Павловська республіка
Павловська республіка (, , ) — маєток Павлово у Віленському повіті Речі Посполитої, в якому у другій половині XVIII століття були проведені кардинальні соціально-економічні реформи, в результаті яких сформоване місцеве самоврядування.

Історія 
У 1767 році священик Павло Ксаверій Бжостовський (Берестовський) придбав маєток Мереч (нині  в Шальчинінкському районі Литви), яке на свою честь назвав Павлово. Новий власник, який був прихильником ідей Просвітництва, провів широкі реформи, спрямовані на поліпшення життя селян. 

У 1769 році за їхньої згоди Бжостовський видав Статут, згідно з яким скасовувалося кріпацтво, селянам надавалася особиста свобода і право покинути маєток за умови виплати боргів і знаходження собі заміни. Селяни були розділені на чотири категорії: пеняжники, бояри, тяглі та ектники. Перші три отримали великі господарства, за які несли відповідно грошову, грошово-відробіткову і відробіткову повинності. 

У 1786 році практично вся фільваркова (панська) земля була поділена між селянами, при цьому відробіткову повинність було замінено грошовою (чиншем). В результаті переділу землі було ліквідоване черезсмужжя. Селяни отримали право безоплатно користуватися Мерецькою пущею, розпоряджатися власним майном (у тому числі частково землею), а також займатися ремеслом і торгівлею.

Законодавча влада
У маєтку був створений інститут місцевого самоврядування за прикладом двопалатного парламенту. Верхня палата складалася із призначених Бжостовським губернатора, намісника (писаря), тивуна й орендарів, а також виборних представників від селян: цензора, бурмістра, двох лавників, двох лісничих, двох мостівничих і десятників. Після ліквідації фільварку призначені власником особи втратили значення і були виведені зі складу палати, в якій станом на 1791 рік засідали цензор, підцензор, чотири стражника, бурмистр, чотири десятника (війта), піддесятники, два мостівника (будівельника) і чотири лісничих. Для засідань верхньої палати був спеціально побудований будинок.

Нижня палата, засідання якої проходили під головуванням губернатора і окремо від верхньої, складалася з усіх самостійних господарів наділів маєтку. У 1791 році Бжостовський замінив «парламент» на комісію з 12 чиновників і 8 призначуваних їм кожні 4 роки депутатів від селян.

Реформи
Статут 1769 року для розгляду позовів між селянами вводив суд у складі губернатора, писаря, тіуна і двох обраних селянами лавників. Також була заснована каса, яка позичала селянам грошима, зерном і робочою худобою. У 1788 році було виділено 30 тисяч злотих на утримання постійного фельдшера і аптеки. У 1791 році суд був перетворений в щотижневий, що складався з виборних лавників. Апеляції на рішення подавалися у другій суд з трьох господарів наділів. Власним коштом Бжостовський оплачував роботу двох вчителів для дітей і дорослих, а пізніше відкрив школу, в якій викладалося читання, письмо, арифметика, релігія, географія краю, основи сільського господарства. Вчили також співу і давали деякі практичні уроки, в тому числі домашнього ремесла. Навчання основам сільськогосподарської науки згодом було розширено. У 1770 році Бжостовський видав підручник «Про землеробстві для вигоди господарів, які проживають в Павлово», що став першим підручником з сільського господарства в Речі Посполитій, а також підручник для селян про хвороби і ліки.

Павловською республікою була розроблена своя грошова система, планувався випуск власної монети.

Реформи сприяли розвитку капіталістичних відносин і зростання якості життя селян. Більшість поміщиків Речі Посполитої зустріли їх вороже, а прогресивно налаштовані кола наводили як приклад. Окремі положення Статуту Павлово мали паралелі і в інших маєтках поміщиків (наприклад, у маєтку Хрептовича Щорси), проте в цілому становище Павловської республіки було унікальним.

Військо 
З селян чоловічої статі було організоване військо (міліція), яке передбачалося використовувати для оборони держави. Військо було забезпечено мундирами і зброєю одного калібру, що зберігалися в будинках селян. Республіку було укріплено фортецею з арсеналом і гарматами на оборонних валах.

Павловське військо взяло участь у повстанні Костюшка, у червні 1794 року його інспектував і високо оцінив Якуб Ясинський. Селяни Павловської республіки направили до повстанських загонів 150 бійців і дві гармати.

