Велика стратегія
Велика стратегія або висока стратегія включає «цілеспрямоване використання всіх доступних інструментів влади для убезпечення спільноти». Велика стратегія держави стосується таких питань як вибір головного та другорядних театрів воєнних дій під час війни, розподілу ресурсів між силами оборони та силами безпеки, між видами військових сил, визначення способів забезпечення їх озброєнням і військовою технікою, вибір міжнародних союзів, найсприятливіших для реалізації національних інтересів. Значним чином перетинаючись із зовнішньою політикою, велика стратегія фокусується переважно на безпекових наслідках політики. Політичне керівництво країни, як правило, визначає велику стратегію за участю військового командування. Розвиток і реалізація великої стратегії може тривати багато років і навіть здійснюватись впродовж життя кількох поколінь.

Концепція стратегії була розширена для опису багаторівневих стратегій в цілому, включаючи стратегічне мислення на рівні корпорацій і політичних партій.  У цьому контексті використання терміну «Велика стратегія» стосується досягнення довгострокових цілей.

Історичні приклади

Друга світова війна 
Прикладом великої стратегії є рішення союзників під час Другої світової війни  зосередитися на розгромі Німеччини. Рішення, ухвалене спільною згодою після нападу на Перл-Харбор (1941), який призвів до вступу США у війну, було виправдане тим, що Німеччина була найпотужнішим членом Осі, і безпосередньо загрожувала існуванню Великої Британії та СРСР. І навпаки, хоч завоювання Японії привернули значну увагу, вони здійснювались переважно у менш розвинутих територіях та у європейських колоніях.

Холодна війна 
США і Велика Британія використовували політику стримування, як частину власної великої стратегії під час Холодної війни.

Примітки

Література 

 Robert J. Art, A Grand Strategy for America (Cornell)
 Biddle, Stephen. American Grand Strategy After 9/11: An Assessment . 50pp. April 2005
 Clausewitz, Carl von. On War
 Fuller, J.F.C.. The Generalship of Alexander the Great
 Benjamin Isaac. The Limits of Empire: The Roman Army in the East Oxford: Oxford University Press, 1992 (2nd rev. ed.)
 Kolliopoulos. Grand Strategy of Ancient Sparta. Piotita Publications.
 Kondilis, P. Theory of War
 __, Power and Decision
 Liddell Hart, B. H. Strategy. London: Faber, 1967 (2nd rev. ed.)
 Luttwak, E. The Grand strategy of the Roman Empire
 Papasotiriou, Harry. Grand Strategy of the Byzantine Empire
 Platias, A. International Relations and Grand Strategy in Thucydides
 Posen, Barry P. Restraint: A New Foundation for U.S. Grand Strategy, Cornell University Press, 2014 978-0-8014-5258-1
 Wright, Steven. The United States and Persian Gulf Security: The Foundations of the War on Terror, Ithaca Press, 2007 978-0-86372-321-6
Військова стратегія
Стратегія
Велика стратегія або висока стратегія включає « цілеспрямоване використання всіх доступних інструментів влади для убезпечення спільноти » . Велика стратегія держави стосується таких питань як вибір головного та другорядних театрів воєнних дій під час війни , розподілу ресурсів між силами оборони та силами безпеки , між видами військових сил , визначення способів забезпечення їх озброєнням і військовою технікою , вибір міжнародних союзів , найсприятливіших для реалізації національних інтересів . Значним чином перетинаючись із зовнішньою політикою , велика стратегія фокусується переважно на безпекових наслідках політики . Політичне керівництво країни , як правило , визначає велику стратегію за участю військового командування . Розвиток і реалізація великої стратегії може тривати багато років і навіть здійснюватись впродовж життя кількох поколінь . Концепція стратегії була розширена для опису багаторівневих стратегій в цілому , включаючи стратегічне мислення на рівні корпорацій і політичних партій . У цьому контексті використання терміну « Велика стратегія » стосується досягнення довгострокових цілей . Історичні приклади Друга світова війна Прикладом великої стратегії є рішення союзників під час Другої світової війни зосередитися на розгромі Німеччини . Рішення , ухвалене спільною згодою після нападу на Перл - Харбор який призвів до вступу США у війну , було виправдане тим , що Німеччина була найпотужнішим членом Осі , і безпосередньо загрожувала існуванню Великої Британії та СРСР . І навпаки , хоч завоювання Японії привернули значну увагу , вони здійснювались переважно у менш розвинутих територіях та у європейських колоніях . Холодна війна США і Велика Британія використовували політику стримування , як частину власної великої стратегії під час Холодної війни . Примітки Література Robert J . Art , A Grand Strategy for America ( Cornell ) Biddle , Stephen . American Grand Strategy After11 : An Assessment \ .p . April Clausewitz , Carl von . On War Fuller , J . F . C.. The Generalship of Alexander the Great Benjamin Isaac . The Limits of Empire : The Roman Army in the East Oxford : Oxford University Press , ( 2nd rev . ed . ) Kolliopoulos . Grand Strategy of Ancient Sparta . Piotita Publications . Kondilis , P . Theory of War __ , Power and Decision Liddell Hart , B . H . Strategy . London : Faber , ( 2nd rev . ed . ) Luttwak , E . The Grand strategy of the Roman Empire Papasotiriou , Harry . Grand Strategy of the Byzantine Empire Platias , A . International Relations and Grand Strategy in Thucydides Posen , Barry P . Restraint : A New Foundation for U . S . Grand Strategy , Cornell University Press , 978 - 0 - 8014 - 5258 - 1 Wright , Steven . The United States and Persian Gulf Security : The Foundations of the War on Terror , Ithaca Press , 978 - 0 - 86372 - 321 - 6 Військова стратегія Стратегія