Каганович Михайло Мойсейович
Михайло Мойсейович Каганович ( , село Кабани Радомисльського повіту Київської губернії, тепер Київської області — , місто Москва (за деякими даними — Казань), Російська Федерація) — радянський партійний і державний діяч, нарком оборонної і авіаційної промисловостей СРСР. Член Центральної контрольної комісії ВКП(б) (у 1927—1934 роках). Член ЦК ВКП(б) (у 1934—1941 роках). Кандидат у члени Організаційного бюро ЦК ВКП(б) з 10 лютого 1934 по 10 березня 1939 року. Депутат Верховної Ради СРСР 1-го скликання. Старший брат Юлія та Лазара Кагановичів.

Біографія 
Народився в бідній єврейській родині прасола Мойсея Гершковича Кагановича. Здобув початкову освіту.

У листопаді 1901 — 1903 року — учень слюсарної майстерні у місті Іванкові Радомисльського повіту Київської губернії. У грудні 1903 — 1906 року — слюсар-бляхар на фабриці і у майстерні міст Чорнобиля і Києва.

Член РСДРП(б) з січня 1905.

Неодноразово заарештовувався. З червня по листопад 1906 року сидів у Київській в'язниці. З листопада 1906 по березень 1907 року був висланий у село Кабани Радомисльського повіту Київської губернії.

У березні 1907 — липні 1909 року — слюсар майстерень у Києві. З липня по жовтень 1909 року сидів у Київській в'язниці. З жовтня 1909 по лютий 1910 року був висланий у село Кабани Радомисльського повіту.

У лютому — листопаді 1910 року — бляхар заводу в селі Кам'янське Катеринославської губернії.

У листопаді 1910 — жовтні 1914 року — рядовий солдат російської армії, слюсар у містах Хабаровську та Житомирі.

У жовтні 1914 — 1916 року — слюсар на млині і лісопильному заводі в Києві. У 1916—1917 роках — слюсар на залізниці Боярка—Костюковичі.

У лютому 1917 — травні 1918 року — голова міської ради міста Суража Чернігівської губернії, член штабу червоногвардійських загонів на станції Унеча Чернігівської губернії.

У червні 1918 — травні 1919 року — член колегії Нижньогородського губернського управління у справах полонених і біженців, голова каси хворих у місті Нижньому Новгороді. За деякими даними був головою Арзамаського військово-революційного комітету Нижньогородської губернії.

У травні 1919 — травні 1920 року — заступник голови Нижньогородського губернського відділу соціального забезпечення, продовольчий уповноважений Нижньогородського губернського виконкому.

У травні 1920 — березні 1921 року — комісар управління продовольства в Арзамаському повіті Нижньогородської губернії.

У березні 1921 — 1922 року — заступник голови виконавчого комітету Нижньогородської губернської ради.

У 1922 — травні 1923 року — відповідальний секретар Виксунського повітового комітету РКП(б) Нижньогородської губернії.

У 1923 — липні 1927 року — голова Нижньогородської губернської ради народного господарства (губраднаргоспу). За підтримки молодшого брата Лазаря переведений до Москви.

З липня 1927 року — член колегії (відділ раціоналізації державного апарату управління і господарства) Центральної контрольної комісії ВКП(б) — Народного комісаріату робітничо-селянської інспекції СРСР (ЦКК—РСІ). У грудні 1927 — червні 1930 року — кандидат у члени Президії ЦКК ВКП(б), у липні 1930 — лютому 1932 року — член Президії ЦКК ВКП(б).

Одночасно у листопаді 1930 — 1932 року — член Президії Вищої ради народного господарства (ВРНГ) СРСР. У 1931—1932 роках — начальник Головного машинобудівного управління і заступник голови ВРНГ СРСР із машинобудування.

У 1932 — 8 грудня 1936 року — заступник народного комісара важкої промисловості СРСР, начальник сектора, начальник Головного управління авіаційної промисловості «Головавіапром» (у 1935—1936 роках) Наркомату важкої промисловості СРСР. Найближчий співробітник Серго Орджонікідзе.

8 грудня 1936 — 15 жовтня 1937 року — заступник народного комісара оборонної промисловості СРСР.

15 жовтня 1937 — 11 січня 1939 року — народний комісар оборонної промисловості СРСР.

11 січня 1939 — 10 січня 1940 року — народний комісар авіаційної промисловості СРСР.

У травні 1940 — 1 липня 1941 року — директор Казанського заводу № 124 імені Серго Орджонікідзе 10-го Головного управління Народного комісаріату авіаційної промисловості СРСР.

У лютому 1941 року на XVIII конференції ВКП (б) був попереджений, що якщо «не виконає доручень партії і уряду, то буде виведений зі складу ЦК і знятий з керівної роботи».

Застрелився 1 липня 1941 року. Похований на Новодівочому цвинтарі Москви.

Родина 
Молодші брати — Каганович Юлій Мойсейович, Каганович Лазар Мойсейович, Каганович Арон Мойсейович.

Нагороди 
 орден Леніна (13.08.1936)
 орден Трудового Червоного Прапора (27.10.1938).

Джерела 
 Каганович Михаил Моисеевич // Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898—1991 
 Филиппов С. Руководители центральных органов ВКП(б) в 1934—1939 гг. Справочник. — Москва, РОССПЭН, 2018. 

