Андрес Д'Алессандро
Андрес Д'Алессандро (,  15 квітня 1981, Буенос-Айрес) — аргентинський футболіст, півзахисник клубу «Інтернасьйонал». Футболіст року в Південній Америці (2010).

Значну частину кар'єри провів у «Інтернасьйоналі», де з 2013 року був капітаном команди, і став зокрема володарем Кубка Лібертадорес та переможцем Рекопи Південної Америки. Також виступав за збірну Аргентини, ставши срібним призером Кубка Америки 2004 року, крім цього став олімпійським чемпіоном 2004 року та чемпіоном світу серед молодіжних команд 2001 року.

Клубна кар'єра 
Народився 15 квітня 1981 року в місті Буенос-Айрес. Вихованець футбольної школи клубу «Рівер Плейт», паралельно під час навчання працював доставщиком піци. Дорослу футбольну кар'єру розпочав 2000 року в основній команді того ж клубу, в якій провів три сезони, взявши участь у 70 матчах чемпіонату. У складі «мільйонерів» тричі вигравав першість Аргентини.

В липні 2003 року за рекордні 9 млн євро перейшов у німецький «Вольфсбург». В новій команді став стабільно виступати за першу команду, а 21 вересня 2005 року в матчі проти «Ганновера 96» Андрес забив 40-тисячний гол в Бундеслізі з моменту її створення в 1963 році. Втім у аргентинця стався конфлікт з головним тренером команди Клаусом Аугенталером, через який 31 січня 2006 року Д'Алессандро був відданий в оренду до кінця сезону в англійський «Портсмут». Андресу вдалося допомогти врятувати команду від вильоту з Прем'єр-ліги, після чого головний тренер команди Гаррі Реднапп безуспішно намагався підписати Д'Алессандро на постійній основі.

17 червня 2006 року Д'Алессандро був відданий в оренду на сезон в іспанський клуб «Реал Сарагоса». У новій команді Андрес возз'єднався зі своїм співвітчизником Пабло Аймаром (з яким разом грав у «Рівер Плейті»), з яким він сформував дует у сезоні 2006/07, будучи основним гравцем команди. У червні 2007 року іспанський клуб вирішив викупити контракт гравця за 3,5 млн євро, але в сезоні 2007/08 все стало інакше — аргентинець знову мав конфлікти в команді з головним тренером Віктором Фернандесом, а потім і зі змінившим його Андером Гарітано, тому вже у лютому 2008 році гравця довелось продати і він повернувся на батьківщину у клуб «Сан-Лоренсо», де знову возз'єднався з тренером Рамоном Діасом, під керівництвом якого грав у «Рівер Плейті».

Влітку того ж року, коли Діас покинув «Сан-Лоренсо», Андрес також вирішив змінити команду і у липні став виступати за бразильський «Інтернасьйонал», де став справжнім лідером і улюбленцем уболівальників. У 2010 році допоміг клубу вдруге в історії завоювати Кубок Лібертадорес, а з 2013 року став капітаном команди. За підсумками 2008 року зайняв четверте місце серед найкращих футболістів Південної Америки, а у 2010 році таки був визнаний найкращим футболістом Південної Америки.

4 лютого 2016 на правах оренди повернувся в «Рівер Плейт», де починав кар'єру і виграв з командою Кубок Аргентини, а також Південноамериканський кубок. У 2017 році повернувся в «Інтер», який в попередньому році вперше в своїй історії вилетів до Серії B Бразилії. Андрес допоміг команді з першої спроби повернутись в еліту, після чого 15 грудня 2017 року він продовжив свій контракт з клубом до кінця 2019 року. Станом на 29 грудня 2018 року відіграв за команду з Порту-Алегрі 238 матчів в національному чемпіонаті.

Виступи за збірні 
2001 року залучався до складу молодіжної збірної Аргентини, з якою став переможцем домашнього молодіжного чемпіонату світу, де зіграв у 7 матчах і забив 2 голи та отримав «Срібний м'яч» другому найкращому футболісту турніру після свого партнера Хав'єра Савіоли, що забив на турнірі неймовірні 11 голів.

2004 року захищав кольори олімпійської збірної Аргентини на Олімпійських іграх 2004 року в Афінах, де також здобув золоту медаль. У складі цієї команди провів 6 матчів, забив 1 гол.

