Бернхард I (герцог Саксен-Мейнінгенський)
Бернхард I (), ( 10 вересня 1649 —  27 квітня 1706) — перший герцог Саксен-Мейнінгену у 1680—1706 роках, син герцога Саксен-Готи Ернста I та принцеси Саксен-Альтенбурзької Єлизавети Софії.

Біографія

Молоді роки 
Народився 10 вересня 1649 року у Готі, за рік після закінчення Тридцятилітньої війни. Був дев'ятою дитиною та шостим сином в родині правлячого герцога Саксен-Готи Ернста I та його дружини Єлизавети Софії Саксен-Альтенбурзької. Мав старших братів, Йоганна Ернста, Фрідріха та Альбрехта, й сестер, Єлизавету Доротею, Софію та Йоганну. Інші діти померли в ранньому віці до його народження. Згодом сімейство поповнилося ще дев'ятьма молодшими дітьми, з яких вижили п'ятеро.

Мешкала сім'я у Готі. Від 1643 року тривало будівництво нової резиденції Фріденштайн. Основні роботи були завершені у 1654 році. До 1672 року йшло укріплення фортифікацій.

У грудні 1657 року герцогське сімейство вразила епідемія віспи. Старший син та дві доньки померли. Бернхард після цього став третім по старшинству з хлопчаків.

У 1666 році разом із братом Альбрехтом відвідував Тюбінгенський університет.

У віці 22 років одружився із 23-річною принцесою Гессен-Дармштадтською Марією Ядвігою.
Весілля пройшло 20 листопада 1671 року в Готі. У подружжя народилося семеро дітей:
Ернст Людвіг (1672—1724) — герцог Саксен-Мейнінгенський, був двічі одружений, мав п'ятеро дітей від першого шлюбу;
Бернхард (1673—1694) — помер бездітним та неодруженим за життя батька;
Йоганн Ернст (1674—1675) — помер немовлям;
Марія Єлизавета (11 серпня—22 грудня 1676) — померла немовлям;
Йоганн Георг (1677—1678) — помер немовлям;
Фрідріх Вільгельм (1679—1746) — герцог Саксен-Мейнінгенський, одружений не був, дітей не мав;
Георг Вільгельм (1680—1699) — помер від віспи у віці 18 років бездітним та неодруженим.

У березні 1675 року помер батько Бернхарда, залишивши Саксен-Готу всім синам разом. Спочатку герцоги вели спільний двір у замку Фріденштайн, однак вже наступного року почалися розмови про поділ земель. Бернхард в цей час переніс свою резиденцію до Іхтерсхаузену. Там він звів замок, який на честь дружини назвав Марієнбург.

Герцог Саксен-Мейнінгену 
У лютому 1680 року був підписаний договір про розподіл територій Саксен-Готи. Бернхард отримав амти Майнінген, Массфельд, Фасунген, Занд та Фрауенбрайтунген, а також Зальцунген, Альтенштайн та Лібенштайн. Нове герцогство отримало назву Саксен-Мейнінген. 

У квітні 1680 року після народження молодшого сина померла Марія Ядвіга. За кілька тижнів двір переїхав до Майнінгену. Там Бернхард невдовзі почав будівництво нової резиденції.

За вісім місяців після смерті дружини, він узяв другий шлюб із 22-річною принцесою Брауншвейг-Вольфенбюттельською Єлизаветою Елеонорою. Вінчання відбулося 25 січня 1681 у замку Шенінгена. Єлизавету Елеонору описували як доброзичливу та привабливу жінку з гарною фігурою.
У пари народилося п'ятеро спільних дітей:
 Єлизавета Ернестіна (1681—1766) — настоятелька Гандерсгаймського монастиря у 1713—1766 роках;
 Елеонора Фредеріка (1683—1739) — черниця Гандерсгаймського монастиря;
 Антон Август (20 червня—7 грудня 1684) — прожив 5 місяців;
 Вільгельміна Луїза (1686—1753) — дружина герцога Вюртемберг-Бернштадту Карла, дітей не мала;
 Антон Ульріх (1687—1763) — герцог Саксен-Мейнінгену у 1706—1763 роках, був двічі одруженим, мав вісімнадцятеро дітей.