Більшовики
Депутати Верховної Ради СРСР 1-го скликання
Кавалери ордена Леніна
Кавалери ордена Трудового Червоного Прапора
Персоналії за алфавітом
Політики-самогубці
Поховані на Новодівичому цвинтарі в Москві
Учасники Громадянської війни в Росії
Члени ЦК КПРС
Самогубці, які застрелилися
Михайло Мойсейович Каганович ( , село Кабани Радомисльського повіту Київської губернії , тепер Київської області — , місто Москва ( за деякими даними — Казань ) , Російська Федерація ) — радянський партійний і державний діяч , нарком оборонної і авіаційної промисловостей СРСР . Член Центральної контрольної комісії ВКП ( б ) ( у1934 роках ) . Член ЦК ВКП ( б ) ( у1941 роках ) . Кандидат у члени Організаційного бюро ЦК ВКП ( б ) злютогопоберезняроку . Депутат Верховної Ради СРСРго скликання . Старший брат Юлія та Лазара Кагановичів . Біографія Народився в бідній єврейській родині прасола Мойсея Гершковича Кагановича . Здобув початкову освіту . У листопаді — року — учень слюсарної майстерні у місті Іванкові Радомисльського повіту Київської губернії . У грудні — року — слюсар - бляхар на фабриці і у майстерні міст Чорнобиля і Києва . Член РСДРП ( б ) з січня Неодноразово заарештовувався . З червня по листопадроку сидів у Київській в'язниці . З листопадапо березеньроку був висланий у село Кабани Радомисльського повіту Київської губернії . У березні — липніроку — слюсар майстерень у Києві . З липня по жовтеньроку сидів у Київській в'язниці . З жовтняпо лютийроку був висланий у село Кабани Радомисльського повіту . У лютому — листопадіроку — бляхар заводу в селі Кам'янське Катеринославської губернії . У листопаді — жовтніроку — рядовий солдат російської армії , слюсар у містах Хабаровську та Житомирі . У жовтні — року — слюсар на млині і лісопильному заводі в Києві . У1917 роках — слюсар на залізниці Боярка — Костюковичі . У лютому — травніроку — голова міської ради міста Суража Чернігівської губернії , член штабу червоногвардійських загонів на станції Унеча Чернігівської губернії . У червні — травніроку — член колегії Нижньогородського губернського управління у справах полонених і біженців , голова каси хворих у місті Нижньому Новгороді . За деякими даними був головою Арзамаського військово - революційного комітету Нижньогородської губернії . У травні — травніроку — заступник голови Нижньогородського губернського відділу соціального забезпечення , продовольчий уповноважений Нижньогородського губернського виконкому . У травні — березніроку — комісар управління продовольства в Арзамаському повіті Нижньогородської губернії . У березні — року — заступник голови виконавчого комітету Нижньогородської губернської ради . У — травніроку — відповідальний секретар Виксунського повітового комітету РКП ( б ) Нижньогородської губернії . У — липніроку — голова Нижньогородської губернської ради народного господарства ( губраднаргоспу ) . За підтримки молодшого брата Лазаря переведений до Москви . З липняроку — член колегії ( відділ раціоналізації державного апарату управління і господарства ) Центральної контрольної комісії ВКП ( б ) — Народного комісаріату робітничо - селянської інспекції СРСР ( ЦКК — РСІ ) . У грудні — червніроку — кандидат у члени Президії ЦКК ВКП ( б ) , у липні — лютомуроку — член Президії ЦКК ВКП ( б ) . Одночасно у листопаді — року — член Президії Вищої ради народного господарства ( ВРНГ ) СРСР . У1932 роках — начальник Головного машинобудівного управління і заступник голови ВРНГ СРСР із машинобудування . У — грудняроку — заступник народного комісара важкої промисловості СРСР , начальник сектора , начальник Головного управління авіаційної промисловості « Головавіапром » ( у1936 роках ) Наркомату важкої промисловості СРСР . Найближчий співробітник Серго Орджонікідзе . 8 грудня — жовтняроку — заступник народного комісара оборонної промисловості СРСР . 15 жовтня — січняроку — народний комісар оборонної промисловості СРСР . 11 січня — січняроку — народний комісар авіаційної промисловості СРСР . У травні — липняроку — директор Казанського заводу № 124 імені Серго Орджонікідзего Головного управління Народного комісаріату авіаційної промисловості СРСР . У лютомуроку на XVIII конференції ВКП ( б ) був попереджений , що якщо « не виконає доручень партії і уряду , то буде виведений зі складу ЦК і знятий з керівної роботи » . Застреливсялипняроку . Похований на Новодівочому цвинтарі Москви . Родина Молодші брати — Каганович Юлій Мойсейович , Каганович Лазар Мойсейович , Каганович Арон Мойсейович . Нагороди орден Леніна08 . 1936 ) орден Трудового Червоного Прапора10 . 1938 ) . Джерела Каганович Михаил Моисеевич / / Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза1991 Филиппов С . Руководители центральных органов ВКП ( б ) в1939 гг . Справочник . — Москва , РОССПЭН , Більшовики Депутати Верховної Ради СРСРго скликання Кавалери ордена Леніна Кавалери ордена Трудового Червоного Прапора Персоналії за алфавітом Політики - самогубці Поховані на Новодівичому цвинтарі в Москві Учасники Громадянської війни в Росії Члени ЦК КПРС Самогубці , які застрелилися