Кінець республіки 

3 і 24 квітня 1794 року Павлово штурмували російські війська, в кінці місяця захопили маєток. Наприкінці 1794 року Бжостовський, розуміючи, що за підтримку повстання йому загрожує покарання, був змушений емігрувати і продати Павлово Ф. Мошинському на умови збереження його статусу. Збереглася легенда, що за кілька днів до від'їзду селяни подарували Бжостовському золотий перстень з подячним написом.

Надалі маєток перейшов у руки інших власників, які істотно підвищили повинності та скоротили права селян, однак Павлово ще довгий час дотримувався основних положень Статуту, доки республіка в 1824 році остаточно була ліквідована російською владою з відновленням кріпацької залежності.

Після від'їзду Бжостовський протягом п'яти років жив у Дрездені та Римі. Після повернення на батьківщину був парохом у селі Рукойні поблизу сучасного Вільнюса, де й помер у 1827 році.

Джерела 
 Brzostowski P. K. Pawłów od r. 1767 do r. 1795 od jednego domowego przyjaciela opisany. — Wiln-Warszawa, 1811.
 Ustawy stosujące się do dobrego porządku i powinności osiadłych ludzi w dobrach Pawłowie czyli Mereczu. — Wilno, 1771, 1791 (II wyd.).

Література 
 Кітурка І. Ф.  Асветніцтва і аграрныя рэформы ў Вялікім Княстве Літоўскім у другой палове XVIII ст.  // Arche. — 2011. — № 6. — С. 203—230.
 Bartyś J. Rzeczpospolita Pawłowska na tle reform włościańskich w Polsce w XVIII wieku. — Warszawa: Iskry, 1982. — ISBN 83-207-0412-X.
 Obst J. Rzeczpospolita Pawłowska // i Litwa Ruś. — 1913. — Z. III. — S. 129-145.
 Rostworowski E. Reforma pawłowska Pawła Ksawerego Brzostowskiego // Przegląd Historyczny. — No. 1-2. — 1953.

Посилання 
 Hanna Widacka. Rzeczpospolita Pawłowska  // Muzeum Pałac w Wilanowie.
 Пазднякоў В. Паўлаўская рэспубліка // Вялікае Княства Літоўскае. Энцыклапедыя у 3 т. — Мн.: БелЭн, 2005. — Т. 2, С. 410—411.
 Історико-публіцистичний фільм  та 
 Ирена Колосовска. Pavlovo respublikai suteiktas valstybės saugomos teritorijos statusas

