Лонтонг
Лонто́нг () — національна страва країн Південно-Східної Азії, зокрема, Індонезії, Малайзії, Сінгапуру, Брунею. Являє собою щільний брикет з рису чи, рідше, з інших злаків, зварений в обгортці з бананового листя. Може подаватися у вигляді гарніру або служити інгредієнтом різних більш складних страв, які в цьому випадку нерідко також називають «лонтонг».

Походження і поширення 
Лонтонг є одним з декількох традиційних способів приготування рису — основної зернової культури Південно-Східної Азії — на значній частині Малайського архіпелагу і Малайського півострова. Особливого поширення він отримав в Індонезії, де належить до числа найбільш популярних національних страв. Назва «лонтонг» є спільною для Малайзії, Сінгапуру, Брунею та більшості районів Індонезії, хоча в останній є і кілька місцевих найменувань цієї страви. Так, серед сунданців, що складають основне населення Західної Яви, він відомий як «лепет» (). Відмінною рисою сунданського лепету є його відносно невелика довжина .

Лонтонг винайшли через необхідність заготовляти варений рис про запас — щільна обгортка з бананового листя забезпечує досить тривале збереження продукту. Крім того, компактна і практична форма згортка полегшує його транспортування — за рахунок цього лонтонг історично служив одним з основних харчів селян, які працюють в полі на відстані від будинку, лісорубів, рибалок і подорожніх .

Приготування і різновиди 

З кулінарної точки зору лонтонг являє собою досить просту страву. Рис, переважно клейких сортів, варять майже до готовності, потім ділять на порції об'ємом близько 100—200 мл. З них формують довгасті «ковбаски» завтовшки 3-5 см і завдовжки, як правило, від 15 до 30 см, які щільно обгортають свіжим банановим листям. Традиційно для закріплення обгортки використовували пальмові волокна, проте в даний час широко застосовують натуральні або синтетичні нитки, а також зубочистки і скріпки  . Крім того, у другій половині XX століття поряд з традиційним способом стали застосовувати приготування лонтонга в особливих дірчастих контейнерах циліндричної форми — металевих або пластикових, куди поміщають загорнуті банановим листом рисові «ковбаски». Контейнери дозволяють забезпечити більш рівну форму і стандартний розмір готових лонтонгів .

Згортки — в контейнерах або без них — поміщають в каструлю з водою і варять на повільному вогні від 2,5 до 4 годин. Воду додають в міру необхідності. Після варіння лонтонги витягують з каструлі і остуджують. У готовому вигляді вони можуть зберігатися досить довго. Оболонку з листя знімають з продукту безпосередньо перед вживанням у їжу. Рисова «ковбаска» виходить вельми щільною і тугою. Її зовнішній шар зазвичай набуває світло-зеленого або жовтуватого відтінку за рахунок тривалого контакту з банановим листям в киплячій воді  .

В окремих регіонах лонтонги готують не тільки з рису, а й з інших злаків, зокрема, з кукурудзи — такий лонтонг має популярність на Центральній Яві. В цьому випадку зерна кукурудзи попередньо замочують на кілька годин. Іноді при варінні кукурудзяних лонтонгів у воду додають цукор, за рахунок чого готовий продукт набуває солодкуватого присмаку .

Лонтонг слід відрізняти від східної за технологією приготування страви — кетупату, яка також широко розповсюджена в Індонезії, Малайзії, Сінгапурі та Брунеї. Кетупат, на відміну від лонтонга, являє собою не довгастий, а прямокутний брикет рису, який обгортають перед варінням не цільними банановим листям, а плетивом із вузьких смужок пальмового листя. Крім того, у випадку з кетупатом у плетиво набивають рис, не зварений до напівготовності, а лише попередньо замочений  . Ще більшою мірою лонтонг відрізняється від лемангу — страви, популярної на Малаккському півострові, Суматрі та Калімантані, в якій рис також загортають в бананове листя, але готують на відкритому вогні в порожніх стовбурах бамбуку, всередину яких наливають кокосове молоко .

Подача та вживання 

Лонтонг є типовою повсякденною стравою. У цьому ще одна його відмінність від кетупата, який відіграє особливу роль в урочистих частуваннях, зокрема, приурочених до мусульманського свята Ураза-байрам, іменованого в регіоні « Ідуль-Фітр», «Айдилфітрі» (, ).

