Михаїл (Йованович)
Миха́йло Йованович (, в миру Милое Йованович, , 19 серпня 1826, Соко-Баня — 5 лютого 1898, Белград) — єпископ Белградської митрополії, митрополит Белградський і архієпископ Сербський.

Народився 19 серпня 1826 в Сокобані. Батьки — Мілован і Марія Йованович.

Закінчив початкову школу в рідному місці і гімназію в Неготині, де був вихованцем єпископа Тімокського Досифея Новаковича. Закінчив Белградську духовну семінарію, де був духовним сином митрополита Белградського Петра Йовановича.

У 1846 році виїхав до України і вступив до Київської духовної академії.

29 березня 1853 в Києво-Печерській лаврі пострижений в чернецтво з ім'ям Михайло.

12 квітня того ж року митрополитом київським Філаретом Амфітеатровим висвячений в сан ієродиякона, а 16 квітня — в сан ієромонаха.

У липні 1853 року закінчив Київську духовну академію зі ступенем магістра богослів'я і повернувся на батьківщину.

На початку жовтня в 1854 був обраний єпископом Шабацьким, а 11 жовтня зведений в сан архімандрита Студеницького монастиря.

14 жовтня того ж року в Белградській Соборній церкві хіротонізований на єпископа Шабацького, а вже 19 жовтня висвячений в Шабаці.

13 січня 1857 року став почесним членом Товариства сербської словесності.

Залишався в такій якості після перетворення його в Сербське наукове товариство (1864), а потім в Сербську королівську академію (1892).

Після вимушеного відходу митрополита Петра Йовановича зі свого поста з 1859 року був призначений його наступником, ставши митрополитом Белградським і архієпископом Сербії.

Митрополит Михайло підтримував ідею про формування самостійної Болгарської церковної області — Екзархії, в дусі своїх слов'янофільських поглядів, а також виходячи з прагнення послабити вплив Османської імперії, зупинити елінізацію слов'ян, брав болгарську молодь на навчання в сербські школи, друкував в Сербії книги для болгар і взагалі працював для духовного відродження останніх.

Під його управлінням православна церква в Сербії отримала автокефалію в 1879, а після сербсько-турецьких воєн 1876-1878 років включила до свого складу возз'єднане області, прийнявши під свій омофор Ніську єпархію.

За відгуком одного з тодішніх іноземних консулів у Сербії «Він вміло продовжив розпочату Петром організацію Сербської церкви і, можна сказати, заново створив нову сербську духовну літературу: починаючи з богословських підручників, повчань та інструкцій, що стосуються внутрішнього розпорядку в Сербській церкві і її установах, і закінчуючи цілими томами духовних проповідей, окремих монографій з богослів'я і захисту православ'я; він написав цілу духовну бібліотеку».

Після висловлення незгоди із Законом про церковні собори від 1 червня 1881 був примушений владою Сербії подати у відставку.

Посаду предстоятеля Белградської митрополії зайняв ставленик Прогресивної партії, митрополит Феодосій Мраович, зведений в сан в Австро-Угорщині в місті Сремски-Карловці Патріархом Германом Анджеличем.

Після повалення митрополит Михайло оселився в своєму приватному будинку в Белграді. Тим не менш, влада і тут не залишала його в спокої і в 1883 році йому довелося покинути Сербію.

Після перебування в Константинополі, Єрусалимі, Русому і Бухаресті митрополит Михайло в другій половині 1883 приїхав до Києва, де взяв участь у святкуванні п'ятдесятиріччя Київського університету.

Мандрування митрополита Михайла тривало аж до 23 лютого 1889, коли зрікся престолу король Мілан I Обренович.

І тоді, але без успіху, проти повернення митрополита Михайла заперечував австро-угорський посланець в Белграді Хенгелмілер.

Указом від 18 травня 1889 року йому було повернено митрополичу кафедру. Разом з ним повернувся єпископ Ієронім Йованович, вирішене церковне питання в Сербії.

Помер 5 лютого 1898 року в Белграді.

