Ломако Микола Миколайович
Микола Миколайович Ломако  — український архітектор, головний архітектор Лисичанська, науковий співробітник та екскурсовод Лисичанського міського краєзнавчого музею.

Біографія 

В 1976 році закінчив Харківський інженерно-будівельний інститут, архітектурний факультет. За дипломний проєкт «Автоматичний гараж на 1000 автомобілів у м. Харкові» відзначений дипломом другого ступеню на всесоюзному конкурсі студентських робіт 1977 року.

В 1976—1987 роках працював у Лисичанському комплексному відділі Державного проєктного інституту «Луганськцивільпроект». З 1987 по 2016 рік — головний архітектор Лисичанська. З 1986 — член Національної спілки архітекторів України.

З 2010 року член Національної спілки краєзнавців України, з 2017 — науковий працівник Лисичанського міського краєзнавчого музею.

Одружений, дружина — Зоя Тихонівна Ломако.

Творчість 
Авторські роботи:
 Забудова мікрорайонів 3 та 4 (м. Лисичанськ, 1978—1981)
 В'їзний знак (м. Лисичанськ, 1977)
 Будівля Лисичанського районного нафтопровідного управління на проспекті Перемоги (колишньому Леніна) (м. Лисичанськ, 1983)
 Забудова центральної площі (м. Попасна, 1984)
 Будівля райвиконкому (м. Попасна, 1984)
 Будівля водогрязелікарні (м. Привілля, 1985)
 Пам'ятний знак «Воїнам, що форсували Сіверський Донець в 1943 р.» (м. Лисичанськ, 1995)
 Пам'ятний знак «Землякам-чорнобильцям» — лисичанам, ліквідаторам наслідків аварії на Чорнобильській АЕС — (м. Лисичанськ, 2001)
 Пам'ятник «Воїнам-літунам» — лисичанам, учасникам німецько-радянської війни — (м. Лисичанськ, 2001)

Картографічні роботи Миколи Ломака опубліковані в 9 томі Енциклопедії історії України (2012) та Історичному атласі України (2015), стаття «Лисичанськ» — в Енциклопедії сучасної України (2017).

Залишились нереалізованими пам'ятники, виконані спільно із заслуженим художником України Миколою Можаєвим «Загиблим шахтарям» та «Генерал Насвітевич».

Учасник низки конкурсів на об'єкти в Луганській області: музею Стаханову в Кадіївці та реконструкції центральної площі в Сєвєродонецьку (перша премія).

Бувши головним архітектором Лисичанська, організував та провів конкурси на проєкт: «Перша шахта Донбасу», гербу та прапору Лисичанська та меморіалу «Привільнянський плацдарм».

У 2007 році відзначений знаком фонду «Благовіст» Людина року в області містобудівництва архітектури та монументального мистецтва.

У 2010 році нагороджений нагрудним знаком «Почесний працівник будівництва та архітектури» та медаллю за заслуги «Чорнобиль».

У травні 2018 року взяв участь у Вікіекспедиції до Золотарівського заказника, що у Попаснянському районі Луганської області.

Наукова праця у краєзнавчому музеї 
Поглиблене вивчення історії виникнення та розвитку вугільних шахт Лисичанська, та Лисичанського содового заводу.
Свої досліднтцькі матеріали публікував на сторінці у ФБ  Николай Ломако та у загальнодоступній групі "Сліди на сакмі"

Світлини

Видання 

 Давня історія Сєвєродонецька
 Лисичанск. История в улицах
 Террафоксы и другие лисичане
 Роти полку Депрерадовича

Згадки у ЗМІ 
 
 НОВАЯ КНИГА О РОДНОМ КРАЕ 
 
 Жадан, Собаки і бельгійський Лисичанськ // 10.08.2020 
 Туристические тропы Лисичанска: в поисках угля в Лисичьей балке //30.10.2020 
 «Шлях, позначений сіллю». Лисичанськ 
 З індустріалізму в туристичну мекку: молодий активіст руйнує стереотипи про Донбас //15.09.2020 
 Подорож по Донбасу в 1774-му: Яким побачив Бахмут німецький дослідник Гюльденштедт //2021-01-11 
 Лисичий над Дінцем. Наша земля // 03.03.2021 Укрінформ 
 Памяти Николая Ломако // 23.08.2021 ТРК «АКЦЕНТ»
 
