Дзанні
Дзанні () — велика група персонажів-слуг (масок) італійської комедії дель арте, серед яких найважливіші: Брігелла (перший дзанні венеційського квартету масок), Арлекін (другий дзанні венеційського квартету масок), Ков'єлло (перший дзанні неаполітанського квартету масок) і Пульчинелла (другий дзанні неаполітанського квартету масок). Сюди ж відносяться і дівчата, служниці Коломбіна, Фантеска, Смеральдіна та ін.

Слово «дзанні» походить від імені «Джанні» () у венеційській вимові. Дзан Ганасса — так звали одного з перших акторів, які прославили цю маску.

Дзанні на підмостках майданного театру — одні з найстаріших масок, які продовжують традиції придворних і карнавальних блазнів. Вони з'являються в італійських фарсах XV ст., а ще раніше — на сторінках новел Відродження. Це слуги, колишні селяни, які покинули через бідність і безробіття рідні місця (Бергамо для північних масок, Кава і Ачерра для південних) в пошуках кращого життя в процвітаючих портових містах (Венеція на півночі Італії і Неаполь на півдні). Городяни глузливо дивилися на зайшлих людей, охоче над ними сміялися. Вони часто зображують їх остаточно дурними (Арлекін), або розумними, але з незвичними для городянина, провінційними вчинками (Брігелла), з характерною для «селюків» говіркою (Арлекін і Брігелла, наприклад, говорять досить односкладним бергамським діалектом ломбардської мови). З часом, звичайно, ця сатира пом'якшилася, тим більше, що саме дзанні ведуть активну інтригу сценарію, допомагаючи закоханим у їх протистоянні старим Панталоне і Доктору.

Джерела 
 А. К. Дживелегов, «Итальянская народная комедия», Москва, 1954, стр. 112—118.

Посилання 
 Мадригал на п'ять голосів «Дзанні і Маньіфіко» Йоханнеса Еккарда (1553—1611) і midi-файл
 Мадригал на п'ять голосів «- Тук-тук… — Хто там? — Дзанні!» Ораціо Веккі (1550—1605) і midi-файл

Фольклорні персонажі
Сторінки з неперевіреними перекладами
Вигадані слуги
Дзанні ( ) — велика група персонажів - слуг ( масок ) італійської комедії дель арте , серед яких найважливіші : Брігелла ( перший дзанні венеційського квартету масок ) , Арлекін ( другий дзанні венеційського квартету масок ) , Ков'єлло ( перший дзанні неаполітанського квартету масок ) і Пульчинелла ( другий дзанні неаполітанського квартету масок ) . Сюди ж відносяться і дівчата , служниці Коломбіна , Фантеска , Смеральдіна та ін . Слово « дзанні » походить від імені « Джанні » ( ) у венеційській вимові . Дзан Ганасса — так звали одного з перших акторів , які прославили цю маску . Дзанні на підмостках майданного театру — одні з найстаріших масок , які продовжують традиції придворних і карнавальних блазнів . Вони з'являються в італійських фарсах XV ст . , а ще раніше — на сторінках новел Відродження . Це слуги , колишні селяни , які покинули через бідність і безробіття рідні місця ( Бергамо для північних масок , Кава і Ачерра для південних ) в пошуках кращого життя в процвітаючих портових містах ( Венеція на півночі Італії і Неаполь на півдні ) . Городяни глузливо дивилися на зайшлих людей , охоче над ними сміялися . Вони часто зображують їх остаточно дурними ( Арлекін ) , або розумними , але з незвичними для городянина , провінційними вчинками ( Брігелла ) , з характерною для « селюків » говіркою ( Арлекін і Брігелла , наприклад , говорять досить односкладним бергамським діалектом ломбардської мови ) . З часом , звичайно , ця сатира пом'якшилася , тим більше , що саме дзанні ведуть активну інтригу сценарію , допомагаючи закоханим у їх протистоянні старим Панталоне і Доктору . Джерела А . К . Дживелегов , « Итальянская народная комедия » , Москва , стр . 118 . Посилання Мадригал на п'ять голосів « Дзанні і Маньіфіко » Йоханнеса Еккарда1611 ) і midi - файл Мадригал на п'ять голосів « - Тук - тук … — Хто там ? — Дзанні ! » Ораціо Веккі1605 ) і midi - файл Фольклорні персонажі Сторінки з неперевіреними перекладами Вигадані слуги