Див. також 
 Миньковецька держава
Павловська республіка ( , , ) — маєток Павлово у Віленському повіті Речі Посполитої , в якому у другій половині XVIII століття були проведені кардинальні соціально - економічні реформи , в результаті яких сформоване місцеве самоврядування . Історія Уроці священик Павло Ксаверій Бжостовський ( Берестовський ) придбав маєток Мереч ( нині в Шальчинінкському районі Литви ) , яке на свою честь назвав Павлово . Новий власник , який був прихильником ідей Просвітництва , провів широкі реформи , спрямовані на поліпшення життя селян . Уроці за їхньої згоди Бжостовський видав Статут , згідно з яким скасовувалося кріпацтво , селянам надавалася особиста свобода і право покинути маєток за умови виплати боргів і знаходження собі заміни . Селяни були розділені на чотири категорії : пеняжники , бояри , тяглі та ектники . Перші три отримали великі господарства , за які несли відповідно грошову , грошово - відробіткову і відробіткову повинності . Уроці практично вся фільваркова ( панська ) земля була поділена між селянами , при цьому відробіткову повинність було замінено грошовою ( чиншем ) . В результаті переділу землі було ліквідоване черезсмужжя . Селяни отримали право безоплатно користуватися Мерецькою пущею , розпоряджатися власним майном ( у тому числі частково землею ) , а також займатися ремеслом і торгівлею . Законодавча влада У маєтку був створений інститут місцевого самоврядування за прикладом двопалатного парламенту . Верхня палата складалася із призначених Бжостовським губернатора , намісника ( писаря ) , тивуна й орендарів , а також виборних представників від селян : цензора , бурмістра , двох лавників , двох лісничих , двох мостівничих і десятників . Після ліквідації фільварку призначені власником особи втратили значення і були виведені зі складу палати , в якій станом нарік засідали цензор , підцензор , чотири стражника , бурмистр , чотири десятника ( війта ) , піддесятники , два мостівника ( будівельника ) і чотири лісничих . Для засідань верхньої палати був спеціально побудований будинок . Нижня палата , засідання якої проходили під головуванням губернатора і окремо від верхньої , складалася з усіх самостійних господарів наділів маєтку . Уроці Бжостовський замінив « парламент » на комісію зчиновників іпризначуваних їм кожніроки депутатів від селян . Реформи Статутроку для розгляду позовів між селянами вводив суд у складі губернатора , писаря , тіуна і двох обраних селянами лавників . Також була заснована каса , яка позичала селянам грошима , зерном і робочою худобою . Уроці було виділенотисяч злотих на утримання постійного фельдшера і аптеки . Уроці суд був перетворений в щотижневий , що складався з виборних лавників . Апеляції на рішення подавалися у другій суд з трьох господарів наділів . Власним коштом Бжостовський оплачував роботу двох вчителів для дітей і дорослих , а пізніше відкрив школу , в якій викладалося читання , письмо , арифметика , релігія , географія краю , основи сільського господарства . Вчили також співу і давали деякі практичні уроки , в тому числі домашнього ремесла . Навчання основам сільськогосподарської науки згодом було розширено . Уроці Бжостовський видав підручник « Про землеробстві для вигоди господарів , які проживають в Павлово » , що став першим підручником з сільського господарства в Речі Посполитій , а також підручник для селян про хвороби і ліки . Павловською республікою була розроблена своя грошова система , планувався випуск власної монети . Реформи сприяли розвитку капіталістичних відносин і зростання якості життя селян . Більшість поміщиків Речі Посполитої зустріли їх вороже , а прогресивно налаштовані кола наводили як приклад . Окремі положення Статуту Павлово мали паралелі і в інших маєтках поміщиків ( наприклад , у маєтку Хрептовича Щорси ) , проте в цілому становище Павловської республіки було унікальним . Військо З селян чоловічої статі було організоване військо ( міліція ) , яке передбачалося використовувати для оборони держави . Військо було забезпечено мундирами і зброєю одного калібру , що зберігалися в будинках селян . Республіку було укріплено фортецею з арсеналом і гарматами на оборонних валах . Павловське військо взяло участь у повстанні Костюшка , у червніроку його інспектував і високо оцінив Якуб Ясинський . Селяни Павловської республіки направили до повстанських загонівбійців і дві гармати . Кінець республіки 3 іквітняроку Павлово штурмували російські війська , в кінці місяця захопили маєток . Наприкінціроку Бжостовський , розуміючи , що за підтримку повстання йому загрожує покарання , був змушений емігрувати і продати Павлово Ф . Мошинському на умови збереження його статусу . Збереглася легенда , що за кілька днів до від'їзду селяни подарували Бжостовському золотий перстень з подячним написом . Надалі маєток перейшов у руки інших власників , які істотно підвищили повинності та скоротили права селян , однак Павлово ще довгий час дотримувався основних положень Статуту , доки республіка вроці остаточно була ліквідована російською владою з відновленням кріпацької залежності . Після від'їзду Бжостовський протягом п'яти років жив у Дрездені та Римі . Після повернення на батьківщину був парохом у селі Рукойні поблизу сучасного Вільнюса , де й помер уроці . Джерела Brzostowski P . K . Pawłów od r.do r.od jednego domowego przyjaciela opisany . — Wiln - Warszawa , Ustawy stosujące się do dobrego porządku i powinności osiadłych ludzi w dobrach Pawłowie czyli Mereczu . — Wilno , ( II wyd . ) . Література Кітурка І . Ф . Асветніцтва і аграрныя рэформы ў Вялікім Княстве Літоўскім у другой палове XVIII ст . / / Arche . — — № — С.230 . Bartyś J . Rzeczpospolita Pawłowska na tle reform włościańskich w Polsce w XVIII wieku . — Warszawa : Iskry , — ISBN0412-X . Obst J . Rzeczpospolita Pawłowska / / i Litwa Ruś . — — Z . III . — S . Rostworowski E . Reforma pawłowska Pawła Ksawerego Brzostowskiego / / Przegląd Historyczny . — No . — Посилання Hanna Widacka . Rzeczpospolita Pawłowska / / Muzeum Pałac w Wilanowie . Пазднякоў В . Паўлаўская рэспубліка / / Вялікае Княства Літоўскае . Энцыклапедыя ут . — Мн . : БелЭн , — Т . С . 411 . Історико - публіцистичний фільм та Ирена Колосовска . Pavlovo respublikai suteiktas valstybės saugomos teritorijos statusas Див . також Миньковецька держава