 Луганщина скорбит: умер известный краевед Николай Ломако 

  Николай Ломако

Примітки 

Уродженці Новооскольського району
Українські архітектори
Архітектори XX століття
Персоналії:Лисичанськ
Микола Миколайович Ломако — український архітектор , головний архітектор Лисичанська , науковий співробітник та екскурсовод Лисичанського міського краєзнавчого музею . Біографія Вроці закінчив Харківський інженерно - будівельний інститут , архітектурний факультет . За дипломний проєкт « Автоматичний гараж наавтомобілів у м . Харкові » відзначений дипломом другого ступеню на всесоюзному конкурсі студентських робітроку . В1987 роках працював у Лисичанському комплексному відділі Державного проєктного інституту « Луганськцивільпроект » . Зпорік — головний архітектор Лисичанська . З — член Національної спілки архітекторів України . Зроку член Національної спілки краєзнавців України , з — науковий працівник Лисичанського міського краєзнавчого музею . Одружений , дружина — Зоя Тихонівна Ломако . Творчість Авторські роботи : Забудова мікрорайонівта ( м . Лисичанськ , 1981 ) В'їзний знак ( м . Лисичанськ , Будівля Лисичанського районного нафтопровідного управління на проспекті Перемоги ( колишньому Леніна ) ( м . Лисичанськ , Забудова центральної площі ( м . Попасна , Будівля райвиконкому ( м . Попасна , Будівля водогрязелікарні ( м . Привілля , Пам'ятний знак « Воїнам , що форсували Сіверський Донець вр . » ( м . Лисичанськ , Пам'ятний знак « Землякам - чорнобильцям » — лисичанам , ліквідаторам наслідків аварії на Чорнобильській АЕС — ( м . Лисичанськ , Пам'ятник « Воїнам - літунам » — лисичанам , учасникам німецько - радянської війни — ( м . Лисичанськ , Картографічні роботи Миколи Ломака опубліковані втомі Енциклопедії історії Українита Історичному атласі України стаття « Лисичанськ » — в Енциклопедії сучасної України Залишились нереалізованими пам'ятники , виконані спільно із заслуженим художником України Миколою Можаєвим « Загиблим шахтарям » та « Генерал Насвітевич » . Учасник низки конкурсів на об'єкти в Луганській області : музею Стаханову в Кадіївці та реконструкції центральної площі в Сєвєродонецьку ( перша премія ) . Бувши головним архітектором Лисичанська , організував та провів конкурси на проєкт : « Перша шахта Донбасу » , гербу та прапору Лисичанська та меморіалу « Привільнянський плацдарм » . Уроці відзначений знаком фонду « Благовіст » Людина року в області містобудівництва архітектури та монументального мистецтва . Уроці нагороджений нагрудним знаком « Почесний працівник будівництва та архітектури » та медаллю за заслуги « Чорнобиль » . У травніроку взяв участь у Вікіекспедиції до Золотарівського заказника , що у Попаснянському районі Луганської області . Наукова праця у краєзнавчому музеї Поглиблене вивчення історії виникнення та розвитку вугільних шахт Лисичанська , та Лисичанського содового заводу . Свої досліднтцькі матеріали публікував на сторінці у ФБ Николай Ломако та у загальнодоступній групі " Сліди на сакмі " Світлини Видання Давня історія Сєвєродонецька Лисичанск . История в улицах Террафоксы и другие лисичане Роти полку Депрерадовича Згадки у ЗМІ НОВАЯ КНИГА О РОДНОМ КРАЕ Жадан , Собаки і бельгійський Лисичанськ / / 08 . 2020 Туристические тропы Лисичанска : в поисках угля в Лисичьей балке / / 30 . 10 . 2020 « Шлях , позначений сіллю » . Лисичанськ З індустріалізму в туристичну мекку : молодий активіст руйнує стереотипи про Донбас / / 15 . 09 . 2020 Подорож по Донбасу вму : Яким побачив Бахмут німецький дослідник Гюльденштедт / / 2021 - 01 - 11 Лисичий над Дінцем . Наша земля / / 03 . 2021 Укрінформ Памяти Николая Ломако / / 08 . 2021 ТРК « АКЦЕНТ » Луганщина скорбит : умер известный краевед Николай Ломако Николай Ломако Примітки Уродженці Новооскольського району Українські архітектори Архітектори XX століття Персоналії : Лисичанськ