Hur man gör godt
Hur man gör godt är ett drama i fyra akter av Anne Charlotte Leffler, utgivet 1885 på Hæggströms boktryckeri och bokförlags AB.

Pjäsen skildrar överklassens sexuella dubbelmoral och pauperismen, det vill säga de ekonomiska klyftorna mellan fattiga och rika.

Om pjäsen 
Pjäsen hade arbetsnamnet Drottning Blanka, där titeln syftar på huvudpersonens namn. Det är oklart när pjäsen började skrivas, men i december 1883 hade Leffler färdigställt ett första utkast, som omfattade fem akter. Leffler kallade pjäsen för sitt socialistdrama och under sin London-vistelse 1884 återgav hon handlingen för socialisten Edward Aveling och Eleanor Marx Aveling. I slutet av november samma år omarbetade Leffler dramat och i början av december berömde Ernst Lundquist hennes verk. Hon hade även låtit Viktor Rydberg, Ellen Key och modern Gustava Mittag-Leffler läsa pjäsen, men dessa hade till skillnad från Lundquist gjort flera anmärkningar på innehållet. Detta föranledde att Leffler ännu en gång omarbetade sitt stycke. I samband med detta fick pjäsen sin slutgiltiga titel, Hur man gör godt.

Den 22 december 1884 lämnades pjäsen in till Kungliga Dramatiska Teatern och i februari 1885 refuserades den med hänvisning till arbetarfrågans känslighet. Leffler gjorde ytterligare en grundlig omarbetning efter anmärkningar från bästa vännen Thecla Sköldberg. I april 1885 utkom pjäsen i tryckt version, i vilken antalet akter hade reducerats till fyra.

När pjäsen utkommit i bokform hade den redan spelats på teaterscener i Bergen och Helsingfors. I Sverige blev Nya Teatern i Stockholm först med att sätta upp pjäsen. Den hade urpremiär 11 november 1885.

Handling 
Pjäsen utspelar sig på en välgörenhetsbasar där överklassen samlar in pengar till behövande. Huvudpersonen är Blanka, som är adopterad av baronen och baronessan, har ett povert förflutet och på basaren träffar hon sina fattiga halvsyskon.

I den andra akten är handlingen förflyttad till Blankas barndomshem. Blanka är där och har återsett sin mor, sina sjuka och svältande syskon och sin alkoholiserade styvfader. Blanka blir berörd av misären och ger bort sin pälskappa till den äldsta systern, som är prostituerad.

Dramats tredje akt är förlagd till en fest hos Blankas rike fästman. Blanka är uppjagad efter mötet med familjen, men lugnar sig i fästmannens närvaro. När hon får veta att fästmannen tidigare har förfört hennes syster lämnar hon festen i vredesmod.

Fjärde akten utspelar sig i baronens hem. Blanka befinner sig i sitt rum, packandes en väska. Adoptivföräldrarna är sårade och ledsna av fästmannens förflutna. Till huset kommer fästmannen, en socialt engagerad kusin och den prostituerade systern. En uppgörelse följer, där Blanka tar ställning mot ojämlikhet och dubbelmoral. Hon bryter förlovningen med fästmannen och tillkännager att hon ska flytta hem till kusinen för att ägna sig åt socialt arbete.

Personer 
Hur man gör godt har totalt 24 rollfigurer, varav tolv är män och lika många kvinnor.

Baron v. Dühring
Blanka v. Dühring
Agnes v. Dühring
Kapten Arthur Wulf, ägare av en mekanisk verkstad
Arbetare, Frithiof Hellqvist, Nyberg och Åström
Målar Österberg
Fru Österberg
Deras barn Alexius, Albanus, Milda och Olga
Josefina
Svea
Cecilia
Grefvinnan
Eugenie
Statsrådet
Arla
Gurli
Kammarherren
Kapten Lagerskiöld
Vicomte de Britzi
Två äldre herrar
Två yngre herrar
Två äldre damer
En apelsinflicka
En fattig kvinna
En fattig flicka
En jungfru hos v. Dührings
Handlande herrar och damer, marskalkar, betjänter, vaktmästare, brandsoldater, folk, gäster

Mottagande 
Den tryckta versionen av pjäsen mottogs negativt av de flesta recensenter. Carl David af Wirsén var kritisk och upprördes av att oäkta barn likställdes med "frukter af lagliga förbindelser". Svenska Dagbladets recensent kritiserade att överklassen utmålades som hjärtlösa förtryckare av arbetarklassen. Även Aftonbladets recensent var kritisk och fann dramat "en obehaglig läsning för alla". Ytterligare negativa omdömen publicerades av Georg Nordensvan och Hjalmar Neiglick. Till de positiva recensionerna sällade sig Karl Warburg som kallade pjäsen "ett käckt stycke, käckt både såsomrent litterär och social-politisk produkt". Även Claës Lundin berömde Leffler och skrev att det hon framförallt vill framhäva är "de högre klassernas ohåga eller oförmåga att erkänna de lägres människovärde". I stället för att göra dem "rätt" försöker överklassen göra dem "godt", menade Lundin.

