Українці в Бидгощі
Українці в Бидгощі з'явилися на початку 1920-х років. Двадцяте століття і сформували в цьому місті невелике співтовариство URL-солдатів. Її діяльність застигла після Другої світової війни.

Українці з'явилися в Бидгощі після закриття польських таборів для інтернованих для військовослужбовців армії URL в Польщі. Хоча в безпосередній близькості від Бидгоща такий табір не функціонував, місто приваблювало невелику групу українців, які виїхали з таборів в Олександрівському Куявському та Стшелкуві. Крім того, навесні 1921 р. Польська влада направила до міста трьох українських льотчиків і 20 авіаційних механіків, які взяли на роботу інструкторів у нижчій школі пілотів і в Школі механіки центральних авіаційних робіт. Вони були солдатами військово-повітряних сил армії URL і спеціалізувалися на обслуговуванні і пілотуванні літаків «Ньюпорт». Відомо, що в Бидгощі — великому промисловому центрі — крім того, ще 22 українські військові оселилися і знайшли роботу.

У липні 1922 року під тиском народно-демократичної преси Школа авіаційної механіки (створена шляхом перетворення попереднього об'єкту) звільнила українців, привезених до міста. Найімовірніше, однак, вони залишилися в Бидгощі.Ще одна згадка про існування невеликої української громади в цьому місті відбувається з 1928 року, коли делегат з Бидгоща з'явився на Другому з'їзді української політичної еміграції у Варшаві. У вересні 1930 року Український ЦК почав працювати над створенням його філії в Бидгощі. Його президентом було обрано полковником Федором Рибалко-Рибальченко, направленим з Варшави. Діяльність філії була, однак, маломасштабною і, ймовірно, обмежувалася організацією святкування ювілею смерті Симона Петлюри та Івана Мазепи. Українська громада в Бидгощі та його околицях налічувала понад 30 осіб.

У 1935 і 1938 роках робилися спроби активізації галузі. Ще в березні 1939 року на звітній та виборчій нараді планувалося придбати приміщення, але немає інформації про те, чи трапилося це згодом. Відомо, однак, що українці з Бидгоща брали участь у житті місцевої православної парафії і регулярно брали участь у церемоніях українського військового кладовища в Олександруві Куявському. Вони також підтримували контакти з більшими та краще організованими громадами цієї національності в Торуні та в Олександруві Куявському. Їхня лояльність до польської влади не викликала сумнівів.

Примітки

Бібліографія 
 

Українська діаспора Польщі
Бидгощ
Українці в Бидгощі з'явилися на початкух років . Двадцяте століття і сформували в цьому місті невелике співтовариство URL - солдатів . Її діяльність застигла після Другої світової війни . Українці з'явилися в Бидгощі після закриття польських таборів для інтернованих для військовослужбовців армії URL в Польщі . Хоча в безпосередній близькості від Бидгоща такий табір не функціонував , місто приваблювало невелику групу українців , які виїхали з таборів в Олександрівському Куявському та Стшелкуві . Крім того , навеснір . Польська влада направила до міста трьох українських льотчиків іавіаційних механіків , які взяли на роботу інструкторів у нижчій школі пілотів і в Школі механіки центральних авіаційних робіт . Вони були солдатами військово - повітряних сил армії URL і спеціалізувалися на обслуговуванні і пілотуванні літаків « Ньюпорт » . Відомо , що в Бидгощі — великому промисловому центрі — крім того , щеукраїнські військові оселилися і знайшли роботу . У липніроку під тиском народно - демократичної преси Школа авіаційної механіки ( створена шляхом перетворення попереднього об'єкту ) звільнила українців , привезених до міста . Найімовірніше , однак , вони залишилися в Бидгощі . Ще одна згадка про існування невеликої української громади в цьому місті відбувається зроку , коли делегат з Бидгоща з'явився на Другому з'їзді української політичної еміграції у Варшаві . У вересніроку Український ЦК почав працювати над створенням його філії в Бидгощі . Його президентом було обрано полковником Федором Рибалко - Рибальченко , направленим з Варшави . Діяльність філії була , однак , маломасштабною і , ймовірно , обмежувалася організацією святкування ювілею смерті Симона Петлюри та Івана Мазепи . Українська громада в Бидгощі та його околицях налічувала понадосіб . Уіроках робилися спроби активізації галузі . Ще в березніроку на звітній та виборчій нараді планувалося придбати приміщення , але немає інформації про те , чи трапилося це згодом . Відомо , однак , що українці з Бидгоща брали участь у житті місцевої православної парафії і регулярно брали участь у церемоніях українського військового кладовища в Олександруві Куявському . Вони також підтримували контакти з більшими та краще організованими громадами цієї національності в Торуні та в Олександруві Куявському . Їхня лояльність до польської влади не викликала сумнівів . Примітки Бібліографія Українська діаспора Польщі Бидгощ