Лонтонг нерідко їдять сам по собі, вмочуючи його в соєвий, арахісовий або перцевий соус. Однак частіше він подається до багатьох традиційних страв і виконує при цьому фактично ту ж роль, яку в європейській кухні грають гарнір, хліб або кнедлики: їм заїдають основну страву або ж вимакують соуси і підливи. Особливою популярністю лонтонги користуються в поєднанні зі сате — мініатюрними шашличками, виготовленими з різних видів м'яса і субпродуктів  .

Не менш поширене використання лонтонга як складової частини різних більш складних страв. У цьому випадку його ріжуть кільцями і змішують з іншими інгредієнтами  . Характерно, що досить часто страва, приготована з використанням різаного лонтонга, також називається «лонтонг». При цьому, як правило, в назві вказують основні додаткові інгредієнти — наприклад, «овочевий лонтонг» або «лонтонг з курятиною і цибулею». Широко практикують змішування нарізаного лотнога з опором — густим супом на основі кокосового молока: подібна страва називається «лонтонг-опор». Деякі види лонтонга, що вважаються спеціалітетами певних місцевостей або народностей, придбали загальнонаціональну популярність під відповідними назвами, наприклад, лонтонг по-банджарські (з вареним м'якушем плодів хлібного дерева), лонтонг по-Бандунгськи (з пряним соусом типу каррі). Іноді за місцевим варіантом страви закріплюється назва, яка не є похідною від назви регіону, однак міцно асоційована з ним. Наприклад, як специалітет Сурабаї в Індонезії широко відомий лонтонг-балап (, буквально — «лонтонг наввипередки») з додаванням смаженого тофу і сходів різних їстівних рослин  . Своєрідний лонтонг набув поширення серед перанаканів — особливої ​​етнічної групи індонезійських китайців, в значній мірі асимільованих з корінним населенням — «лонтонг чап-го-ме» (). До складу цієї страви, яка традиційно подається до столу в свято ліхтарів, входять курятина й овочі, тушковані в кокосовому молоці, а також сторічне яйце .

Також популярне використання різаного лонтонга в такій страві, як гадо-гадо — подобі овочевого салату, а також в різних супах і кашах. В останній скибочки лонтонга перетворюються на подобу галушок .

