Стратійчук Ілля Ілліч
Ілля Ілліч Стратійчук (1915-1995) — командир батальйону 836-го стрілецького полку 240-ї стрілецької дивізії 38-ї армії Воронезького фронту, майор. Герой Радянського Союзу.

Біографія 
Народився 15 травня 1915 року в селі Ольгопіль нині Гайсинського району Вінницької області в родині селянина. Українець. Закінчив 5 класів. Працював бригадиром у колгоспі.

В Червону Армію призваний у 1937 році Ольгопольським райвійськкоматом Вінницької області. У 1942 році закінчив курси молодших лейтенантів. Учасник Другої світової війни з лютого 1942 року. Член ВКП(б)/КПРС з 1943 року.

З лютого 1942 по січень 1943 року воював на Брянському фронті. З 15 по 22 лютого брав участь у боях під хутором Червоний, з 26 по 30 квітня — під містом Мценськ, з 15 вересня по 5 жовтня — в районі хутора Мокрий і села Гнездилово.

Будучи командиром роти у боях під селом Ольховатка 15-17 вересня 1942 року лейтенант Стратійчук вміло і своєчасно підготував великий удар противнику, в результаті якого він поніс великі втрати — до 100 осіб. В боях за гай південніше Гнездилово 17 вересня особисто прийняв на себе командування і повів батальйон у вирішальний кривавий бій. Найбільша контратака суперника, яка загрожувала всім підрозділам бути розбитими на голову, була відбита. У цьому бою супротивник втратив убитими не менше 200 осіб. За ці бої лейтенант І.І. Стратійчук нагороджений орденом Червоного Прапора.

З січня 1943 року воював на Воронезькому фронті. 25 січня 1943 року командир 3-го стрілецького батальйону капітан Стратійчук уміло організував прорив ворожої оборони. Знищено понад 250 німецьких солдатів і офіцерів. Звернувши німців у втечу, зумів захопити багато зброї, а також одну гармату.

При наступі на місто Тім Курської області 6-7 лютого 1943 року батальйон Стратійчука діяв сміливо і рішуче. Зламавши опір противника, першим увірвався на північно-західну околицю міста, знищивши при цьому понад 450 німецьких солдатів і офіцерів, і здобув трофеї: 8 автомашин, 5 гармат, 2 тягача і один склад з продовольством. Батальйон повністю очистив місто Тім від ворога.

При виконанні особливого завдання по знищенню угруповання ворожих солдатів і офіцерів в селі Погоже Тімського району Курської області 10 лютого 1943 року виявив безстрашність і вміння командування батальйоном. Вмілим маневром село Погоже було оточено батальйоном. При цьому знищено понад 350 німецьких солдатів і офіцерів, захоплено в полон 120 німців, а також 2 гармати, які були звернені в бік ворога. Під час переслідування відступаючого противника капітан Стратійчук однією ротою виявився відрізаним від свого батальйону. Вмілим маневром і правильним рішенням вирвався з оточення, знищивши понад 75 німців. 11 лютого Стратійчук був поранений.

За ці бої був представлений до ордена Леніна, однак у вищій інстанції подання було переглянуто, і капітан І.І. Стратейчук нагороджений орденом Олександра Невського.

Особливо відзначився в боях при форсуванні Дніпра і утриманні плацдарму на його правому березі. Командир батальйону 836-го стрілецького полку майор І.І. Стратійчук зі своїм батальйоном під сильним артилерійським і мінометним вогнем противника 27 вересня 1943 року форсував річку Дніпро з малими втратами особового складу, відкинув противника й міцно закріпився на правому березі. Розвиваючи наступ, особливо відважно й сміливо діяв при захопленні села Лютіж Вишгородського району Київської області. В 23.00 6 жовтня 1943 року батальйон майора Стратійчука, наступаючи зі сходу в напрямку церкви, знявши безшумно бойову охорону супротивника, без підтримки артилерії увірвався в центр села, оточив і знищив німецький гарнізон до 200 осіб. Цим самим сприяв взяттю села іншими підрозділами. Вийшовши на південну околицю села Лютіж, підрозділ закріпився, відбиваючи запеклі контратаки німців. За два дні боїв відобразило 8 контратак противника, міцно утримуючи займаний рубіж.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 29 жовтня 1943 року за зразкове виконання бойових завдань командування на фронті боротьби з німецько-фашистськими загарбниками і проявлені при цьому мужність і героїзм, майору Стратійчуку Іллі Іллічу присвоєно звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі «Золота Зірка».

З 1946 року майор І.І. Стратейчук — в запасі. Працював у місті Казань директором заготзбутбази. Потім жив у місті Ромни Сумської області. Помер 15 січня 1995 року. Похований на Центральному кладовищі в Ромнах.

Нагороджений орденами Леніна, Червоного Прапора, Олександра Невського, 2 орденами Вітчизняної війни 1-го ступеня, медалями. У місті Ромни на Алеї Героїв встановлено пам'ятний стенд І.І. Стратійчука.

Література 

 Герои Советского Союза: Краткий биографический словарь / Пред. ред. коллегии И. Н. Шкадов. — М.: Воениздат, 1988. — Т. 2 /Любов — Ящук/. — 863 с. — 100 000 экз. — ISBN 5-203-00536-2.
 Овеянные славой имена. Одесса: Маяк, 1989.