31 січня 2001 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Аргентини в матчі проти Гондурасу (3:1), а вже наступного року з нею став учасником Кубка Америки 2004 року у Перу, де у фінальному матчі не реалізував свій післяматчевий пенальті, через що команда поступилась своєму принциповому супернику Бразилії і стала срібним призером турніру.

З вересня 2005 року перестав викликатись до збірної, втім за п'ять років, восени 2010 року, новий тренер збірної Серхіо Батіста повернув Д'Алессандро в збірну і півзахисник провів ще кілька матчів за збірну Аргентини. Загалом за кар'єру футболіст провів за головну команду країни 28 ігор, забивши 3 голи.

Статистика виступів

Статистика клубних виступів

Титули і досягнення 
 «Рівер Плейт»
 Чемпіон Аргентини: 2000 Клаусура , 2002 Клаусура , 2003 Клаусура
 Володар Кубка Аргентини: 2015/16
 Переможець Рекопи Південної Америки: 2016
 «Інтернасьйонал»
 Чемпіон штату Ріу-Гранді-ду-Сул: 2009, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015
 Володар Кубка Лібертадорес: 2010
 Володар Південноамериканського кубка: 2008
 Переможець Рекопи Південної Америки: 2011
 Збірна Аргентини
 Чемпіон світу серед молодіжних команд: 2001
  Олімпійський чемпіон: 2004
 Срібний призер Кубка Америки: 2004

Індивідуальні 
 Футболіст року в Південній Америці (1): 2010.
 Учасник символічної збірної року в Південній Америці (4): 2001, 2002, 2008, 2010
 «Срібний м'яч» молодіжного чемпіонату світу: 2001
 «Бронзовий м'яч» клубного чемпіонату світу: 2010

Примітки

Посилання 
 
 
 
 
 
 
 

