Гусейн Джавід
Гусейн Джавід (; ім'я при народженні Гусейн Абдулла огли Расізаде, 24 жовтня 1882, Нахічевань — 5 грудня 1941, село Шевченка Тайшетського району) — азербайджанський поет і драматург. Представник романтизму в Азербайджані початку XX століття. Гусейн Джавід зіграв вагому роль у формуванні азербайджанської літератури XX століття. Своїми творами, в яких знайшли відображення мотиви філософської лірики, питання гуманізму і людинолюбства, історичні драми, Гусейн Джавід відкрив нову сторінку в літературі та драматургії даної країни.

Біографія 
Гусейн Расізаде народився 24 жовтня 1882 року в місті Нахчиван, куди його сім'я переїхала з с. Шахтахти. Обидва діда Гусейн Джавід були хлебопашцами, а один з них, по материнській лінії, Мешаді Кулі, був відомий як великий любитель поезії. За словами самого Р. Джавіда його батько «в дореволюційний період займався духовну діяльністю», у тій годину як Рухулла Ахундов назвавши його «відомим муллою-плакальщиком». Крім нього, в сім'ї було ще четверо синів і троє дочок. Старший брат шейх Мохаммед Расізаде отримав духовну освіту, а пізніше вчителював; середній — Ахмед виступав в якості співака, годиною мерсиехана; молодший — Алірза був учителем, публіцистом і революціонером.

Протягом п'яти років Гусейн Расізаде навчався в моллахане, а потім за порадою просвітителя того часу  він у 1895 році залишив моллахану і в таємниці від батька вступивши у школу Мохаммеда Таги Сідгі «Мектеби-тербие». Пізніше в листі до К. Шаріфову Р. Джавід писав: «Якщо б я ріс по програмі батька, то, хто знає, ким би я зараз був… Це ви залучили мене до школи Сідгі».

Отримавши освіту в рідному місті, Джавід їде в Тебріз і надходить у духовну школу медресе. Тут він вивчає арабська і перська мови і класичну літературу Сходу. Через рік через хворобу очей Джавід змушений кинути навчання; він повертається в Нахічевань, де наполегливо займається самоосвітою. У 1905 році Джавід їде в Туреччину і поступає на літературне відділення Стамбульського університету. У Стамбулі він знайомиться з видатними турецькими письменниками і поетами. У 1909 році Джавід повертається на батьківщину і тривалий годину викладає азербайджанський мову та історію літератури в азербайджанських школах Тифлісу, Гянджі, Нахічевані. У 1918 році Джавід переїжджає у Баку. У 1926 році Джавід лікувався в Німеччині, жив у Берліні. Враження від перебування в Західній Європі відбилися в його великій поемі «Азер», над якою поет працював у 1926—1937 рр.

Арешт і загибель 
Співає Гусейн Джавід вже в перше десятиліття своєї творчості здобув загальне визнання як видатний представник азербайджанського прогресивного романтизму XX століття. Російські вчені Ф. Д. Ашнин, В. М. Алпатов, Д. М. Насилов считают, що він і є найавторитетнішим із заарештованих у тієї годину азербайджанських письменників. Зауважимо, що газети 1920-х років писали про нього як про «самому відомому та уславленого поета Кавказу», «самому могутньому поета в Азербайджані».

В якості підстави для його арешту стала підтримка контрреволюційних зв'язків з «цілою нижчою мусаватистов, з якими веде мусаватские бесіди… Групує навколо себе к. р. національно. налаштованих молодих поетів, яких обробляє в мусаватском дусі». Співає винним себе не визнавав; на першому та іншому засіданні «трійки» рішення у його справі винести не змогли і він продовжував утримуватися в тюрмі. Навесні 1938 року, при новому керівництві НКВС Азербайджану, було складено висновок, згідно з яким Гусейн Джавід звинувачувався викритим за ст. 72 і 73 КК Азербайджанської РСР.

