Папеда
Папеда () — страва індонезійської кухні, традиційна страва низки східних регіонів країни, зокрема, для Молуккських островів і індонезійської частини острова Нова Гвінея, а також окремих районів Сулавесі.

Являє собою густу кашу з сагового борошна. Використовується як окрема страва та гарнір. Іноді може додаватися до інших страв.

Походження та поширення 
Папеда історично являє собою один з основних способів приготування саго, яке є найважливішим вуглеводним продуктом для багатьох народів східної частини Малайського архіпелагу. У раціоні корінних жителів Молукк, окремих районів Сулавесі, а також папуаських народностей західної частини Нової Гвінеї ця страва відіграє особливо важливу роль — порівняно з тією, яку в харчуванні більшості народів Південно-Східної Азії відіграє варений рис.

Назва «папе́да» має амбонське походження і є загальним для більшості місцевостей, де прийнято приготування цієї страви. На Південному Сулавесі страва відома також під назвою «капуру́нг» ().

Приготування і подавання 
З кулінарної точки зору приготування папеди виключно простий процес: сагове борошно розводиться водою, після чого утворена субстанція вариться на повільному вогні і при цьому інтенсивно перемішується для підтримки однорідної консистенції. Часто виробники обходяться навіть без варіння: борошно розводять невеликою кількістю холодної води, а потім до неї додається окріп, після чого каша доводиться до рівномірної густини за рахунок помішування. До борошняної бовтанки можуть додаватися сіль або цукор. У готовому вигляді страва являє собою густу напівпрозору масу сіруватого кольору та досить клейка (схожа накрохмальний клейстер).

У деяких районах Нової Гвінеї при приготуванні папеди в саго іноді домішується тапіока, однак це найчастіше відбувається через нестачу саго, і самі місцеві жителі вважають подібну папеду «не справжньою».

Для перемішування папеди зазвичай використовують спеціальний столовий прибор, традиційний для відповідних регіонів Індонезії — гата-гата (). Він представляє собою дві дерев'яні або бамбукові палички, що скріплені у основи — на подобу нероз'єднаної пари паличок для їжі, але значно більшого розміру. Цей ж прилад використовується для витягування готової папеди з посуду та її роздачі: погрузивши пару гата-гата у папеду, на їх обертальні рухи накручують необхідну порцію каші.

Подається папеда як у гарячому, так і у холодному вигляді, у глибоких мисках або казанках. Примітно, що на Молукках її прийнято не їсти ложками, а всмоктувати безпосередньо із мисок. Серед жителів архіпелагу цінується уміння за один раз засмоктати велику порцію папеди.

У якості приправи до папеди у молуккців особливою популярністю користується соус чо́ло-чо́ло (), який являє собою суміш дрібно нарізаної цибулі, подрібнених квашених овочів та в'яленої риби, яку разводять оцтом. У папуасів її прийнято приправляти червоним перцем, соєвим соусом, м'якоттю або соком лайма та інших цитрусових.

Папеда може виступати у якості самостійної страви, так і гарніром до інших страв — рибним, м'ясним, овочевим. На Молукках найбільш популярним доповненням до неї є смажена риба різних видів, на заході Нової Гвінеї — особливий густий яскраво--жовтий суп з тунця, що приготований з численними спеціями та прянощами. Також серед папуасів прийнято додавати папеди до рибних супів та бульонів, у результаті чого вона стає схожою до кльоцок.

У багатьох районах західної частини Нової Гвінеї папеда є не тільки важливою повсякденною стравою, але й невід'ємним атрибутом громадських свят та релігійний церемоній.

Примітки

Література 
 
 
 
 
 

Каші
Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих
Папеда ( ) — страва індонезійської кухні , традиційна страва низки східних регіонів країни , зокрема , для Молуккських островів і індонезійської частини острова Нова Гвінея , а також окремих районів Сулавесі . Являє собою густу кашу з сагового борошна . Використовується як окрема страва та гарнір . Іноді може додаватися до інших страв . Походження та поширення Папеда історично являє собою один з основних способів приготування саго , яке є найважливішим вуглеводним продуктом для багатьох народів східної частини Малайського архіпелагу . У раціоні корінних жителів Молукк , окремих районів Сулавесі , а також папуаських народностей західної частини Нової Гвінеї ця страва відіграє особливо важливу роль — порівняно з тією , яку в харчуванні більшості народів Південно - Східної Азії відіграє варений рис . Назва « папе́да » має амбонське походження і є загальним для більшості місцевостей , де прийнято приготування цієї страви . На Південному Сулавесі страва відома також під назвою « капуру́нг » ( ) . Приготування і подавання З кулінарної точки зору приготування папеди виключно простий процес : сагове борошно розводиться водою , після чого утворена субстанція вариться на повільному вогні і при цьому інтенсивно перемішується для підтримки однорідної консистенції . Часто виробники обходяться навіть без варіння : борошно розводять невеликою кількістю холодної води , а потім до неї додається окріп , після чого каша доводиться до рівномірної густини за рахунок помішування . До борошняної бовтанки можуть додаватися сіль або цукор . У готовому вигляді страва являє собою густу напівпрозору масу сіруватого кольору та досить клейка ( схожа накрохмальний клейстер ) . У деяких районах Нової Гвінеї при приготуванні папеди в саго іноді домішується тапіока , однак це найчастіше відбувається через нестачу саго , і самі місцеві жителі вважають подібну папеду « не справжньою » . Для перемішування папеди зазвичай використовують спеціальний столовий прибор , традиційний для відповідних регіонів Індонезії — гата - гата ( ) . Він представляє собою дві дерев'яні або бамбукові палички , що скріплені у основи — на подобу нероз'єднаної пари паличок для їжі , але значно більшого розміру . Цей ж прилад використовується для витягування готової папеди з посуду та її роздачі : погрузивши пару гата - гата у папеду , на їх обертальні рухи накручують необхідну порцію каші . Подається папеда як у гарячому , так і у холодному вигляді , у глибоких мисках або казанках . Примітно , що на Молукках її прийнято не їсти ложками , а всмоктувати безпосередньо із мисок . Серед жителів архіпелагу цінується уміння за один раз засмоктати велику порцію папеди . У якості приправи до папеди у молуккців особливою популярністю користується соус чо́ло - чо́ло ( ) , який являє собою суміш дрібно нарізаної цибулі , подрібнених квашених овочів та в'яленої риби , яку разводять оцтом . У папуасів її прийнято приправляти червоним перцем , соєвим соусом , м'якоттю або соком лайма та інших цитрусових . Папеда може виступати у якості самостійної страви , так і гарніром до інших страв — рибним , м'ясним , овочевим . На Молукках найбільш популярним доповненням до неї є смажена риба різних видів , на заході Нової Гвінеї — особливий густий яскраво - - жовтий суп з тунця , що приготований з численними спеціями та прянощами . Також серед папуасів прийнято додавати папеди до рибних супів та бульонів , у результаті чого вона стає схожою до кльоцок . У багатьох районах західної частини Нової Гвінеї папеда є не тільки важливою повсякденною стравою , але й невід'ємним атрибутом громадських свят та релігійний церемоній . Примітки Література Каші Вікіпедія : Статті з іншим значенням на Вікіданих