Пам'ятай ім'я своє
«Пам'ятай ім'я своє» () — радянсько-польський фільм Сергія Колосова з його дружиною Людмилою Касаткіною в головній ролі. Спільне виробництво кіностудій «Мосфільм» (СРСР) і «Ілюзіон» (Польща). У польському прокаті фільм йшов з субтитрами, мова польських акторів не була заглушена голосом перекладача.

В основу фільму покладена історія російської ув'язненої Освенцима Зінаїди Георгіївни Муравйової, яка була там розлучена зі своїм сином Геннадієм. Вона розшукала його лише через роки, коли він жив у Польщі під ім'ям Еугеніуш Грущинський (після війни він потрапив до притулку в Нижній Сілезії, де його усиновила польська вихователька Олена Грущинська) і був студентом Щецінського політеху. У 1969 році в Польщі про Грущинського був випущений півгодинний телефільм «Numer 149850».

Сюжет 
У день нападу Німеччини на СРСР у мешканки Білорусі Зіни Воробйової народжується син Гена. Через деякий час вони потрапляють в Освенцим, де їх після карантину розселяють по різних бараках, але Зіна по можливості постійно навідується до Гені і підгодовує його. Ближче до кінця війни, через наступ радянських військ, Зіна потрапляє до Маршу смерті, і коли йде, то з жахом бачить, що барак, в якому знаходиться її син, забитий — дітей явно збираються вбити. Потім, уже після війни, під час повернення, Зіна дізнається у випадково зустрінутого колишнього товариша по службі чоловіка, що він загинув в перший же день війни, і від шоку втрачає зір. Вона насилу одужує, поселяється в Ленінграді, де потім починає працювати в лабораторії якості на заводі з виробництва телевізорів, але не залишає спроб розшукати Гену, бо впевнена, що той живий. Вона постійно посилає запити до Польщі в музей Освенцима, коли дізнається, що ця організація активно допомагає в пошуках зниклих дітей колишніх в'язнів табору. Одного разу вона бачить по телевізору кінохроніку про Освенцим, зняту радянськими солдатами після звільнення, і впізнає в натовпі звільнених дітей Гену.

Паралельно показано, що Гена справді живий. Після війни він і інші незатребувані діти опиняються в імпровізованому притулку, де до нього проявляє інтерес колишній в'язень Освенцима, полька Галина Трущинська. Гена до того моменту вже не говорить по-російськи, а тільки по-польськи і по-німецьки, і думає, що він француз (своє ім'я Гена він переробляє на польське Генак). Через якийсь час Галина усиновляє Гену, і тепер його звуть Еугеніуш Трущинський. Минають роки, і Еугеніуш, що виріс, стає морським капітаном. Одного разу він зі своєю дівчиною приїжджає в музей Освенцима на екскурсію і відчуває шок, коли під час перегляду тієї ж самої кінохроніки, яку бачила Зіна, бачить в кадрі себе. Директор музею запрошує його до себе і, дізнавшись його номер, повідомляє йому про запит Зіни. Незважаючи на внутрішні суперечності, Еугеніуш приїжджає до Ленінграда і возз'єднується з рідною матір'ю, але через якийсь час їде, позаяк у Польщі в нього тепер своє життя.

У ролях 
  Людмила Касаткіна —  Зінаїда Григорівна Воробйова 
  Людмила Іванова —  Надія 
 Тадеуш Боровський —  Еугеніуш Трущинський (Гена Воробйов) 
 Ришарда Ханін —  Галина Трущинська 
  Лілія Давидович —  Марія Губаревич 
  Володимир Івашов —  майор 
 Леон Немчик —  Пьотровський, капітан корабля 
 В'ячеслав Астахов —  Гена Воробйов в дитинстві 
  Павло Винник —  радянський караульний 
  Олена Вольська —  нянечка 
  Гелена Івлієва —  Ніна Петрухіна 
  Данута Столярська —  Наталія 
  Любов Соколова —  листоноша 
  Валентина Телегіна —  няня в пологовому будинку 
  Віра Титова —  колега Зінаїди 
  Віктор Шульгін —  Петро Федорович 
  Олена Чухрай —  Оксана 
 Станіслав Яськевич — директор музею в Освенцимі
  Олексій Кожевников —  епізод (немає в титрах) 
  Яна Поплавська —  епізод вирізаний

Знімальна група 
 Режисер:  Сергій Колосов
 Сценарій:  Сергій Колосов, Ернест Брилль, Януш Красіньський
 Оператор: Богуслав Лямбах
 Художник-постановник:  Михайло Карташов
 Композитор: Анджей Кожиньський
 Монтажер: Галина Спіріна
 Костюми: Едіт Прієде, Ізабелла Конажевська
 Звук: Володимир Крачковський

