm, Livregementet till häst (K 1) i Stockholm och Livregementets husarer (K 3) i Skövde, och var en del av dessa förbands värnpliktsutbildning. Några år senare samlades all utbildning till I 1, med slutövningar i Rommehed. År 1955 bildades Fältpolisskolan som en enhet vid I 1, men i slutet av 1950-talet flyttas utbildningen successivt till K 3 i Skövde. År 1960 hade utbildningsverksamheten helt överförts till K 3, där ett fältpoliskompani om 145 man utbildades årligen.

År 1964 ändrades "fältpolis" till den internationellt vedertagna beteckningen "militärpolis".

År 1975 flyttades militärpolisutbildningen från K 3 till Livgardets dragoner (K 1) i Stockholm. Under 1980-talet delades militärpolisverksamheten i två delar med olika förbandstyper: militärpoliskompanier inriktade på ordningstjänst och militärpolisskvadroner (Militärpolisjägare) inriktade på säkerhetstjänst, vilket framför allt innebar skydd mot sabotageverksamhet, och således innebar en verksamhet mer liknande jägarförband. Under en period skedde åter utbildning vid K 3, då förlagt till Karlsborg, förutom vid K 1. Den årliga utbildningsvolymen när all utbildning åter skedde vid K 1 var cirka 300 militärpoliser per år, motsvarande två kompanier eller skvadroner. Militärpolisverksamheten fortsatte även efter att K 1 gick upp i Livgardet.

Åren 1998–1999 upprättades militärpolisverksamhet inom marinen, vid Älvsborgs kustartilleriregemente (KA 4) i Göteborg. Rekrytering och utbildning till det första militärpolisberedskapsförbandet, MP01, påbörjades 2002 och från 1 januari 2003 fanns ett stående MP-kompani i beredskap för tjänstgöring inom internationella insatser.

År 2004 bytte militärpolisjägarna namn till MP-säk och ingick tillsammans med säkerhetsförband från Marinen och Flygvapnet i Försvarsmaktens säkerhetsbataljon.

2010–
I och med att värnplikten från 2010 blev vilande, skedde från detta år inte längre någon värnpliktsutbildning av militärpoliser. De anställda och kontrakterade militärpoliserna återfanns i den nya insatsorganisationen huvudsakligen inom två militärpoliskompanier och en säkerhetsbataljon, vilka samtliga enheter är baserade på Livgardet.

