Кир'яков Сергій В'ячеславович
Сергій В'ячеславович Кир'яков (,  1 січня 1970, Орел) — російський футболіст, що грав на позиції нападника. По завершенні ігрової кар'єри — тренер. Майстер спорту СРСР (1988), майстер спорту СРСР міжнародного класу (1990).

Виступав, зокрема, за клуби «Динамо» (Москва) та «Карлсруе СК», а також національні збірні СРСР, СНД та Росії.

Клубна кар'єра 
Народився 1 січня 1970 року в місті Орел. Вихованець орловської футбольної школи «Спартак» і у 1982 році був визнаний найкращим гравцем на турнірі «Шкіряний м'яч») і Московської ЕШВСМ (експериментальна школа вищої спортивної майстерності). Перший тренер — Володимир Амелехін.

З 1986 по 1992 рік виступав за московське «Динамо». Разом з клубом став бронзовим призером чемпіонату СРСР 1990 року і чемпіонату Росії 1992 року.

У 1992 році їм зацікавився французький «Ланс», але в підсумку гравець перейшов у німецький «Карлсруе», де грав протягом шести років. У першому ж своєму матчі за німецьку команду Кир'яков відзначився хет-триком у ворота майбутнього чемпіона — «Вердера», а за підсумками сезону з 11 м'ячами став найкращим бомбардиром команди. Клуб зайняв 6-е місце (вище він більше вже не піднімався) в чемпіонаті і вперше в своїй історії потрапив в єврокубки. А сам Сергій потрапив в список номінантів на «Золотий м'яч», зайнявши в підсумковому голосуванні 21-е місце.

Сезон 1993/94 був ще кращим для Сергія — він відзначився 9 голами в чемпіонаті (ще по 2 голи було в Кубку Німеччини і Кубку УЄФА). 27 листопада 1993 року Кир'яков провів один з найкращих матчів у кар'єрі — у домашній грі проти «Боруссії» (Дортмунд) він забив 3 м'ячі протягом 20 хвилин 1-го тайму і допоміг своїй команді здобути нічию в цьому поєдинку (3:3).

У Кубку УЄФА 1993/94 клуб виступив теж якісно — спершу здолавши ПСВ (2:1 за сумою двох матчів), потім — «Валенсію» (1:3 і 7:0), «Бордо» (3:1 за сумою двох матчів) і «Боавішту» (2:1 за сумою двох матчів). У фінал клуб потрапити не зміг, поступившись у півфіналі австрійському «Казино СВ» за різницею забитих голів в гостях (1:1).

У наступних трьох сезонах Кир'яков не відрізнявся результативністю. У 1995 році «Карлсруе» став фіналістом Кубка Німеччини. У сезоні 1997/98 Сергій практично не грав, а «Карлсруе» вилетів з Бундесліги. Кир'яков не захотів грати в другому дивізіоні і перейшов в «Гамбург», де так само в першому сезоні зміг відзначитися хет-триком. Однак по закінченні сезону Кир'яков перебрався в клуб Другої Бундесліги — «Теніс Боруссію» з Берліна, щоб грати під проводом Вінфріда Шефера, з яким він довго працював у «Карлсруе». Однак після закінчення сезону 1999/00 клуб позбавили ліцензії, а гравці стали вільними агентами.

З 2001 по 2003 роки Кир'яков виступав у Китаї за клуби «Юньнань Хунта» та «Шаньдун Лунен», після чого завершив грати на професійному рівні.

Виступи за збірні 
До збірної СРСР Сергій почав запрошуватися для участі в юнацьких та молодіжних турнірах, де досяг успіху: збірна СРСР в 1988 році виграла спершу чемпіонат Європи серед юнацьких команд (до 19), а в 1990 році з командою до 21 року — чемпіонат Європи серед молодіжних команд. За виграш у 1990 році всі гравці команди отримали звання майстрів спорту міжнародного класу. Був учасником чемпіонату світу з футболу серед молодіжних команд в 1989 році — відзначився 2 голами в чвертьфіналі проти збірної Нігерії (4:4, 3:5 по пенальті).