När pjäsen uppfördes i Stockholm ställde sig det stora flertalet recensenter negativa eller starkt tveksamma till pjäsen. Svenska Dagbladets recensent ansåg att styckets tendens sköt över målet. Ny Illustrerad Tidnings Hellene Lindgren tyckte att överklassen var överdrivet och orättvist framställd. Även Dagens Nyheters anmälare hade synpunkter på hur överklassen framställdes i dramat, men var i övrigt desto mer positiv. Han berömde Lefflers dramatiska arbete och det bifall som det framkallade hos publiken. I Tidskrift för hemmet var den anonyme recensenten starkt negativ och visade ingen förståelse för dramat som ansågs vara osympatiskt. Personen skrev att pjäsen gjorde "ett pinsamt, ofta rent af motbjudande intryck". Även Dagnys anonyme recensent kritiserade pjäsen för att vara osympatisk. Gustaf af Geijerstam å andra sidan hyllade Nya Teaterns direktör för att denne visat mod att uppföra pjäsen. Även signaturen "Vox" (Anna Branting) var positiv till Lefflers stycke, men ansåg att överklassen inte kunde bekämpas med indignation utan i stället skulle deras tillvaro "förgiftas med hånets bakterier". Till denna recension bidrog även henne make Hjalmar Branting, som uttryckte att det var positivt att högern var ursinnig över pjäsen och inte skrattade, vilket enligt honom hade betytt att den varit illa skriven.

Bland beundrarna fanns även socialdemokraten August Palm som efter att ha sett pjäsen skrev ett brev till Leffler där han uttryckte sin uppskattning för en "njutningsfull afton".

