Гольшанська Юліана Іванівна
Юліана Гольшанська (, ) — дочка литовського за походженням православного князя, київського намісника Івана Ольгимонтовича та смоленської князівни Агрипини Святославівни. Мала братів Андрія, Михайла, Семена й Олександра. 

Першим шлюбом була за кн. Іваном Карачевським. Його, як зазначив німецький хроніст Йоганн фон Посільге, Вітовт повелів обезголовити, щоб самим одружитись з Юліаною, нібито своєю коханкою (amye). Правда це чи лише плітки — достеменно невідомо.

Дружина великого князя, Анна, померла 31 липня 1418. Той сумував за нею «гірко, але недовго», і вже 13 листопада побрався з Гольшанською. Оскільки господар доводився жінці родичем, віленський біскуп Пйотр Краковчик відмовився їх вінчати без папської диспенсації, натомість це вчинив вроцлавський владика Ян Кропідло, що мав приязні стосунки із Кейстутовичем. Напередодні весілля Вітовтова обраниця прийняла католицтво, хоча і надалі лишилась прихильною до православ'я. Сама церемонія вінчання відбулась у Городні перед великим зібранням князів і панів, король Польщі Ягайло з Ельжбетою Грановською також на неї завітали. Врешті-решт, на рубежі 1418–19 р. литовське посольство побувало в папи римського Мартина V і виклопотало диспенсацію на вже укладений матримоніальний союз.

Польський історик Ян Тенговський називає цей шлюб «чистою примхою» Вітовта. Ярослав Нікодем та Вільям Урбан вбачають радше політичний мотив: поріднення з Гольшанськими зміцнило його становище на пограничних руських землях.  

Подружнє життя, схоже, склалось гармонійно, однак дітей пара не мала. На відміну від Анни нова велика княгиня не брала активної участі в політиці, звістки про неї уривчасті. Наприклад, в 1421 році посол короля Англії, мандрівник Жільбер де Лануа зустрівся з Вітовтом та Юліаною в Кам'янці, й дістав від жінки у дарунок золотий ланцюжок і велику татарську монету для носіння на шиї, як ознаку її двору. Гольшанська і сама отримувала дари від тевтонського магістра Пауля фон Русдорфа, а коли тяжко захворіла той на прохання мужа в 1426 р. прислав їй доктора та ліки. В 1429 була прийнята до лав Ордена Дракона.

Актом від 1 квітня 1428 Вітовт записав дружині як віно Новогрудок і ряд сіл, а помираючи, згідно з оповіддю Яна Длугоша, доручив Ягайлу опікуватись нею. На похороні Юліана гірко голосила, повторюючи знов і знов, що зосталась сиротою. Під час династичної війни між Сигізмундом й Свидригайлом останній повелів «уморити» вдовицю.

Згідно з Теодором Нарбутом, Гольшанська нібито померла 1448 р. в селі Дубровиця біля Львова на 70 віці життя й була похована у віленськім костелі св. Анни. Сучасні ж дослідники відкидають ці звістки як недостовірні.

Див. також 

 Євдокія Олельківна

Коментарі

Примітки 

Великі княгині Литовські
Гольшанські
Юліана Гольшанська ( , ) — дочка литовського за походженням православного князя , київського намісника Івана Ольгимонтовича та смоленської князівни Агрипини Святославівни . Мала братів Андрія , Михайла , Семена й Олександра . Першим шлюбом була за кн . Іваном Карачевським . Його , як зазначив німецький хроніст Йоганн фон Посільге , Вітовт повелів обезголовити , щоб самим одружитись з Юліаною , нібито своєю коханкою ( amye ) . Правда це чи лише плітки — достеменно невідомо . Дружина великого князя , Анна , померлалипня Той сумував за нею « гірко , але недовго » , і вжелистопада побрався з Гольшанською . Оскільки господар доводився жінці родичем , віленський біскуп Пйотр Краковчик відмовився їх вінчати без папської диспенсації , натомість це вчинив вроцлавський владика Ян Кропідло , що мав приязні стосунки із Кейстутовичем . Напередодні весілля Вітовтова обраниця прийняла католицтво , хоча і надалі лишилась прихильною до православ'я . Сама церемонія вінчання відбулась у Городні перед великим зібранням князів і панів , король Польщі Ягайло з Ельжбетою Грановською також на неї завітали . Врешті - решт , на рубежі19 р . литовське посольство побувало в папи римського Мартина V і виклопотало диспенсацію на вже укладений матримоніальний союз . Польський історик Ян Тенговський називає цей шлюб « чистою примхою » Вітовта . Ярослав Нікодем та Вільям Урбан вбачають радше політичний мотив : поріднення з Гольшанськими зміцнило його становище на пограничних руських землях . Подружнє життя , схоже , склалось гармонійно , однак дітей пара не мала . На відміну від Анни нова велика княгиня не брала активної участі в політиці , звістки про неї уривчасті . Наприклад , вроці посол короля Англії , мандрівник Жільбер де Лануа зустрівся з Вітовтом та Юліаною в Кам'янці , й дістав від жінки у дарунок золотий ланцюжок і велику татарську монету для носіння на шиї , як ознаку її двору . Гольшанська і сама отримувала дари від тевтонського магістра Пауля фон Русдорфа , а коли тяжко захворіла той на прохання мужа вр . прислав їй доктора та ліки . Вбула прийнята до лав Ордена Дракона . Актом відквітняВітовт записав дружині як віно Новогрудок і ряд сіл , а помираючи , згідно з оповіддю Яна Длугоша , доручив Ягайлу опікуватись нею . На похороні Юліана гірко голосила , повторюючи знов і знов , що зосталась сиротою . Під час династичної війни між Сигізмундом й Свидригайлом останній повелів « уморити » вдовицю . Згідно з Теодором Нарбутом , Гольшанська нібито померлар . в селі Дубровиця біля Львова навіці життя й була похована у віленськім костелі св . Анни . Сучасні ж дослідники відкидають ці звістки як недостовірні . Див . також Євдокія Олельківна Коментарі Примітки Великі княгині Литовські Гольшанські