Рюдігер фон дер Гольц
Рюдіґер фон дер Ґольц (; 8 грудня 1865, Цюлліхау, Провінція Бранденбург, Пруссія, нині Польща — 4 листопада 1946, Бернбойрен, Баварія, Німеччина) — німецький генерал періоду Першої світової війни. Начальник антибільшовицьких сил в Латвії. Керівник ветеранського руху Німеччини.

Біографія 
Походив із дворянського роду . У роки Першої світової війни дослужився до посади командира так званої , що діяла в Прибалтиці. На чолі німецького експедиційного корпусу брав участь в громадянській війні у Фінляндії на боці уряду, надавав допомогу в організації фінської армії. Підтримував політику фінського генерала Карла Маннергейма.

На початку 1919 р. під тиском Антанти відкликаний з Фінляндії, повернувся в Прибалтику, де брав участь у створенні прибалтійського ландесвера. З 1 лютого 1919 командував антибільшовицькими силами в Латвії. Прихильник створення Балтійського герцогства. У квітні 1919 р. роззброїв в Лібаві латиські національні війська і змістив уряд Карліса Улманіса, замінивши його своїм ставлеником Андріевсом Ніедри. Війська під його командуванням зайняли Курляндію і Ригу (22 травня 1919 р.) (Після відставки фон дер Ґольца ці збройні сили перейшли під командування Павла Бермондта-Авалова).

У жовтні 1919 на вимогу латвійської влади і Великої Британії відкликаний з Латвії урядом Веймарської республіки.
У Німеччині став противником Веймарської республіки. Брав участь в капповскому путчі. З 1934 р. займав добре оплачувану, але маловпливову посаду керівника ветеранської організації Імперський союз німецьких офіцерів ().

В період перебування німецьких військ на території Латвії з 1941 по 1944 рр. Бульвар Аспазіяс в Ризі носив ім'я фон дер Ґольца.

Звання 

 Фанен-юнкер (3 березня 1885)
 Фенріх (15 травня 1885)
 Другий лейтенант (12 листопада 1885)
 Перший лейтенант (14 вересня 1893)
 Оберлейтенант (13 травня 1895)
 Гауптман (17 квітня 1897)
 Майор (14 листопада 1903)
 Оберстлейтенант (27 січня 1911)
 Оберст (20 травня 1913)
 Генерал-майор (18 серпня 1916)
 Генерал-лейтенант (27 серпня 1939) — підвищений з нагоди 25-ї річниці Танненбергської битви.

Нагороди 
 Орден Червоного орла
 4-го класу
 3-го класу з бантом
 2-го класу з мечами
 Столітня медаль (1897)
 Орден Альберта Ведмедя, лицарський хрест 1-го класу
 Орден Корони (Пруссія)
 3-го класу
 2-го класу з мечами і зіркою
 Орден військових заслуг (Іспанія) 2-го класу
 Орден Вюртемберзької корони, лицарський хрест з левом
 Орден Церінгенського лева, лицарський хрест 1-го класу (1908)
 Орден Грифа, почесний хрест
 Орден дому Саксен-Ернестіне, командорський хрест 2-го класу
 Хрест «За вислугу років» (Пруссія) (1910)
 Орден Альберта (Саксонія), командорський хрест 2-го класу
 Залізний хрест 2-го і 1-го класу
 Pour le Mérite (15 травня 1918)
 Орден Хреста Свободи 1-го класу з мечами і діамантами (Фінляндія; 8 липня 1918)
 Нагрудний знак «За поранення» в чорному
 Балтійський хрест
 Почесний хрест ветерана війни з мечами

Примітки

Мемуари 
 Meine Sendung in Finnland und im Baltikum, K. F. Koehler, Leipzig 1920. (PDF-Datei)
 Vaterlandsverteidiger und Revolutions-Deutschland. Deutscher Michel, wach auf! Heft 8. E. Letsch, Hannover und Leipzig 1923.
 Als politischer General im Osten (Finnland und Baltikum) 1918 und 1919

