Ларіонов Олексій Миколайович
Олексій Миколайович Ларіонов (, село Грибановська Онезького повіту Архангельської губернії, тепер Онезького району Архангельської області, Російська Федерація — , місто Рязань, Російська Федерація) — радянський державний і партійний працівник, 1-й секретар Ярославського (1942—1946), потім Рязанського обкомів ВКП(б)/КПРС (1948—1960). Член ЦК КПРС (1952—1960). Депутат Верховної Ради СРСР 2—5-го скликань. Герой Соціалістичної Праці (25.12.1959). Головний фігурант афери, відомої як «Рязанське диво».

Біографія 
Народився 6(19) серпня 1907 року в селянській родині. З дитинства працював у сільському господарстві. Закінчив сільську школу.

З 1925 року — на радянській і комсомольській роботі. До 1926 року працював секретарем волосного комітету селянської взаємодопомоги в Архангельській губернії. У 1926—1929 роках — відповідальний секретар Онезького волосного комітету ВЛКСМ, відповідальний секретар Онезького повітового комітету ВЛКСМ Архангельської губернії.

Член ВКП(б) з 1927 року.

У вересні 1929 — березні 1932 року — служба у військах ОДПУ.

У березні 1932 — 1933 року — навчання на підготовчому відділенні Інституту червоної професури.

У 1933 — вересні 1935 року — заступник начальника Політичного відділу Крижопільської машинно-тракторної станції (МТС) Вінницької області по партійній роботі.

У вересні 1935 — квітні 1938 року — студент історико-партійного відділення ленінградського Інституту червоної професури. У 1938 році був направлений на партійну роботу в Ярославську область.

У квітні 1938 — 1940 року — 3-й секретар Ярославського обласного комітету ВКП(б).

У 1940 — липні 1942 року — 2-й секретар Ярославського обласного комітету ВКП(б). У 1941—1942 роках керував політвідділом Управління оборонних робіт в Ярославській області.

У липні 1942 — 26 серпня 1946 року — 1-й секретар Ярославського обласного і міського комітетів ВКП(б). У 1942—1944 роках був головою Ярославського міського комітету оборони.

У серпні 1946 — 10 липня 1948 року — завідувач відділу кадрів партійних органів Управління кадрів ЦК ВКП(б).

8 грудня 1948 — 22 вересня 1960 року — 1-й секретар Рязанського обласного комітетів ВКП(б) (КПРС).

Делегат XIX, XX і XXI (позачергового) з'їздів КПРС.

У 1959 році Ларіонов шляхом приписок та махінацій в три рази «перевиконав план області із виробництва м'яса і молока». На тлі загальної кризи сільського господарства і гострого дефіциту продовольства в СРСР цей випадок став відомий як «Рязанське диво». Ларіонов було присвоєно звання Героя Соціалістичної Праці. У наступному році шахрайство було викрите, після чого Ларіонов покінчив з собою. Похований на Скорбященському цвинтарі міста Рязані.

Олексій Ларіонов став прототипом Кнорозова, першого секретаря обкому КПРС з оповідання Олександра Солженіцина «Для користі справи»; Артамонова, персонажа роману Кочетова «Секретар обкому» і Буянова, персонажа роману Шундика «В країні синьоокої».

Нагороди 
 Герой Соціалістичної Праці (25.12.1959)
 чотири ордени Леніна (1.06.1945; 7.02.1957; 29.08.1957; 25.12.1959)
 орден Вітчизняної війни 1-го ступеня (1.02.1945)
 три ордени Трудового Червоного Прапора (25.03.1942; 22.01.1944; 14.07.1944)
 медаль «За трудову доблесть» (11.07.1960)

Посилання 
 Ларионов, Алексей Николаевич 
 1960 год. Секретарь обкома (Ларионов А. Н.). Исторические хроники с Николаем Сванидзе

