Дігтяр Микола Іванович
Микола Іванович Дігтяр (1916—1986) — полковник Радянської Армії, учасник Другої світової війни, Герой Радянського Союзу (1945).

Біографія 
Микола Дігтяр народився 27 грудня 1916 року в селі Шевченкове (нині — Котелевський район Полтавської області України) в сім'ї селянина. Закінчив зооветеринарний технікум. У 1936 році призваний на службу в Робітничо-селянську Червону армію. У 1938 році закінчив Чугуївське військове авіаційне училище, після чого залишився служити в ньому льотчиком-інструктором. З жовтня 1942 року — на фронтах Другої світової війни.

До квітня 1945 року гвардії майор Микола Дігтяр командував ескадрильєю 95-го гвардійського штурмового авіаполку  5-ї гвардійської штурмової авіадивізії 2-го гвардійського штурмового авіакорпусу 2-ї повітряної армії 1-го Українського фронту. До того часу він здійснив 116 бойових вильотів і 14 вильотів на розвідку. В одному з боїв отримав важке поранення. Противнику в результаті бомбово-штурмових ударів завдано серйозної шкоди.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 27 червня 1945 року за зразкове виконання бойових завдань командування і проявлені мужність і героїзм у боях з німецькими загарбниками гвардії майор Микола Дігтяр удостоєний високого звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі «Золота Зірка» за номером 6041.

У 1947 році Дігтяр закінчив курси удосконалення офіцерського складу. У 1956 році в званні полковника звільнений у запас. У 1956—1972 роках працював заступником директора Всесоюзного НДІ геофізичних досліджень свердловин в місті Октябрський Башкирської АРСР, в 1973—1984 роках — начальником аеропорту в Октябрському. Помер 3 серпня 1986 року, похований у місті Котельва Полтавської області.

Також нагороджений трьома орденами Червоного Прапора, орденами Олександра Невського, Вітчизняної війни 1-го ступеня, Червоної Зірки, низкою медалей.

Література 
 Герои Советского Союза: Краткий биографический словарь / Пред. ред. коллегии И. Н. Шкадов. — М.: Воениздат, 1987. — Т. 1 /Абаев — Любичев/. — 911 с. — 100 000 экз. — ISBN отс., Рег. № в РКП 87-95382.
 За мужество и отвагу. Харьков, 1984.
 Подвиги их — бессмертны. — Уфа: Китап, 2000.
 Славные сыны Башкирии. Книга 1. Уфа, 1965.

Примітки 

Герої Радянського Союзу
Кавалери ордена Олександра Невського
Кавалери ордена Червоного Прапора
Кавалери ордена Червоної Зірки
Кавалери ордена Леніна
Кавалери ордена Вітчизняної війни I ступеня
Радянські льотчики Другої світової війни
Полковники авіації (СРСР)
Народились 27 грудня
Народились 1916
Уродженці Котелевського району
Померли 3 серпня
Померли 1986
Персоналії:Башкортостан
Микола Іванович Дігтяр1986 ) — полковник Радянської Армії , учасник Другої світової війни , Герой Радянського Союзу Біографія Микола Дігтяр народивсягрудняроку в селі Шевченкове ( нині — Котелевський район Полтавської області України ) в сім'ї селянина . Закінчив зооветеринарний технікум . Уроці призваний на службу в Робітничо - селянську Червону армію . Уроці закінчив Чугуївське військове авіаційне училище , після чого залишився служити в ньому льотчиком - інструктором . З жовтняроку — на фронтах Другої світової війни . До квітняроку гвардії майор Микола Дігтяр командував ескадрильєюго гвардійського штурмового авіаполку ї гвардійської штурмової авіадивізіїго гвардійського штурмового авіакорпусуї повітряної арміїго Українського фронту . До того часу він здійснивбойових вильотів івильотів на розвідку . В одному з боїв отримав важке поранення . Противнику в результаті бомбово - штурмових ударів завдано серйозної шкоди . Указом Президії Верховної Ради СРСР відчервняроку за зразкове виконання бойових завдань командування і проявлені мужність і героїзм у боях з німецькими загарбниками гвардії майор Микола Дігтяр удостоєний високого звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі « Золота Зірка » за номером Уроці Дігтяр закінчив курси удосконалення офіцерського складу . Уроці в званні полковника звільнений у запас . У1972 роках працював заступником директора Всесоюзного НДІ геофізичних досліджень свердловин в місті Октябрський Башкирської АРСР , в1984 роках — начальником аеропорту в Октябрському . Померсерпняроку , похований у місті Котельва Полтавської області . Також нагороджений трьома орденами Червоного Прапора , орденами Олександра Невського , Вітчизняної війниго ступеня , Червоної Зірки , низкою медалей . Література Герои Советского Союза : Краткий биографический словарь / Пред . ред . коллегии И . Н . Шкадов . — М . : Воениздат , — Т . 1 /Абаев — Любичев / . — с . — 000 экз . — ISBN отс . , Рег . № в РКП За мужество и отвагу . Харьков , Подвиги их — бессмертны . — Уфа : Китап , Славные сыны Башкирии . Книга Уфа , Примітки Герої Радянського Союзу Кавалери ордена Олександра Невського Кавалери ордена Червоного Прапора Кавалери ордена Червоної Зірки Кавалери ордена Леніна Кавалери ордена Вітчизняної війни I ступеня Радянські льотчики Другої світової війни Полковники авіації ( СРСР ) Народилисьгрудня Народились Уродженці Котелевського району Померлисерпня Померли Персоналії : Башкортостан