ГЕС Pujon 1
ГЕС Pujon 1 – гідроелектростанція у східній частині Північної Кореї. Знаходячись перед ГЕС Pujon 2 (41,4 МВт), становить верхній ступінь дериваційного каскаду, який використовує ресурс зі сточища річки Pujon, лівої притоки Ялуцзян (утворює кордон між Північною Кореєю та Китаєм і впадає до Жовтого моря).

Каскад Pujon спорудили ще в часи японського колоніального панування в Кореї (як наслідок, він також відомий в літературі під японською назвою Fusen). Цей гідровузол став першим, який реалізовував схему з перекидання ресурсу із басейну Жовтого моря на схід, в річки, що течуть до Японського моря (загальне використане каскадом падіння становить 1058 метрів). Можливо відзначити, що протягом кількох наступних років після завершення проекту Pujon в цьому ж районі спорудили подібні каскади Changjin та Hochon.

Для накопичення ресурсу в межах проекту Hochon звели три послідовні греблі на Pujon;

- бетонну гравітаційну №1 висотою 76 (за нішими даними – 87) метрів, яка потребувала 488 тис м3 матеріалу. Вона утримує найбільше водосховище проекту з площею поверхні 23 км2 та об’ємом 484 млн м3;

- земляну №2, яка при висоті 29 метрів потребувала 316 тис м3 матеріалу та утримує водойму з об’ємом 8,4 млн млн м3; 

- земляну №3, яка при висоті 24 метри потребувала 350 тис м3 матеріалу та утримує водойму з об’ємом 4,5 млн млн м3.

Ресурс від греблі №3 за допомогою насосної станції перекачується у сховище №2, звідки ще одна станція подає воду до резервуару греблі №1. З останнього в південному напрямку прокладено дериваційний тунель до розташованого за 22 км машинного залу. Він знаходиться на східному боці водорозділу між басейнами Жовтого та Японського морів, в долині одного з правих притоків річки Songch'on (впадає до останнього з названих морів неподалік міста Хамхин). 

Введена в експлуатацію у 1930 році, ГЕС Pujon 1 має наразі потужність у 129,6 МВт (найбільший показник серед чотирьох основних станцій каскаду загальною потужністю 200,7 МВт) та використовує напір у 707 метрів. 

Відпрацьована на ГЕС Pujon 1 потрапляє до тунелю, котрий веде на розташовану за 5,5 км станцію Pujon 2 (можливо відзначити, що загальна довжина дериваційних тунелів каскаду становить 46 км).

Каскад Pujon первісно призначався для постачання електроенергії на завод з виробництва добрив у Хиннамі, оскільки в ті часи був поширеним енергозатратний електродуговий процес (на відміну від сучасного виробництва азотних добрив із природного газу). Для видачі продукції спорудили ЛЕП, призначену для роботи під напругою 110 кВ.

Корейська війна 
Починаючи з червня 1952-го авіація ООН неодноразово піддавала бомбардуванням північнокорейські електростанції. 24 червня Pujon 1 була зруйнована внаслідок двох нальотів, виконаних літаками з авіаносця Princeton.

У другій половині 1950-х років Pujon 1 пройшла через відбудову, під час якої первісно змонтоване тут німецьке та польське обладнання замінили на постачене з Чехословаччини.

Примітки 

Pujon
Pujon
ГЕС Pujon – гідроелектростанція у східній частині Північної Кореї . Знаходячись перед ГЕС Pujon ( 41 , 4 МВт ) , становить верхній ступінь дериваційного каскаду , який використовує ресурс зі сточища річки Pujon , лівої притоки Ялуцзян ( утворює кордон між Північною Кореєю та Китаєм і впадає до Жовтого моря ) . Каскад Pujon спорудили ще в часи японського колоніального панування в Кореї ( як наслідок , він також відомий в літературі під японською назвою Fusen ) . Цей гідровузол став першим , який реалізовував схему з перекидання ресурсу із басейну Жовтого моря на схід , в річки , що течуть до Японського моря ( загальне використане каскадом падіння становитьметрів ) . Можливо відзначити , що протягом кількох наступних років після завершення проекту Pujon в цьому ж районі спорудили подібні каскади Changjin та Hochon . Для накопичення ресурсу в межах проекту Hochon звели три послідовні греблі на Pujon ; - бетонну гравітаційну № 1 висотою ( за нішими даними – метрів , яка потребувалатис м3 матеріалу . Вона утримує найбільше водосховище проекту з площею поверхнікм2 та об’ємоммлн м3 ; - земляну № 2 , яка при висотіметрів потребувалатис м3 матеріалу та утримує водойму з об’ємом4 млн млн м3 ; - земляну № 3 , яка при висотіметри потребувалатис м3 матеріалу та утримує водойму з об’ємом5 млн млн м3 . Ресурс від греблі № 3 за допомогою насосної станції перекачується у сховище № 2 , звідки ще одна станція подає воду до резервуару греблі № 1 . З останнього в південному напрямку прокладено дериваційний тунель до розташованого закм машинного залу . Він знаходиться на східному боці водорозділу між басейнами Жовтого та Японського морів , в долині одного з правих притоків річки Songch'on ( впадає до останнього з названих морів неподалік міста Хамхин ) . Введена в експлуатацію уроці , ГЕС Pujonмає наразі потужність у6 МВт ( найбільший показник серед чотирьох основних станцій каскаду загальною потужністю7 МВт ) та використовує напір уметрів . Відпрацьована на ГЕС Pujonпотрапляє до тунелю , котрий веде на розташовану за5 км станцію Pujon( можливо відзначити , що загальна довжина дериваційних тунелів каскаду становитькм ) . Каскад Pujon первісно призначався для постачання електроенергії на завод з виробництва добрив у Хиннамі , оскільки в ті часи був поширеним енергозатратний електродуговий процес ( на відміну від сучасного виробництва азотних добрив із природного газу ) . Для видачі продукції спорудили ЛЕП , призначену для роботи під напругоюкВ . Корейська війна Починаючи з червняго авіація ООН неодноразово піддавала бомбардуванням північнокорейські електростанції . червня Pujonбула зруйнована внаслідок двох нальотів , виконаних літаками з авіаносця Princeton . У другій половиніх років Pujonпройшла через відбудову , під час якої первісно змонтоване тут німецьке та польське обладнання замінили на постачене з Чехословаччини . Примітки Pujon Pujon