Källor

Externa länkar

Sverige
Försvarsmakten
Svensk historisk krigsrätt
Militärpolisen i Sverige ingår i Försvarsmakten . Fram tillvar den svenska beteckningen fältpolis . Militärpolisen upprätthåller ordning och säkerhet inom Försvarsmakten , samt genomför militärpolisverksamhet vid internationella insatser . Sverige har däremot inga gendarmeriförband . Organisation Militärpolisfunktionen inom Försvarsmakten har sitt centrum på Livgardet ( LG ) i Kungsängen , där Försvarsmaktens militärpolisenhet ( FM MPE ) finns , och sköter all svensk militärpolisutbildning . De två militärpoliskompanier MPkomp och MPkomp ) som ingår i Försvarsmaktens insatsorganisation är baserade på Livgardet . Militärpolisutbildad personal finns placerad på flera orter i Sverige , och ingår även i andra krigsförband än militärpoliskompanierna . Trafikförband Militärpolisen har även trafikpolisiära uppgifter . Utöver militärpolisen finns inom Försvarsmakten även trafikförband i form av MOVCON-plutoner som ingår i Göta trängregemente ( T 2 ) , och trafikplutoner i Hemvärnet . Uppgifter och befogenhet Militärpolisens uppgifter är att upprätthålla allmän ordning och säkerhet inom Försvarsmakten , samt att ge understöd till andra förband vid insatser . Exempel på konkreta uppgifter är hantering av frihetsberövade personer , brottsutredningar , kriminalunderrättelsetjänst , personskydd och trafiktjänst . Militärpolisförband tjänstgör även inom internationella insatser . Den svenska militärpolisens befogenheter regleras i en särskild förordning . Förenklat har militärpolisen samma befogenheter som den civila svenska polisen , men endast inom Försvarsmakten , varmed avses såväl geografisk plats som person och materiell tillhörande Försvarsmakten . Det förekommer att officerare i bevakningstjänst på militära förband är militärpoliser , vilket ger dem större befogenheter i händelse av ordnings- eller säkerhetsstörning . Utbildning till militärpolis sker vid polisprogrammet vid Linnéuniversitetet i Växjö . Internationell tjänstgöring Svenska militärpoliser i internationell tjänst kan ingå i svenska insatser inom ramen för FN- eller NATO-operationer . Sådana militärpolisers huvuduppgift är att upprätthålla allmän ordning och säkerhet inom ingående militära förband . Militärpoliser i internationell tjänst är antingen grundutbildade inom Försvarsmakten eller av civil polismyndighet . Historik Äldre tider I äldre tiders svenska krigsmakt utfördes polisiära uppgifter av profosser , som hade som uppgift att övervaka ordningen inom läger och förläggningar , beivra militära brott och övervaka verkställandet av militära straff . Högst bland profosserna stod generalprofossen , som senare , under ochtalen , kallades generalgevaldiger , och hade både polis- och åklagaruppgifter . Frånöverfördes åklagaruppgifterna till krigsfiskaler . Under generalprofossen eller generalgevaldigern fanns regementsprofosser och kompaniprofosser eller faneprofosser . När en svensk armé låg i fält fanns i högkvarteret och i varje arméfördelningskvarter en fältgevaldiger , som lydde under kommendanten . Profossbefattningen förlorade senare i betydelse , och hade som uppgift att verkställa kroppsbestraffningar och övervaka de som satt i arrest . Påtalet övergick den senare uppgiften på väblarna . Väbel förekom redan påtalet som benämning på den underofficer som höll uppsyn över ordning inom fänikan . Påtalet slog fänikorna samman till regementen , och då fick regementsstaben en regementsväbel , som hade till uppgift att vara allmän åklagare inom regementet och att se till att utdömda bestraffningar verkställdes . Vanligen tillsattes denna befattning bara under krig , och kallades då fältväbel , men däremot inte då regementet var förlagt på roten . Efter Karl XII:s döddrogs befattningen som väbel in och återupprättades flera gånger , men återinfördes mer långvarigt Regementsväbeln , oftast enbart kallat väbeln , hade in påtalet som uppgift att agera polis inom regementets område och att övervaka att föreskrifter gällande ordning efterlevdes , samt att se till att innehavare av marketenterier och salubodar följde gällande föreskrifter . Dessutom skötte väbeln regementets arrest . Väblarna hade därför under och början avtalet uppgifter som liknade profossernas i äldre tider . 1900–193 9 Ett krigspolisreglemente infördesför armén och ett för marinen men ingen militärpolisstyrka infördes under första världskrigets beredskapshöjning , trots att flera andra länder hade gendarmeri vid denna tid . Möjlighet fanns dock att rekvirera civil polispersonal som förstärkning , men ingen utbildning för detta genomfördes. 1940–200 9 Under andra världskriget utbildades svenska fältpolisförband , efter att ett fältpolisreglemente införts Utbildningen under kriget skedde på hemlig ort . Det första fältpoliskompaniet bestod av militär personal med bakgrund inom polisen . Efter krigsslutetförlades fältpolisutbildningen inledningsvis till tre regementen : Svea livgarde ( I 1 ) i Stockholm , Livregementet till häst ( K 1 ) i Stockholm och Livregementets husarer ( K 3 ) i Skövde , och var en del av dessa förbands värnpliktsutbildning . Några år senare samlades all utbildning till I 1 , med slutövningar i Rommehed . Årbildades Fältpolisskolan som en enhet vid I 1 , men i slutet avtalet flyttas utbildningen successivt till K 3 i Skövde . Århade utbildningsverksamheten helt överförts till K 3 , där ett fältpoliskompani omman utbildades årligen . Årändrades "fältpolis" till den internationellt vedertagna beteckningen "militärpolis" . Årflyttades militärpolisutbildningen från K 3 till Livgardets dragoner ( K 1 ) i Stockholm . Undertalet delades militärpolisverksamheten i två delar med olika förbandstyper : militärpoliskompanier inriktade på ordningstjänst och militärpolisskvadroner ( Militärpolisjägare ) inriktade på säkerhetstjänst , vilket framför allt innebar skydd mot sabotageverksamhet , och således innebar en verksamhet mer liknande jägarförband . Under en period skedde åter utbildning vid K 3 , då förlagt till Karlsborg , förutom vid K 1 . Den årliga utbildningsvolymen när all utbildning åter skedde vid K 1 var cirkamilitärpoliser per år , motsvarande två kompanier eller skvadroner . Militärpolisverksamheten fortsatte även efter att Kgick upp i Livgardet . Åren1999 upprättades militärpolisverksamhet inom marinen , vid Älvsborgs kustartilleriregemente ( KA 4 ) i Göteborg . Rekrytering och utbildning till det första militärpolisberedskapsförbandet , MP01 , påbörjadesoch frånjanuarifanns ett stående MP-kompani i beredskap för tjänstgöring inom internationella insatser . Årbytte militärpolisjägarna namn till MP-säk och ingick tillsammans med säkerhetsförband från Marinen och Flygvapnet i Försvarsmaktens säkerhetsbataljon. 2010– I och med att värnplikten frånblev vilande , skedde från detta år inte längre någon värnpliktsutbildning av militärpoliser . De anställda och kontrakterade militärpoliserna återfanns i den nya insatsorganisationen huvudsakligen inom två militärpoliskompanier och en säkerhetsbataljon , vilka samtliga enheter är baserade på Livgardet . Källor Externa länkar Sverige Försvarsmakten Svensk historisk krigsrätt