РПЦЗ (В)
Російська православна церква закордоном під омофором Митрополита Віталія (Устинова), скорочено РПЦЗ (В), офіційна назва Російська Православна Церква Закордоном; спочатку Російська Православна Церква у вигнанні, також Мансонвільський розкол) — нечисленне неканонічне православне об'єднання російської традиції, що відкололося від Російської православної церкви закордоном (РПЦЗ) у результаті гострого конфлікту її декількох кліриків і мирян з керівництвом останньої в 2000-2001 роках. Остаточно оформилася після невизнання ідеологами РПЦЗ(В) обрання 24 жовтня 2001 року архієпископа Лавра (Шкурлы) новим першоієрархом РПЦЗ і одноосібного висвячення 3 листопада 2001 року єпископом Варнавою (Прокоф'євим) «у присутності митрополита Віталія, але без його безпосередньої участі» архімандрита Сергія (Киндякова) в сан єпископа.

Формально очолювана першоієрархом РПЦЗ митрополитом Віталієм (Устиновим) що пішов на спокій і який жив у Спасо-Преображенському скиті в Мансонвілі (Канада), де також знаходився адміністративний центр РПЦЗ(В). Парафії РПЦЗ(В) розташовувалися головним чином у Франції, США, Канаді, Росії, Україні і Молдові.

РПЦЗ(В) протягом усього періоду свого існування відрізнялася нестабільністю та постійними внутрішніми конфліктами, що приводили до виходу з неї багатьох її діячів. Так, 2004 року цю юрисдикцію покинув один з її засновників Варнава (Прокоф'єв). У 2006 році в результаті непримиренних протиріч від РПЦЗ(В) відокремились ряд кліриків і мирян, утворили Російську православну церкву, а в 2007—2008 роки парафії що залишилися розділилися на прихильників єпископів Володимира (Целіщева) з одного боку і протоієрея Веніаміна Жукова і єпископа Антонія (Рудея) з іншого. У 2008 році єпископ Володимир (Целіщев), зберіг за собою Спасо-Преображенський скит в Мансонвілі, за підтримки єпископа Анастасія (Суржика) висвятив нових єпископів, після чого очолювана ним юрисдикція стала іменуватися РПЦЗ(В-В). Прихильників Антонія (Рудея) стали іменувати РПЦЗ(М), ІПЦМ або РПЦЗ(В-А). Надалі всі три «гілки», на які розпалася РПЦЗ(В), також розділились.

Зноски 

Неканонічні православні деномінації
Російська православна церква закордоном під омофором Митрополита Віталія ( Устинова ) , скорочено РПЦЗ ( В ) , офіційна назва Російська Православна Церква Закордоном ; спочатку Російська Православна Церква у вигнанні , також Мансонвільський розкол ) — нечисленне неканонічне православне об'єднання російської традиції , що відкололося від Російської православної церкви закордоном ( РПЦЗ ) у результаті гострого конфлікту її декількох кліриків і мирян з керівництвом останньої вроках . Остаточно оформилася після невизнання ідеологами РПЦЗ ( В ) обранняжовтняроку архієпископа Лавра ( Шкурлы ) новим першоієрархом РПЦЗ і одноосібного висвяченнялистопадароку єпископом Варнавою ( Прокоф'євим ) « у присутності митрополита Віталія , але без його безпосередньої участі » архімандрита Сергія ( Киндякова ) в сан єпископа . Формально очолювана першоієрархом РПЦЗ митрополитом Віталієм ( Устиновим ) що пішов на спокій і який жив у Спасо - Преображенському скиті в Мансонвілі ( Канада ) , де також знаходився адміністративний центр РПЦЗ ( В ) . Парафії РПЦЗ ( В ) розташовувалися головним чином у Франції , США , Канаді , Росії , Україні і Молдові . РПЦЗ ( В ) протягом усього періоду свого існування відрізнялася нестабільністю та постійними внутрішніми конфліктами , що приводили до виходу з неї багатьох її діячів . Так , року цю юрисдикцію покинув один з її засновників Варнава ( Прокоф'єв ) . Уроці в результаті непримиренних протиріч від РПЦЗ ( В ) відокремились ряд кліриків і мирян , утворили Російську православну церкву , а в2008 роки парафії що залишилися розділилися на прихильників єпископів Володимира ( Целіщева ) з одного боку і протоієрея Веніаміна Жукова і єпископа Антонія ( Рудея ) з іншого . Уроці єпископ Володимир ( Целіщев ) , зберіг за собою Спасо - Преображенський скит в Мансонвілі , за підтримки єпископа Анастасія ( Суржика ) висвятив нових єпископів , після чого очолювана ним юрисдикція стала іменуватися РПЦЗ ( В - В ) . Прихильників Антонія ( Рудея ) стали іменувати РПЦЗ ( М ) , ІПЦМ або РПЦЗ ( В - А ) . Надалі всі три « гілки » , на які розпалася РПЦЗ ( В ) , також розділились . Зноски Неканонічні православні деномінації