У складі національної збірної СРСР зіграв лише один матч у 1989 році — товариську гру проти збірної Польщі, в якій відзначився голом через дві хвилини після виходу на заміну.

У 1992 році в складі збірної СНД брав участь у чемпіонаті Європи 1992 року у Швеції, замість вже неіснуючої збірної СРСР, яка пройшла відбір на цей турнір. У матчі з Нідерландами в результаті одного із зіткнень з Рональдом Куманом отримав травму.

Після цього став виступати за новостворену збірну Росії. Був одним з авторів «Листа чотирнадцяти», через що не зміг поїхати на чемпіонат світу 1994 року. Проте потім повернувся в збірну країни і брав участь у чемпіонаті Європи 1996 в Англії, де був відрахований з команди через конфлікт з головним тренером Олегом Романцевим.

У збірну зміг повернутися тільки в 1998 році, але брав участь тільки в товариських іграх. Всього протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 6 років, провів у формі головної команди країни 37 матчів, забивши 14 голів.

У 2005 році був гравцем збірної Росії з пляжного футболу.

Кар'єра тренера 
Після закінчення кар'єри футболіста працював у структурі клубу «Карл Цейсс», де займався питаннями трансферної політики клубу. Пробував себе в статусі телекоментатора.

У 2006 році став наставником даугавпілського «Діттона». У 2008 році був тренером футбольного клубу «Орел». У 2009 році увійшов в штаб молодіжної збірної Росії, а в грудні 2012 року став головним тренером юнацької збірної (юнаки 1997 року народження).

6 жовтня 2016 року очолив клуб російської Прем'єр-ліги «Арсенал» (Тула). Протягом недовгого перебування на посаді головного тренера мав конфлікт з уболівальниками клубу, які не раз піддавали тренера критиці. Відзначався різкими заявами на адресу фанатів, і навіть незважаючи на те, що зумів зберегти команду в Прем'єр-лізі, після закінчення сезону не зміг втриматися на посаді, оскільки керівництво не продовжило з Кир'яковим контракт.

Титули і досягнення 
 Чемпіон Європи серед юнацьких команд (до 19): 1988
 Чемпіон Європи (U-21): 1990
 Бронзовий призер чемпіонату СРСР: 1990
 Бронзовий призер чемпіонату Росії: 1992
 Перший у пострадянський час російський футболіст, який увійшов до числа найкращих футболістів Європи за версією France Football і у списку претендентів на Золотий м'яч 1993 року розділив 21-е місце з італійцями Діно Баджо і Джузеппе Сіньйорі, англійцем Девідом Платом і французом Франком Созе).
 Володар Кубка Інтертото: 1996

Статистика

Клубна

Тренерська 
Станом на 31 Травня 2017 року

Особисте життя 
Молодший брат  також був професіональним футболістом і грав за «Динамо» (Москва).

Сергій був двічі одружений, від першого шлюбу має дочку. У другому шлюбі є син і дочка.

Примітки

Посилання 
 Профіль на сайті rusteam.permian.ru  
 
 
 
 