Герцог був відомим покровителем мистецтв. Запрошував до Майнінгену штукатурів та скульпторів. Також заклав основи Герцогської бібліотеки.
У 1692 році будівництво резиденції було завершено. На честь дружини Бернхард назвав замок Елізабетхенбург. Тоді ж він розпланував поблизу будівлі сад у стилі епохи Відродження. Від 1690 року в замку існував придворний оркестр. У 1702 році Бернхард призначив його головним диригентом та композитором Георга Каспара Шюрманна. У Лібенштайні, відомому своїми мінеральними водами, звів апартаменти для гостей містечка та накрив нещодавно збудований колодязь.

У 1699 році після смерті бездітного Альбрехта Саксен-Кобурзького, Бернхард та його брат Йоганн Ернст висунули претензії на його землі. Це призвело до багаторічної тяжби між ними.

Як і у його старших братів, витрати на двір та військові справи призвели до фінансової нестабільності в країні. У герцогстві були запроваджені нові податки. Для вирішення проблем із грішми, герцог вдався до алхімії, намагаючись знайти філософський камінь.

Помер у Майнінгені 27 квітня 1706 у віці 56 років. Був похований у замковій кірсі Майнінгену.

Генеалогія

Примітки

Література 
 Hannelore Schneider: Das Herzogtum Sachsen-Meiningen unter seinen ersten Herzögen. In: 300 Jahre Schloss Elisabethenburg. Südthüringer Forschungen, Heft 27, Meiningen 1994.
 L. Hertel: Meiningische Geschichte von 1680 bis zur Gegenwart. In: Schriften des Vereins für Sachsen-Meiningische Geschichte und Landeskunde. 47. Heft, Hildburghausen 1904.

Посилання 
 Саксен-Мейнінген 
 Профіль на Geni.com  
 Профіль на Genealogics.org  
 Профіль на Thepeerage.com  
 Генеалогія Бернхарда Саксен-Мейнінгенського  
 Монета герцогства Саксен-Мейнінген 1689 року 