Особлива нарада в Москві, куди відправили справу, не стало його розглядати, а потім і зовсім — воно було повернене в Баку. При повторній перевірці справи в Баку до раніше підтвердженим звинуваченнями додалася ще ст. 68 (шпигунство). Згідно з обвинувальним висновком «встановлено, що Гусейн Джавід довгий час проживав у Туреччини, а потім до Німеччини і, за даними НКВС, Гусейн Джавід призначався для шпигунської роботи». 9 червня 1939 року поета засудили до 8 років таборів, але у вироку обвинувачення в шпигунстві відсутня. Гусейн Джавід помер у 1941 році, згідно реабілітаційному справі — Заплаге (близько Іркутську).

Перепоховання тіла 
12 жовтня 1982 року, в зв'язку з підготовкою 100-річним ювілеєм поета, Партком Нахічеванської Республіки ухвалив рішення про перепоховання тіла Джавіда в Нахічевані. 14 жовтня голова парткому Гамід Джафаров, полковник Тельман Алієв і депутат республіки Закір Алієв вилетіли в Іркутськ і 21 жовтня прибутку на кладовищі села Шевченка. Делегація знайшла місце поховання труни № 59 і була проведена ексгумація. 24 жовтня делегація разом з останками Джавіда вилетіла з Іркутська. За планом з Іркутська необхідно було вилетіти до Москви, звідти — в Єреван, а звідти — в Нахічевань. Альо за розпорядженням Гейдара Алієва, літак вилетів в Баку (оскільки в Сибір Джавід був відправлений також з Баку). 26 жовтня літак приземлився в Баку. Було навіть запропоновано поховати поета на Алеї почесного поховання. Після прощальної церемонії у палаці Ширваншахів, 1 листопада, вночі тіло Джавіда привезли в будинок, в якому він живе. Нарешті, 3 листопада Джавіда привезли в Нахічевань і перепоховали поруч з рідною домівкою під тутовым деревом. Після того, як над могилою поета був споруджений мавзолей, 13 вересня 1996 року в ньому були перепоховані тіла дружини поета Мюшкюназ (Баку) і сіна Эртогрула, а 12 вересня 2004 року в мавзолеї була похована дочка поета Туран Джавід.

Творчість 

Перший вірш Джавіда було надруковано в бакинському журналі «Фиюзат» в 1906 році. У 1913 році був видано першу збірку його віршів — «Минулі дні», видрукуваний у Тбілісі в азербайджанській друкарні. У 1917 році в Баку видається нова збірка — «Весняна роса». Вже в ранній творчості Р. Джавіда дають про собі знаті соціальні мотиви, пов'язані із суспільним перебудовою і протиріччями, положенням бідних і знедолених людей. І хоча, як зізнається співає, його «бог — краса і любов», але життя з її глибокими протиріччями і проблемами вторгається у світ його поетичних роздумів, спонукаючи думати про багато і багатьох, зокрема, про тих, хто в пошуках прожитку прирікає себе на тяжку, нелюдську працю на нафтових промислах.

Для поета-гуманіста "чорне пекло" промислів, а також божевілля вибуху світової війни, її «жахливий шум» нестерпні. Катаклізми століття, його суперечності та новини підводять Р. Джавіда до необхідності подолати абстрактно-політичні висновки та подання, ставити і вирішувати найважливіші проблеми сучасності, звертатися до минулого свого народу та інших країн, щоб на історико-легендарного матеріалі розкрити природу контрастів і протиріч століття, обіцяв бути епохою прогресу і розвитку цивілізації, альо, на жаль, виявився повним соціальних та інших криз, потрясінь і нещасть, підготованих для трудящої людини.

Р. Джавід розкрив владу темних сил і контрасти епохи в своїх драматургічних творах «Шейда» (1913), «Шейх Санан» (1914), «Диявол» (1917—1918), «Князь» (1929), «Сіявуш» (1933), «Хайям» (1935) та інших, представивши в них цілу галерею добрих, протестуючих неодинарних героїв, бунтують проти несправедливості, жорстокості, свавілля. Саме ці п'ятдесят п'єс стали важливим досягненням романтизму, його провідним жанром, зберіг на десятіліття чарівність і ідейно-естетичний світ цього напрямку, що вінік в азербайджанській літературі. При читанні в єс і трагедій Р. Джавіда, як би відкривається новий і, в тій же година, такий звичний нам по книгах Пушкіна, Лєрмонтова, Байрона, Гюго та інших класиків романтичний світ.

