Коростенський порцеляновий завод
Коростенський порцеляновий завод — підприємство порцеляно-фаянсової промисловості, розташоване в місті Коростень Житомирської області. Станом на 2021 рік адміністрація заводу розшукує інвесторів для відродження виробництва.

Історія 
Порцеляновий завод в Овруцькому повіті Волинської губернії збудував в 1909 році поляк Тимофій Карлович Пржибильський. Перші роки підприємство виготовляло "білий посуд" (з нефарбованої порцеляни).

Революція 
Після Жовтневого перевороту 1917 року підприємство було націоналізоване, під час Радянсько-української війни завод зазнав руйнувань, але після закінчення бойових дій разом із іншими підприємствами скляної й порцеляно-фаянсової промисловості був переданий під управління Головного комітету скляно-порцелянової промисловості ВСНГ, відновлений і відновив роботу.

Після відновлення торговельних відносин з Туреччиною (перерваних після початку Першої світової війни), торговельне придставництво СРСР уклало угоду на виготовлення порцелянового посуду для Туреччини і Єгипту, яку виконували Баранівський, Будянський і Коростенський порцелянові заводи.

Після завершення в 1928 році першої реконструкції обсяги виробництва заводу майже в п'ять разів перевищили рівень виробництва 1913 року.

В ході індустріалізації СРСР розпочалося технічне переоснащення підприємства. Станом на 1935 рік, порцелянова фабрика була найбільшим підприємством Коростеня (загальна кількість працівників становила 450 осіб).

Друга світова війна 
В ході бойових дій Другої світової війни й німецької окупації завод було зруйновано, але після закінчення війни у відповідності до  - відновлений в травні 1945 року і знову введений до експлуатації.

У 1955 році для робітників порцелянового заводу було побудовано двоповерховий гуртожиток на 100 місць (автори проекту - архитектори Л. Б. Каток і Л. Н. Киселевич).

Також, в середині 1950-х років робітниками заводу було закладено парк, у якому за проектом архітектора К. Барташевича було побудовано і в 1964 році - відкрито триповерховий заводський Будинок культури (закритий в 1990-ті роки і закинутий після пожежі в 2005 році).

У 8-му п'ятирічку (1966 - 1970) Коростенський порцеляновий завод ім. Ф. Е. Дзержинського був реконструйований, до строю були введені нові тунельні печі.

В 1972 році за допомогою спеціалістів з Ленінграда на заводі було введено до експлуатації обладнання з автоматизованого виготовлення тарілок (що вдвічі підвищило продуктивність роботи).

У радянські часи завод був одним з провідних підприємств міста.

Після відновлення незалежності 
Після здобуття Україною незалежності державний завод було перетворено на закрите акціонерне товариство.

В січні 2006 року була спроба рейдерського захоплення підприємства.

Вступ України до СОТ в травні 2008 року (з наступним збільшенням імпорту до країни готових порцелянових виробів) й економічна криза, яка розпочалася в 2008 році ускладнили діяльність заводу. В листопаді 2009 року для відновлення роботи заводу було запропоновано провести націоналізацію підприємства (рішення не було прийняте, адже за нього проголосували 78 з 450 депутатів Верховної Ради України).

На початку 2012 року завод вже не працював. В червні 2012 року господарським судом Житомирської області було відкрито провадження за справою щодо банкрутства заводу у зв'язку з наявністю непогашеної заборгованості перед торговельним домом «Порцеляна України» на суму 941 729 гривень. До весни 2013 року обладнання заводу було розібране на металобрухт й вивезене.

Після закриття заводу в міському Будинку культури була відкрита кімната-музей історії заводу (колекція і фонди якої в 2016 році становили до 600 експонатів).

Див. також 
 Порцеляно-фаянсова промисловість України
 Яцевич Віра Павлівна
 Стрєльцов Віталій Дмитрович
 Тимченко Марфа Ксенофонтівна
 Карпінська - Романюк Л. / Український фарфор ХХ століття Коростенського фарфорового заводу/    - Київ: К.І.С., 2023
 Карпинская - Романюк Л., Завершинский В./ Валентина и Николай Трегубовы/ - Харьков. Раритет,  2016

Примітки

Література та джерела 
 Л. В. Андреева Советский фарфор 1920—1930-е годы. — М.: Советский художник, 1975. 
 И. И. Мороз, М. С. Комская, М. Г. Сивчикова Справочник по фарфоро-фаянсовой промышленности. т. 1—2. — М., 1976—1980. 
 Л. Л. Карпинская-Романюк, В. В. Завершинский  Валентина и Николай Трегубовы. — Х.: Раритеты Украины, 2016. 
 Карпінська - Романюк Л. / Український фарфор ХХ століття Коростенського фарфорового заводу/ - Київ: К.І.С., 2023 (укр. та англ.)