Джерела 
 Bermond-Awaloff Pavel, Im Kampf gegen den Bolschewismus. Erinnerungen von General Fürst Awaloff, Oberbefehlshaber der Deutsch-Russischen Westarmee im Baltikum. Glückstadt, Hamburg: Verlag J.J. Augustin.
 BischoffJosef, Die letzte Front. Geschichte der Eiserne Division im Baltikum 1919, Berlin 1935.
 Darstellungen aus den Nachkriegskämpfen deutscher Truppen und Freikorps, Bd 2: Der Feldzug im Baltikum bis zur zweiten Einnahme von Riga. Januar bis Mai 1919, Berlin 1937; Bd 3: Die Kämpfe im Baltikum nach der zweiten Einnahme von Riga. Juni bis Dezember 1919, Berlin 1938.
 Die baltische Landeswehr im Befreiungskampf gegen den Bolschewismus. Ein Gedenkbuch, herausgegeben vom baltischen Landeswehrein, Riga 1929.
 Kiewisz Leon, Sprawy łotewskie w bałtyckiej polityce Niemiec 1914—1919, Poznań 1970.
 Łossowski Piotr, Między wojną a pokojem. Niemieckie zamysły wojenne na wschodzie w obliczu traktatu wersalskiego. Marzec-kwiecień 1919, Warszawa 1976.
 Paluszyński Tomasz, Walka o niepodległość Łotwy 1914—1921, Warszawa 1999.
 Paluszyński Tomasz, Walka o niepodległość Estonii 1914—1920, Poznań 2007.
 Von den baltische Provinzen zu den baltischen Staaten. Beiträge zur Entstehungsgeschichte der Republiken Estland und Lettland, Bd I (1917—1918), Bd II (1919—1920), Marburg 1971, 1977.
 Jobst Knigge, Kontinuität deutscher Kriegsziele im Baltikum. Deutsche Baltikumpolitik 1918/19 und das Kontinuitätsproblem, Verlag Dr. Kovacs Hamburg 2003.

Посилання 
 
 Zeitungsartikel über Rüdiger von der Goltz in der Pressemappe 20. Jahrhundert der Deutschen Zentralbibliothek für Wirtschaftswissenschaften (ZBW).

