Стефано Боргоново
Стефано Боргоново (; 17 березня 1964, Джуссано — 27 червня 2013, Джуссано) — італійський футболіст, що грав на позиції нападника. По завершенні ігрової кар'єри — тренер.

Виступав, зокрема, за «Мілан», з яким став володарем Кубка європейських чемпіонів, Міжконтинентального кубка та Суперкубка УЄФА, а також «Фіорентину», де створив забивну зв'язку з Роберто Баджо. Крім цього провів три гри за національну збірну Італії, а з молодіжною збірною став віце-чемпіоном Європи 1986 року.

Клубна кар'єра

Ранні роки 
Народився 17 березня 1964 року в місті Джуссано поблизу Мілана. Вихованець футбольної школи клубу «Комо». Професійну кар'єру розпочав у цій же команді, 14 березня 1982 дебютувавши в матчі Серії А проти «Асколі», програному з рахунком 1:2. Для Стефано цей матч так і залишився єдиним у тому сезоні, а «Комо» за підсумками сезону посів останнє місце і вилетів у Серію B.

Завдання повернення у вищий дивізіон «Комо» виконав на другий сезон. Перший завершився п'ятим місцем і програною матчем плей-оф «Катанії». А ось наступного чемпіонат закінчився другим місцем і прямою путівкою в еліту. За ці два роки Боргоново зіграв всього 41 зустріч в усіх турнірах за клуб, але забив лише три голи. Абсолютно логічно, що команда, яка вийшла в Серію A, не стала тримати у себе поки не дуже забивного, але все ще досить молодого форварда, відправивши його в оренду клубу другого дивізіону «Самбенедеттезе». Боргоново затримався там всього на один рік, забивши в 33 матчах 13 голів і допоміг команді зайняти високе 11 місце. «Комо» в свою чергу вдалося закріпитися в Серії A, завершивши той сезон теж на одинадцятій позиції.

Повернувшись на новий сезон у рідну команду, Боргоново відразу став найкращим бомбардиром «Комо» в чемпіонаті, забивши 10 м'ячів — п'ятий показник у тому розіграші: попереду були такі відомі футболісти як Роберто Пруццо, Карл-Гайнц Румменігге, Мішель Платіні й Дієго Марадона. У Стефано вийшла вдала серія приблизно в середині чемпіонату, коли він забивав поспіль з 11 по 14 тури включно, зокрема відзначившись дублем у ворота «Лечче». Пари цьому якщо Боргоново забивав гол, то його команда як мінімум не програвала, завжди набираючи хоча б одне очко.

«Мілан» і оренди 
У 1986 році його «купив» за 4 млрд лір «Міланом», але відразу віддав в оренду на два сезони назад у «Комо». Рідна команда Стефано залишалася середняком, де можна постійно розраховувати на ігрову практику, але результативність молодого форварда значно впала: за 33 матчі в Серії А він забив лише 3 голи. Тому 1988 року «Мілан» вирішив не повертати форварда, а віддав його в ще одну оренду, на цей раз у «Фіорентину». Стефано у Флоренції швидко зігрався з зовсім молодим Роберто Баджо, склавши з ним убивчий дует «Б-2», який у наступному сезоні забив 29 голів, 14 з яких на рахунку Боргоново. Тоді у «Фіорентині» виступав і бразилець Дунга, який значно допомагав парі форвардів.

Після такого виступу «Мілан» вирішив повернути Стефано до себе. Сам Боргоново пізніше розповідав, що з радістю продовжив би виступи у «Фіорентині», проте належав «Мілану», і в той момент нічого зробити не міг. Як і очікувалося, у наступному чемпіонаті в зіркового «Мілана» гру вели інші футболісти: Марко ван Бастен (найкращий бомбардир турніру з 19 голами), Данієле Массаро, Франк Райкард, Роберто Донадоні, Рууд Гулліт, Карло Анчелотті, Франко Барезі, Паоло Мальдіні, Алессандро Костакурта та інші. Команда з такими виконавцями посіла друге місце в чемпіонаті, відставши від «Наполі» всього на два очки (тоді за перемогу давали якраз два пункти), а Боргоново, зігравши в 13-ти поєдинках, відзначився голами в першому і останньому турах. Обидві ці ігри стали для «Мілана» переможними. Внесок Стефано у віце-чемпіонство був не надто великим, а ось у тодішньому Кубку європейських чемпіонів Боргоново виступив значно корисніше. У першому раунді італійська команда зустрічала з «Гельсінкі». Мілан вирішив все ще в домашній грі, забивши фінському супернику чотири голи. У матч-відповіді єдиний м'яч був на рахунку саме Боргоново. У другому раунді «россо-нері» пройшли мадридський «Реал». Зробили вони ці завдяки першій грі, де двома м'ячами відзначилися ван Бастен і Райкард. У другому матчі «Реал» зумів відповісти лише голом Еміліо Бутрагеньйо. Чвертьфінал вийшов досить складним — обидва матчі проти бельгійського «Мехелена» завершилися з рахунком 0:0, і все перейшло в додатковий час, де м'ячі ван Бастена і Сімоне забезпечили команді півфінал з «Баварією». Саме в цьому протистоянні Боргоново забив один з найбільш пам'ятних м'ячів у кар'єрі. У першій півфінальній грі «Мілан» здобув перемогу. Єдиний м'яч на рахунку Марко ван Бастена. Другий поєдинок проходив у Мюнхені, і гол за «Баварію» забив Томас Штрунц. Матч перейшов у додатковий час, під час якого Боргоново, опинившись один на один з воротарем, рівно на сотій хвилині, перекинув голкіпера, запустивши м'яч у сітку. Через шість хвилин Алан Макінеллі рахунок зрівняв, але «Баварії» цього не вистачило і саме гол Стефано вивів його команду у фінал найпрестижнішого європейського турніру. Фінал, який став другим поспіль для «Мілана», знову виявився переможним, але Боргоново в ньому на полі не з'явився. Відразу після цього «Мілан» виграв і Міжконтинентальний кубок — з рахунком 3:0 обіграли парагвайську «Олімпію», але Боргоново на поле знову не виходив.

«Фіорентина» 
Тренер «Мілану» Арріго Саккі мав бажання аби Боргоново залишився в команді як мінімум ще на один сезон, але футболіст хотів повернутися до «Фіорентини» через невелику кількість ігрового часу, тому, провівши всього рік у складі «россо-нері», 1990 року він повернувся і знову одягнув футболку фіолетової команди, куди перейшов за 8 млн лір, ставши першим трансфером нового власника клубу Маріо Чеккі Горі. Однак такого якісного виступу, як уперше, не вийшло. У «Ювентус» пішов Роберто Баджо, а сам Боргоново вже не зумів повернутися на колишній рівень через травму коліна, отриману на початку міланської кар'єри. У результаті флорентійці осіли в середині таблиці, а Стефано за два сезони забив чотири м'ячі в чемпіонаті і три в Кубку Італії.

Закінчення кар'єри 
Наступні три сезони Боргоново переслідували постійні вильоти в Серію B: спершу він разом з Карлосом Дунгою не зміг врятувати «Пескару», зайнявши останнє місце; потім форвард перебрався в «Удінезе», з яким також вилетів. Зниження до другого дивізіону було і наступного року: цього разу разом із «Брешією».

Свій останній сезон 1995/96 років Боргоново провів знову в «Удінезе», яке встигло повернутися в еліту. Зігравши сім матчів, він так і не забив жодного голу, так само, як і за час виступів за «Брешію». Останні два голи в Серії A нападник забив ще в кінці сезону 1993/94: у 33 турі двічі вразив ворота «Кремонезе» (3:3).

Виступи за збірні 
З 1985 року його залучали до складу молодіжної збірної Італії. Став фіналістом молодіжного чемпіонату Європи 1986 року, однак у програному вирішальному матчі проти іспанців не зіграв через травму. Всього на молодіжному рівні зіграв у 5 офіційних матчах, забив 1 гол у ворота збірної Швеції.

22 лютого 1989 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Італії в товариській грі проти Данії (1:0). У березні того року Боргоново зіграв ще дві товариські гри за «скуадру адзурру», які стали останнім для гравця за збірну.