Посилання 
 

Фільми СРСР 1974
Фільми Польщі 1974
Фільми Сергія Колосова
Фільми студії «Мосфільм»
« Пам'ятай ім'я своє » ( ) — радянсько - польський фільм Сергія Колосова з його дружиною Людмилою Касаткіною в головній ролі . Спільне виробництво кіностудій « Мосфільм » ( СРСР ) і « Ілюзіон » ( Польща ) . У польському прокаті фільм йшов з субтитрами , мова польських акторів не була заглушена голосом перекладача . В основу фільму покладена історія російської ув'язненої Освенцима Зінаїди Георгіївни Муравйової , яка була там розлучена зі своїм сином Геннадієм . Вона розшукала його лише через роки , коли він жив у Польщі під ім'ям Еугеніуш Грущинський ( після війни він потрапив до притулку в Нижній Сілезії , де його усиновила польська вихователька Олена Грущинська ) і був студентом Щецінського політеху . Уроці в Польщі про Грущинського був випущений півгодинний телефільм « Numer . Сюжет У день нападу Німеччини на СРСР у мешканки Білорусі Зіни Воробйової народжується син Гена . Через деякий час вони потрапляють в Освенцим , де їх після карантину розселяють по різних бараках , але Зіна по можливості постійно навідується до Гені і підгодовує його . Ближче до кінця війни , через наступ радянських військ , Зіна потрапляє до Маршу смерті , і коли йде , то з жахом бачить , що барак , в якому знаходиться її син , забитий — дітей явно збираються вбити . Потім , уже після війни , під час повернення , Зіна дізнається у випадково зустрінутого колишнього товариша по службі чоловіка , що він загинув в перший же день війни , і від шоку втрачає зір . Вона насилу одужує , поселяється в Ленінграді , де потім починає працювати в лабораторії якості на заводі з виробництва телевізорів , але не залишає спроб розшукати Гену , бо впевнена , що той живий . Вона постійно посилає запити до Польщі в музей Освенцима , коли дізнається , що ця організація активно допомагає в пошуках зниклих дітей колишніх в'язнів табору . Одного разу вона бачить по телевізору кінохроніку про Освенцим , зняту радянськими солдатами після звільнення , і впізнає в натовпі звільнених дітей Гену . Паралельно показано , що Гена справді живий . Після війни він і інші незатребувані діти опиняються в імпровізованому притулку , де до нього проявляє інтерес колишній в'язень Освенцима , полька Галина Трущинська . Гена до того моменту вже не говорить по-російськи , а тільки по-польськи і по-німецьки , і думає , що він француз ( своє ім'я Гена він переробляє на польське Генак ) . Через якийсь час Галина усиновляє Гену , і тепер його звуть Еугеніуш Трущинський . Минають роки , і Еугеніуш , що виріс , стає морським капітаном . Одного разу він зі своєю дівчиною приїжджає в музей Освенцима на екскурсію і відчуває шок , коли під час перегляду тієї ж самої кінохроніки , яку бачила Зіна , бачить в кадрі себе . Директор музею запрошує його до себе і , дізнавшись його номер , повідомляє йому про запит Зіни . Незважаючи на внутрішні суперечності , Еугеніуш приїжджає до Ленінграда і возз'єднується з рідною матір'ю , але через якийсь час їде , позаяк у Польщі в нього тепер своє життя . У ролях Людмила Касаткіна — Зінаїда Григорівна Воробйова Людмила Іванова — Надія Тадеуш Боровський — Еугеніуш Трущинський ( Гена Воробйов ) Ришарда Ханін — Галина Трущинська Лілія Давидович — Марія Губаревич Володимир Івашов — майор Леон Немчик — Пьотровський , капітан корабля В'ячеслав Астахов — Гена Воробйов в дитинстві Павло Винник — радянський караульний Олена Вольська — нянечка Гелена Івлієва — Ніна Петрухіна Данута Столярська — Наталія Любов Соколова — листоноша Валентина Телегіна — няня в пологовому будинку Віра Титова — колега Зінаїди Віктор Шульгін — Петро Федорович Олена Чухрай — Оксана Станіслав Яськевич — директор музею в Освенцимі Олексій Кожевников — епізод ( немає в титрах ) Яна Поплавська — епізод вирізаний Знімальна група Режисер : Сергій Колосов Сценарій : Сергій Колосов , Ернест Брилль , Януш Красіньський Оператор : Богуслав Лямбах Художник - постановник : Михайло Карташов Композитор : Анджей Кожиньський Монтажер : Галина Спіріна Костюми : Едіт Прієде , Ізабелла Конажевська Звук : Володимир Крачковський Посилання Фільми СРСР Фільми Польщі Фільми Сергія Колосова Фільми студії « Мосфільм »