Utgåvor

Källor

Fotnoter

Tryckta källor

Externa länkar 
 Hur man gör godt i faksimilutgåva från Dramawebben

1885 i Sverige
Teateråret 1885
Kultur i Stockholm
Svenska teaterpjäser
Verk 1885
Anne Charlotte Leffler
Hur man gör godt är ett drama i fyra akter av Anne Charlotte Leffler , utgivetpå Hæggströms boktryckeri och bokförlags AB . Pjäsen skildrar överklassens sexuella dubbelmoral och pauperismen , det vill säga de ekonomiska klyftorna mellan fattiga och rika . Om pjäsen Pjäsen hade arbetsnamnet Drottning Blanka , där titeln syftar på huvudpersonens namn . Det är oklart när pjäsen började skrivas , men i decemberhade Leffler färdigställt ett första utkast , som omfattade fem akter . Leffler kallade pjäsen för sitt socialistdrama och under sin London-vistelseåtergav hon handlingen för socialisten Edward Aveling och Eleanor Marx Aveling . I slutet av november samma år omarbetade Leffler dramat och i början av december berömde Ernst Lundquist hennes verk . Hon hade även låtit Viktor Rydberg , Ellen Key och modern Gustava Mittag-Leffler läsa pjäsen , men dessa hade till skillnad från Lundquist gjort flera anmärkningar på innehållet . Detta föranledde att Leffler ännu en gång omarbetade sitt stycke . I samband med detta fick pjäsen sin slutgiltiga titel , Hur man gör godt . Dendecemberlämnades pjäsen in till Kungliga Dramatiska Teatern och i februarirefuserades den med hänvisning till arbetarfrågans känslighet . Leffler gjorde ytterligare en grundlig omarbetning efter anmärkningar från bästa vännen Thecla Sköldberg . I aprilutkom pjäsen i tryckt version , i vilken antalet akter hade reducerats till fyra . När pjäsen utkommit i bokform hade den redan spelats på teaterscener i Bergen och Helsingfors . I Sverige blev Nya Teatern i Stockholm först med att sätta upp pjäsen . Den hade urpremiärnovember Handling Pjäsen utspelar sig på en välgörenhetsbasar där överklassen samlar in pengar till behövande . Huvudpersonen är Blanka , som är adopterad av baronen och baronessan , har ett povert förflutet och på basaren träffar hon sina fattiga halvsyskon . I den andra akten är handlingen förflyttad till Blankas barndomshem . Blanka är där och har återsett sin mor , sina sjuka och svältande syskon och sin alkoholiserade styvfader . Blanka blir berörd av misären och ger bort sin pälskappa till den äldsta systern , som är prostituerad . Dramats tredje akt är förlagd till en fest hos Blankas rike fästman . Blanka är uppjagad efter mötet med familjen , men lugnar sig i fästmannens närvaro . När hon får veta att fästmannen tidigare har förfört hennes syster lämnar hon festen i vredesmod . Fjärde akten utspelar sig i baronens hem . Blanka befinner sig i sitt rum , packandes en väska . Adoptivföräldrarna är sårade och ledsna av fästmannens förflutna . Till huset kommer fästmannen , en socialt engagerad kusin och den prostituerade systern . En uppgörelse följer , där Blanka tar ställning mot ojämlikhet och dubbelmoral . Hon bryter förlovningen med fästmannen och tillkännager att hon ska flytta hem till kusinen för att ägna sig åt socialt arbete . Personer Hur man gör godt har totaltrollfigurer , varav tolv är män och lika många kvinnor . Baron v . Dühring Blanka v . Dühring Agnes v . Dühring Kapten Arthur Wulf , ägare av en mekanisk verkstad Arbetare , Frithiof Hellqvist , Nyberg och Åström Målar Österberg Fru Österberg Deras barn Alexius , Albanus , Milda och Olga Josefina Svea Cecilia Grefvinnan Eugenie Statsrådet Arla Gurli Kammarherren Kapten Lagerskiöld Vicomte de Britzi Två äldre herrar Två yngre herrar Två äldre damer En apelsinflicka En fattig kvinna En fattig flicka En jungfru hos v . Dührings Handlande herrar och damer , marskalkar , betjänter , vaktmästare , brandsoldater , folk , gäster Mottagande Den tryckta versionen av pjäsen mottogs negativt av de flesta recensenter . Carl David af Wirsén var kritisk och upprördes av att oäkta barn likställdes med "frukter af lagliga förbindelser ". Svenska Dagbladets recensent kritiserade att överklassen utmålades som hjärtlösa förtryckare av arbetarklassen . Även Aftonbladets recensent var kritisk och fann dramat "en obehaglig läsning för alla " . Ytterligare negativa omdömen publicerades av Georg Nordensvan och Hjalmar Neiglick . Till de positiva recensionerna sällade sig Karl Warburg som kallade pjäsen "ett käckt stycke , käckt både såsomrent litterär och social-politisk produkt ". Även Claës Lundin berömde Leffler och skrev att det hon framförallt vill framhäva är "de högre klassernas ohåga eller oförmåga att erkänna de lägres människovärde " . I stället för att göra dem "rätt " försöker överklassen göra dem "godt" , menade Lundin . När pjäsen uppfördes i Stockholm ställde sig det stora flertalet recensenter negativa eller starkt tveksamma till pjäsen . Svenska Dagbladets recensent ansåg att styckets tendens sköt över målet . Ny Illustrerad Tidnings Hellene Lindgren tyckte att överklassen var överdrivet och orättvist framställd . Även Dagens Nyheters anmälare hade synpunkter på hur överklassen framställdes i dramat , men var i övrigt desto mer positiv . Han berömde Lefflers dramatiska arbete och det bifall som det framkallade hos publiken . I Tidskrift för hemmet var den anonyme recensenten starkt negativ och visade ingen förståelse för dramat som ansågs vara osympatiskt . Personen skrev att pjäsen gjorde "ett pinsamt , ofta rent af motbjudande intryck ". Även Dagnys anonyme recensent kritiserade pjäsen för att vara osympatisk . Gustaf af Geijerstam å andra sidan hyllade Nya Teaterns direktör för att denne visat mod att uppföra pjäsen . Även signaturen "Vox " ( Anna Branting ) var positiv till Lefflers stycke , men ansåg att överklassen inte kunde bekämpas med indignation utan i stället skulle deras tillvaro "förgiftas med hånets bakterier ". Till denna recension bidrog även henne make Hjalmar Branting , som uttryckte att det var positivt att högern var ursinnig över pjäsen och inte skrattade , vilket enligt honom hade betytt att den varit illa skriven . Bland beundrarna fanns även socialdemokraten August Palm som efter att ha sett pjäsen skrev ett brev till Leffler där han uttryckte sin uppskattning för en "njutningsfull afton " . Utgåvor Källor Fotnoter Tryckta källor Externa länkar Hur man gör godt i faksimilutgåva från Dramawebben 1885 i Sverige Teateråret Kultur i Stockholm Svenska teaterpjäser Verk Anne Charlotte Leffler