Кар'єра тренера, хвороба і смерть 
Розпочав тренерську кар'єру, повернувшись до футболу після невеликої перерви, 2000 року в юнацькій школі клубу «Комо», де грав до 2005 року, коли змушений був покинути роботу через хворобу.

5 вересня 2008 року виявили, що Боргоново страждає на бічний аміотрофічний склероз, відомий також як хвороба Лу Геріга, від якої за кілька років до цього помер інший гравець Серії А Джанлука Сіньйоріні.

З метою залучення коштів для вивчення цієї невиліковної хвороби Боргоново заснував власний фонд, для наповнення якого був організований благодійний матч між його колишніми клубами «Фіорентиною» і «Міланом». У грі, що відбулася 8 жовтня 2008 року на «Артеміо Франкі» у Флоренції перед 30 000 глядачів, були присутні кілька колишніх зірок двох клубів, а також сам Стефано, незважаючи на його тяжкий стан, разом з колишнім товаришем по команді Роберто Баджо. Пізніше на підтримку фонду провели ще кілька благодійних матчів.

В останні роки був повністю паралізований, міг говорити лише через синтезатор мови і помер 27 червня 2013 року на 50-му році життя.. У цей день збірна Італії проводила півфінальний матч на Кубку конфедерацій 2013 року, вийшовши на гру проти Іспанії з траурними пов'язками. Похований 1 липня у рідному місті Джуссано.

Статистика виступів

Статистика клубних виступів

Статистика виступів за збірну

Титули і досягнення 
  Володар Кубка чемпіонів УЄФА (1):
 «Мілан»: 1989–1990
 Володар Міжконтинентального кубка (1):
 «Мілан»: 1989
  Володар Суперкубка УЄФА (1):
 «Мілан»: 1989

Примітки

Посилання 
 Стефано Боргоново. Sempre per noi — football.ua
 Статистика на Tutto Calciatori 
 

