Пархоменко Віктор Олександрович
Віктор Олександрович Пархоменко (, село Верхнє, тепер у складі міста Лисичанська Луганської області — , місто Москва) — радянський військово-морський діяч, віце-адмірал, командувач ескадри Чорноморського флоту (1948—1951), командувач Чорноморського флоту ВМФ СРСР (липень — грудень 1955).

Біографія 
У Військово-морському флоті СРСР з 1923 року. Член РКП(б) з 1924 року.

Закінчив артилерійську школу молодших спеціалістів в Севастополі (жовтень 1923 — вересень 1924), Паралельні класи при Військово-морському училищі імені Фрунзе (вересень 1928 — жовтень 1931), артилерійський сектор СККС ВМС РСЧА (листопад 1933 — березень 1934), командирський факультет Військово-морської академії імені Ворошилова достроково (січень 1940 — червень 1941).

Служив червонофлотцtv (серпень — жовтень 1923), артилерійським старшиною (вересень 1924 — листопад 1925), партійним організатором по комсомолу (серпень — грудень 1926 роки) і політруком 3-ї групи берегової оборони (серпень — грудень 1926), потім роти навчального загону (до листопада 1927 роки) і пізніше (до вересня 1928 роки) 50-го окремого авіазагону ВПС Морських сил Чорного моря.

З жовтня 1931 по серпень 1932 року служив артилеристом на есмінці «Карл Маркс», потім до січня 1933 року — помічник командира цього ж корабля, а далі переведений на Балтійський флот, де служив командиром БЧ-2 есмінця «Володарський» (січень — жовтень 1933 року). У 1934—1936 роках — помічник командира монітора «Вихор».

З червня 1936 по березень 1937 року — помічник командира навчального загону, в 1937—1938 роках — начальник штабу загону. З травня 1938 по січень 1940 — командир монітора «Червоний Схід» Амурської Червонопрапорної флотилії.

Учасник німецько-радянської війни. У червні — липні 1941 року командував дивізіоном канонерських човнів, потім до листопада 1941 року виконував обов'язки старшого помічника командира крейсера «Червона Україна» Чорноморського флоту. Був контужений. З листопада 1941 по листопад 1943 року — командир есмінця «Беспощадный». Був повторно контужений. Командував 1-м дивізіоном ескадрених міноносців Чорноморського флоту (листопад 1943 — грудень 1944), потім до листопада 1945 року — крейсером «Молотов». До лютого 1946 року — начальник штабу Загону надводних кораблів, одночасно до травня 1946 року проводив у Німеччині приймання трофейних кораблів для Чорноморського флоту.

З лютого 1946 до листопада 1948 року — начальник штабу Ескадри Чорноморського флоту, потім до вересня 1951 року — командувач Ескадри. З вересня 1951 до липня 1955 року — начальник штабу Чорноморського флоту, з 12 липня по 8 грудня 1955 року — командувач Чорноморського флоту ВМФ СРСР. 8 грудня 1955 роки після підриву і загибелі лінійного корабля «Новоросійськ» знятий з посади і понижений у званні до контр-адмірала.

З 1956 року —  1-й заступник командувача Тихоокеанського флоту. З 1960 року — начальник Вищих спеціальних класів офіцерського складу Військово-морського флоту СРСР. Відновлений у званні віце-адмірала. У 1964 році — старший групи від ВМФ СРСР при продажу кораблів в Індонезію. З 1968 по 1969 рік — начальник допоміжного флоту і аварійно-рятувальної служби ВМФ СРСР.

З 1969 року — у відставці. Проживав у Москві.

Звання 
 віце-адмірал (1953)
 контр-адмірал (1955)
 віце-адмірал

Нагороди 
 орден Леніна (1948) 
 п'ять орденів Червоного Прапора (20.12.1942, 20.04.1944, 3.11.1944, 1952) 
 орден Нахімова II ступеня (26.05.1945) 
 орден Вітчизняної війни I ступеня (6.04.1985) 
 медалі в тому числі: 
 медаль «За оборону Одеси» 
 медаль «За оборону Севастополя» 
 медаль «За оборону Кавказу» 
 медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.» 
 медаль «Ветеран Збройних сил СРСР»

Література 
 Лурье В. М. Адмиралы и генералы Военно-морского флота СССР (1946—1960). — М.: Кучково поле, 2007. — 672 с. — 3000 экз. — ISBN 978-5-9950-0009-9.
 И.И. Барсуков, В.М. Йолтуховский, А.Б. Кондрашов. «Адмиралы и генералы Военно-морского флота. Руководители структур политической и воспитательной работы. Биографические хроники (1917—2013)». — М.: «Кучково поле», 2014. — 432 с. — ISBN 978-5-9950-0408-0.