Уродженці Сулехува
Р
Латвійські військовики
Фінські військовики
Німецькі генерали Першої світової війни
Німецькі мемуаристи
Громадянська війна у Фінляндії
Німецькі монархісти
Члени Фрайкору
Рюдіґер фон дер Ґольц ( ; грудня Цюлліхау , Провінція Бранденбург , Пруссія , нині Польща — листопада Бернбойрен , Баварія , Німеччина ) — німецький генерал періоду Першої світової війни . Начальник антибільшовицьких сил в Латвії . Керівник ветеранського руху Німеччини . Біографія Походив із дворянського роду \ . У роки Першої світової війни дослужився до посади командира так званої , що діяла в Прибалтиці . На чолі німецького експедиційного корпусу брав участь в громадянській війні у Фінляндії на боці уряду , надавав допомогу в організації фінської армії . Підтримував політику фінського генерала Карла Маннергейма . На початкур . під тиском Антанти відкликаний з Фінляндії , повернувся в Прибалтику , де брав участь у створенні прибалтійського ландесвера . Злютогокомандував антибільшовицькими силами в Латвії . Прихильник створення Балтійського герцогства . У квітнір . роззброїв в Лібаві латиські національні війська і змістив уряд Карліса Улманіса , замінивши його своїм ставлеником Андріевсом Ніедри . Війська під його командуванням зайняли Курляндію і Ригутравняр . ) ( Після відставки фон дер Ґольца ці збройні сили перейшли під командування Павла Бермондта - Авалова ) . У жовтніна вимогу латвійської влади і Великої Британії відкликаний з Латвії урядом Веймарської республіки . У Німеччині став противником Веймарської республіки . Брав участь в капповскому путчі . Зр . займав добре оплачувану , але маловпливову посаду керівника ветеранської організації Імперський союз німецьких офіцерів ( ) . В період перебування німецьких військ на території Латвії зпорр . Бульвар Аспазіяс в Ризі носив ім'я фон дер Ґольца . Звання Фанен - юнкерберезня Фенріхтравня Другий лейтенантлистопада Перший лейтенантвересня Оберлейтенанттравня Гауптманквітня Майорлистопада Оберстлейтенантсічня Оберсттравня Генерал - майорсерпня Генерал - лейтенантсерпня — підвищений з нагодиї річниці Танненбергської битви . Нагороди Орден Червоного орла го класу го класу з бантом го класу з мечами Столітня медаль Орден Альберта Ведмедя , лицарський хрестго класу Орден Корони ( Пруссія ) го класу го класу з мечами і зіркою Орден військових заслуг ( Іспанія)го класу Орден Вюртемберзької корони , лицарський хрест з левом Орден Церінгенського лева , лицарський хрестго класу Орден Грифа , почесний хрест Орден дому Саксен - Ернестіне , командорський хрестго класу Хрест « За вислугу років » ( Пруссія ) Орден Альберта ( Саксонія ) , командорський хрестго класу Залізний хрестго іго класу Pour le Mériteтравня Орден Хреста Свободиго класу з мечами і діамантами ( Фінляндія ; липня Нагрудний знак « За поранення » в чорному Балтійський хрест Почесний хрест ветерана війни з мечами Примітки Мемуари Meine Sendung in Finnland und im Baltikum , K . F . Koehler , Leipzig ( PDF - Datei ) Vaterlandsverteidiger und Revolutions-Deutschland . Deutscher Michel , wach auf ! Heft E . Letsch , Hannover und Leipzig Als politischer General im Osten ( Finnland und Baltikum)und Джерела Bermond - Awaloff Pavel , Im Kampf gegen den Bolschewismus . Erinnerungen von General Fürst Awaloff , Oberbefehlshaber der Deutsch - Russischen Westarmee im Baltikum . Glückstadt , Hamburg : Verlag J . J . Augustin . BischoffJosef , Die letzte Front . Geschichte der Eiserne Division im Baltikum Berlin Darstellungen aus den Nachkriegskämpfen deutscher Truppen und Freikorps , Bd Der Feldzug im Baltikum bis zur zweiten Einnahme von Riga . Januar bis Mai Berlin Bd Die Kämpfe im Baltikum nach der zweiten Einnahme von Riga . Juni bis Dezember Berlin Die baltische Landeswehr im Befreiungskampf gegen den Bolschewismus . Ein Gedenkbuch , herausgegeben vom baltischen Landeswehrein , Riga Kiewisz Leon , Sprawy łotewskie w bałtyckiej polityce Niemiec1919 , Poznań Łossowski Piotr , Między wojną a pokojem . Niemieckie zamysły wojenne na wschodzie w obliczu traktatu wersalskiego . Marzec-kwiecień Warszawa Paluszyński Tomasz , Walka o niepodległość Łotwy1921 , Warszawa Paluszyński Tomasz , Walka o niepodległość Estonii1920 , Poznań Von den baltische Provinzen zu den baltischen Staaten . Beiträge zur Entstehungsgeschichte der Republiken Estland und Lettland , Bd I1918 ) , Bd II1920 ) , Marburg Jobst Knigge , Kontinuität deutscher Kriegsziele im Baltikum . Deutsche Baltikumpolitik19 und das Kontinuitätsproblem , Verlag Dr . Kovacs Hamburg Посилання Zeitungsartikel über Rüdiger von der Goltz in der Pressemappe Jahrhundert der Deutschen Zentralbibliothek für Wirtschaftswissenschaften ( ZBW ) . Уродженці Сулехува Р Латвійські військовики Фінські військовики Німецькі генерали Першої світової війни Німецькі мемуаристи Громадянська війна у Фінляндії Німецькі монархісти Члени Фрайкору