Вощанов Павло Ігорьович
Павло Ігорьович Вощанов ( 3 листопада 1948, Москва) — російський журналіст, один із засновників і політичний оглядач «Нової газети», прессекретар Президента Російської Федерації Бориса Єльцина з липня 1991 до лютого 1992 року.

Життєпис 
Народився 3 листопада 1948 року в Москві в родині військового, який в 1950—1963 роках служив в НДР. Пізніше батька перевели в Узбекистан, де Вощанов здобув вищу економічну освіту. У 1980-і роки працює в керівництві Інституту економіки та будівництва Держбуду СРСР, де захищає докторську дисертацію. З 1988 року — економічний оглядач «Комсомольської правди».

Під час серпневого путчу 1991 року саме Вощанов проводив пресконференції в стінах Білого дому. За його спогадами, в цей час в бомбосховищі «був накритий стіл, і Борис Миколайович з найближчим оточенням» розслаблялися «, чекаючи вирішення ситуації». У лютому 1992 року через наростальні особисті розбіжності з Єльциним подав у відставку.

Відзнаки 
1996 року за роботу в «Комсомольской правде» отримав премію Спілки журналістів Росії «Золоте перо Росії». У 1990-ті роки також входив до редколегії газети «Трибуна», публікувався в тижневику «Деловой вторник», очолював 1999 року «Радіо-1». 1995, 1998 і 1999 року невдало балотувався в депутати Держдуми. У 2000-і роки друкувався переважно в «Новой газете». 2006 року випустив політичний роман «Фантомний біль». Також невдало балотувався в депутати Московської міської думи.

Примітки

Посилання 

Прессекретарі Президента Росії
Письменники Росії XXI століття
Російські журналісти
Уродженці Москви
Павло Ігорьович Вощанов ( листопада Москва ) — російський журналіст , один із засновників і політичний оглядач « Нової газети » , прессекретар Президента Російської Федерації Бориса Єльцина з липнядо лютогороку . Життєпис Народивсялистопадароку в Москві в родині військового , який в1963 роках служив в НДР . Пізніше батька перевели в Узбекистан , де Вощанов здобув вищу економічну освіту . Уі роки працює в керівництві Інституту економіки та будівництва Держбуду СРСР , де захищає докторську дисертацію . Зроку — економічний оглядач « Комсомольської правди » . Під час серпневого путчуроку саме Вощанов проводив пресконференції в стінах Білого дому . За його спогадами , в цей час в бомбосховищі « був накритий стіл , і Борис Миколайович з найближчим оточенням » розслаблялися « , чекаючи вирішення ситуації » . У лютомуроку через наростальні особисті розбіжності з Єльциним подав у відставку . Відзнаки 1996 року за роботу в « Комсомольской правде » отримав премію Спілки журналістів Росії « Золоте перо Росії » . Уті роки також входив до редколегії газети « Трибуна » , публікувався в тижневику « Деловой вторник » , очолював року « Радіо - 1 » . іроку невдало балотувався в депутати Держдуми . Уі роки друкувався переважно в « Новой газете » . року випустив політичний роман « Фантомний біль » . Також невдало балотувався в депутати Московської міської думи . Примітки Посилання Прессекретарі Президента Росії Письменники Росії XXI століття Російські журналісти Уродженці Москви