Аргентинські футболісти
Гравці молодіжної збірної Аргентини з футболу
Гравці збірної Аргентини з футболу
Футболісти на літніх Олімпійських іграх 2004
Гравці розіграшу Кубка Америки з футболу 2004
Футболісти «Рівер Плейта»
Футболісти «Вольфсбурга»
Футболісти «Портсмута»
Футболісти «Реала» (Сарагоса)
Футболісти «Сан-Лоренсо»
Футболісти «Інтернасіонала»
Аргентинські футбольні легіонери
Футбольні легіонери в Німеччині
Футбольні легіонери в Англії
Футбольні легіонери в Іспанії
Футбольні легіонери у Бразилії
Олімпійські чемпіони з футболу
Італійці Аргентини
Аргентинські олімпійські чемпіони
Уродженці Буенос-Айреса
Натуралізовані громадяни Бразилії
Призери літніх Олімпійських ігор 2004
Андрес Д'Алессандро ( , квітня Буенос - Айрес ) — аргентинський футболіст , півзахисник клубу « Інтернасьйонал » . Футболіст року в Південній Америці Значну частину кар'єри провів у « Інтернасьйоналі » , де зроку був капітаном команди , і став зокрема володарем Кубка Лібертадорес та переможцем Рекопи Південної Америки . Також виступав за збірну Аргентини , ставши срібним призером Кубка Америкироку , крім цього став олімпійським чемпіономроку та чемпіоном світу серед молодіжних командроку . Клубна кар'єра Народивсяквітняроку в місті Буенос - Айрес . Вихованець футбольної школи клубу « Рівер Плейт » , паралельно під час навчання працював доставщиком піци . Дорослу футбольну кар'єру розпочав року в основній команді того ж клубу , в якій провів три сезони , взявши участь уматчах чемпіонату . У складі « мільйонерів » тричі вигравав першість Аргентини . В липніроку за рекорднімлн євро перейшов у німецький « Вольфсбург » . В новій команді став стабільно виступати за першу команду , авересняроку в матчі проти « Ганновера Андрес забивтисячний гол в Бундеслізі з моменту її створення вроці . Втім у аргентинця стався конфлікт з головним тренером команди Клаусом Аугенталером , через якийсічняроку Д'Алессандро був відданий в оренду до кінця сезону в англійський « Портсмут » . Андресу вдалося допомогти врятувати команду від вильоту з Прем'єр - ліги , після чого головний тренер команди Гаррі Реднапп безуспішно намагався підписати Д'Алессандро на постійній основі . 17 червняроку Д'Алессандро був відданий в оренду на сезон в іспанський клуб « Реал Сарагоса » . У новій команді Андрес возз'єднався зі своїм співвітчизником Пабло Аймаром ( з яким разом грав у « Рівер Плейті » ) , з яким він сформував дует у сезоні07 , будучи основним гравцем команди . У червніроку іспанський клуб вирішив викупити контракт гравця за5 млн євро , але в сезоні08 все стало інакше — аргентинець знову мав конфлікти в команді з головним тренером Віктором Фернандесом , а потім і зі змінившим його Андером Гарітано , тому вже у лютомуроці гравця довелось продати і він повернувся на батьківщину у клуб « Сан - Лоренсо » , де знову возз'єднався з тренером Рамоном Діасом , під керівництвом якого грав у « Рівер Плейті » . Влітку того ж року , коли Діас покинув « Сан - Лоренсо » , Андрес також вирішив змінити команду і у липні став виступати за бразильський « Інтернасьйонал » , де став справжнім лідером і улюбленцем уболівальників . Уроці допоміг клубу вдруге в історії завоювати Кубок Лібертадорес , а зроку став капітаном команди . За підсумкамироку зайняв четверте місце серед найкращих футболістів Південної Америки , а уроці таки був визнаний найкращим футболістом Південної Америки . 4 лютогона правах оренди повернувся в « Рівер Плейт » , де починав кар'єру і виграв з командою Кубок Аргентини , а також Південноамериканський кубок . Уроці повернувся в « Інтер » , який в попередньому році вперше в своїй історії вилетів до Серії B Бразилії . Андрес допоміг команді з першої спроби повернутись в еліту , після чогогрудняроку він продовжив свій контракт з клубом до кінцяроку . Станом нагрудняроку відіграв за команду з Порту - Алегріматчів в національному чемпіонаті . Виступи за збірні 2001 року залучався до складу молодіжної збірної Аргентини , з якою став переможцем домашнього молодіжного чемпіонату світу , де зіграв уматчах і забивголи та отримав « Срібний м'яч » другому найкращому футболісту турніру після свого партнера Хав'єра Савіоли , що забив на турнірі неймовірніголів . 2004 року захищав кольори олімпійської збірної Аргентини на Олімпійських іграхроку в Афінах , де також здобув золоту медаль . У складі цієї команди провівматчів , забивгол . 31 січняроку дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Аргентини в матчі проти Гондурасу1 ) , а вже наступного року з нею став учасником Кубка Америкироку у Перу , де у фінальному матчі не реалізував свій післяматчевий пенальті , через що команда поступилась своєму принциповому супернику Бразилії і стала срібним призером турніру . З вересняроку перестав викликатись до збірної , втім за п'ять років , восенироку , новий тренер збірної Серхіо Батіста повернув Д'Алессандро в збірну і півзахисник провів ще кілька матчів за збірну Аргентини . Загалом за кар'єру футболіст провів за головну команду країниігор , забившиголи . Статистика виступів Статистика клубних виступів Титули і досягнення « Рівер Плейт » Чемпіон Аргентини : Клаусура , Клаусура , Клаусура Володар Кубка Аргентини : 16 Переможець Рекопи Південної Америки : « Інтернасьйонал » Чемпіон штату Ріу - Гранді-ду - Сул : Володар Кубка Лібертадорес : Володар Південноамериканського кубка : Переможець Рекопи Південної Америки : Збірна Аргентини Чемпіон світу серед молодіжних команд : Олімпійський чемпіон : Срібний призер Кубка Америки : Індивідуальні Футболіст року в Південній Америці Учасник символічної збірної року в Південній Америці « Срібний м'яч » молодіжного чемпіонату світу : « Бронзовий м'яч » клубного чемпіонату світу : Примітки Посилання Аргентинські футболісти Гравці молодіжної збірної Аргентини з футболу Гравці збірної Аргентини з футболу Футболісти на літніх Олімпійських іграх Гравці розіграшу Кубка Америки з футболу Футболісти « Рівер Плейта » Футболісти « Вольфсбурга » Футболісти « Портсмута » Футболісти « Реала » ( Сарагоса ) Футболісти « Сан - Лоренсо » Футболісти « Інтернасіонала » Аргентинські футбольні легіонери Футбольні легіонери в Німеччині Футбольні легіонери в Англії Футбольні легіонери в Іспанії Футбольні легіонери у Бразилії Олімпійські чемпіони з футболу Італійці Аргентини Аргентинські олімпійські чемпіони Уродженці Буенос - Айреса Натуралізовані громадяни Бразилії Призери літніх Олімпійських ігор