Зеленський Ісаак Абрамович
Ісаак Абрамович Зеленський  — радянський партійний і державний діяч, відповідальний секретар Середньоазіатського бюро ЦК ВКП(б) (1924—1931), 1-й секретар ЦК КП(б) Узбекистану (1929), голова правління Центросоюзу СРСР (1931—1937). Кандидат у члени ЦК ВКП(б) (1921—1922). Член ЦК ВКП(б) (1922—1937). Кандидат у члени Організаційного бюро ЦК РКП(б) з 3 квітня 1922 по 23 травня 1924 року. Кандидат у члени Секретаріату ЦК РКП(б) з 14 червня 1923 по 23 травня 1924 року. Член Організаційного бюро ЦК РКП(б) та секретар ЦК РКП(б) з 2 червня по 20 серпня 1924 року.

Біографія 
Народився  року в місті Саратові в єврейській родині кравця. У 1904 році закінчив вище початкове училище в Саратові. З 1905 по лютий 1906 року — хлопчик-учень у майстерні. З лютого по вересень 1906 року працював учнем складача типолітографії Немирова. З вересня 1906 по грудень 1907 року — технічний секретар Спілки робітників-друкарів у Саратові. Учасник російської революції 1905—1907 років, брав участь в страйках.

Член РСДРП з вересня 1906 року, більшовик.

У 1907 році був кооптований у Саратовський комітет РСДРП. З грудня 1907 по березень 1908 року працював конторником контори Єгорова в Саратові.

З березня по вересень 1908 року перебував у Саратовській губернській в'язниці. У вересні 1908 року висланий на адміністративне поселення в Оренбург, де до квітня 1909 року працював робітником у майстерні Шишкіна. З квітня 1909 по вересень 1910 року — картузник у шапкових майстернях Астрахані, Пензи та Оренбурга, де проводив підпільну більшовицьку роботу.

У вересні 1910 року заарештований, до січня 1911 року перебував у Оренбурзькій в'язниці. Висланий на поселення в місто Самару, де продовжив революційну діяльність.

З січня по березень 1911 року — картузник у шапковій майстерні Євелевича в Самарі. У березні — вересні 1911 року — агент паперового магазину в Самарі. З вересня 1911 по лютий 1912 року працював конторником типо-літографії Жданова в Самарі.

У лютому 1912 року заарештований, до вересня 1912 року перебував у Самарській губернській в'язниці. У вересні 1912 року засланий на три роки в Наримський край Томської губернії (Східний Сибір). У липні 1913 року утік із поселення, перебрався до міста Царицина, де був заарештований у жовтні 1913 року і в січні 1914 року знову засланий в село Каргасок Наримського повіту Томської губернії. У червні 1914 року втік із поселення вдруге.

З червня по грудень 1914 року нелегально працював у Самарі. У січні — червні 1915 року — конторник електростанції «Електропередача» в місті Богородськ Московської губернії. З червня по вересень 1915 року — секретар лікарняної каси в Сормово.

У вересні 1915 року заарештований, до травня 1916 року відбував ув'язнення в Олександрівській центральній каторжній в'язниці, у травні 1916 року висланий на вічне поселення в село Качуг Верхоленського повіту Іркутської губернії. У грудні 1916 року знову втік із заслання. У січні 1917 року перебрався в Москву і за підробленими документами працював конторником Московського земського союзу.

З лютого 1917 року — партійний організатор РСДРП(б) Басманного району міста Москви. Активний учасник жовтневого перевороту 1917 року у Москві.

У листопаді 1917 — серпні 1918 року — голова Басманної районної ради міста Москви, член Президії Московської ради робітничих і солдатських депутатів. 24 серпня — 8 жовтня 1918 року — завідувач відділу районів Московської Ради.

У жовтні 1918 — квітні 1920 року — член правління, а з 7 липня 1919 по 8 квітня 1920 року — завідувач продовольчого відділу Московської Ради. З травня 1920 року — член правління Центросоюзу РРФСР.

