Самойленко Володимир Якович
Володи́мир Я́кович Само́йленко ( — ) — старший солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни.

Життєпис 
Народився 1960 року в місті Кременчук (Полтавська область). Проживав у місті Київ.

Брав активну участь у подіях Революції Гідності, з грудня 2013 року — у складі 8-ї афганської сотні Самооборони Майдану.

В часі війни — старший солдат 1-ї «афганської» роти 24-го батальйону територіальної оборони з першого складу (від травня 2014 року), розвідник.

Визволяв місто Щастя, брав участь у боях за Металіст, Новосвітлівку — там зазнав контузії в серпні 2014-го. Володимира відправили на лікування. На стан здоров'я також вплинули травми, яких він зазнав у ДТП на Харківщині, коли повертався до дому в лютому 2015 року. Лікувався у Харківському військовому шпиталі та шпиталі міста Ірпінь.

Після тривалого лікування помер внаслідок другого інфаркту 16 червня 2016 року.

20 червня з Володимиром попрощалися у Києві на Майдані Незалежності. Похований на Берковецькому кладовищі.

Без Володимира лишилися дружина та донька.

Нагороди та вшанування 
 указом Президента України № 161/2017 від 13 червня 2017 року «за особисту мужність і високий професіоналізм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі» — нагороджений орденом Богдана Хмельницького III ступеня (посмертно)
 його ім'я внесене до Книги Пошани Полтавської обласної ради (березень 2018, посмертно).

Примітки

Джерела 
 Книга пам'яті
 Голова Полтавської облради Біленький вписав прізвища загиблих захисників України у Книгу Пошани

Уродженці Кременчука
Учасники Євромайдану
Поховані на Берковецькому кладовищі
Володи́мир Я́кович Само́йленко ( — ) — старший солдат Збройних сил України , учасник російсько - української війни . Життєпис Народивсяроку в місті Кременчук ( Полтавська область ) . Проживав у місті Київ . Брав активну участь у подіях Революції Гідності , з грудняроку — у складії афганської сотні Самооборони Майдану . В часі війни — старший солдатї « афганської » ротиго батальйону територіальної оборони з першого складу ( від травняроку ) , розвідник . Визволяв місто Щастя , брав участь у боях за Металіст , Новосвітлівку — там зазнав контузії в серпніго . Володимира відправили на лікування . На стан здоров'я також вплинули травми , яких він зазнав у ДТП на Харківщині , коли повертався до дому в лютомуроку . Лікувався у Харківському військовому шпиталі та шпиталі міста Ірпінь . Після тривалого лікування помер внаслідок другого інфарктучервняроку . 20 червня з Володимиром попрощалися у Києві на Майдані Незалежності . Похований на Берковецькому кладовищі . Без Володимира лишилися дружина та донька . Нагороди та вшанування указом Президента України № 161 / 2017 відчервняроку « за особисту мужність і високий професіоналізм , виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України , вірність військовій присязі » — нагороджений орденом Богдана Хмельницького III ступеня ( посмертно ) його ім'я внесене до Книги Пошани Полтавської обласної ради ( березень посмертно ) . Примітки Джерела Книга пам'яті Голова Полтавської облради Біленький вписав прізвища загиблих захисників України у Книгу Пошани Уродженці Кременчука Учасники Євромайдану Поховані на Берковецькому кладовищі