Сіба Кокан
Сіба Кокан (1747 — 19 листопада 1818) — японський художник, гравер періоду Едо.

Життєпис 
Походив з роду Андо. Народився 1747 рокув столиці сьогунату — Едо. Отримав ім'я Кітіро. замолоду виявив хистдо малювання. 1762 року поступив до художньої школи Кано, але залишивши її через 6 років. Художник також зазнав впливу Со Сісекі. 

1769 року він перейшов в учні до Судзукі Харунобу, освоїв техніку укійо-е. Після смерті вчителя він продовжував випускати гравюри під його ім'ям. Сучасні історики мистецтва відзначають відмітний каліграфічний стиль підпису помилкового Харунобу, використання перспективи в західному стилі і дещо менш тонкі фігури в роботах «Харунобе» (Кокана).

Зоештою прийняв ім'я Судзукі Харусіґе і продовжував працювати в манері Харунобу, зображуючи красунь. Найвідоміша серія його гравюр, зроблена в 1771 році, носить назву «Сніг, місяць і квіти». Це образне втілення краси пір року, які змінюють один одного, а в філософському сенсі — краси взагалі. Люди і природа — основна тема цієї вишуканої, лірично-вишуканої серії.

Незважаючи на те, що Сіба Кокан володів найрізноманітнішими стилями, він також був і великим новатором, який освоював нові техніки і користувався ними. Поступово можливості укійо-е перестали задовольняти творчі потреби художника і він став вивчати китайську живопис (жанр «птахи і квіти») з його прагненням до передачі перспективи і яскравих фарб. Згодом він зацікавився західним мистецтвом, вивчаючи його по роботах японського художника західного стилю Хіраґа Ґенная.

Деякий час в Наґасакі, де спілкуючись з голландцями, вивчив їхню мову, щоб мати можливість читати першоджерела і глибше осягнути прийоми голландського живопису. Так, він вивчив європейський спосіб гравюрування на мідній пластині. Став першим японським художником, який в 1783 році першим використовував техніку глибокого друку в своєму творі під назвою «Вид на Мімегури». Однією з основних тем гравюри на міді були пейзажі, в яких Сіба Кокан використовував нові для себе прийоми побудови зображення: перспективу і світлотіньове моделювання форми.

Змінивши власний стиль, він прийняв нове ім'я, яке уславило його — Сіба Кокан. Він став не лише шанувальником нового стилю, але і закликав до глибокого вивчення європейських наук і мистецтв. Художник випустив масу гравюр в новому стилі, став малювати маслом, випускати книги, які популяризували західне мистецтво.

Крім творчої діяльності Сіба Кокан вивчав ранґаку цікавився зокрема астрономією. Видав в Японії праці Миколи Коперника з власними ілюстраціями. 1796 року виконав гравюру на міді у вигляді планісфери, де зобразив мапу світу. На думку дослідників, вона йомвірно була копією мапи, що задекілько років перед тим була надрукована в Амстердамі.

Одним з учнів Сіба Кокана був Хокусай.

Пам'ять 
На його честь названо астероїд.

Джерела 
 Frederic, Louis (2002). Japan Encyclopedia. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. ISBN 0-674-00770-0.
 Tarantino, Giovanni (2016). «Disaster, emotions and cultures: the unexpected wink of Shiba Kōkan (1738—1818)», Rivista Storica Italiana.

Художники Японії
Японські картографи
Сіба Кокан — листопада — японський художник , гравер періоду Едо . Життєпис Походив з роду Андо . Народивсярокув столиці сьогунату — Едо . Отримав ім'я Кітіро . замолоду виявив хистдо малювання . року поступив до художньої школи Кано , але залишивши її черезроків . Художник також зазнав впливу Со Сісекі . 1769 року він перейшов в учні до Судзукі Харунобу , освоїв техніку укійо-е . Після смерті вчителя він продовжував випускати гравюри під його ім'ям . Сучасні історики мистецтва відзначають відмітний каліграфічний стиль підпису помилкового Харунобу , використання перспективи в західному стилі і дещо менш тонкі фігури в роботах « Харунобе » ( Кокана ) . Зоештою прийняв ім'я Судзукі Харусіґе і продовжував працювати в манері Харунобу , зображуючи красунь . Найвідоміша серія його гравюр , зроблена вроці , носить назву « Сніг , місяць і квіти » . Це образне втілення краси пір року , які змінюють один одного , а в філософському сенсі — краси взагалі . Люди і природа — основна тема цієї вишуканої , лірично - вишуканої серії . Незважаючи на те , що Сіба Кокан володів найрізноманітнішими стилями , він також був і великим новатором , який освоював нові техніки і користувався ними . Поступово можливості укійо-е перестали задовольняти творчі потреби художника і він став вивчати китайську живопис ( жанр « птахи і квіти » ) з його прагненням до передачі перспективи і яскравих фарб . Згодом він зацікавився західним мистецтвом , вивчаючи його по роботах японського художника західного стилю Хіраґа Ґенная . Деякий час в Наґасакі , де спілкуючись з голландцями , вивчив їхню мову , щоб мати можливість читати першоджерела і глибше осягнути прийоми голландського живопису . Так , він вивчив європейський спосіб гравюрування на мідній пластині . Став першим японським художником , який вроці першим використовував техніку глибокого друку в своєму творі під назвою « Вид на Мімегури » . Однією з основних тем гравюри на міді були пейзажі , в яких Сіба Кокан використовував нові для себе прийоми побудови зображення : перспективу і світлотіньове моделювання форми . Змінивши власний стиль , він прийняв нове ім'я , яке уславило його — Сіба Кокан . Він став не лише шанувальником нового стилю , але і закликав до глибокого вивчення європейських наук і мистецтв . Художник випустив масу гравюр в новому стилі , став малювати маслом , випускати книги , які популяризували західне мистецтво . Крім творчої діяльності Сіба Кокан вивчав ранґаку цікавився зокрема астрономією . Видав в Японії праці Миколи Коперника з власними ілюстраціями . року виконав гравюру на міді у вигляді планісфери , де зобразив мапу світу . На думку дослідників , вона йомвірно була копією мапи , що задекілько років перед тим була надрукована в Амстердамі . Одним з учнів Сіба Кокана був Хокусай . Пам'ять На його честь названо астероїд . Джерела Frederic , Louis Japan Encyclopedia . Cambridge , Massachusetts : Harvard University Press . ISBN00770-0 . Tarantino , Giovanni « Disaster , emotions and cultures : the unexpected wink of Shiba Kōkan1818 ) » , Rivista Storica Italiana . Художники Японії Японські картографи