Града (систематика)
Града — група організмів в  біологічній систематиці, що відповідає певному рівню  морфологічного або  фізіологічного розвитку. Термін введений британським біологом  Джуліаном Гакслі в 1959 році з метою відрізняти подібні групи від  клад — груп організмів, що виділяються на підставі спільності походження. Поняття гради доповнює поняття клади як строго  філогенетичної одиниці. У традиційних біологічних класифікаціях таксони можуть бути як кладами, так і градами (або не відноситися до жодної з цих категорій); цей підхід характерний і для  еволюційної систематики, в той час як в  кладистиці визнають лише ті таксони, які є кладами .

Визначення 
Еволюційна града — це група видів, об'єднаних морфологічною або фізіологічною подібністю (набором рис), яка породила одну або більше груп, що різко відрізняються від цього предкового стану і тому не вважаються її частиною. Предкова група не вважається таким чином, філогенетично єдиною, тобто є  парафілетичною, (а іноді — і  поліфілетичною) групою організмів.

Найбільш наочний і часто згадуваний приклад — рептилії (плазуни). На початку XIX століття французький натураліст П'єр Андре Латрейль вперше розділив  чотириногих на чотири класи:  амфібій, рептилій,  птахів і ссавців. В його системі рептилії характеризувалися як  пойкілотермні, яйцекладучі, покриті  лускою або  кістяними пластинками хребетні. Хоча предки ссавців і птахів також мали ці ознака і, самі птахи та ссавці їх втратили і, таким чином, за Латрейлем, вже не належать до рептилій, а утворюють самостійні таксони того ж рангу.

Парафілетичні таксони часто, але не завжди, є градами. У деяких випадках парафілетичні таксони об'єднані лише тим, що не належать до інших груп (того ж рангу), і в цій ситуації їх іноді називають  сміттєвими; такий таксон може бути навіть  поліфілетичним.

Приклади 

 Мохоподібні (бріофіти) довгий час вважалися природною групою, що визначаються як «безсудинні наземні рослини з домінуванням гаметофіта в життєвому циклі». Молекулярні свідоцтва показали, що мохи — не  монофілетична група, і справжні мохи,  печіночники і антоцеротовидні є окремими лініями, причому останні філогенетично ближче до  судинних рослин.
 Риби є градою, адже від них походять чотириногі, анатомія і фізіологія яких зазнала серйозну перебудову в зв'язку з пристосуванням до наземного способу життя. Градами (з тієї ж причини) виявляються і такі таксономічні підрозділи риб, як кісткові риби і лопатепері риби.
 Амфібії в біологічному сенсі (включаючи вимерлих  лабіринтодонтів) — града, з якої еволюціонувала клада  амніот, набагато краще пристосованих до наземного способу життя.
 Динозаври є градою, адже з цієї групи еволюціонували птахи з їх вираженою теплокровністтю і високим рівнем метаболізма.
 Ящірки — града, на відміну від клади  змій, представники якої досягли високого рівня спеціалізації в пересуванні без використання кінцівок.

Див. також 
 Таксон
 Ароморфоз
 Ідіоадаптація
 Загальна дегенерація
 Клада

Література 
 Павлинов И. Я., Любарский Г. Ю. Биологическая систематика: Эволюция идей. — М.: Т-во научн. изданий КМК, 2011. — 667 с.

Примітки 

Біологічна систематика
Града — група організмів в біологічній систематиці , що відповідає певному рівню морфологічного або фізіологічного розвитку . Термін введений британським біологом Джуліаном Гакслі вроці з метою відрізняти подібні групи від клад — груп організмів , що виділяються на підставі спільності походження . Поняття гради доповнює поняття клади як строго філогенетичної одиниці . У традиційних біологічних класифікаціях таксони можуть бути як кладами , так і градами ( або не відноситися до жодної з цих категорій ) ; цей підхід характерний і для еволюційної систематики , в той час як в кладистиці визнають лише ті таксони , які є кладами \ . Визначення Еволюційна града — це група видів , об'єднаних морфологічною або фізіологічною подібністю ( набором рис ) , яка породила одну або більше груп , що різко відрізняються від цього предкового стану і тому не вважаються її частиною . Предкова група не вважається таким чином , філогенетично єдиною , тобто є парафілетичною , ( а іноді — і поліфілетичною ) групою організмів . Найбільш наочний і часто згадуваний приклад — рептилії ( плазуни ) . На початку XIX століття французький натураліст П'єр Андре Латрейль вперше розділив чотириногих на чотири класи : амфібій , рептилій , птахів і ссавців . В його системі рептилії характеризувалися як пойкілотермні , яйцекладучі , покриті лускою або кістяними пластинками хребетні . Хоча предки ссавців і птахів також мали ці ознака і , самі птахи та ссавці їх втратили і , таким чином , за Латрейлем , вже не належать до рептилій , а утворюють самостійні таксони того ж рангу . Парафілетичні таксони часто , але не завжди , є градами . У деяких випадках парафілетичні таксони об'єднані лише тим , що не належать до інших груп ( того ж рангу ) , і в цій ситуації їх іноді називають сміттєвими ; такий таксон може бути навіть поліфілетичним . Приклади Мохоподібні ( бріофіти ) довгий час вважалися природною групою , що визначаються як « безсудинні наземні рослини з домінуванням гаметофіта в життєвому циклі » . Молекулярні свідоцтва показали , що мохи — не монофілетична група , і справжні мохи , печіночники і антоцеротовидні є окремими лініями , причому останні філогенетично ближче до судинних рослин . Риби є градою , адже від них походять чотириногі , анатомія і фізіологія яких зазнала серйозну перебудову в зв'язку з пристосуванням до наземного способу життя . Градами ( з тієї ж причини ) виявляються і такі таксономічні підрозділи риб , як кісткові риби і лопатепері риби . Амфібії в біологічному сенсі ( включаючи вимерлих лабіринтодонтів ) — града , з якої еволюціонувала клада амніот , набагато краще пристосованих до наземного способу життя . Динозаври є градою , адже з цієї групи еволюціонували птахи з їх вираженою теплокровністтю і високим рівнем метаболізма . Ящірки — града , на відміну від клади змій , представники якої досягли високого рівня спеціалізації в пересуванні без використання кінцівок . Див . також Таксон Ароморфоз Ідіоадаптація Загальна дегенерація Клада Література Павлинов И . Я . , Любарский Г . Ю . Биологическая систематика : Эволюция идей . — М . : Т - во научн . изданий КМК , — с . Примітки Біологічна систематика