Могила Миколи Сціборського та Омеляна Сеника
Могила Миколи Сціборського та Омеляна Сеника — пам'ятка історії, місце поховання діячів українського національно-визвольного руху Миколи Сціборського та Омеляна Сеника.

Включена до Реєстру щойно виявлених та новозбудованих пам'яток культурної спадщини 25 березня 2005 року під назвою «Могила учасників визвольних змагань М. Сціборського та О. Сеника», має охоронний № 4051.

Загальний опис 
Розміщений в Житомирі, на подвір'ї Спасо-Преображенського собору, вулиця Перемоги, 14.

На могилі хрест з сірого граніту, встановлений на постаменті з чорного граніту.

З фасадного боку— табличка з каменю габро, на якій напис:

Навколо могили майданчик, вимощений бруківкою.

Історична довідка 

Вбивство сталося 30 серпня 1941 року на вулиці Івана Франка, котрою йшли із наради в обласній поліції до свого помешкання Сеник та Сціборський. Приблизно 0 19:30 було здійснено постріли в спину невстановленою особою. Сеник помер відразу, а Сціборський був смертельно поранений в обличчя та шию і помер під час операції в першій міській лікарні.
Улас Самчук у книзі «На білому коні» написав:

За свідченнями очевидців, на похорони зібралось близько 3 тисяч людей, незважаючи на рясний дощ.

Сціборський та Сеник були поховані в окремих могилах, котрі, після приходу комуністичної влади, було зрівняно із землею і на довгих 45 років про них було забуто. Вже після відновлення незалежности, в квітні 1991 року, активістами було розшукане приблизне місце поховання. Збереглась світлина 1941 року, на котрій біля свіжих могил Сціборського і Сеника сидить інж. Троян. Вказівником слугувало дерево біля собору, поруч з могилами, котре збереглось. Так було відновлено могилу і встановлено хрест, котрий того ж дня зламали. Вже в серпні 1991 року було встановлено гранітну пам'ятну дошку та новий хрест. Незабаром і цю дошку розбили. Тоді підприємець Володимир Лук'яненко з Коростеня виготовив нову гранітну пам'ятну дошку, котру забетонували та, на перших порах, встановили варту.

Після приходу до влади Партії регіонів та призначення нового єпископа Житомирської УПЦ МП Никодима могилу намагалися зруйнувати.
Для громади чинились всілякі перешкоди при проведенні мітингів та публічних відвідин — від міліційних заборон до релігійних провокацій. Рішенням керівництва міста було заборонено проводити будь-який благоустрій могили, хоч вона вкрай того потребувала.

Лише після усунення від влади Партії регіонів, внаслідок революції гідности, вдалося впорядкувати могилу. Відкриття нового пам'ятника відбулось 28 березня 2014 року, в день народження Миколи Сціборського.

Примітки

Джерела 
 Газета «Українське Слово» від 11 вересня 1941 р. Омелян Сеник, Микола Сціборський
 Іван Ковальчук, Сергій Стельникович. Нарис історії діяльності ОУН під проводом А. Мельника на Житомирщині у другій половині 1941 року. — Житомир: «Рута», 2011.
 Костриця М. Ю. З берегів Тетерева — у вічність. О. Ольжич / М. Ю. Костриця, Р. Ю. Кондратюк. — Житомир, 2007.
 Геннадій Махорін. Наші Герої. — Житомир: ФОП Котвицький В. Б., 2014.

Пам'ятки України
Пам'ятники Житомира
Могила Миколи Сціборського та Омеляна Сеника — пам'ятка історії , місце поховання діячів українського національно - визвольного руху Миколи Сціборського та Омеляна Сеника . Включена до Реєстру щойно виявлених та новозбудованих пам'яток культурної спадщиниберезняроку під назвою « Могила учасників визвольних змагань М . Сціборського та О . Сеника » , має охоронний № 4051 . Загальний опис Розміщений в Житомирі , на подвір'ї Спасо - Преображенського собору , вулиця Перемоги , На могилі хрест з сірого граніту , встановлений на постаменті з чорного граніту . З фасадного боку — табличка з каменю габро , на якій напис : Навколо могили майданчик , вимощений бруківкою . Історична довідка Вбивство сталосясерпняроку на вулиці Івана Франка , котрою йшли із наради в обласній поліції до свого помешкання Сеник та Сціборський . Приблизно19 : 30 було здійснено постріли в спину невстановленою особою . Сеник помер відразу , а Сціборський був смертельно поранений в обличчя та шию і помер під час операції в першій міській лікарні . Улас Самчук у книзі « На білому коні » написав : За свідченнями очевидців , на похорони зібралось близькотисяч людей , незважаючи на рясний дощ . Сціборський та Сеник були поховані в окремих могилах , котрі , після приходу комуністичної влади , було зрівняно із землею і на довгихроків про них було забуто . Вже після відновлення незалежности , в квітніроку , активістами було розшукане приблизне місце поховання . Збереглась світлинароку , на котрій біля свіжих могил Сціборського і Сеника сидить інж . Троян . Вказівником слугувало дерево біля собору , поруч з могилами , котре збереглось . Так було відновлено могилу і встановлено хрест , котрий того ж дня зламали . Вже в серпніроку було встановлено гранітну пам'ятну дошку та новий хрест . Незабаром і цю дошку розбили . Тоді підприємець Володимир Лук'яненко з Коростеня виготовив нову гранітну пам'ятну дошку , котру забетонували та , на перших порах , встановили варту . Після приходу до влади Партії регіонів та призначення нового єпископа Житомирської УПЦ МП Никодима могилу намагалися зруйнувати . Для громади чинились всілякі перешкоди при проведенні мітингів та публічних відвідин — від міліційних заборон до релігійних провокацій . Рішенням керівництва міста було заборонено проводити будь-який благоустрій могили , хоч вона вкрай того потребувала . Лише після усунення від влади Партії регіонів , внаслідок революції гідности , вдалося впорядкувати могилу . Відкриття нового пам'ятника відбулосьберезняроку , в день народження Миколи Сціборського . Примітки Джерела Газета « Українське Слово » відвересняр . Омелян Сеник , Микола Сціборський Іван Ковальчук , Сергій Стельникович . Нарис історії діяльності ОУН під проводом А . Мельника на Житомирщині у другій половиніроку . — Житомир : « Рута » , Костриця М . Ю . З берегів Тетерева — у вічність . О . Ольжич / М . Ю . Костриця , Р . Ю . Кондратюк . — Житомир , Геннадій Махорін . Наші Герої . — Житомир : ФОП Котвицький В . Б . , Пам'ятки України Пам'ятники Житомира