21 травня — 11 серпня 1920 року — секретар Московського губернського комітету РКП(б).

20 липня — 30 листопада 1920 року — член колегії Народного комісаріату продовольства РРФСР.

У грудні 1920 направлений в місто Семипалатинськ, але незабаром відкликаний до Москви, де працював у Президії Московської ради. З 3 січня по 4 квітня 1921 року — керуючий справами та голова адміністративно-територіальної комісії, заступник голови Президії Московської Ради і Московського губвиконкому.

4 квітня 1921 — 8 серпня 1924 року — відповідальний секретар Московського губернського комітету РКП(б).

Одночасно, 2 червня — 20 серпня 1924 року — секретар ЦК РКП(б).

З червня 1924 року — голова Центральної територіальної комісії із національно-державного розмежування Середньої Азії.

31 листопада 1924 — 23 лютого 1931 року — голова (відповідальний секретар) Середньоазіатського бюро ЦК ВКП(б). Одночасно, з 7 вересня 1925 по 4 червня 1926 року — член Революційної військової ради (РВР) Туркестанського фронту. 

20 червня 1929 — грудень 1929 (офіційно 15 січня 1930) року — 1-й секретар ЦК КП(б) Узбекистану в місті Самарканді.

9 лютого 1931 — серпень 1937 року — голова правління Центросоюзу СРСР і РРФСР. З березня 1936 по серпень 1937 року — член ради Народного комісаріату внутрішньої торгівлі СРСР.

7 серпня 1937 року заарештований органами НКВС СРСР по справі «Антирадянського правотроцькістського центру». 13 березня 1938 року засуджений до вищої міри покарання. Розстріляний 15 березня 1938 року, похований на полігоні Комунарка у Московській області.

Військовою колегією Верховного суду СРСР 15 червня 1959 року Зеленський був реабілітований за відсутністю складу злочину. А 3 липня 1959 року Комісією партійного контролю при ЦК КПРС було відновлено його членство в КПРС.

Пам'ять 
У 1924—1937 роках місто Асака в Узбекистані називалося Зеленськ.