Герої Радянського Союзу
Кавалери ордена Олександра Невського
Кавалери ордена Червоного Прапора
Кавалери ордена Леніна
Кавалери ордена Вітчизняної війни I ступеня
Майори (СРСР)
Поховані в Ромнах
Народились 15 травня
Народились 1915
Уродженці Ольгополя (Чечельницький район)
Померли 15 січня
Померли 1995
Померли в Ромнах
Члени КПРС
Ілля Ілліч Стратійчук — командир батальйонуго стрілецького полкуї стрілецької дивізіїї армії Воронезького фронту , майор . Герой Радянського Союзу . Біографія Народивсятравняроку в селі Ольгопіль нині Гайсинського району Вінницької області в родині селянина . Українець . Закінчивкласів . Працював бригадиром у колгоспі . В Червону Армію призваний уроці Ольгопольським райвійськкоматом Вінницької області . Уроці закінчив курси молодших лейтенантів . Учасник Другої світової війни з лютогороку . Член ВКП ( б ) /КПРС зроку . З лютогопо січеньроку воював на Брянському фронті . Зполютого брав участь у боях під хутором Червоний , зпоквітня — під містом Мценськ , звересня пожовтня — в районі хутора Мокрий і села Гнездилово . Будучи командиром роти у боях під селом Ольховаткавересняроку лейтенант Стратійчук вміло і своєчасно підготував великий удар противнику , в результаті якого він поніс великі втрати — доосіб . В боях за гай південніше Гнездилововересня особисто прийняв на себе командування і повів батальйон у вирішальний кривавий бій . Найбільша контратака суперника , яка загрожувала всім підрозділам бути розбитими на голову , була відбита . У цьому бою супротивник втратив убитими не меншеосіб . За ці бої лейтенант І . І . Стратійчук нагороджений орденом Червоного Прапора . З січняроку воював на Воронезькому фронті . січняроку командирго стрілецького батальйону капітан Стратійчук уміло організував прорив ворожої оборони . Знищено понаднімецьких солдатів і офіцерів . Звернувши німців у втечу , зумів захопити багато зброї , а також одну гармату . При наступі на місто Тім Курської областілютогороку батальйон Стратійчука діяв сміливо і рішуче . Зламавши опір противника , першим увірвався на північно - західну околицю міста , знищивши при цьому понаднімецьких солдатів і офіцерів , і здобув трофеї : автомашин , гармат , тягача і один склад з продовольством . Батальйон повністю очистив місто Тім від ворога . При виконанні особливого завдання по знищенню угруповання ворожих солдатів і офіцерів в селі Погоже Тімського району Курської областілютогороку виявив безстрашність і вміння командування батальйоном . Вмілим маневром село Погоже було оточено батальйоном . При цьому знищено понаднімецьких солдатів і офіцерів , захоплено в полоннімців , а такожгармати , які були звернені в бік ворога . Під час переслідування відступаючого противника капітан Стратійчук однією ротою виявився відрізаним від свого батальйону . Вмілим маневром і правильним рішенням вирвався з оточення , знищивши понаднімців . лютого Стратійчук був поранений . За ці бої був представлений до ордена Леніна , однак у вищій інстанції подання було переглянуто , і капітан І . І . Стратейчук нагороджений орденом Олександра Невського . Особливо відзначився в боях при форсуванні Дніпра і утриманні плацдарму на його правому березі . Командир батальйонуго стрілецького полку майор І . І . Стратійчук зі своїм батальйоном під сильним артилерійським і мінометним вогнем противникавересняроку форсував річку Дніпро з малими втратами особового складу , відкинув противника й міцно закріпився на правому березі . Розвиваючи наступ , особливо відважно й сміливо діяв при захопленні села Лютіж Вишгородського району Київської області . В00жовтняроку батальйон майора Стратійчука , наступаючи зі сходу в напрямку церкви , знявши безшумно бойову охорону супротивника , без підтримки артилерії увірвався в центр села , оточив і знищив німецький гарнізон доосіб . Цим самим сприяв взяттю села іншими підрозділами . Вийшовши на південну околицю села Лютіж , підрозділ закріпився , відбиваючи запеклі контратаки німців . За два дні боїв відобразилоконтратак противника , міцно утримуючи займаний рубіж . Указом Президії Верховної Ради СРСР віджовтняроку за зразкове виконання бойових завдань командування на фронті боротьби з німецько - фашистськими загарбниками і проявлені при цьому мужність і героїзм , майору Стратійчуку Іллі Іллічу присвоєно звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі « Золота Зірка » . Зроку майор І . І . Стратейчук — в запасі . Працював у місті Казань директором заготзбутбази . Потім жив у місті Ромни Сумської області . Померсічняроку . Похований на Центральному кладовищі в Ромнах . Нагороджений орденами Леніна , Червоного Прапора , Олександра Невського , орденами Вітчизняної війниго ступеня , медалями . У місті Ромни на Алеї Героїв встановлено пам'ятний стенд І . І . Стратійчука . Література Герои Советского Союза : Краткий биографический словарь / Пред . ред . коллегии И . Н . Шкадов . — М . : Воениздат , — Т . 2 / Любов — Ящук / . — с . — 000 экз . — ISBN00536- 2 . Овеянные славой имена . Одесса : Маяк , Герої Радянського Союзу Кавалери ордена Олександра Невського Кавалери ордена Червоного Прапора Кавалери ордена Леніна Кавалери ордена Вітчизняної війни I ступеня Майори ( СРСР ) Поховані в Ромнах Народилисьтравня Народились Уродженці Ольгополя ( Чечельницький район ) Померлисічня Померли Померли в Ромнах Члени КПРС