Кілька інтерв'ю з особистих питань
«Кілька інтерв'ю з особистих питань» — радянський художній фільм 1978 року, драма режисера Лани Гогоберідзе.

Сюжет 
Головна героїня картини Софіко — журналістка в місцевій газеті. Вона пише на гострі соціальні теми, в основному пов'язані з жінками, її робота в постійних роз'їздах, у зустрічах з людьми. Перед її очима миготить низка різних осіб і доль. У родині Софіко не все гаразд. Чоловік Арчіл, стомлений постійною відсутністю дружини і її надмірним захопленням роботою, заводить молоду коханку. Софіко пропонують більш спокійну і дохідну посаду в газеті, не пов'язану з відрядженнями, але вона відмовляється. Арчіл, що завжди скептично ставився до професії дружини і роботі журналіста, засмучений. У родині назріває конфлікт, однак тимчасове примирення виникає після смерті матері Софіко. Фінал картини відкритий. Софіко і Арчіл обговорюють можливе майбутнє і дивляться на підростаючих дітей.

У ролях 
 Софіко Чіаурелі —  Софіко 
 Гія Бадрідзе —  Арчіл 
 Жанрі Лолашвілі —  фотограф 
 Леван Абашидзе —  Сандро 
 Лейла Абашидзе —  Нато 
 Нана Джорджадзе —  Тамро
 Саломі Канчелі — Маро, друга тітка Софіко
 Кетеван Орахелашвілі —  мама Софіко 
 Саломе Алексі-Месхішвілі —  Еко

Знімальна група 
 Режисер — Лана Гогоберідзе
 Сценаристи — Заїра Арсенішвілі, Лана Гогоберідзе, Ерлом Ахвледіані
 Оператор — Нугзар Еркомаїшвілі
 Композитор — Гія Канчелі
 Художник — Крістесіа Лебанідзе

Посилання 
 

Фільми СРСР 1978
Фільми-драми СРСР
Фільми студії «Грузія-фільм»
Фільми — лауреати Всесоюзного кінофестивалю
Фільми грузинською мовою
« Кілька інтерв'ю з особистих питань » — радянський художній фільмроку , драма режисера Лани Гогоберідзе . Сюжет Головна героїня картини Софіко — журналістка в місцевій газеті . Вона пише на гострі соціальні теми , в основному пов'язані з жінками , її робота в постійних роз'їздах , у зустрічах з людьми . Перед її очима миготить низка різних осіб і доль . У родині Софіко не все гаразд . Чоловік Арчіл , стомлений постійною відсутністю дружини і її надмірним захопленням роботою , заводить молоду коханку . Софіко пропонують більш спокійну і дохідну посаду в газеті , не пов'язану з відрядженнями , але вона відмовляється . Арчіл , що завжди скептично ставився до професії дружини і роботі журналіста , засмучений . У родині назріває конфлікт , однак тимчасове примирення виникає після смерті матері Софіко . Фінал картини відкритий . Софіко і Арчіл обговорюють можливе майбутнє і дивляться на підростаючих дітей . У ролях Софіко Чіаурелі — Софіко Гія Бадрідзе — Арчіл Жанрі Лолашвілі — фотограф Леван Абашидзе — Сандро Лейла Абашидзе — Нато Нана Джорджадзе — Тамро Саломі Канчелі — Маро , друга тітка Софіко Кетеван Орахелашвілі — мама Софіко Саломе Алексі - Месхішвілі — Еко Знімальна група Режисер — Лана Гогоберідзе Сценаристи — Заїра Арсенішвілі , Лана Гогоберідзе , Ерлом Ахвледіані Оператор — Нугзар Еркомаїшвілі Композитор — Гія Канчелі Художник — Крістесіа Лебанідзе Посилання Фільми СРСР Фільми - драми СРСР Фільми студії « Грузія - фільм » Фільми — лауреати Всесоюзного кінофестивалю Фільми грузинською мовою