Література 
 Ђоко Слијепчевић. Михаило, архиепископ београдски и митрополит Србије. Мюнхен, 1980
 Сава, Епископ Шумадијски. СРПСКИ ЈЕРАРСИ од деветог до двадесетог века
 Миленко Пекић: Митрополит Михаило и Далмација, Зборник Матице српске за историју, број 53, 1996. године

Примітки

Посилання 
 Андреј Л. Шемјакин: Митрополит Михаило у емиграцији
 Владимир Стојанчевић: Митрополит Михаило и питање аутономије Српске цркве у Турској 1878. године

Випускники Київської духовної академії
Православні митрополити
Уродженці Сербії
Померли в Белграді
Народились 19 серпня
Народились 1826
Померли 5 лютого
Померли 1898
Архієреї Православної церкви Сербії
Миха́йло Йованович ( , в миру Милое Йованович , , серпня Соко - Баня — лютого Белград ) — єпископ Белградської митрополії , митрополит Белградський і архієпископ Сербський . Народивсясерпняв Сокобані . Батьки — Мілован і Марія Йованович . Закінчив початкову школу в рідному місці і гімназію в Неготині , де був вихованцем єпископа Тімокського Досифея Новаковича . Закінчив Белградську духовну семінарію , де був духовним сином митрополита Белградського Петра Йовановича . Уроці виїхав до України і вступив до Київської духовної академії . 29 березняв Києво - Печерській лаврі пострижений в чернецтво з ім'ям Михайло . 12 квітня того ж року митрополитом київським Філаретом Амфітеатровим висвячений в сан ієродиякона , аквітня — в сан ієромонаха . У липніроку закінчив Київську духовну академію зі ступенем магістра богослів'я і повернувся на батьківщину . На початку жовтня вбув обраний єпископом Шабацьким , ажовтня зведений в сан архімандрита Студеницького монастиря . 14 жовтня того ж року в Белградській Соборній церкві хіротонізований на єпископа Шабацького , а вжежовтня висвячений в Шабаці . 13 січняроку став почесним членом Товариства сербської словесності . Залишався в такій якості після перетворення його в Сербське наукове товариство а потім в Сербську королівську академію Після вимушеного відходу митрополита Петра Йовановича зі свого поста зроку був призначений його наступником , ставши митрополитом Белградським і архієпископом Сербії . Митрополит Михайло підтримував ідею про формування самостійної Болгарської церковної області — Екзархії , в дусі своїх слов'янофільських поглядів , а також виходячи з прагнення послабити вплив Османської імперії , зупинити елінізацію слов'ян , брав болгарську молодь на навчання в сербські школи , друкував в Сербії книги для болгар і взагалі працював для духовного відродження останніх . Під його управлінням православна церква в Сербії отримала автокефалію в а після сербсько - турецьких воєнроків включила до свого складу возз'єднане області , прийнявши під свій омофор Ніську єпархію . За відгуком одного з тодішніх іноземних консулів у Сербії « Він вміло продовжив розпочату Петром організацію Сербської церкви і , можна сказати , заново створив нову сербську духовну літературу : починаючи з богословських підручників , повчань та інструкцій , що стосуються внутрішнього розпорядку в Сербській церкві і її установах , і закінчуючи цілими томами духовних проповідей , окремих монографій з богослів'я і захисту православ'я ; він написав цілу духовну бібліотеку » . Після висловлення незгоди із Законом про церковні собори відчервнябув примушений владою Сербії подати у відставку . Посаду предстоятеля Белградської митрополії зайняв ставленик Прогресивної партії , митрополит Феодосій Мраович , зведений в сан в Австро - Угорщині в місті Сремски - Карловці Патріархом Германом Анджеличем . Після повалення митрополит Михайло оселився в своєму приватному будинку в Белграді . Тим не менш , влада і тут не залишала його в спокої і вроці йому довелося покинути Сербію . Після перебування в Константинополі , Єрусалимі , Русому і Бухаресті митрополит Михайло в другій половиніприїхав до Києва , де взяв участь у святкуванні п'ятдесятиріччя Київського університету . Мандрування митрополита Михайла тривало аж долютого коли зрікся престолу король Мілан I Обренович . І тоді , але без успіху , проти повернення митрополита Михайла заперечував австро - угорський посланець в Белграді Хенгелмілер . Указом відтравняроку йому було повернено митрополичу кафедру . Разом з ним повернувся єпископ Ієронім Йованович , вирішене церковне питання в Сербії . Померлютогороку в Белграді . Література Ђоко Слијепчевић . Михаило , архиепископ београдски и митрополит Србије . Мюнхен , Сава , Епископ Шумадијски . СРПСКИ ЈЕРАРСИ од деветог до двадесетог века Миленко Пекић : Митрополит Михаило и Далмација , Зборник Матице српске за историју , број године Примітки Посилання Андреј Л . Шемјакин : Митрополит Михаило у емиграцији Владимир Стојанчевић : Митрополит Михаило и питање аутономије Српске цркве у Турској године Випускники Київської духовної академії Православні митрополити Уродженці Сербії Померли в Белграді Народилисьсерпня Народились Померлилютого Померли Архієреї Православної церкви Сербії