Італійські футболісти
Італійські футбольні тренери
Гравці молодіжної збірної Італії з футболу
Гравці збірної Італії з футболу
Футболісти «Комо»
Футболісти «Самбенедеттезе»
Футболісти «Фіорентини»
Футболісти «Мілана»
Футболісти «Пескари»
Футболісти «Удінезе»
Футболісти «Брешії»
Тренери ФК «Комо»
Померли від бічного аміотрофічного склерозу
Померли в Джуссано
Стефано Боргоново ( ; березня Джуссано — червня Джуссано ) — італійський футболіст , що грав на позиції нападника . По завершенні ігрової кар'єри — тренер . Виступав , зокрема , за « Мілан » , з яким став володарем Кубка європейських чемпіонів , Міжконтинентального кубка та Суперкубка УЄФА , а також « Фіорентину » , де створив забивну зв'язку з Роберто Баджо . Крім цього провів три гри за національну збірну Італії , а з молодіжною збірною став віце - чемпіоном Європироку . Клубна кар'єра Ранні роки Народивсяберезняроку в місті Джуссано поблизу Мілана . Вихованець футбольної школи клубу « Комо » . Професійну кар'єру розпочав у цій же команді , березнядебютувавши в матчі Серії А проти « Асколі » , програному з рахунком2 . Для Стефано цей матч так і залишився єдиним у тому сезоні , а « Комо » за підсумками сезону посів останнє місце і вилетів у Серію B . Завдання повернення у вищий дивізіон « Комо » виконав на другий сезон . Перший завершився п'ятим місцем і програною матчем плей - оф « Катанії » . А ось наступного чемпіонат закінчився другим місцем і прямою путівкою в еліту . За ці два роки Боргоново зіграв всьогозустріч в усіх турнірах за клуб , але забив лише три голи . Абсолютно логічно , що команда , яка вийшла в Серію A , не стала тримати у себе поки не дуже забивного , але все ще досить молодого форварда , відправивши його в оренду клубу другого дивізіону « Самбенедеттезе » . Боргоново затримався там всього на один рік , забивши вматчахголів і допоміг команді зайняти високемісце . « Комо » в свою чергу вдалося закріпитися в Серії A , завершивши той сезон теж на одинадцятій позиції . Повернувшись на новий сезон у рідну команду , Боргоново відразу став найкращим бомбардиром « Комо » в чемпіонаті , забившим'ячів — п'ятий показник у тому розіграші : попереду були такі відомі футболісти як Роберто Пруццо , Карл - Гайнц Румменігге , Мішель Платіні й Дієго Марадона . У Стефано вийшла вдала серія приблизно в середині чемпіонату , коли він забивав поспіль зпотури включно , зокрема відзначившись дублем у ворота « Лечче » . Пари цьому якщо Боргоново забивав гол , то його команда як мінімум не програвала , завжди набираючи хоча б одне очко . « Мілан » і оренди Уроці його « купив » замлрд лір « Міланом » , але відразу віддав в оренду на два сезони назад у « Комо » . Рідна команда Стефано залишалася середняком , де можна постійно розраховувати на ігрову практику , але результативність молодого форварда значно впала : заматчі в Серії А він забив лишеголи . Томуроку « Мілан » вирішив не повертати форварда , а віддав його в ще одну оренду , на цей раз у « Фіорентину » . Стефано у Флоренції швидко зігрався з зовсім молодим Роберто Баджо , склавши з ним убивчий дует « Б - 2 » , який у наступному сезоні забивголів , з яких на рахунку Боргоново . Тоді у « Фіорентині » виступав і бразилець Дунга , який значно допомагав парі форвардів . Після такого виступу « Мілан » вирішив повернути Стефано до себе . Сам Боргоново пізніше розповідав , що з радістю продовжив би виступи у « Фіорентині » , проте належав « Мілану » , і в той момент нічого зробити не міг . Як і очікувалося , у наступному чемпіонаті в зіркового « Мілана » гру вели інші футболісти : Марко ван Бастен ( найкращий бомбардир турніру зголами ) , Данієле Массаро , Франк Райкард , Роберто Донадоні , Рууд Гулліт , Карло Анчелотті , Франко Барезі , Паоло Мальдіні , Алессандро Костакурта та інші . Команда з такими виконавцями посіла друге місце в чемпіонаті , відставши від « Наполі » всього на два очки ( тоді за перемогу давали якраз два пункти ) , а Боргоново , зігравши вти поєдинках , відзначився голами в першому і останньому турах . Обидві ці ігри стали для « Мілана » переможними . Внесок Стефано у віце - чемпіонство був не надто великим , а ось у тодішньому Кубку європейських чемпіонів Боргоново виступив значно корисніше . У першому раунді італійська команда зустрічала з « Гельсінкі » . Мілан вирішив все ще в домашній грі , забивши фінському супернику чотири голи . У матч - відповіді єдиний м'яч був на рахунку саме Боргоново . У другому раунді « россо - нері » пройшли мадридський « Реал » . Зробили вони ці завдяки першій грі , де двома м'ячами відзначилися ван Бастен і Райкард . У другому матчі « Реал » зумів відповісти лише голом Еміліо Бутрагеньйо . Чвертьфінал вийшов досить складним — обидва матчі проти бельгійського « Мехелена » завершилися з рахунком0 , і все перейшло в додатковий час , де м'ячі ван Бастена і Сімоне забезпечили