Депутати Верховної Ради СРСР 2-го скликання
Депутати Верховної Ради СРСР 3-го скликання
Депутати Верховної Ради СРСР 4-го скликання
Депутати Верховної Ради СРСР 5-го скликання
Нагороджені медаллю «За доблесну працю у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
Політики-самогубці
Члени ЦК КПРС
Делегати XIX з'їзду КПРС
Самогубці, які застрелилися
Олексій Миколайович Ларіонов ( , село Грибановська Онезького повіту Архангельської губернії , тепер Онезького району Архангельської області , Російська Федерація — , місто Рязань , Російська Федерація ) — радянський державний і партійний працівник , й секретар Ярославського1946 ) , потім Рязанського обкомів ВКП ( б ) / КПРС1960 ) . Член ЦК КПРС1960 ) . Депутат Верховної Ради СРСР5-го скликань . Герой Соціалістичної Праці12 . 1959 ) . Головний фігурант афери , відомої як « Рязанське диво » . Біографія Народився19 ) серпняроку в селянській родині . З дитинства працював у сільському господарстві . Закінчив сільську школу . Зроку — на радянській і комсомольській роботі . Дороку працював секретарем волосного комітету селянської взаємодопомоги в Архангельській губернії . У1929 роках — відповідальний секретар Онезького волосного комітету ВЛКСМ , відповідальний секретар Онезького повітового комітету ВЛКСМ Архангельської губернії . Член ВКП ( б ) зроку . У вересні — березніроку — служба у військах ОДПУ . У березні — року — навчання на підготовчому відділенні Інституту червоної професури . У — вересніроку — заступник начальника Політичного відділу Крижопільської машинно - тракторної станції ( МТС ) Вінницької області по партійній роботі . У вересні — квітніроку — студент історико - партійного відділення ленінградського Інституту червоної професури . Уроці був направлений на партійну роботу в Ярославську область . У квітні — року — й секретар Ярославського обласного комітету ВКП ( б ) . У — липніроку — й секретар Ярославського обласного комітету ВКП ( б ) . У1942 роках керував політвідділом Управління оборонних робіт в Ярославській області . У липні — серпняроку — й секретар Ярославського обласного і міського комітетів ВКП ( б ) . У1944 роках був головою Ярославського міського комітету оборони . У серпні — липняроку — завідувач відділу кадрів партійних органів Управління кадрів ЦК ВКП ( б ) . 8 грудня — вересняроку — й секретар Рязанського обласного комітетів ВКП ( б ) ( КПРС ) . Делегат XIX , XX і XXI ( позачергового ) з'їздів КПРС . Уроці Ларіонов шляхом приписок та махінацій в три рази « перевиконав план області із виробництва м'яса і молока » . На тлі загальної кризи сільського господарства і гострого дефіциту продовольства в СРСР цей випадок став відомий як « Рязанське диво » . Ларіонов було присвоєно звання Героя Соціалістичної Праці . У наступному році шахрайство було викрите , після чого Ларіонов покінчив з собою . Похований на Скорбященському цвинтарі міста Рязані . Олексій Ларіонов став прототипом Кнорозова , першого секретаря обкому КПРС з оповідання Олександра Солженіцина « Для користі справи » ; Артамонова , персонажа роману Кочетова « Секретар обкому » і Буянова , персонажа роману Шундика « В країні синьоокої » . Нагороди Герой Соціалістичної Праці12 . 1959 ) чотири ордени Леніна06 . 1945 ; 02 . 1957 ; 08 . 1957 ; 12 . 1959 ) орден Вітчизняної війниго ступеня02 . 1945 ) три ордени Трудового Червоного Прапора03 . 1942 ; 01 . 1944 ; 07 . 1944 ) медаль « За трудову доблесть » 07 . 1960 ) Посилання Ларионов , Алексей Николаевич год . Секретарь обкома ( Ларионов А . Н . ) . Исторические хроники с Николаем Сванидзе Депутати Верховної Ради СРСРго скликання Депутати Верховної Ради СРСРго скликання Депутати Верховної Ради СРСРго скликання Депутати Верховної Ради СРСРго скликання Нагороджені медаллю « За доблесну працю у Великій Вітчизняній війні1945 рр . » Політики - самогубці Члени ЦК КПРС Делегати XIX з'їзду КПРС Самогубці , які застрелилися