Енцефаліт долини Муррея
Енцефаліт долини Муррея (; також австралійський енцефаліт, Кунджін-вірусна хвороба, австралійська X-хвороба) — ендемічний арбовірусний енцефаліт, який переносять комарі. Названий за місцем відкриття збудника, найбільшої річки Австралії Муррей.

Актуальність 
Осередки хвороби розташовані в північних районах Австралії і Папуа Новій Гвінеї.

Етіологія 

Збудник відноситься до роду Flavivirus родини Flaviviridae, входить до складу антигенної групи вірусів японського енцефаліту і йому притаманні властивості, характерні для всіх вірусів цього комплексу.

Епідеміологічні особливості 
Хвороба розглядається як місцевий варіант японського енцефаліту, на що вказує і схожість клінічного перебігу цих хвороб. Природним резервуаром вірусу є дикі птахи, дрібні дикі й іноді домашні ссавці. Трансмісивний механізм передачі інфекції здійснюється комарами Culex annulirostris. Захворюваності властива літньо-осіння сезонність. Контингентами високого ризику зараження є сільські жителі ендемічних районів.

Патогенез 
У речовині головного мозку і мозкових оболонах розвиваються запальні та некробіотичні процеси, подібні з ураженнями при інших флавівірусних енцефалітах.

Клінічні прояви 
Інкубаційний період триває 5–12 днів. У продромальному періоді упродовж 2–5 днів спостерігається нездужання, шлунково-кишкові розлади, дратівливість, сонливість, головний біль. Найчастіше хвороба розвивається раптово. Температура тіла підвищується до 38–40 °С, вже в перші дні спостерігається сплутаність свідомості, марення, сопор, у тяжких випадках — кома. Під час цього відзначаються некоординовані рухи, тремор або тонічне напруження кінцівок. У дітей часто бувають епілептичні напади. У фінальній фазі розвиваються бульбарні розлади. Менінгеальні симптоми завжди чітко виражені. Летальність сягає 50 % і вище. При сприятливому перебігу відбувається повне одужання. У поодиноких хворих залишаються стійкі паралічі або психічні дефекти.

Діагностика 
У спинномозковій рідині — помірний лімфоцитарний плеоцитоз, вміст білка близький до норми.

Підтвердження діагнозу досягається за допомогою ізоляції вірусу з крові або спинномозкової рідини, а також серологічними методами: реакцією гальмування гемаглютинації (РГГА), нейтралізації (РН), зв'язування комплементу (РЗК). При оцінці серологічних даних слід враховувати можливість перехресних реакцій з іншими спорідненими вірусами комплексу японського енцефаліту, через що дослідження має проводитися в динамці у двох сироватках крові, взятих з інтервалом не меншим ніж 7 днів. Підтвердження є достовірним за умови зростання титру не менше ніж у 4 рази. Використовують також виявлення антитіл класу IgM в імуноферментному аналізі (ІФА).

Лікування 
Етіотропного лікування не винайдено. Перевагу віддають патогенетичній терапії.

Профілактика 
Вакцина проти збудника нині не розроблена. Проводяться захисні дії проти укусів комарів в ендемічних районах (репеленти, антимоскітні сітки та завіси, захисна одежа тощо).

Примітки

Джерела 
 Інфекційні хвороби: енциклопедичний довідник / за ред. Крамарьова С. О., Голубовської О. А. — К.: ТОВ «Гармонія», 2-е видання доповнене та перероблене. 2019. — 712 с. ISBN 978-966-2165-52-4 (Крамарьов С. О., Голубовська О. А., Шкурба А. В. та ін.) / С. 251—252.

Арбовірусні хвороби
Захворювання тварин
Зоонози
Хвороби, які переносять комарі
Вірусні енцефаліти
Біологічна зброя
Енцефаліт долини Муррея ( ; також австралійський енцефаліт , Кунджін - вірусна хвороба , австралійська X - хвороба ) — ендемічний арбовірусний енцефаліт , який переносять комарі . Названий за місцем відкриття збудника , найбільшої річки Австралії Муррей . Актуальність Осередки хвороби розташовані в північних районах Австралії і Папуа Новій Гвінеї . Етіологія Збудник відноситься до роду Flavivirus родини Flaviviridae , входить до складу антигенної групи вірусів японського енцефаліту і йому притаманні властивості , характерні для всіх вірусів цього комплексу . Епідеміологічні особливості Хвороба розглядається як місцевий варіант японського енцефаліту , на що вказує і схожість клінічного перебігу цих хвороб . Природним резервуаром вірусу є дикі птахи , дрібні дикі й іноді домашні ссавці . Трансмісивний механізм передачі інфекції здійснюється комарами Culex annulirostris . Захворюваності властива літньо - осіння сезонність . Контингентами високого ризику зараження є сільські жителі ендемічних районів . Патогенез У речовині головного мозку і мозкових оболонах розвиваються запальні та некробіотичні процеси , подібні з ураженнями при інших флавівірусних енцефалітах . Клінічні прояви Інкубаційний період триває12 днів . У продромальному періоді упродовж5 днів спостерігається нездужання , шлунково - кишкові розлади , дратівливість , сонливість , головний біль . Найчастіше хвороба розвивається раптово . Температура тіла підвищується до40 ° С , вже в перші дні спостерігається сплутаність свідомості , марення , сопор , у тяжких випадках — кома . Під час цього відзначаються некоординовані рухи , тремор або тонічне напруження кінцівок . У дітей часто бувають епілептичні напади . У фінальній фазі розвиваються бульбарні розлади . Менінгеальні симптоми завжди чітко виражені . Летальність сягає % і вище . При сприятливому перебігу відбувається повне одужання . У поодиноких хворих залишаються стійкі паралічі або психічні дефекти . Діагностика У спинномозковій рідині — помірний лімфоцитарний плеоцитоз , вміст білка близький до норми . Підтвердження діагнозу досягається за допомогою ізоляції вірусу з крові або спинномозкової рідини , а також серологічними методами : реакцією гальмування гемаглютинації ( РГГА ) , нейтралізації ( РН ) , зв'язування комплементу ( РЗК ) . При оцінці серологічних даних слід враховувати можливість перехресних реакцій з іншими спорідненими вірусами комплексу японського енцефаліту , через що дослідження має проводитися в динамці у двох сироватках крові , взятих з інтервалом не меншим ніжднів . Підтвердження є достовірним за умови зростання титру не менше ніж урази . Використовують також виявлення антитіл класу IgM в імуноферментному аналізі ( ІФА ) . Лікування Етіотропного лікування не винайдено . Перевагу віддають патогенетичній терапії . Профілактика Вакцина проти збудника нині не розроблена . Проводяться захисні дії проти укусів комарів в ендемічних районах ( репеленти , антимоскітні сітки та завіси , захисна одежа тощо ) . Примітки Джерела Інфекційні хвороби : енциклопедичний довідник / за ред . Крамарьова С . О . , Голубовської О . А . — К . : ТОВ « Гармонія » , е видання доповнене та перероблене . — с . ISBN2165 - 52 - 4 ( Крамарьов С . О . , Голубовська О . А . , Шкурба А . В . та ін . ) / С . 252 . Арбовірусні хвороби Захворювання тварин Зоонози Хвороби , які переносять комарі Вірусні енцефаліти Біологічна зброя