Віце-адмірали (СРСР)
Радянські військові моряки Другої світової війни
Нагороджені медаллю «50 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
Нагороджені медаллю «У пам'ять 850-річчя Москви»
Нагороджені медаллю «Ветеран Збройних сил СРСР»
Нагороджені медаллю «За оборону Кавказу»
Нагороджені медаллю «За оборону Одеси»
Нагороджені медаллю «За оборону Севастополя»
Нагороджені медаллю «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
Нагороджені медаллю Жукова
Персоналії:Севастополь
Персоналії за алфавітом
Поховані на Троєкурівському цвинтарі
Померли в Москві
Члени КПРС
Віктор Олександрович Пархоменко ( , село Верхнє , тепер у складі міста Лисичанська Луганської області — , місто Москва ) — радянський військово - морський діяч , віце - адмірал , командувач ескадри Чорноморського флоту1951 ) , командувач Чорноморського флоту ВМФ СРСР ( липень — грудень Біографія У Військово - морському флоті СРСР зроку . Член РКП ( б ) зроку . Закінчив артилерійську школу молодших спеціалістів в Севастополі ( жовтень — вересень Паралельні класи при Військово - морському училищі імені Фрунзе ( вересень — жовтень артилерійський сектор СККС ВМС РСЧА ( листопад — березень командирський факультет Військово - морської академії імені Ворошилова достроково ( січень — червень Служив червонофлотцtv ( серпень — жовтень артилерійським старшиною ( вересень — листопад партійним організатором по комсомолу ( серпень — груденьроки ) і політрукомї групи берегової оборони ( серпень — грудень потім роти навчального загону ( до листопадароки ) і пізніше ( до вересняроки ) го окремого авіазагону ВПС Морських сил Чорного моря . З жовтняпо серпеньроку служив артилеристом на есмінці « Карл Маркс » , потім до січняроку — помічник командира цього ж корабля , а далі переведений на Балтійський флот , де служив командиром БЧ - 2 есмінця « Володарський » ( січень — жовтеньроку ) . У1936 роках — помічник командира монітора « Вихор » . З червняпо березеньроку — помічник командира навчального загону , в1938 роках — начальник штабу загону . З травняпо січень — командир монітора « Червоний Схід » Амурської Червонопрапорної флотилії . Учасник німецько - радянської війни . У червні — липніроку командував дивізіоном канонерських човнів , потім до листопадароку виконував обов'язки старшого помічника командира крейсера « Червона Україна » Чорноморського флоту . Був контужений . З листопадапо листопадроку — командир есмінця « Беспощадный » . Був повторно контужений . Командувавм дивізіоном ескадрених міноносців Чорноморського флоту ( листопад — грудень потім до листопадароку — крейсером « Молотов » . До лютогороку — начальник штабу Загону надводних кораблів , одночасно до травняроку проводив у Німеччині приймання трофейних кораблів для Чорноморського флоту . З лютогодо листопадароку — начальник штабу Ескадри Чорноморського флоту , потім до вересняроку — командувач Ескадри . З вереснядо липняроку — начальник штабу Чорноморського флоту , злипня погрудняроку — командувач Чорноморського флоту ВМФ СРСР. грудняроки після підриву і загибелі лінійного корабля « Новоросійськ » знятий з посади і понижений у званні до контр - адмірала . Зроку — й заступник командувача Тихоокеанського флоту . Зроку — начальник Вищих спеціальних класів офіцерського складу Військово - морського флоту СРСР . Відновлений у званні віце - адмірала . Уроці — старший групи від ВМФ СРСР при продажу кораблів в Індонезію . Зпорік — начальник допоміжного флоту і аварійно - рятувальної служби ВМФ СРСР . Зроку — у відставці . Проживав у Москві . Звання віце - адмірал контр - адмірал віце - адмірал Нагороди орден Леніна п'ять орденів Червоного Прапора12 . 1942 , 04 . 1944 , 11 . 1944 , орден Нахімова II ступеня05 . 1945 ) орден Вітчизняної війни I ступеня04 . 1985 ) медалі в тому числі : медаль « За оборону Одеси » медаль « За оборону Севастополя » медаль « За оборону Кавказу » медаль « За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні1945 рр . » медаль « Ветеран Збройних сил СРСР » Література Лурье В . М . Адмиралы и генералы Военно - морского флота СССР1960 ) . — М . : Кучково поле , — с . — экз . — ISBN9950 - 0009 - 9 . И . И . Барсуков , В . М . Йолтуховский , А . Б . Кондрашов . « Адмиралы и генералы Военно - морского флота . Руководители структур политической и воспитательной работы . Биографические хроники2013 ) » . — М . : « Кучково поле » , — с . — ISBN9950-0408-0 . Віце - адмірали ( СРСР ) Радянські військові моряки Другої світової війни Нагороджені медаллю « 50 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні1945 рр . » Нагороджені медаллю « У пам'ятьріччя Москви » Нагороджені медаллю « Ветеран Збройних сил СРСР » Нагороджені медаллю « За оборону Кавказу » Нагороджені медаллю « За оборону Одеси » Нагороджені медаллю « За оборону Севастополя » Нагороджені медаллю « За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні1945 рр . » Нагороджені медаллю Жукова Персоналії : Севастополь Персоналії за алфавітом Поховані на Троєкурівському цвинтарі Померли в Москві Члени КПРС