Російські футболісти
Радянські футболісти
Російські футбольні тренери
Гравці молодіжної збірної СРСР з футболу
Гравці збірної СРСР з футболу
Гравці збірної СНД з футболу
Гравці збірної Росії з футболу
Гравці чемпіонату Європи з футболу 1996
Гравці чемпіонату Європи з футболу 1992
Футболісти «Динамо» (Москва)
Футболісти «Карлсруе»
Футболісти «Гамбурга»
Футболісти «Теніс Боруссії»
Футболісти «Юньнань Хунта»
Футболісти «Шаньдун Тайшань»
Тренери ФК «Даугава» (Даугавпілс)
Тренери ФК «Орел»
Тренери молодіжної збірної Росії з футболу
Тренери юнацької збірної Росії з футболу
Тренери ФК «Арсенал» Тула
Російські футбольні легіонери
Футбольні легіонери в Німеччині
Футбольні легіонери в Китаї
Уродженці Орла
Спортсмени Орела
Сергій В'ячеславович Кир'яков ( , січня Орел ) — російський футболіст , що грав на позиції нападника . По завершенні ігрової кар'єри — тренер . Майстер спорту СРСР майстер спорту СРСР міжнародного класу Виступав , зокрема , за клуби « Динамо » ( Москва ) та « Карлсруе СК » , а також національні збірні СРСР , СНД та Росії . Клубна кар'єра Народивсясічняроку в місті Орел . Вихованець орловської футбольної школи « Спартак » і уроці був визнаний найкращим гравцем на турнірі « Шкіряний м'яч » ) і Московської ЕШВСМ ( експериментальна школа вищої спортивної майстерності ) . Перший тренер — Володимир Амелехін . Зпорік виступав за московське « Динамо » . Разом з клубом став бронзовим призером чемпіонату СРСРроку і чемпіонату Росіїроку . Уроці їм зацікавився французький « Ланс » , але в підсумку гравець перейшов у німецький « Карлсруе » , де грав протягом шести років . У першому ж своєму матчі за німецьку команду Кир'яков відзначився хет - триком у ворота майбутнього чемпіона — « Вердера » , а за підсумками сезону зм'ячами став найкращим бомбардиром команди . Клуб зайняве місце ( вище він більше вже не піднімався ) в чемпіонаті і вперше в своїй історії потрапив в єврокубки . А сам Сергій потрапив в список номінантів на « Золотий м'яч » , зайнявши в підсумковому голосуванніе місце . Сезон94 був ще кращим для Сергія — він відзначивсяголами в чемпіонаті ( ще поголи було в Кубку Німеччини і Кубку УЄФА ). листопадароку Кир'яков провів один з найкращих матчів у кар'єрі — у домашній грі проти « Боруссії » ( Дортмунд ) він забивм'ячі протягомхвилинго тайму і допоміг своїй команді здобути нічию в цьому поєдинку3 ) . У Кубку УЄФА94 клуб виступив теж якісно — спершу здолавши ПСВ1 за сумою двох матчів ) , потім — « Валенсію » 3 і0 ) , « Бордо » 1 за сумою двох матчів ) і « Боавішту » 1 за сумою двох матчів ) . У фінал клуб потрапити не зміг , поступившись у півфіналі австрійському « Казино СВ » за різницею забитих голів в гостях1 ) . У наступних трьох сезонах Кир'яков не відрізнявся результативністю . Уроці « Карлсруе » став фіналістом Кубка Німеччини . У сезоні98 Сергій практично не грав , а « Карлсруе » вилетів з Бундесліги . Кир'яков не захотів грати в другому дивізіоні і перейшов в « Гамбург » , де так само в першому сезоні зміг відзначитися хет - триком . Однак по закінченні сезону Кир'яков перебрався в клуб Другої Бундесліги — « Теніс Боруссію » з Берліна , щоб грати під проводом Вінфріда Шефера , з яким він довго працював у « Карлсруе » . Однак після закінчення сезону00 клуб позбавили ліцензії , а гравці стали вільними агентами . Зпороки Кир'яков виступав у Китаї за клуби « Юньнань Хунта » та « Шаньдун Лунен » , після чого завершив грати на професійному рівні . Виступи за збірні До збірної СРСР Сергій почав запрошуватися для участі в юнацьких та молодіжних турнірах , де досяг успіху : збірна СРСР вроці виграла спершу чемпіонат Європи серед юнацьких команд ( до а вроці з командою дороку — чемпіонат Європи серед молодіжних команд . За виграш уроці всі гравці команди отримали звання майстрів спорту міжнародного класу . Був учасником чемпіонату світу з футболу серед молодіжних команд вроці — відзначивсяголами в чвертьфіналі проти збірної Нігерії4 , 5 по пенальті ) . У складі національної збірної СРСР зіграв лише один матч уроці — товариську гру проти збірної Польщі , в якій відзначився голом через дві хвилини після виходу на заміну . Уроці в складі збірної СНД брав участь у чемпіонаті Європироку у Швеції , замість вже неіснуючої збірної СРСР , яка пройшла відбір на цей турнір . У матчі з Нідерландами в результаті одного із зіткнень з Рональдом Куманом отримав травму . Після цього став виступати за новостворену збірну Росії . Був одним з авторів « Листа чотирнадцяти » , через що не зміг поїхати на чемпіонат світуроку . Проте потім повернувся в збірну країни і брав участь у чемпіонаті Європив Англії , де був відрахований з команди через конфлікт з головним тренером Олегом Романцевим . У збірну зміг повернутися тільки вроці , але брав участь тільки в товариських іграх . Всього протягом кар'єри у національній команді , яка тривалароків , провів у формі головної команди країниматчів , забившиголів . Уроці був гравцем збірної Росії з пляжного футболу . Кар'єра тренера Після закінчення кар'єри футболіста працював у структурі клубу « Карл Цейсс » , де займався питаннями трансферної політики клубу . Пробував себе в статусі телекоментатора . Уроці став наставником даугавпілського « Діттона » . Уроці був тренером футбольного клубу « Орел » . Уроці увійшов в штаб молодіжної збірної Росії , а в грудніроку став головним тренером юнацької збірної ( юнакироку народження ) . 6 жовтняроку очолив клуб російської Прем'єр - ліги « Арсенал » ( Тула ) . Протягом недовгого перебування на посаді головного тренера мав конфлікт з уболівальниками клубу , які не раз піддавали тренера критиці . Відзначався різкими заявами на адресу фанатів , і навіть незважаючи на те , що зумів зберегти команду в Прем'єр - лізі , після закінчення сезону не зміг втриматися на посаді , оскільки керівництво не продовжило з Кир'яковим контракт . Титули і досягнення Чемпіон Європи серед юнацьких команд ( до Чемпіон Європи ( U - 21 ) : Бронзовий призер чемпіонату СРСР : Бронзовий призер чемпіонату Росії : Перший у пострадянський час російський футболіст , який увійшов до числа найкращих футболістів Європи за версією France Football і у списку претендентів на Золотий м'ячроку розділиве місце з італійцями Діно Баджо і Джузеппе Сіньйорі , англійцем Девідом Платом і французом Франком Созе ) . Володар Кубка Інтертото : Статистика Клубна Тренерська Станом наТравняроку Особисте життя Молодший брат також був професіональним футболістом і грав за « Динамо » ( Москва ) . Сергій був двічі одружений , від першого шлюбу має дочку . У другому шлюбі є син і дочка . Примітки Посилання Профіль на сайті rusteam.permian.ru Російські футболісти Радянські футболісти Російські футбольні тренери Гравці молодіжної збірної СРСР з футболу Гравці збірної СРСР з футболу Гравці збірної СНД з футболу Гравці збірної Росії з футболу Гравці чемпіонату Європи з футболу Гравці чемпіонату Європи з футболу Футболісти « Динамо » ( Москва ) Футболісти « Карлсруе » Футболісти « Гамбурга » Футболісти « Теніс Боруссії » Футболісти « Юньнань Хунта » Футболісти « Шаньдун Тайшань » Тренери ФК « Даугава » ( Даугавпілс ) Тренери ФК « Орел » Тренери молодіжної збірної Росії з футболу Тренери юнацької збірної Росії з футболу Тренери ФК « Арсенал » Тула Російські футбольні легіонери Футбольні легіонери в Німеччині Футбольні легіонери в Китаї Уродженці Орла Спортсмени Орела