команді півфінал з « Баварією » . Саме в цьому протистоянні Боргоново забив один з найбільш пам'ятних м'ячів у кар'єрі . У першій півфінальній грі « Мілан » здобув перемогу . Єдиний м'яч на рахунку Марко ван Бастена . Другий поєдинок проходив у Мюнхені , і гол за « Баварію » забив Томас Штрунц . Матч перейшов у додатковий час , під час якого Боргоново , опинившись один на один з воротарем , рівно на сотій хвилині , перекинув голкіпера , запустивши м'яч у сітку . Через шість хвилин Алан Макінеллі рахунок зрівняв , але « Баварії » цього не вистачило і саме гол Стефано вивів його команду у фінал найпрестижнішого європейського турніру . Фінал , який став другим поспіль для « Мілана » , знову виявився переможним , але Боргоново в ньому на полі не з'явився . Відразу після цього « Мілан » виграв і Міжконтинентальний кубок — з рахунком0 обіграли парагвайську « Олімпію » , але Боргоново на поле знову не виходив . « Фіорентина » Тренер « Мілану » Арріго Саккі мав бажання аби Боргоново залишився в команді як мінімум ще на один сезон , але футболіст хотів повернутися до « Фіорентини » через невелику кількість ігрового часу , тому , провівши всього рік у складі « россо - нері » , року він повернувся і знову одягнув футболку фіолетової команди , куди перейшов замлн лір , ставши першим трансфером нового власника клубу Маріо Чеккі Горі . Однак такого якісного виступу , як уперше , не вийшло . У « Ювентус » пішов Роберто Баджо , а сам Боргоново вже не зумів повернутися на колишній рівень через травму коліна , отриману на початку міланської кар'єри . У результаті флорентійці осіли в середині таблиці , а Стефано за два сезони забив чотири м'ячі в чемпіонаті і три в Кубку Італії . Закінчення кар'єри Наступні три сезони Боргоново переслідували постійні вильоти в Серію B : спершу він разом з Карлосом Дунгою не зміг врятувати « Пескару » , зайнявши останнє місце ; потім форвард перебрався в « Удінезе » , з яким також вилетів . Зниження до другого дивізіону було і наступного року : цього разу разом із « Брешією » . Свій останній сезон96 років Боргоново провів знову в « Удінезе » , яке встигло повернутися в еліту . Зігравши сім матчів , він так і не забив жодного голу , так само , як і за час виступів за « Брешію » . Останні два голи в Серії A нападник забив ще в кінці сезону94 : утурі двічі вразив ворота « Кремонезе » 3 ) . Виступи за збірні Зроку його залучали до складу молодіжної збірної Італії . Став фіналістом молодіжного чемпіонату Європироку , однак у програному вирішальному матчі проти іспанців не зіграв через травму . Всього на молодіжному рівні зіграв уофіційних матчах , забивгол у ворота збірної Швеції . 22 лютогороку дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Італії в товариській грі проти Данії0 ) . У березні того року Боргоново зіграв ще дві товариські гри за « скуадру адзурру » , які стали останнім для гравця за збірну . Кар'єра тренера , хвороба і смерть Розпочав тренерську кар'єру , повернувшись до футболу після невеликої перерви , року в юнацькій школі клубу « Комо » , де грав дороку , коли змушений був покинути роботу через хворобу . 5 вересняроку виявили , що Боргоново страждає на бічний аміотрофічний склероз , відомий також як хвороба Лу Геріга , від якої за кілька років до цього помер інший гравець Серії А Джанлука Сіньйоріні . З метою залучення коштів для вивчення цієї невиліковної хвороби Боргоново заснував власний фонд , для наповнення якого був організований благодійний матч між його колишніми клубами « Фіорентиною » і « Міланом » . У грі , що відбуласяжовтняроку на « Артеміо Франкі » у Флоренції перед000 глядачів , були присутні кілька колишніх зірок двох клубів , а також сам Стефано , незважаючи на його тяжкий стан , разом з колишнім товаришем по команді Роберто Баджо . Пізніше на підтримку фонду провели ще кілька благодійних матчів . В останні роки був повністю паралізований , міг говорити лише через синтезатор мови і померчервняроку наму році життя .. У цей день збірна Італії проводила півфінальний матч на Кубку конфедераційроку , вийшовши на гру проти Іспанії з траурними пов'язками . Похованийлипня у рідному місті Джуссано . Статистика виступів Статистика клубних виступів Статистика виступів за збірну Титули і досягнення Володар Кубка чемпіонів УЄФА « Мілан » : 1990 Володар Міжконтинентального кубка « Мілан » : Володар Суперкубка УЄФА « Мілан » : Примітки Посилання Стефано Боргоново . Sempre per noi — football.ua Статистика на Tutto Calciatori Італійські футболісти Італійські футбольні тренери Гравці молодіжної збірної Італії з футболу Гравці збірної Італії з футболу Футболісти « Комо » Футболісти « Самбенедеттезе » Футболісти « Фіорентини » Футболісти « Мілана » Футболісти « Пескари » Футболісти « Удінезе » Футболісти « Брешії » Тренери ФК « Комо » Померли від бічного аміотрофічного склерозу Померли в Джуссано