Ernst Emsheimer
Ernst Isidor Emsheimer, född 15 januari 1904 i Frankfurt am Main, Tyskland, död 12 juni 1989 i Stockholm, var en tysk-svensk musikvetare och museiman.

Biografi
Emsheimers far vände sig emot sonens musikstudier och förordade ett yrkesval som jurist eller ekonom. 

Trots detta började han utbildning i pianospel och fortsatte sedan att studera musikteori och musikvetenskap, först vid universitetet i Heidelberg, sedan under Guido Adler och Wilhelm Fischer vid universitetet i Wien och slutligen under Willibald Gurlitt vid universitetet i Freiburg. Gurlitt väckte hans intresset för historiska instrument och han avlade examen 1927 med en avhandling om barockkompositören Johann Ulrich Steigleder.

När Emsheimer, som var jude, ställdes inför nationalsocialisternas maktövertagande i Tyskland, emigrerade han 1932 till Sovjetunionen. Från 1932 till 1937 var han biträdande professor vid Sovjetiska Vetenskapsakademien i Leningrad och arbetade i ljudarkivet för Etnografiska museet. Under denna tid utvecklade han sitt intresse för icke-europeiska musikaliska traditioner. År 1936 gjorde han en expedition till Kaukasus och samlade en omfattande dokumentation av ossetisk och georgisk folkmusik.

År 1937 lämnade han Sovjetunionen och flyttade till Sverige. Han började då som intendent för Etnografiska museet och åren 1949–1973 var han chef för Musikhistoriska museet i Stockholm.

I sin forskning specialiserade han sig på asiatisk, kaukasisk, samisk och jugoslavisk folkmusik. Även efter sin pensionering 1973 förblev Emsheimer vetenskapligt aktiv och publicerde arbeten om organologi, musikarkeologi och historisk folkmusikforskning. Han bedrev som tidigare fältarbete i olika delar av världen. Bland annat reste han till berbergrupper i Atlas (1973) och Bedscha i Sudan (1980).

Ernst Emsheimer dog i juni 1989 vid en ålder av 85 år av komplikationer i flera slaganfall.

Priser och utmärkelser
1960 – Ledamot nr 684 av Kungliga Musikaliska Akademien
1977 – Medaljen för tonkonstens främjande

Bibliografi i urval

 Sällskapsmusik i franska storstadscentrum. I: . Musik och samhälle Jg 1, Issue 7, 1931. Omtryckt i: Annette Hauber et al (red.): Det är jazz. Ljudet av 20-talet. Mathildenhöhe, Darmstadt, 1988, sid 333-334,
 Inledande kommentarer om mongoliska musik och instrument. Musik från östra Mongoliet.I: Rapporter från en vetenskaplig expedition till nordvästra provinserna i Kina under ledning av Dr Sven Hedin (Den kinesisk-svenska expeditionen). Publikation 21, VIII,Ethonography . Vol 4, musik av mongolerna . Stockholm 1943, 1 p, 69-100 p, 1-97.

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1974
 Tobias Knickmann: Ernst Emsheimer,  in: Lexikon verfolgter Musiker und Musikerinnen der NS-Zeit, Claudia Maurer Zenck, Peter Petersen (Hg.), Hamburg: Universität Hamburg, 2013  (https://www.lexm.uni-hamburg.de/object/lexm_lexmperson_00002708)

Noter

Externa länkar 

 Ernst Emsheimers arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket) 

Födda 1904
Avlidna 1989
Män
Personer från Frankfurt am Main
Svenska musikologer
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Ernst Isidor Emsheimer , föddjanuarii Frankfurt am Main , Tyskland , dödjunii Stockholm , var en tysk-svensk musikvetare och museiman . Biografi Emsheimers far vände sig emot sonens musikstudier och förordade ett yrkesval som jurist eller ekonom . Trots detta började han utbildning i pianospel och fortsatte sedan att studera musikteori och musikvetenskap , först vid universitetet i Heidelberg , sedan under Guido Adler och Wilhelm Fischer vid universitetet i Wien och slutligen under Willibald Gurlitt vid universitetet i Freiburg . Gurlitt väckte hans intresset för historiska instrument och han avlade examenmed en avhandling om barockkompositören Johann Ulrich Steigleder . När Emsheimer , som var jude , ställdes inför nationalsocialisternas maktövertagande i Tyskland , emigrerade hantill Sovjetunionen . Fråntillvar han biträdande professor vid Sovjetiska Vetenskapsakademien i Leningrad och arbetade i ljudarkivet för Etnografiska museet . Under denna tid utvecklade han sitt intresse för icke-europeiska musikaliska traditioner . Årgjorde han en expedition till Kaukasus och samlade en omfattande dokumentation av ossetisk och georgisk folkmusik . Årlämnade han Sovjetunionen och flyttade till Sverige . Han började då som intendent för Etnografiska museet och åren1973 var han chef för Musikhistoriska museet i Stockholm . I sin forskning specialiserade han sig på asiatisk , kaukasisk , samisk och jugoslavisk folkmusik . Även efter sin pensioneringförblev Emsheimer vetenskapligt aktiv och publicerde arbeten om organologi , musikarkeologi och historisk folkmusikforskning . Han bedrev som tidigare fältarbete i olika delar av världen . Bland annat reste han till berbergrupper i Atlasoch Bedscha i Sudan Ernst Emsheimer dog i junivid en ålder avår av komplikationer i flera slaganfall . Priser och utmärkelser 1960 – Ledamot nrav Kungliga Musikaliska Akademien 1977 – Medaljen för tonkonstens främjande Bibliografi i urval Sällskapsmusik i franska storstadscentrum . I:\ . Musik och samhälle Jg Issue Omtryckt i : Annette Hauber et al ( red . ) : Det är jazz . Ljudet avtalet . Mathildenhöhe , Darmstadt , sid Inledande kommentarer om mongoliska musik och instrument . Musik från östra Mongoliet.I : Rapporter från en vetenskaplig expedition till nordvästra provinserna i Kina under ledning av Dr Sven Hedin ( Den kinesisk-svenska expeditionen ) . Publikation VIII,Ethonography \ . Vol musik av mongolerna \ . Stockholmp,p , Källor Bra Böckers lexikon , Tobias Knickmann : Ernst Emsheimer , in : Lexikon verfolgter Musiker und Musikerinnen der NS-Zeit , Claudia Maurer Zenck , Peter Petersen ( Hg . ) , Hamburg : Universität Hamburg , ( https://www.lexm.uni-hamburg.de/object/lexm_lexmperson_00002708 ) Noter Externa länkar Ernst Emsheimers arkiv , Musik- och teaterbiblioteket ( Musikverket ) Födda Avlidna Män Personer från Frankfurt am Main Svenska musikologer Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien