Пан із Сан-Франциско
«Пан із Сан-Франциско» або «Добродій з Сан-Франсіска» — оповідання Івана Олексійовича Буніна. Являє собою притчу, яка розповідає про нікчемність багатства і влади перед обличчям смерті. Головною ідеєю розповіді виступає осмислення суті буття людини: життя людини крихке і тлінне, тому воно стає огидним, якщо в ньому відсутні справжність і краса. Вперше опублікована в 1915 році в збірнику «Слово» в Російській імперії.

Історія створення 
За словами Буніна, написанню розповіді сприяла випадково побачена влітку 1915 року в Москві у вітрині книжкового магазину обкладинка повісті Томаса Манна «Смерть у Венеції»: на початку вересня 1915 року, перебуваючи в гостях у двоюрідної сестри в Орловській губернії, «я чомусь згадав цю книжку і раптову смерть якогось американця, який приїхав на Капрі, в готель „Квісісана“, де ми жили того року, і одразу вирішив написати „Смерть на Капрі“, що і зробив за чотири дні — не поспішаючи, спокійно, в лад осіннього спокою сіреньких і вже досить коротких і свіжих днів і тиші в садибі… Заголовок „Смерть на Капрі“ я, звичайно, закреслив негайно ж, як тільки написав перший рядок: „Пан із Сан-Франциско…“ І Сан-Франциско, і все інше (крім того, що якийсь американець дійсно помер після обіду в „Квісісані“) я вигадав… „Смерть у Венеції“ я прочитав у Москві лише наприкінці осені. Це дуже неприємна книжка».

Короткий зміст 
З точки зору композиції оповідання можна розділити на дві нерівні частини: подорож пана з Сан-Франциско на кораблі «Атлантида» до берегів Італії і зворотну подорож корабля «Атлантида» до берегів США з тілом пана в труні в трюмі пароплава. Опис подорожі пана на Капрі ведеться сухою, відстороненою мовою; сам пан не має імені, він безликий у своєму прагненні придбати на наявні багатства принади реального життя. Одним з яскравих символів у цій частині розповіді виступає танцююча пара найманих акторів, що зображують в танці справжню пристрасть. У готелі на Капрі пан несподівано помирає, втрачаючи не тільки життя, але і всі привілеї багатої людини, стаючи тягарем для всіх оточуючих, починаючи від господаря готелю, який противиться тому, щоб труну залишали в його апартаментах, і закінчуючи власною сім'єю, яка не знає, що робити з тілом пана. Опис світу природи, світу бідних людей на острові Капрі ведеться живою, повною символічних образів мовою і тому виділяється на тлі загальної стилістики твору. В кінці розповіді тіло пана повертається додому, в могилу, на береги Північної Америки, на тому ж кораблі, який з великою пошаною віз його в Старий Світ, але тепер його тіло лежить у просмоленній труні на дні трюму, а не на палубі, в світлих, сяючих люстрами залах, де йде людний бал.

Відгуки сучасників 
Після виходу розповіді періодичні видання дали йому високу оцінку. Так, критик Абрам Дерман в журналі «Російська думка» від 1916 року писав: «Більше десяти років відділяє нас від кінця творчості Чехова, і за цей термін, якщо виключити те, що було оприлюднено після смерті Л. Н. Толстого, не з'являлося російською мовою художнього твору, рівного за силою і значенням розповіді „Пан із Сан-Франциско“… У чому ж еволюціонував художник? У масштабі свого почуття… З якимось урочистим і праведним сумом художник намалював великий образ величезного зла, — образ гріха, в якому протікає життя сучасної міської людини зі старим серцем, і читач відчуває тут не тільки законність, але і справедливість і красу самої авторської холодності до свого героя…». Журнал «Російське багатство» від 1917 року дав більш стриманий відгук: «Оповідання гарне, але воно страждає вадами своїх достоїнств, як кажуть французи. Протиставлення між поверхневим блиском сучасної нашої культури і її нікчемою перед обличчям смерті виражено в оповіданні із захоплюючою силою, але воно вичерпує його до дна…».

Див. також 
 Антонівські яблука

Примітки

Література 

 Бунін І. Зібрання творів, том 4. — М: Художня література, 1966. — С. 483—488 (примітки до того).
 Бабореко А. К. Бунін Серія «ЖЗЛ» — М: Молода гвардія, 457 с., 2004
 Ічин Корнелія, Йованович Миливое.  Нотатки про літературних джерелах «Пана з Сан-Франциско» В. Буніна // Ічин Корнелія, Йованович Миливое.  Елегійні розкопки. — Белград: Видавництво філологічного факультету в Белграді, 2005. — С. 117—143. — ISBN 86-80267-84-8.
 Бем А. Л. «Пан із Сан-Франциско» // Дослідження. Листи про літературу / С. Р. Бочаров, В. З. Сурат. — Мови слов'янської культури, 2001. — С. 416—422. — 448 с. — (Studia philologica). — ISBN 5-7859-0197-8.

