Волощук Ярослав Іванович
Яросла́в Іва́нович Волощу́к (19 квітня 1926, Липів Ріг — 31 жовтня 2005, Київ) — український самбіст, заслужений тренер УРСР та СРСР.

Життєпис 
Народився 1926 року в селі Липів Ріг (сучасний Ніжинський район, Чернігівська область). З початком війни родина евакуювалася у Воронезьку область; Ярослав працював конюхом. Згодом родина перебралася в Самарську область, працював ковалем.

Учасник Другої світової війни з 1943 року, розвідник, ходив через лінію фронту за «язиками». Під Клайпедою полонив офіцера-штабіста; зазнав поранення ніг, демобілізували. Загалом зазнав 13 поранень, кінець війни зустрів у госпіталі в Лієпаї, демобілізований з РА в 1946 році. Працював у Ніжині водієм. У Києві його помітив учитель Іван Кириченко й зарахував по класу штанги. Займався греко-римською боротьбою. В 1948 році на чемпіонаті УРСР посів третє місце.

Чемпіон СРСР — 1954 та 1955 роки, срібний призер (1958). Семиразовий чемпіон УРСР (1951—1954, 1957 і ще) із самбо. Від 1949 року виступав за спортивне товариство «Динамо» (Київ) у ваговій категорії до 80 кг. Тренери — В. Штекель, Василь Рибалко, Арам Ялтирян.

Заслужений тренер УРСР — 1966 року по самбо, 1971-го — по дзюдо; та СРСР — 1968 року по самбо та 1975-го по дзюдо.

1958 року закінчив Національний університет фізичного виховання і спорту України|Київський інститут фізичної культури.

Від 1958 року працював старшим тренером спортивного товариства «Динамо» (Київ). В 1972—1977 роках — тренер збір. команди СРСР. Серед вихованців — Валерій Двойников, Сергій Мельниченко, Сергій Новиков, Володимир Саунін, Олександр Шуклін.

Помер 31 жовтня 2005 року в Києві, похований разом з дружиною на Байковому кладовищі (ділянка № 49а).

Джерела 
 ЕСУ 
 Тренер милістю божою 
 Засновник українського дзюдо

Уродженці Ніжинського району
Учасники Другої світової війни з СРСР
Українські дзюдоїсти
Українські самбісти
Українські тренери з боротьби
Померли в Києві
Яросла́в Іва́нович Волощу́кквітня Липів Ріг — жовтня Київ ) — український самбіст , заслужений тренер УРСР та СРСР . Життєпис Народивсяроку в селі Липів Ріг ( сучасний Ніжинський район , Чернігівська область ) . З початком війни родина евакуювалася у Воронезьку область ; Ярослав працював конюхом . Згодом родина перебралася в Самарську область , працював ковалем . Учасник Другої світової війни зроку , розвідник , ходив через лінію фронту за « язиками » . Під Клайпедою полонив офіцера - штабіста ; зазнав поранення ніг , демобілізували . Загалом зазнавпоранень , кінець війни зустрів у госпіталі в Лієпаї , демобілізований з РА вроці . Працював у Ніжині водієм . У Києві його помітив учитель Іван Кириченко й зарахував по класу штанги . Займався греко - римською боротьбою . Вроці на чемпіонаті УРСР посів третє місце . Чемпіон СРСР — тароки , срібний призер Семиразовий чемпіон УРСР1954 , і ще ) із самбо . Відроку виступав за спортивне товариство « Динамо » ( Київ ) у ваговій категорії докг . Тренери — В . Штекель , Василь Рибалко , Арам Ялтирян . Заслужений тренер УРСР — року по самбо , го — по дзюдо ; та СРСР — року по самбо таго по дзюдо . 1958 року закінчив Національний університет фізичного виховання і спорту України | Київський інститут фізичної культури . Відроку працював старшим тренером спортивного товариства « Динамо » ( Київ ) . В1977 роках — тренер збір . команди СРСР . Серед вихованців — Валерій Двойников , Сергій Мельниченко , Сергій Новиков , Володимир Саунін , Олександр Шуклін . Помержовтняроку в Києві , похований разом з дружиною на Байковому кладовищі ( ділянка № ) . Джерела ЕСУ Тренер милістю божою Засновник українського дзюдо Уродженці Ніжинського району Учасники Другої світової війни з СРСР Українські дзюдоїсти Українські самбісти Українські тренери з боротьби Померли в Києві