Посилання 
 Коростенский фарфоровый завод надеется только на себя
 Офіційний сайт Коростенського фарфорового заводу 

Порцеляно-фаянсова промисловість України
Підприємства, засновані 1909
Підприємства Коростеня
Засновані в Україні 1909
Коростенський порцеляновий завод — підприємство порцеляно - фаянсової промисловості , розташоване в місті Коростень Житомирської області . Станом нарік адміністрація заводу розшукує інвесторів для відродження виробництва . Історія Порцеляновий завод в Овруцькому повіті Волинської губернії збудував вроці поляк Тимофій Карлович Пржибильський . Перші роки підприємство виготовляло " білий посуд " ( з нефарбованої порцеляни ) . Революція Після Жовтневого переворотуроку підприємство було націоналізоване , під час Радянсько - української війни завод зазнав руйнувань , але після закінчення бойових дій разом із іншими підприємствами скляної й порцеляно - фаянсової промисловості був переданий під управління Головного комітету скляно - порцелянової промисловості ВСНГ , відновлений і відновив роботу . Після відновлення торговельних відносин з Туреччиною ( перерваних після початку Першої світової війни ) , торговельне придставництво СРСР уклало угоду на виготовлення порцелянового посуду для Туреччини і Єгипту , яку виконували Баранівський , Будянський і Коростенський порцелянові заводи . Після завершення вроці першої реконструкції обсяги виробництва заводу майже в п'ять разів перевищили рівень виробництвароку . В ході індустріалізації СРСР розпочалося технічне переоснащення підприємства . Станом нарік , порцелянова фабрика була найбільшим підприємством Коростеня ( загальна кількість працівників становилаосіб ) . Друга світова війна В ході бойових дій Другої світової війни й німецької окупації завод було зруйновано , але після закінчення війни у відповідності до - відновлений в травніроку і знову введений до експлуатації . Уроці для робітників порцелянового заводу було побудовано двоповерховий гуртожиток намісць ( автори проекту - архитектори Л . Б . Каток і Л . Н . Киселевич ) . Також , в серединіх років робітниками заводу було закладено парк , у якому за проектом архітектора К . Барташевича було побудовано і вроці - відкрито триповерховий заводський Будинок культури ( закритий вті роки і закинутий після пожежі вроці ) . Уму п'ятирічку - Коростенський порцеляновий завод ім . Ф . Е . Дзержинського був реконструйований , до строю були введені нові тунельні печі . Вроці за допомогою спеціалістів з Ленінграда на заводі було введено до експлуатації обладнання з автоматизованого виготовлення тарілок ( що вдвічі підвищило продуктивність роботи ) . У радянські часи завод був одним з провідних підприємств міста . Після відновлення незалежності Після здобуття Україною незалежності державний завод було перетворено на закрите акціонерне товариство . В січніроку була спроба рейдерського захоплення підприємства . Вступ України до СОТ в травніроку ( з наступним збільшенням імпорту до країни готових порцелянових виробів ) й економічна криза , яка розпочалася вроці ускладнили діяльність заводу . В листопадіроку для відновлення роботи заводу було запропоновано провести націоналізацію підприємства ( рішення не було прийняте , адже за нього проголосувализдепутатів Верховної Ради України ) . На початкуроку завод вже не працював . В червніроку господарським судом Житомирської області було відкрито провадження за справою щодо банкрутства заводу у зв'язку з наявністю непогашеної заборгованості перед торговельним домом « Порцеляна України » на суму729 гривень . До веснироку обладнання заводу було розібране на металобрухт й вивезене . Після закриття заводу в міському Будинку культури була відкрита кімната - музей історії заводу ( колекція і фонди якої вроці становили доекспонатів ) . Див . також Порцеляно - фаянсова промисловість України Яцевич Віра Павлівна Стрєльцов Віталій Дмитрович Тимченко Марфа Ксенофонтівна Карпінська - Романюк Л . / Український фарфор ХХ століття Коростенського фарфорового заводу / - Київ : К .І . С . , Карпинская - Романюк Л . , Завершинский В . / Валентина и Николай Трегубовы / - Харьков . Раритет , Примітки Література та джерела Л . В . Андреева Советский фарфор1930-е годы . — М . : Советский художник , И . И . Мороз , М . С . Комская , М . Г . Сивчикова Справочник по фарфоро - фаянсовой промышленности . т . 2 . — М . , 1980 . Л . Л . Карпинская - Романюк , В . В . Завершинский Валентина и Николай Трегубовы . — Х . : Раритеты Украины , Карпінська - Романюк Л . / Український фарфор ХХ століття Коростенського фарфорового заводу / - Київ : К .І . С . , ( укр . та англ . ) Посилання Коростенский фарфоровый завод надеется только на себя Офіційний сайт Коростенського фарфорового заводу Порцеляно - фаянсова промисловість України Підприємства , засновані Підприємства Коростеня Засновані в Україні