Посилання 
 Зеленский Исаак Абрамович 

Керівники ЦК Компартії Узбекистану
Персоналії:Ташкент
Посмертно реабілітовані
Секретарі ЦК КПРС
Ісаак Абрамович Зеленський — радянський партійний і державний діяч , відповідальний секретар Середньоазіатського бюро ЦК ВКП ( б ) 1931 ) , й секретар ЦК КП ( б ) Узбекистану голова правління Центросоюзу СРСР1937 ) . Кандидат у члени ЦК ВКП ( б ) 1922 ) . Член ЦК ВКП ( б ) 1937 ) . Кандидат у члени Організаційного бюро ЦК РКП ( б ) зквітняпотравняроку . Кандидат у члени Секретаріату ЦК РКП ( б ) зчервняпотравняроку . Член Організаційного бюро ЦК РКП ( б ) та секретар ЦК РКП ( б ) зчервня посерпняроку . Біографія Народився року в місті Саратові в єврейській родині кравця . Уроці закінчив вище початкове училище в Саратові . Зпо лютийроку — хлопчик - учень у майстерні . З лютого по вересеньроку працював учнем складача типолітографії Немирова . З вересняпо груденьроку — технічний секретар Спілки робітників - друкарів у Саратові . Учасник російської революції1907 років , брав участь в страйках . Член РСДРП з вересняроку , більшовик . Уроці був кооптований у Саратовський комітет РСДРП . З грудняпо березеньроку працював конторником контори Єгорова в Саратові . З березня по вересеньроку перебував у Саратовській губернській в'язниці . У вересніроку висланий на адміністративне поселення в Оренбург , де до квітняроку працював робітником у майстерні Шишкіна . З квітняпо вересеньроку — картузник у шапкових майстернях Астрахані , Пензи та Оренбурга , де проводив підпільну більшовицьку роботу . У вересніроку заарештований , до січняроку перебував у Оренбурзькій в'язниці . Висланий на поселення в місто Самару , де продовжив революційну діяльність . З січня по березеньроку — картузник у шапковій майстерні Євелевича в Самарі . У березні — вересніроку — агент паперового магазину в Самарі . З вересняпо лютийроку працював конторником типо - літографії Жданова в Самарі . У лютомуроку заарештований , до вересняроку перебував у Самарській губернській в'язниці . У вересніроку засланий на три роки в Наримський край Томської губернії ( Східний Сибір ) . У липніроку утік із поселення , перебрався до міста Царицина , де був заарештований у жовтніроку і в січніроку знову засланий в село Каргасок Наримського повіту Томської губернії . У червніроку втік із поселення вдруге . З червня по груденьроку нелегально працював у Самарі . У січні — червніроку — конторник електростанції « Електропередача » в місті Богородськ Московської губернії . З червня по вересеньроку — секретар лікарняної каси в Сормово . У вересніроку заарештований , до травняроку відбував ув'язнення в Олександрівській центральній каторжній в'язниці , у травніроку висланий на вічне поселення в село Качуг Верхоленського повіту Іркутської губернії . У грудніроку знову втік із заслання . У січніроку перебрався в Москву і за підробленими документами працював конторником Московського земського союзу . З лютогороку — партійний організатор РСДРП ( б ) Басманного району міста Москви . Активний учасник жовтневого переворотуроку у Москві . У листопаді — серпніроку — голова Басманної районної ради міста Москви , член Президії Московської ради робітничих і солдатських депутатів . серпня — жовтняроку — завідувач відділу районів Московської Ради . У жовтні — квітніроку — член правління , а злипняпоквітняроку — завідувач продовольчого відділу Московської Ради . З травняроку — член правління Центросоюзу РРФСР . 21 травня — серпняроку — секретар Московського губернського комітету РКП ( б ) . 20 липня — листопадароку — член колегії Народного комісаріату продовольства РРФСР . У груднінаправлений в місто Семипалатинськ , але незабаром відкликаний до Москви , де працював у Президії Московської ради . Зсічня поквітняроку — керуючий справами та голова адміністративно - територіальної комісії , заступник голови Президії Московської Ради і Московського губвиконкому . 4 квітня — серпняроку — відповідальний секретар Московського губернського комітету РКП ( б ) . Одночасно , червня — серпняроку — секретар ЦК РКП ( б ) . З червняроку — голова Центральної територіальної комісії із національно - державного розмежування Середньої Азії . 31 листопада — лютогороку — голова ( відповідальний секретар ) Середньоазіатського бюро ЦК ВКП ( б ) . Одночасно , звересняпочервняроку — член Революційної військової ради ( РВР ) Туркестанського фронту . 20 червня — грудень ( офіційносічняроку — й секретар ЦК КП ( б ) Узбекистану в місті Самарканді . 9 лютого — серпеньроку — голова правління Центросоюзу СРСР і РРФСР . З березняпо серпеньроку — член ради Народного комісаріату внутрішньої торгівлі СРСР . 7 серпняроку заарештований органами НКВС СРСР по справі « Антирадянського правотроцькістського центру » . березняроку засуджений до вищої міри покарання . Розстрілянийберезняроку , похований на полігоні Комунарка у Московській області . Військовою колегією Верховного суду СРСРчервняроку Зеленський був реабілітований за відсутністю складу злочину . Алипняроку Комісією партійного контролю при ЦК КПРС було відновлено його членство в КПРС . Пам'ять У1937 роках місто Асака в Узбекистані називалося Зеленськ . Посилання Зеленский Исаак Абрамович Керівники ЦК Компартії Узбекистану Персоналії :Ташкент Посмертно реабілітовані Секретарі ЦК КПРС