Ліо (народ)
Лі́о (власна назва ата-ліо, ата-іна) — народ в Індонезії, в центральній частині острова Флорес; в адміністративному плані це округ Енде () провінції Східна Південно-Східна Нуса.

Розселення, мова, чисельність 
Живуть переважно в гірських районах. Західними сусідами ліо є енде, східними — сика.

В районі розселення ліо знаходиться вулкан Келімуту зі всесвітньо відомими кратерними озерами.

Поділяються на декілька локальних груп (племен): унгу () на півночі, секо () на півдні, лісе () на сході, сига () на заході.

Говорять мовою ліо, яка належить до сумба-флореської групи центрально-східної гілки малайсько-полінезійських мов. Вона є дуже близькою до мови енде.

У межах провінції Східна Південно-Східна Нуса ліо в 2010 році налічували 183 479 осіб (15,57 % населення провінції). Офіційна статистика Індонезії зараховує ліо до числа народів Східної Південно-Східної Нуси. Разом 2010 року їх чисельність в межах провінції становила 3 793 242 особи, а по всій Індонезії — 4 184 923 особи.

Суспільство, вірування 
Ліо поділяються на родові групи, очолювані вождем мосалакі. На вершині ієрархії суспільства стоїть ріа-бева — верховний вождь.

80 % ліо — християни, католики, 20 % — мусульмани. Зберігаються пережитки традиційних вірувань. Християнство на Флорес принесли португальці, іслам — торговці з Макасару. Відмінності у віросповіданні ніколи не утворювали бар'єрів між ліо.

Основу традиційної релігії становить віра в духів пердків, які, на переконання ліо, живуть в озерах Келімуту. Зберігаються аграрні культи. Багато ритуальних церемоній пов'язано із сільськогосподарським циклом вирощування суходільного рису.

Господарство, побут 
Основу традиційного господарства становить підсічно-вогневе землеробство. Головною продовольчою культурою є суходільний рис, вирощують також бульби, кукурудзу. Розводять коней, корів, кіз, свиней, буйволів, курей. Займаються також мисливством і рибальством, збирають на продаж ротанг і сандалове дерево. Розвинені плетіння, обробка лубу, гончарство, ткацтво (використовується техніка ікат).

Ліо живуть у великих довгих хатах на палях. Таке житло розраховане на розширену сім'ю. Біля ланів ставлять невеличкі тимчасові хижі.

Традиційних одяг — каїн, шматок тканини, який жінки зав'язують над грудьми, а чоловіки — на талії.

Споживають переважно рослинну їжу — варений рис або інші зернові з гострим соусом.

Примітки

Джерела 
 А. А. Бернова. Лио . Народы и религии мира: Энциклопедия . Гл. ред. В. А. Тишков — М: Большая Российская энциклопедия, 2000, с. 291. ISBN 5-85270-155-6 
 Lio . Flores Tourism 

Народи Індонезії
Центральноавстронезійські народи
Лі́о ( власна назва ата-ліо , ата - іна ) — народ в Індонезії , в центральній частині острова Флорес ; в адміністративному плані це округ Енде ( ) провінції Східна Південно - Східна Нуса . Розселення , мова , чисельність Живуть переважно в гірських районах . Західними сусідами ліо є енде , східними — сика . В районі розселення ліо знаходиться вулкан Келімуту зі всесвітньо відомими кратерними озерами . Поділяються на декілька локальних груп ( племен ) : унгу ( ) на півночі , секо ( ) на півдні , лісе ( ) на сході , сига ( ) на заході . Говорять мовою ліо , яка належить до сумба - флореської групи центрально - східної гілки малайсько - полінезійських мов . Вона є дуже близькою до мови енде . У межах провінції Східна Південно - Східна Нуса ліо вроці налічували479 осіб57 % населення провінції ) . Офіційна статистика Індонезії зараховує ліо до числа народів Східної Південно - Східної Нуси . Разомроку їх чисельність в межах провінції становила793 242 особи , а по всій Індонезії — 184 923 особи . Суспільство , вірування Ліо поділяються на родові групи , очолювані вождем мосалакі . На вершині ієрархії суспільства стоїть ріа -бева — верховний вождь . 80 % ліо — християни , католики , % — мусульмани . Зберігаються пережитки традиційних вірувань . Християнство на Флорес принесли португальці , іслам — торговці з Макасару . Відмінності у віросповіданні ніколи не утворювали бар'єрів між ліо . Основу традиційної релігії становить віра в духів пердків , які , на переконання ліо , живуть в озерах Келімуту . Зберігаються аграрні культи . Багато ритуальних церемоній пов'язано із сільськогосподарським циклом вирощування суходільного рису . Господарство , побут Основу традиційного господарства становить підсічно - вогневе землеробство . Головною продовольчою культурою є суходільний рис , вирощують також бульби , кукурудзу . Розводять коней , корів , кіз , свиней , буйволів , курей . Займаються також мисливством і рибальством , збирають на продаж ротанг і сандалове дерево . Розвинені плетіння , обробка лубу , гончарство , ткацтво ( використовується техніка ікат ) . Ліо живуть у великих довгих хатах на палях . Таке житло розраховане на розширену сім'ю . Біля ланів ставлять невеличкі тимчасові хижі . Традиційних одяг — каїн , шматок тканини , який жінки зав'язують над грудьми , а чоловіки — на талії . Споживають переважно рослинну їжу — варений рис або інші зернові з гострим соусом . Примітки Джерела А . А . Бернова . Лио \ . Народы и религии мира : Энциклопедия \ . Гл . ред . В . А . Тишков — М : Большая Российская энциклопедия , с . 291 . ISBN155 - 6 Lio \. Flores Tourism Народи Індонезії Центральноавстронезійські народи