У п'ятому єсах Р. Джавіда також є неспокійний, наділений сильними пристрастями і занепокоєнням герой-одинак, який знаходиться у трагічному розладі з суспільством і цілим світом, представлене гостро драматичні конфлікти. Один за іншим у його творчості виникають образи, навіяні легендами стародавнього Сходу і романтичними традиціями, засвоєними поетом не тільки по книгах, але і в результаті безпосереднього спостереження дійсності, яка їх породила, під час його перебування в Туреччині, Ірані, Німеччини, Грузії, в рідному Азербайджані. Це Шейх Санан, Сіявуш, Хайям, Диявол (Ібліс). Або образи, породжені самим годиною — Шейда, Князь, інші персонажі, які взаємодіють з ними в однойменних п'ятому єсах.

Назва «Ібліс», тобто «Демон», повинно було викликати асоціацію з такими відомими образами світової літератури, як Сатана Мільтона, Мефістофель Гете, Люцифер Байрона, лермонтовський Демон… В тому, що тема Ібліса вписується в цю портретну галерею світової «демоніани», немає нічого незвичайного. Адже Р. Джавиду, як романтику, близькі і зрозумілі відчуття і настрої такого роду, і серед них мотиви розчарування, світової скорботи, космічного неблагополуччя, які були виражені в європейській романтичній поезії, що виникла з самого початку XIX століття. І навіть ті, що сплеск романтизму в Азербайджані припав на кінець XIX століття, не знизив того уваги, з яким Джавід звернувся до цих мотивів. Навпаки, саме загострилися історичні катаклізми його годині (перша світова війна, напередодні революції і т. ін.) дозволили йому на власні очі побачити в цих подіях справді трагічні втілення сатанізму, які в свій час визрівали в «експериментальних колбах» романтизму, народжуючи лише героїв мефистофелівского типу.

Вибрані твори Джавіда на азербайджанською мовою були видані в Баку в 1958 році, збірка в єс — в 1963.

Сім'я і родичі 
Сін — Эртогрул Джавід.

Серед родичів Гусейн Джавіда такі відомі особистості, як просвітитель і публіцист Алірза Расізаде, і прем'єр-міністр Азербайджану Артур Расізаде.

Пам'ять 

 Указом президента Азербайджанської Республіки Ільхама Алієва Міністерству культури і туризму разом з Міністерством освіти, Національною академією наук, Верховним меджлісу Нахічеванської Автономної Республіки і Спілкою письменників було наказано підготувати і реалізувати план заходів, присвячених 125-річному ювілею Гусейна Джавіда.
 До 100-річного ювілею художника, в 1981-му році був створений будинок-музей поета (в деяких джерелах роком народження поета вказується 1881 рік). Він розміщується в будівлі Інституту рукописів, у будинку, в якому Гусейн Джавід жив з 1920 по 1937 роки. Ця будівля була побудована відомим азербайджанським нафтопромисловцем і меценатом — Гаджі Зейналабдином Тагієвим і спочатку призначався для мусульманської жіночої школи. Загальна площа музею 245 м2, всього в музеї знаходяться 4250 експонатів. У фоє музею знаходиться зображення планети, що носити ім'я поета. У музеї є окрема кімната, яка називається «Трагедія Джавіда». Тут всі предмети збережені в первозданному вигляді: письмовий стіл, листи родичам і близьким, написані поетом на засланні, і інші предмети.

Фотогалерея

Примітки

Посилання 

 Азербайджанська література.
 Гусейн Джавід // Велика радянська енциклопедія : [у 30 т.] / гол. ред.  А. М. Прохоров. — 3-е изд. — М : Радянська енциклопедія, 1969—1978.
 Будинок-музей поета.

Література 

 Ашнин Ф. Д., Алпатов В. М., Насилов Д. М. Репресована тюркологія. — М.: «Східна література» РАН, 2002. — С. 157.
 Джафар М. Гусейн Джавід. — Баку: Елм, 1982.

