Попов Олександр Анатолійович
Олекса́ндр Анато́лійович Попо́в (, с. Кобзарці, Снігурівський район, Миколаївська область, Українська РСР — , с. Миколаївка, Волноваський район, Донецька область, Україна) — старшина Збройних сил України, учасник миротворчої місії в Іраку, учасник російсько-української війни.

Біографія 
Народився 1977 року в селі Кобзарці на Миколаївщині.

На військовій службі — з 2002 року, з 2004 служив за контрактом у 28-ій окремій механізованій бригаді, в/ч А0666, смт Чорноморське, Одеська область. У 2004—2005 роках проходив службу в Іраку у складі 81-ї тактичної групи української миротворчої місії.

Старшина, головний сержант 1-ї механізованої роти 28 ОМБр.

З початком російської збройної агресії проти України з 2014 року виконував завдання на території проведення антитерористичної операції, пройшов бої у прикордонній зоні, — Маринівка, Степанівка, Савур-могила. Був поранений, після лікування в госпіталі ніс службу за місцем постійної дислокації, у той час співпрацював з волонтерами, допомагав родинам загиблих бойових товаришів. По тому повернувся в зону АТО. Співпрацював з одеським інтернет-виданням «Думська», — якийсь час у 2014 році був позаштатним воєнкором. Також співпрацював з ГО «Україна — це ми» і «Рада громадської безпеки» (м. Одеса), волонтери передавали через Олександра автомобілі в АТО.

Загалом пройшов три ротації у зоні бойових дій на Сході України.

Загинув у ніч з 27 на 28 червня 2017 року внаслідок вибуху переробленої гранати до СПГ-9 на взводному опорному пункті поблизу села Миколаївка Волноваського району, ще четверо військовослужбовців дістали поранення.

Похований 30 червня на Алеї Слави Миколаївського центрального міського кладовища у Мішково-Погорілове.

Залишилась дружина та троє дітей.

Нагороди та відзнаки 
 Указом Президента України № 189/2018 від 27 червня 2018 року, за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно).
 Медаль «15 років Збройним Силам України».
 Нагрудний знак «Ветеран війни».
 Медаль «За службу в Іраку» багатонаціональної дивізії «Центр-Південь» (Польща).
 Нагрудний знак 81-ї тактичної групи «Ірак—Васіт—2005».

Примітки

Джерела 
 Попов Олександр Анатолійович // Книга пам'яті полеглих за Україну.
 Попов Олександр Анатолійович // Сторінка пам'яті на сайті Миколаївського обласного центру досліджень та редакційно-видавничої діяльності.
 Вічна пам'ять… // Снігурівська РДА, 29 червня 2017.

Уродженці Снігурівського району
Українські миротворці
Померли у Волноваському районі
Поховані на Миколаївському міському цвинтарі
Олекса́ндр Анато́лійович Попо́в ( , с . Кобзарці , Снігурівський район , Миколаївська область , Українська РСР — , с . Миколаївка , Волноваський район , Донецька область , Україна ) — старшина Збройних сил України , учасник миротворчої місії в Іраку , учасник російсько - української війни . Біографія Народивсяроку в селі Кобзарці на Миколаївщині . На військовій службі — зроку , зслужив за контрактом уій окремій механізованій бригаді , в / ч А0666 , смт Чорноморське , Одеська область . У2005 роках проходив службу в Іраку у складії тактичної групи української миротворчої місії . Старшина , головний сержантї механізованої ротиОМБр . З початком російської збройної агресії проти України зроку виконував завдання на території проведення антитерористичної операції , пройшов бої у прикордонній зоні , — Маринівка , Степанівка , Савур - могила . Був поранений , після лікування в госпіталі ніс службу за місцем постійної дислокації , у той час співпрацював з волонтерами , допомагав родинам загиблих бойових товаришів . По тому повернувся в зону АТО . Співпрацював з одеським інтернет - виданням « Думська » , — якийсь час уроці був позаштатним воєнкором . Також співпрацював з ГО « Україна — це ми » і « Рада громадської безпеки » ( м . Одеса ) , волонтери передавали через Олександра автомобілі в АТО . Загалом пройшов три ротації у зоні бойових дій на Сході України . Загинув у ніч значервняроку внаслідок вибуху переробленої гранати до СПГ - 9 на взводному опорному пункті поблизу села Миколаївка Волноваського району , ще четверо військовослужбовців дістали поранення . Похованийчервня на Алеї Слави Миколаївського центрального міського кладовища у Мішково - Погорілове . Залишилась дружина та троє дітей . Нагороди та відзнаки Указом Президента України № 189 / 2018 відчервняроку , за особисту мужність і самовіддані дії , виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України , нагороджений орденом « За мужність » III ступеня ( посмертно ) . Медаль « 15 років Збройним Силам України » . Нагрудний знак « Ветеран війни » . Медаль « За службу в Іраку » багатонаціональної дивізії « Центр - Південь » ( Польща ) . Нагрудний знакї тактичної групи « Ірак — Васіт — 2005 » . Примітки Джерела Попов Олександр Анатолійович / / Книга пам'яті полеглих за Україну . Попов Олександр Анатолійович / / Сторінка пам'яті на сайті Миколаївського обласного центру досліджень та редакційно - видавничої діяльності . Вічна пам'ять … / / Снігурівська РДА , червня Уродженці Снігурівського району Українські миротворці Померли у Волноваському районі Поховані на Миколаївському міському цвинтарі