Посилання 
 Пан із Сан-Франциско в бібліотеці Максима Мошкова

Твори 1915
Оповідання 1915
Твори Івана Буніна
Російськомовні оповідання
« Пан із Сан-Франциско » або « Добродій з Сан-Франсіска » — оповідання Івана Олексійовича Буніна . Являє собою притчу , яка розповідає про нікчемність багатства і влади перед обличчям смерті . Головною ідеєю розповіді виступає осмислення суті буття людини : життя людини крихке і тлінне , тому воно стає огидним , якщо в ньому відсутні справжність і краса . Вперше опублікована вроці в збірнику « Слово » в Російській імперії . Історія створення За словами Буніна , написанню розповіді сприяла випадково побачена вліткуроку в Москві у вітрині книжкового магазину обкладинка повісті Томаса Манна « Смерть у Венеції » : на початку вересняроку , перебуваючи в гостях у двоюрідної сестри в Орловській губернії , « я чомусь згадав цю книжку і раптову смерть якогось американця , який приїхав на Капрі , в готель „ Квісісана “ , де ми жили того року , і одразу вирішив написати „ Смерть на Капрі “ , що і зробив за чотири дні — не поспішаючи , спокійно , в лад осіннього спокою сіреньких і вже досить коротких і свіжих днів і тиші в садибі … Заголовок „ Смерть на Капрі “ я , звичайно , закреслив негайно ж , як тільки написав перший рядок : „ Пан із Сан -Франциско … “ І Сан-Франциско , і все інше ( крім того , що якийсь американець дійсно помер після обіду в „ Квісісані “ ) я вигадав … „ Смерть у Венеції “ я прочитав у Москві лише наприкінці осені . Це дуже неприємна книжка » . Короткий зміст З точки зору композиції оповідання можна розділити на дві нерівні частини : подорож пана з Сан-Франциско на кораблі « Атлантида » до берегів Італії і зворотну подорож корабля « Атлантида » до берегів США з тілом пана в труні в трюмі пароплава . Опис подорожі пана на Капрі ведеться сухою , відстороненою мовою ; сам пан не має імені , він безликий у своєму прагненні придбати на наявні багатства принади реального життя . Одним з яскравих символів у цій частині розповіді виступає танцююча пара найманих акторів , що зображують в танці справжню пристрасть . У готелі на Капрі пан несподівано помирає , втрачаючи не тільки життя , але і всі привілеї багатої людини , стаючи тягарем для всіх оточуючих , починаючи від господаря готелю , який противиться тому , щоб труну залишали в його апартаментах , і закінчуючи власною сім'єю , яка не знає , що робити з тілом пана . Опис світу природи , світу бідних людей на острові Капрі ведеться живою , повною символічних образів мовою і тому виділяється на тлі загальної стилістики твору . В кінці розповіді тіло пана повертається додому , в могилу , на береги Північної Америки , на тому ж кораблі , який з великою пошаною віз його в Старий Світ , але тепер його тіло лежить у просмоленній труні на дні трюму , а не на палубі , в світлих , сяючих люстрами залах , де йде людний бал . Відгуки сучасників Після виходу розповіді періодичні видання дали йому високу оцінку . Так , критик Абрам Дерман в журналі « Російська думка » відроку писав : « Більше десяти років відділяє нас від кінця творчості Чехова , і за цей термін , якщо виключити те , що було оприлюднено після смерті Л . Н . Толстого , не з'являлося російською мовою художнього твору , рівного за силою і значенням розповіді „ Пан із Сан -Франциско “ … У чому ж еволюціонував художник ? У масштабі свого почуття … З якимось урочистим і праведним сумом художник намалював великий образ величезного зла , — образ гріха , в якому протікає життя сучасної міської людини зі старим серцем , і читач відчуває тут не тільки законність , але і справедливість і красу самої авторської холодності до свого героя … » . Журнал « Російське багатство » відроку дав більш стриманий відгук : « Оповідання гарне , але воно страждає вадами своїх достоїнств , як кажуть французи . Протиставлення між поверхневим блиском сучасної нашої культури і її нікчемою перед обличчям смерті виражено в оповіданні із захоплюючою силою , але воно вичерпує його до дна … » . Див . також Антонівські яблука Примітки Література Бунін І . Зібрання творів , том — М : Художня література , — С . 488 ( примітки до того ) . Бабореко А . К . Бунін Серія « ЖЗЛ » — М : Молода гвардія , с . , Ічин Корнелія , Йованович Миливое . Нотатки про літературних джерелах « Пана з Сан-Франциско » В . Буніна / / Ічин Корнелія , Йованович Миливое . Елегійні розкопки . — Белград : Видавництво філологічного факультету в Белграді , — С . 143 . — ISBN84 - 8 . Бем А . Л . « Пан із Сан-Франциско » / / Дослідження . Листи про літературу / С . Р . Бочаров , В . З . Сурат . — Мови слов'янської культури , — С . 422 . — с . — ( Studia philologica ) . — ISBN0197 - 8 . Посилання Пан із Сан -Франциско в бібліотеці Максима Мошкова Твори Оповідання Твори Івана Буніна Російськомовні оповідання