Азербайджанські поети
Письменники-фантасти Азербайджану
Азербайджанські драматурги
Радянські поети
Радянські драматурги
Азербайджаномовні поети
Гусейн Джавід ( ; ім'я при народженні Гусейн Абдулла огли Расізаде , жовтня Нахічевань — грудня село Шевченка Тайшетського району ) — азербайджанський поет і драматург . Представник романтизму в Азербайджані початку XX століття . Гусейн Джавід зіграв вагому роль у формуванні азербайджанської літератури XX століття . Своїми творами , в яких знайшли відображення мотиви філософської лірики , питання гуманізму і людинолюбства , історичні драми , Гусейн Джавід відкрив нову сторінку в літературі та драматургії даної країни . Біографія Гусейн Расізаде народивсяжовтняроку в місті Нахчиван , куди його сім'я переїхала з с . Шахтахти . Обидва діда Гусейн Джавід були хлебопашцами , а один з них , по материнській лінії , Мешаді Кулі , був відомий як великий любитель поезії . За словами самого Р . Джавіда його батько « в дореволюційний період займався духовну діяльністю » , у тій годину як Рухулла Ахундов назвавши його « відомим муллою - плакальщиком » . Крім нього , в сім'ї було ще четверо синів і троє дочок . Старший брат шейх Мохаммед Расізаде отримав духовну освіту , а пізніше вчителював ; середній — Ахмед виступав в якості співака , годиною мерсиехана ; молодший — Алірза був учителем , публіцистом і революціонером . Протягом п'яти років Гусейн Расізаде навчався в моллахане , а потім за порадою просвітителя того часу він уроці залишив моллахану і в таємниці від батька вступивши у школу Мохаммеда Таги Сідгі « Мектеби - тербие » . Пізніше в листі до К . Шаріфову Р . Джавід писав : « Якщо б я ріс по програмі батька , то , хто знає , ким би я зараз був … Це ви залучили мене до школи Сідгі » . Отримавши освіту в рідному місті , Джавід їде в Тебріз і надходить у духовну школу медресе . Тут він вивчає арабська і перська мови і класичну літературу Сходу . Через рік через хворобу очей Джавід змушений кинути навчання ; він повертається в Нахічевань , де наполегливо займається самоосвітою . Уроці Джавід їде в Туреччину і поступає на літературне відділення Стамбульського університету . У Стамбулі він знайомиться з видатними турецькими письменниками і поетами . Уроці Джавід повертається на батьківщину і тривалий годину викладає азербайджанський мову та історію літератури в азербайджанських школах Тифлісу , Гянджі , Нахічевані . Уроці Джавід переїжджає у Баку . Уроці Джавід лікувався в Німеччині , жив у Берліні . Враження від перебування в Західній Європі відбилися в його великій поемі « Азер » , над якою поет працював у1937 рр . Арешт і загибель Співає Гусейн Джавід вже в перше десятиліття своєї творчості здобув загальне визнання як видатний представник азербайджанського прогресивного романтизму XX століття . Російські вчені Ф . Д . Ашнин , В . М . Алпатов , Д . М . Насилов считают , що він і є найавторитетнішим із заарештованих у тієї годину азербайджанських письменників . Зауважимо , що газетих років писали про нього як про « самому відомому та уславленого поета Кавказу » , « самому могутньому поета в Азербайджані » . В якості підстави для його арешту стала підтримка контрреволюційних зв'язків з « цілою нижчою мусаватистов , з якими веде мусаватские бесіди … Групує навколо себе к . р . національно . налаштованих молодих поетів , яких обробляє в мусаватском дусі » . Співає винним себе не визнавав ; на першому та іншому засіданні « трійки » рішення у його справі винести не змогли і він продовжував утримуватися в тюрмі . Навесніроку , при новому керівництві НКВС Азербайджану , було складено висновок , згідно з яким Гусейн Джавід звинувачувався викритим за ст . іКК Азербайджанської РСР . Особлива нарада в Москві , куди відправили справу , не стало його розглядати , а потім і зовсім — воно