ГЕС Параїсо
ГЕС Параїсо — гідроелектростанція у центральній частині Колумбії. Знаходячись перед ГЕС La Guaca, становить верхній ступінь дериваційного каскаду Пагуа на річці Богота, правій притоці Магдалени (впадає до Карибського моря в місті Барранкілья). 

У 1950 році на лівій притоці Боготи звели земляну греблю висотою 20 метрів, яка утримує водосховище Муна з об’ємом 42 млн м3. За півкілометра від нього саму Боготу перекрили водозабірною спорудою Alicachin, при якій облаштували насосну станцію Муна. За наявності надлишкового ресурсу вона здатна  закачувати в резервуар 4 м3/сек. Цей комплекс створили для живлення старого каскаду на Боготі, в якому першим отримувачем води з  резервуару є станції Сальто І-ІІ. А через кілька десятиліть вирішили використати сховище Муна для живлення нового дериваційного каскаду, введеного в експлуатацію у 1986 році. 

Від облаштованого на сховищі водозабору бере свій початок дериваційний тунель Гранада-1 довжиною 1,4 км. Після сифону Ель-Родео (0,4 км) починається тунель Гранада-2 довжиною 11,1 км, який на завершальному етапі сполучений із запобіжним балансувальним резервуаром шахтного типу висотою 235 метрів з діаметром 4,1 метра. Далі Гранада-2 переходить у напірний водовід довжиною 4 км зі спадаючим діаметром від 3,7 до 3,1 метра. 

Машинний зал станції Параїсо обладнали трьома турбінами типу Пелтон потужністю по 92 МВт, які при напорі у 892 метри забезпечують виробництво 1 млрд кВт-год електроенергії на рік.

Відпрацьована вода відводиться у нижній балансувальний резервуар об’ємом 53 тис м3, звідки спрямовується на ГЕС La Guaca.

Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 230 кВ.

Примітки 

Параїсо
ГЕС Параїсо — гідроелектростанція у центральній частині Колумбії . Знаходячись перед ГЕС La Guaca , становить верхній ступінь дериваційного каскаду Пагуа на річці Богота , правій притоці Магдалени ( впадає до Карибського моря в місті Барранкілья ) . Уроці на лівій притоці Боготи звели земляну греблю висотоюметрів , яка утримує водосховище Муна з об’ємоммлн м3 . За півкілометра від нього саму Боготу перекрили водозабірною спорудою Alicachin , при якій облаштували насосну станцію Муна . За наявності надлишкового ресурсу вона здатна закачувати в резервуарм3/сек . Цей комплекс створили для живлення старого каскаду на Боготі , в якому першим отримувачем води з резервуару є станції Сальто І - ІІ . А через кілька десятиліть вирішили використати сховище Муна для живлення нового дериваційного каскаду , введеного в експлуатацію уроці . Від облаштованого на сховищі водозабору бере свій початок дериваційний тунель Гранада - 1 довжиною4 км . Після сифону Ель-Родео4 км ) починається тунель Гранада - 2 довжиною1 км , який на завершальному етапі сполучений із запобіжним балансувальним резервуаром шахтного типу висотоюметрів з діаметром1 метра . Далі Гранада - 2 переходить у напірний водовід довжиноюкм зі спадаючим діаметром від7 до1 метра . Машинний зал станції Параїсо обладнали трьома турбінами типу Пелтон потужністю поМВт , які при напорі уметри забезпечують виробництвомлрд кВт -год електроенергії на рік . Відпрацьована вода відводиться у нижній балансувальний резервуар об’ємомтис м3 , звідки спрямовується на ГЕС La Guaca . Видача продукції відбувається по ЛЕП , розрахованій на роботу під напругоюкВ . Примітки Параїсо