Прошляков Олексій Іванович
Олексі́й Іва́нович Прошляко́в (; 18 лютого 1901 — 12 грудня 1973) — радянський воєначальник, маршал інженерних військ (06.05.1961). Герой Радянського Союзу (29.05.1945).

Життєпис 
Народився в селі Голеніщево, нині Сапожковського району Рязанської області Росії, в родині робітника. Росіянин. Закінчив Олександрівську учительську семінарію в Рязані.

У лавах Червоної армії з 1920 року. Член РКП(б) з 1921 року. З 1923 року — командир понтонного взводу, командир понтонної роти, помічник начальника школи молодших командирів з політчастини. Брав участь у придушенні національно-визвольного руху в Середній Азії. З 1926 року — начальник школи молодших командирів, помічник командира і командир окремого понтонного батальйону.

У 1931 році закінчив Курси удосконалення командного складу при Ленінградській військово-інженерній школі. У 1933—1938 роках проходив військову службу в інженерному відділі штабу Білоруського військового округу. У 1938 році закінчив Академічні курси при Військово-інженерній академії РСЧА імені В. В. Куйбишева, з серпня того ж року — начальник відділу інженерних військ штабу Бобруйської армійської групи. З вересня 1939 року — начальник інженерних військ 4-ї армії, у складі якої брав участь в радянському вторгненні до Польщі. У подальшому керував роботами з інженерного облаштування нового західного кордону СРСР.

Учасник німецько-радянської війни з червня 1941 року: з липня 1941 року — заступник начальника інженерного управління Центрального фронту, з вересня 1941 року — заступник начальника інженерного управління Брянського фронту, з січня 1942 року — заступник командувача — начальник інженерних військ Південного, з серпня 1942 року — Сталінградського, з жовтня 1942 року — Донського, з лютого 1943 року — Центрального, з жовтня 1943 року — Білоруського, з квітня 1944 року і до кінця війни — 1-го Білоруського фронтів.

У повоєнний час продовжив військову службу. З липня 1945 року — заступник головнокомандувача — начальник інженерних військ Групи радянських окупаційних військ у Німеччині. У 1951 році закінчив Академічні курси при Вищій військовій академії імені К. Є. Ворошилова, з липня того ж року — начальник Управління бойової підготовки інженерних військ Радянської армї.

З травня 1952 року — начальник інженерних військ Радянської армії. З лютого 1965 року — військовий інспектор-радник Групи генеральних інспекторів МО СРСР.

Нагороди 
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 29 травня 1945 року генерал-полковникові інженерних військ Прошлякову Олексію Івановичу присвоєно звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі «Золота Зірка» (№ 6455).

Нагороджений трьома орденами Леніна (06.04.1945, 30.04.1945, 29.05.1945), трьома орденами Червоного Прапора (14.02.1943, 03.11.1944, 30.12.1956), орденами Кутузова 1-го ступеня (29.07.1944), Суворова 2-го ступеня (15.01.1944), Вітчизняної війни 1-го ступеня (27.08.1943), двома орденами Червоної Зірки, медалями, нагородами іноземних держав.

Вшанування пам'яті 
Ім'ям Олексія Прошлякова названо Тюменське вище військово-інженерне командне училище (м. Тюмень) і вулиця в Москві.

На батьківщині, у селі Голеніщево, та на фасаді будинку в Москві, у якому жив О. І. Прошляков, встановлено меморіальні дошки.

Посилання 
 

Уродженці Сапожковського району
Члени КПРС
Радянські генерали Другої світової війни
Герої Радянського Союзу — росіяни
Померли в Москві
Люди, на честь яких названо вулиці
Олексі́й Іва́нович Прошляко́в ( ;лютого — грудня — радянський воєначальник , маршал інженерних військ05 . 1961 ) . Герой Радянського Союзу05 . 1945 ) . Життєпис Народився в селі Голеніщево , нині Сапожковського району Рязанської області Росії , в родині робітника . Росіянин . Закінчив Олександрівську учительську семінарію в Рязані . У лавах Червоної армії зроку . Член РКП ( б ) зроку . Зроку — командир понтонного взводу , командир понтонної роти , помічник начальника школи молодших командирів з політчастини . Брав участь у придушенні національно - визвольного руху в Середній Азії . Зроку — начальник школи молодших командирів , помічник командира і командир окремого понтонного батальйону . Уроці закінчив Курси удосконалення командного складу при Ленінградській військово - інженерній школі . У1938 роках проходив військову службу в інженерному відділі штабу Білоруського військового округу . Уроці закінчив Академічні курси при Військово - інженерній академії РСЧА імені В . В . Куйбишева , з серпня того ж року — начальник відділу інженерних військ штабу Бобруйської армійської групи . З вересняроку — начальник інженерних військї армії , у складі якої брав участь в радянському вторгненні до Польщі . У подальшому керував роботами з інженерного облаштування нового західного кордону СРСР . Учасник німецько - радянської війни з червняроку : з липняроку — заступник начальника інженерного управління Центрального фронту , з вересняроку — заступник начальника інженерного управління Брянського фронту , з січняроку — заступник командувача — начальник інженерних військ Південного , з серпняроку — Сталінградського , з жовтняроку — Донського , з лютогороку — Центрального , з жовтняроку — Білоруського , з квітняроку і до кінця війни —го Білоруського фронтів . У повоєнний час продовжив військову службу . З липняроку — заступник головнокомандувача — начальник інженерних військ Групи радянських окупаційних військ у Німеччині . Уроці закінчив Академічні курси при Вищій військовій академії імені К . Є . Ворошилова , з липня того ж року — начальник Управління бойової підготовки інженерних військ Радянської армї . З травняроку — начальник інженерних військ Радянської армії . З лютогороку — військовий інспектор - радник Групи генеральних інспекторів МО СРСР . Нагороди Указом Президії Верховної Ради СРСР відтравняроку генерал - полковникові інженерних військ Прошлякову Олексію Івановичу присвоєно звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі « Золота Зірка » ( № 6455 ) . Нагороджений трьома орденами Леніна04 . 1945 , 04 . 1945 , 05 . 1945 ) , трьома орденами Червоного Прапора02 . 1943 , 11 . 1944 , 12 . 1956 ) , орденами Кутузоваго ступеня07 . 1944 ) , Сувороваго ступеня01 . 1944 ) , Вітчизняної війниго ступеня08 . 1943 ) , двома орденами Червоної Зірки , медалями , нагородами іноземних держав . Вшанування пам'яті Ім'ям Олексія Прошлякова названо Тюменське вище військово - інженерне командне училище ( м . Тюмень ) і вулиця в Москві . На батьківщині , у селі Голеніщево , та на фасаді будинку в Москві , у якому жив О . І . Прошляков , встановлено меморіальні дошки . Посилання Уродженці Сапожковського району Члени КПРС Радянські генерали Другої світової війни Герої Радянського Союзу — росіяни Померли в Москві Люди , на честь яких названо вулиці