було повернене в Баку . При повторній перевірці справи в Баку до раніше підтвердженим звинуваченнями додалася ще ст . ( шпигунство ) . Згідно з обвинувальним висновком « встановлено , що Гусейн Джавід довгий час проживав у Туреччини , а потім до Німеччини і , за даними НКВС , Гусейн Джавід призначався для шпигунської роботи » . червняроку поета засудили дороків таборів , але у вироку обвинувачення в шпигунстві відсутня . Гусейн Джавід помер уроці , згідно реабілітаційному справі — Заплаге ( близько Іркутську ) . Перепоховання тіла 12 жовтняроку , в зв'язку з підготовкоюрічним ювілеєм поета , Партком Нахічеванської Республіки ухвалив рішення про перепоховання тіла Джавіда в Нахічевані . жовтня голова парткому Гамід Джафаров , полковник Тельман Алієв і депутат республіки Закір Алієв вилетіли в Іркутськ іжовтня прибутку на кладовищі села Шевченка . Делегація знайшла місце поховання труни № 59 і була проведена ексгумація . жовтня делегація разом з останками Джавіда вилетіла з Іркутська . За планом з Іркутська необхідно було вилетіти до Москви , звідти — в Єреван , а звідти — в Нахічевань . Альо за розпорядженням Гейдара Алієва , літак вилетів в Баку ( оскільки в Сибір Джавід був відправлений також з Баку ) . жовтня літак приземлився в Баку . Було навіть запропоновано поховати поета на Алеї почесного поховання . Після прощальної церемонії у палаці Ширваншахів , листопада , вночі тіло Джавіда привезли в будинок , в якому він живе . Нарешті , листопада Джавіда привезли в Нахічевань і перепоховали поруч з рідною домівкою під тутовым деревом . Після того , як над могилою поета був споруджений мавзолей , вересняроку в ньому були перепоховані тіла дружини поета Мюшкюназ ( Баку ) і сіна Эртогрула , авересняроку в мавзолеї була похована дочка поета Туран Джавід . Творчість Перший вірш Джавіда було надруковано в бакинському журналі « Фиюзат » вроці . Уроці був видано першу збірку його віршів — « Минулі дні » , видрукуваний у Тбілісі в азербайджанській друкарні . Уроці в Баку видається нова збірка — « Весняна роса » . Вже в ранній творчості Р . Джавіда дають про собі знаті соціальні мотиви , пов'язані із суспільним перебудовою і протиріччями , положенням бідних і знедолених людей . І хоча , як зізнається співає , його « бог — краса і любов » , але життя з її глибокими протиріччями і проблемами вторгається у світ його поетичних роздумів , спонукаючи думати про багато і багатьох , зокрема , про тих , хто в пошуках прожитку прирікає себе на тяжку , нелюдську працю на нафтових промислах . Для поета - гуманіста " чорне пекло " промислів , а також божевілля вибуху світової війни , її « жахливий шум » нестерпні . Катаклізми століття , його суперечності та новини підводять Р . Джавіда до необхідності подолати абстрактно - політичні висновки та подання , ставити і вирішувати найважливіші проблеми сучасності , звертатися до минулого свого народу та інших країн , щоб на історико - легендарного матеріалі розкрити природу контрастів і протиріч століття , обіцяв бути епохою прогресу і розвитку цивілізації , альо , на жаль , виявився повним соціальних та інших криз , потрясінь і нещасть , підготованих для трудящої людини . Р . Джавід розкрив владу темних сил і контрасти епохи в своїх драматургічних творах « Шейда » « Шейх Санан » « Диявол » 1918 ) , « Князь » « Сіявуш » « Хайям » та інших , представивши в них цілу галерею добрих , протестуючих неодинарних героїв , бунтують проти несправедливості , жорстокості , свавілля . Саме ці п'ятдесят п'єс стали важливим досягненням романтизму , його провідним жанром , зберіг на десятіліття чарівність і ідейно - естетичний світ цього напрямку , що вінік в азербайджанській літературі . При читанні в єс і трагедій Р . Джавіда , як би відкривається новий і , в тій же година , такий звичний нам по