Уродженці Готи
Саксен-Мейнінгени
Випускники Тюбінгенського університету
Померли в Майнінгені
Поховані в Майнінгені
Бернхард I ( ) , ( вересня — квітня — перший герцог Саксен - Мейнінгену у1706 роках , син герцога Саксен - Готи Ернста I та принцеси Саксен - Альтенбурзької Єлизавети Софії . Біографія Молоді роки Народивсявересняроку у Готі , за рік після закінчення Тридцятилітньої війни . Був дев'ятою дитиною та шостим сином в родині правлячого герцога Саксен - Готи Ернста I та його дружини Єлизавети Софії Саксен - Альтенбурзької . Мав старших братів , Йоганна Ернста , Фрідріха та Альбрехта , й сестер , Єлизавету Доротею , Софію та Йоганну . Інші діти померли в ранньому віці до його народження . Згодом сімейство поповнилося ще дев'ятьма молодшими дітьми , з яких вижили п'ятеро . Мешкала сім'я у Готі . Відроку тривало будівництво нової резиденції Фріденштайн . Основні роботи були завершені уроці . Дороку йшло укріплення фортифікацій . У грудніроку герцогське сімейство вразила епідемія віспи . Старший син та дві доньки померли . Бернхард після цього став третім по старшинству з хлопчаків . Уроці разом із братом Альбрехтом відвідував Тюбінгенський університет . У віціроків одружився ізрічною принцесою Гессен - Дармштадтською Марією Ядвігою . Весілля пройшлолистопадароку в Готі . У подружжя народилося семеро дітей : Ернст Людвіг1724 ) — герцог Саксен - Мейнінгенський , був двічі одружений , мав п'ятеро дітей від першого шлюбу ; Бернхард1694 ) — помер бездітним та неодруженим за життя батька ; Йоганн Ернст1675 ) — помер немовлям ; Марія Єлизаветасерпня — 22 грудня — померла немовлям ; Йоганн Георг1678 ) — помер немовлям ; Фрідріх Вільгельм1746 ) — герцог Саксен - Мейнінгенський , одружений не був , дітей не мав ; Георг Вільгельм1699 ) — помер від віспи у віціроків бездітним та неодруженим . У березніроку помер батько Бернхарда , залишивши Саксен- Готу всім синам разом . Спочатку герцоги вели спільний двір у замку Фріденштайн , однак вже наступного року почалися розмови про поділ земель . Бернхард в цей час переніс свою резиденцію до Іхтерсхаузену . Там він звів замок , який на честь дружини назвав Марієнбург . Герцог Саксен - Мейнінгену У лютомуроку був підписаний договір про розподіл територій Саксен - Готи . Бернхард отримав амти Майнінген , Массфельд , Фасунген , Занд та Фрауенбрайтунген , а також Зальцунген , Альтенштайн та Лібенштайн . Нове герцогство отримало назву Саксен - Мейнінген . У квітніроку після народження молодшого сина померла Марія Ядвіга . За кілька тижнів двір переїхав до Майнінгену . Там Бернхард невдовзі почав будівництво нової резиденції . За вісім місяців після смерті дружини , він узяв другий шлюб ізрічною принцесою Брауншвейг - Вольфенбюттельською Єлизаветою Елеонорою . Вінчання відбулосясічняу замку Шенінгена . Єлизавету Елеонору описували як доброзичливу та привабливу жінку з гарною фігурою . У пари народилося п'ятеро спільних дітей : Єлизавета Ернестіна1766 ) — настоятелька Гандерсгаймського монастиря у1766 роках ; Елеонора Фредеріка1739 ) — черниця Гандерсгаймського монастиря ; Антон Августчервня — 7 грудня — проживмісяців ; Вільгельміна Луїза1753 ) — дружина герцога Вюртемберг - Бернштадту Карла , дітей не мала ; Антон Ульріх1763 ) — герцог Саксен - Мейнінгену у1763 роках , був двічі одруженим , мав вісімнадцятеро дітей . Герцог був відомим покровителем мистецтв . Запрошував до Майнінгену штукатурів та скульпторів . Також заклав основи Герцогської бібліотеки . Уроці будівництво резиденції було завершено . На честь дружини Бернхард назвав замок Елізабетхенбург . Тоді ж він розпланував поблизу будівлі сад у стилі епохи Відродження . Відроку в замку існував придворний оркестр . Уроці Бернхард призначив його головним диригентом та композитором Георга Каспара Шюрманна . У Лібенштайні , відомому своїми мінеральними водами , звів апартаменти для гостей містечка та накрив нещодавно збудований колодязь . Уроці після смерті бездітного Альбрехта Саксен- Кобурзького , Бернхард та його брат Йоганн Ернст висунули претензії на його землі . Це призвело до багаторічної тяжби між ними . Як і у його старших братів , витрати на двір та військові справи призвели до фінансової нестабільності в країні . У герцогстві були запроваджені нові податки . Для вирішення проблем із грішми , герцог вдався до алхімії , намагаючись знайти філософський камінь . Помер у Майнінгеніквітняу віціроків . Був похований у замковій кірсі Майнінгену . Генеалогія Примітки Література Hannelore Schneider : Das Herzogtum Sachsen - Meiningen unter seinen ersten Herzögen . In:Jahre Schloss Elisabethenburg . Südthüringer Forschungen , Heft Meiningen L . Hertel : Meiningische Geschichte vonbis zur Gegenwart . In : Schriften des Vereins für Sachsen - Meiningische Geschichte und Landeskunde . Heft , Hildburghausen Посилання Саксен - Мейнінген Профіль на Geni.com Профіль на Genealogics.org Профіль на Thepeerage.com Генеалогія Бернхарда Саксен - Мейнінгенського Монета герцогства Саксен - Мейнінгенроку Уродженці Готи Саксен - Мейнінгени Випускники Тюбінгенського університету Померли в Майнінгені Поховані в Майнінгені