Примітки 

Індонезійська кухня
Малайзійська кухня
Сінгапурська кухня
Філіппінська кухня
Страви з рису
Лонто́нг ( ) — національна страва країн Південно - Східної Азії , зокрема , Індонезії , Малайзії , Сінгапуру , Брунею . Являє собою щільний брикет з рису чи , рідше , з інших злаків , зварений в обгортці з бананового листя . Може подаватися у вигляді гарніру або служити інгредієнтом різних більш складних страв , які в цьому випадку нерідко також називають « лонтонг » . Походження і поширення Лонтонг є одним з декількох традиційних способів приготування рису — основної зернової культури Південно - Східної Азії — на значній частині Малайського архіпелагу і Малайського півострова . Особливого поширення він отримав в Індонезії , де належить до числа найбільш популярних національних страв . Назва « лонтонг » є спільною для Малайзії , Сінгапуру , Брунею та більшості районів Індонезії , хоча в останній є і кілька місцевих найменувань цієї страви . Так , серед сунданців , що складають основне населення Західної Яви , він відомий як « лепет » ( ) . Відмінною рисою сунданського лепету є його відносно невелика довжина \ . Лонтонг винайшли через необхідність заготовляти варений рис про запас — щільна обгортка з бананового листя забезпечує досить тривале збереження продукту . Крім того , компактна і практична форма згортка полегшує його транспортування — за рахунок цього лонтонг історично служив одним з основних харчів селян , які працюють в полі на відстані від будинку , лісорубів , рибалок і подорожніх \ . Приготування і різновиди З кулінарної точки зору лонтонг являє собою досить просту страву . Рис , переважно клейких сортів , варять майже до готовності , потім ділять на порції об'ємом близько200 мл . З них формують довгасті « ковбаски » завтовшкисм і завдовжки , як правило , віддосм , які щільно обгортають свіжим банановим листям . Традиційно для закріплення обгортки використовували пальмові волокна , проте в даний час широко застосовують натуральні або синтетичні нитки , а також зубочистки і скріпки \ . Крім того , у другій половині XX століття поряд з традиційним способом стали застосовувати приготування лонтонга в особливих дірчастих контейнерах циліндричної форми — металевих або пластикових , куди поміщають загорнуті банановим листом рисові « ковбаски » . Контейнери дозволяють забезпечити більш рівну форму і стандартний розмір готових лонтонгів \ . Згортки — в контейнерах або без них — поміщають в каструлю з водою і варять на повільному вогні від5 догодин . Воду додають в міру необхідності . Після варіння лонтонги витягують з каструлі і остуджують . У готовому вигляді вони можуть зберігатися досить довго . Оболонку з листя знімають з продукту безпосередньо перед вживанням у їжу . Рисова « ковбаска » виходить вельми щільною і тугою . Її зовнішній шар зазвичай набуває світло - зеленого або жовтуватого відтінку за рахунок тривалого контакту з банановим листям в киплячій воді \ . В окремих регіонах лонтонги готують не тільки з рису , а й з інших злаків , зокрема , з кукурудзи — такий лонтонг має популярність на Центральній Яві . В цьому випадку зерна кукурудзи попередньо замочують на кілька годин . Іноді при варінні кукурудзяних лонтонгів у воду додають цукор , за рахунок чого готовий продукт набуває солодкуватого присмаку \ . Лонтонг слід відрізняти від східної за технологією приготування страви — кетупату , яка також широко розповсюджена в Індонезії , Малайзії , Сінгапурі та Брунеї . Кетупат , на відміну від лонтонга , являє собою не довгастий , а прямокутний брикет рису , який обгортають перед варінням не цільними банановим листям , а плетивом із вузьких смужок пальмового листя . Крім того , у випадку з кетупатом у плетиво набивають рис , не зварений до напівготовності , а лише попередньо замочений \ . Ще більшою мірою лонтонг відрізняється від лемангу — страви , популярної на Малаккському півострові , Суматрі та Калімантані , в якій рис також загортають в бананове листя , але готують на відкритому вогні в порожніх стовбурах бамбуку , всередину яких наливають кокосове молоко \ . Подача та вживання Лонтонг є типовою повсякденною стравою . У цьому ще одна його відмінність від кетупата , який відіграє особливу роль в урочистих частуваннях , зокрема , приурочених до мусульманського свята Ураза - байрам , іменованого в регіоні « Ідуль-Фітр » , « Айдилфітрі » ( , ) . Лонтонг нерідко їдять сам по собі , вмочуючи його в соєвий , арахісовий або перцевий соус . Однак частіше він подається до багатьох традиційних страв і виконує при цьому фактично ту ж роль , яку в європейській кухні грають гарнір , хліб або кнедлики : їм заїдають основну страву або ж вимакують соуси і підливи . Особливою популярністю лонтонги користуються в поєднанні зі сате — мініатюрними шашличками , виготовленими з різних видів м'яса і субпродуктів \ . Не менш поширене використання лонтонга як складової частини різних більш складних страв . У цьому випадку його ріжуть кільцями і змішують з іншими інгредієнтами \ . Характерно , що досить часто страва , приготована з використанням різаного лонтонга , також називається « лонтонг » . При цьому , як правило , в назві вказують основні додаткові інгредієнти — наприклад , « овочевий лонтонг » або « лонтонг з курятиною і цибулею » . Широко практикують змішування нарізаного лотнога з опором — густим супом на основі кокосового молока : подібна страва називається « лонтонг - опор » . Деякі види лонтонга , що вважаються спеціалітетами певних місцевостей або народностей , придбали загальнонаціональну популярність під відповідними назвами , наприклад , лонтонг по - банджарські ( з вареним м'якушем плодів хлібного дерева ) , лонтонг по - Бандунгськи ( з пряним соусом типу каррі ) . Іноді за місцевим варіантом страви закріплюється назва , яка не є похідною від назви регіону , однак міцно асоційована з ним . Наприклад , як специалітет Сурабаї в Індонезії широко відомий лонтонг - балап ( , буквально — « лонтонг наввипередки » ) з додаванням смаженого тофу і сходів різних їстівних рослин \ . Своєрідний лонтонг набув поширення серед перанаканів — особливої ​​етнічної групи індонезійських китайців , в значній мірі асимільованих з корінним населенням — « лонтонг чап-го - ме » ( ) . До складу цієї страви , яка традиційно подається до столу в свято ліхтарів , входять курятина й овочі , тушковані в кокосовому молоці , а також сторічне яйце \ . Також популярне використання різаного лонтонга в такій страві , як гадо - гадо — подобі овочевого салату , а також в різних супах і кашах . В останній скибочки лонтонга перетворюються на подобу галушок \ . Примітки Індонезійська кухня Малайзійська кухня Сінгапурська кухня Філіппінська кухня Страви з рису