книгах Пушкіна , Лєрмонтова , Байрона , Гюго та інших класиків романтичний світ . У п'ятому єсах Р . Джавіда також є неспокійний , наділений сильними пристрастями і занепокоєнням герой - одинак , який знаходиться у трагічному розладі з суспільством і цілим світом , представлене гостро драматичні конфлікти . Один за іншим у його творчості виникають образи , навіяні легендами стародавнього Сходу і романтичними традиціями , засвоєними поетом не тільки по книгах , але і в результаті безпосереднього спостереження дійсності , яка їх породила , під час його перебування в Туреччині , Ірані , Німеччини , Грузії , в рідному Азербайджані . Це Шейх Санан , Сіявуш , Хайям , Диявол ( Ібліс ) . Або образи , породжені самим годиною — Шейда , Князь , інші персонажі , які взаємодіють з ними в однойменних п'ятому єсах . Назва « Ібліс » , тобто « Демон » , повинно було викликати асоціацію з такими відомими образами світової літератури , як Сатана Мільтона , Мефістофель Гете , Люцифер Байрона , лермонтовський Демон … В тому , що тема Ібліса вписується в цю портретну галерею світової « демоніани » , немає нічого незвичайного . Адже Р . Джавиду , як романтику , близькі і зрозумілі відчуття і настрої такого роду , і серед них мотиви розчарування , світової скорботи , космічного неблагополуччя , які були виражені в європейській романтичній поезії , що виникла з самого початку XIX століття . І навіть ті , що сплеск романтизму в Азербайджані припав на кінець XIX століття , не знизив того уваги , з яким Джавід звернувся до цих мотивів . Навпаки , саме загострилися історичні катаклізми його годині ( перша світова війна , напередодні революції і т . ін . ) дозволили йому на власні очі побачити в цих подіях справді трагічні втілення сатанізму , які в свій час визрівали в « експериментальних колбах » романтизму , народжуючи лише героїв мефистофелівского типу . Вибрані твори Джавіда на азербайджанською мовою були видані в Баку вроці , збірка в єс — в Сім'я і родичі Сін — Эртогрул Джавід . Серед родичів Гусейн Джавіда такі відомі особистості , як просвітитель і публіцист Алірза Расізаде , і прем'єр - міністр Азербайджану Артур Расізаде . Пам'ять Указом президента Азербайджанської Республіки Ільхама Алієва Міністерству культури і туризму разом з Міністерством освіти , Національною академією наук , Верховним меджлісу Нахічеванської Автономної Республіки і Спілкою письменників було наказано підготувати і реалізувати план заходів , присвяченихрічному ювілею Гусейна Джавіда . Дорічного ювілею художника , вму році був створений будинок - музей поета ( в деяких джерелах роком народження поета вказуєтьсярік ) . Він розміщується в будівлі Інституту рукописів , у будинку , в якому Гусейн Джавід жив зпороки . Ця будівля була побудована відомим азербайджанським нафтопромисловцем і меценатом — Гаджі Зейналабдином Тагієвим і спочатку призначався для мусульманської жіночої школи . Загальна площа музеюм2 , всього в музеї знаходятьсяекспонатів . У фоє музею знаходиться зображення планети , що носити ім'я поета . У музеї є окрема кімната , яка називається « Трагедія Джавіда » . Тут всі предмети збережені в первозданному вигляді : письмовий стіл , листи родичам і близьким , написані поетом на засланні , і інші предмети . Фотогалерея Примітки Посилання Азербайджанська література . Гусейн Джавід / / Велика радянська енциклопедія : [ ут . ] / гол . ред . А . М . Прохоров . — е изд . — М : Радянська енциклопедія , 1978 . Будинок - музей поета . Література Ашнин Ф . Д . , Алпатов В . М . , Насилов Д . М . Репресована тюркологія . — М . : « Східна література » РАН , — С . 157 . Джафар М . Гусейн Джавід . — Баку : Елм , Азербайджанські поети Письменники - фантасти Азербайджану Азербайджанські драматурги Радянські поети Радянські драматурги Азербайджаномовні поети