Reliktbock
Reliktbock (Nothorhina muricata) är en art i insektsordningen skalbaggar som tillhör familjen långhorningar. Den blir 7–13 millimeter lång och är lätt att känna igen på sin långsmala kropp och en halssköld som är tydligt längre än bred. Kroppen är 10–15 mm lång, rödbrun med roströda antenner och ben. Antennerna är längre än halva kroppen. 
Reliktbocken behöver gammal, solexponerad tall, något som fanns gott om i äldre tiders glesa, brandpräglade skogar. Nu är den typen av biotop ovanlig och arten har blivit rödlistad som nära hotad.

Mer om utbredningen 
Arten finns i så gott som hela landet, utbredd från Blekinge till Lule lappmark. Antalet lokaler i Sverige har uppskattas till cirka 500.
Arten förekommer vidare i Norge, Finland, Baltikum och Ryssland, vidare i Mellaneuropa, Portugal, Spanien och södra Frankrike.

Hot 
Det stora hotet mot arten består i att gles tallskog med senvuxna tallar blivit mycket ovanlig. Några nya miljöer skapas knappast med modernt skogsbruk.

Åtgärder 
Gamla tallar, där man misstänker att arten fortlever, måste friställas för att efterlikna den glesa skog som reliktbocken trivs i. För att trygga kontinuiteten av passande träd bör man spara enstaka tallar i helt öppet läge som kan stå kvar under flera sekler. Det bör göras vid sjöstränder eller ute på myrholmar, eftersom tallar som sparas på hyggen inte lämpar sig som yngelplatser för arten.

Källor 
 Ehnström, B. 1983. Faunistiska anteckningar om trädskalbaggar. Ent. Tidskr. 104: 77.
 Ehnström, B. och Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala.

Externa länkar 
http://www.artfakta.se/artfaktablad/Nothorhina_Muricata_101410.pdf

Långhorningar
Skalbaggar
Gammelskogsarter
Insekter i palearktiska regionen
Reliktbock ( Nothorhina muricata ) är en art i insektsordningen skalbaggar som tillhör familjen långhorningar . Den blir13 millimeter lång och är lätt att känna igen på sin långsmala kropp och en halssköld som är tydligt längre än bred . Kroppen är15 mm lång , rödbrun med roströda antenner och ben . Antennerna är längre än halva kroppen . Reliktbocken behöver gammal , solexponerad tall , något som fanns gott om i äldre tiders glesa , brandpräglade skogar . Nu är den typen av biotop ovanlig och arten har blivit rödlistad som nära hotad . Mer om utbredningen Arten finns i så gott som hela landet , utbredd från Blekinge till Lule lappmark . Antalet lokaler i Sverige har uppskattas till cirka Arten förekommer vidare i Norge , Finland , Baltikum och Ryssland , vidare i Mellaneuropa , Portugal , Spanien och södra Frankrike . Hot Det stora hotet mot arten består i att gles tallskog med senvuxna tallar blivit mycket ovanlig . Några nya miljöer skapas knappast med modernt skogsbruk . Åtgärder Gamla tallar , där man misstänker att arten fortlever , måste friställas för att efterlikna den glesa skog som reliktbocken trivs i . För att trygga kontinuiteten av passande träd bör man spara enstaka tallar i helt öppet läge som kan stå kvar under flera sekler . Det bör göras vid sjöstränder eller ute på myrholmar , eftersom tallar som sparas på hyggen inte lämpar sig som yngelplatser för arten . Källor Ehnström , B . Faunistiska anteckningar om trädskalbaggar . Ent . Tidskr . Ehnström , B. och Holmer , M . Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna . Skalbaggar : Långhorningar . Coleoptera : Cerambycidae . ArtDatabanken SLU , Uppsala . Externa länkar http://www.artfakta.se/artfaktablad/Nothorhina_Muricata_101410.pdf Långhorningar Skalbaggar Gammelskogsarter Insekter i palearktiska regionen