Неменчин
Неменчин, Неменчине (, , , ) — місто в Вільнюському районі Литви, адміністративний центр Неменчинського староства і Неменчінского міського староства.

Географія 
Розташований в 23 км на північний схід від м. Вільнюса на шосе «Вільнюс — Швенчіоніс» і в 6 км від залізничної станції Бездоніс на лінії «Вільнюс — Даугавпілс», на правому березі річки Вілії, при гирлі річки Неменчі (, ).

Населення 
У 1986 р. налічувалося 5,7 тис. мешканців. Нині є 5885 жителів (2005 р.).

Національний склад (2001):

 Поляки — 56,3 %
 Литовці — 24,2 %
 Росіяни — 12,1 %
 Білоруси — 7,2 %
 інші — 0,2 %

Інфраструктура 
Пошта, автобусна станція, дві гімназії, дитяча музична школа, костел, лікарня. Виробництво молочної продукції, меблів, шкіргалантереї.

Назва 
У джерелах зустрічаються два варіанти назви (Неменчина й Неменчин): Nyemenczyna (1486), Nemyenczyna (1501), Неменчинь (1567), Неменчинъ (1672). Походить від назви річки Неменча (, ), припливу Вілії.

Історія 
Згадується з 1338 року. У 1387 р. збудовано костел — один з перших у Литві, де у 1774—1790 роках його настоятелем був відомий польський поет й історик Адам Станіслав Нарушевич. Пізніше настоятелем був відомий вчений натураліст і педагог, професор Віленського університету Станіслав Боніфацій Юндзіл (в 1807—1824 рр.); потім у 1824—1840 рр. Бобровський Ф., що випустив в 1882 р. у Вільні польсько-латинський словник.

У 1842 р. костел згорів. Нинішня кам'яна будівля костелу Святого Архангела Михайла споруджено в 1848—1855 роках. У XIX столітті богослужіння відбувалися тільки польською мовою. Литовська мова почала використовуватися в проповідях і службах лише в 1939 році, коли Віленський край був переданий Радянським Союзом Литві. У 1950 р. костел ремонтувався.

У 1780—1803 рр. містечко було власністю віленського єпископа, з 1803 р. — Віленського університету. У період між Першою і Другою світовою війнами містечко було на території спочатку Серединної Литви (1920—1922), а потім — Польщі.

До Другої світової війни 35 % населення становили євреї (в 1897 році — 72 %). У місті досі збереглися синагоги того часу. 20 вересня 1941 р. в лісі поблизу містечка було розстріляно близько 400 євреїв — жителів Неменчина. Після війни на місці розстрілу було встановлено меморіальну дошку.

З 1955 р. — місто Литовської РСР. У 1974 р. у Неменчині споруджений новий міст через річку Вілію (Неріс, ).

Герб 
Декретом президента Литовської Республіки 26 липня 2004 р. було затверджено герб Неменчина. Герб являє собою червоне поле, на якому зображений покровитель міста — срібний Архангел Михаїл з золотим волоссям, з піднятим у правиці срібним мечем із золотим ефесом і синім щитом з подвійним золотим хрестом у лівій руці; ногами Архангел зневажає чорного дракона. Автор еталона герба — художник Роландас Рімкунас.

Примітки

Посилання 
 
 Виртуальный тур по Неменчине
 

Населені пункти за алфавітом
Міста Литви
Вільнюський район
Голокост у Литві
Неменчин , Неменчине ( , , , ) — місто в Вільнюському районі Литви , адміністративний центр Неменчинського староства і Неменчінского міського староства . Географія Розташований вкм на північний схід від м . Вільнюса на шосе « Вільнюс — Швенчіоніс » і вкм від залізничної станції Бездоніс на лінії « Вільнюс — Даугавпілс » , на правому березі річки Вілії , при гирлі річки Неменчі ( , ) . Населення Ур . налічувалося7 тис . мешканців . Нині єжителівр . ) . Національний склад Поляки — 3 % Литовці — 2 % Росіяни — 1 % Білоруси — 2 % інші — 2 % Інфраструктура Пошта , автобусна станція , дві гімназії , дитяча музична школа , костел , лікарня . Виробництво молочної продукції , меблів , шкіргалантереї . Назва У джерелах зустрічаються два варіанти назви ( Неменчина й Неменчин ) : Nyemenczyna Nemyenczyna Неменчинь Неменчинъ Походить від назви річки Неменча ( , ) , припливу Вілії . Історія Згадується зроку . Ур . збудовано костел — один з перших у Литві , де у1790 роках його настоятелем був відомий польський поет й історик Адам Станіслав Нарушевич . Пізніше настоятелем був відомий вчений натураліст і педагог , професор Віленського університету Станіслав Боніфацій Юндзіл ( в1824 рр . ) ; потім у1840 рр . Бобровський Ф . , що випустив вр . у Вільні польсько - латинський словник . Ур . костел згорів . Нинішня кам'яна будівля костелу Святого Архангела Михайла споруджено в1855 роках . У XIX столітті богослужіння відбувалися тільки польською мовою . Литовська мова почала використовуватися в проповідях і службах лише вроці , коли Віленський край був переданий Радянським Союзом Литві . Ур . костел ремонтувався . У1803 рр . містечко було власністю віленського єпископа , зр . — Віленського університету . У період між Першою і Другою світовою війнами містечко було на території спочатку Серединної Литви1922 ) , а потім — Польщі . До Другої світової війни % населення становили євреї ( вроці — % ) . У місті досі збереглися синагоги того часу . вересняр . в лісі поблизу містечка було розстріляно близькоєвреїв — жителів Неменчина . Після війни на місці розстрілу було встановлено меморіальну дошку . Зр . — місто Литовської РСР . Ур . у Неменчині споруджений новий міст через річку Вілію ( Неріс , ) . Герб Декретом президента Литовської Республікилипняр . було затверджено герб Неменчина . Герб являє собою червоне поле , на якому зображений покровитель міста — срібний Архангел Михаїл з золотим волоссям , з піднятим у правиці срібним мечем із золотим ефесом і синім щитом з подвійним золотим хрестом у лівій руці ; ногами Архангел зневажає чорного дракона . Автор еталона герба — художник Роландас Рімкунас . Примітки Посилання Виртуальный тур по Неменчине Населені пункти за алфавітом Міста Литви Вільнюський район Голокост у Литві