Дончук Павло Петрович
Павло Петрович Дончук ( , село Піківець, тепер Уманського району Черкаської області — ?) — український радянський діяч, новатор виробництва, токар дротового цеху Київського заводу «Укркабель». Депутат Верховної Ради УРСР 5-го скликання.

Біографія 
Народився в селянській родині. Рано залишився без батьків. Закінчив семирічну школу.

З осені 1940 року — учень токаря, токар Київського заводу «Укркабель». Літом 1941 року, разом із заводом, був евакуйований до Свердловської області РРФСР.

З вересня 1941 року —  в Червоній армії, учасник німецько-радянської війни. Служив командиром кулеметного розрахунку 232-го стрілецького полку 132-ї стрілецької дивізії 1-го Українського фронту. Після важкого поранення у січні 1944 року, в боях біля Білої Церкви, отримав інвалідність ІІ групи, був демобілізований і повернувся до Києва.

Очолив комсомольсько-молодіжну бригаду з відбудови Київського заводу «Укркабель», обирався секретарем комітету ЛКСМУ заводу. Без відриву від виробництва закінчив вечірню школу робітничої молоді та здобув середню освіту.

Працював токарем дротового цеху Київського заводу «Укркабель». Перевиконував виробничі норми.

У 1959 році закінчив заочний відділ Київського інженерно-будівельного інституту.

Член КПРС з 1960 року.

На 1963 рік — директор Київського експериментально-механічного заводу управління легкої промисловості міста Києва.

Звання 
 старший сержант

Нагороди 
 орден Вітчизняної війни І ст. (6.04.1985)
 орден Слави ІІІ ст. (6.08.1946)
 ордени
 медалі

Джерела 
 газета «Київська правда» (Київ) — лютий 1959 року.

Персоналії за алфавітом
Уродженці Уманського району
Члени КПРС
Депутати Верховної Ради УРСР 5-го скликання
Павло Петрович Дончук ( , село Піківець , тепер Уманського району Черкаської області — ? ) — український радянський діяч , новатор виробництва , токар дротового цеху Київського заводу « Укркабель » . Депутат Верховної Ради УРСРго скликання . Біографія Народився в селянській родині . Рано залишився без батьків . Закінчив семирічну школу . З осеніроку — учень токаря , токар Київського заводу « Укркабель » . Літомроку , разом із заводом , був евакуйований до Свердловської області РРФСР . З вересняроку — в Червоній армії , учасник німецько - радянської війни . Служив командиром кулеметного розрахункуго стрілецького полкуї стрілецької дивізіїго Українського фронту . Після важкого поранення у січніроку , в боях біля Білої Церкви , отримав інвалідність ІІ групи , був демобілізований і повернувся до Києва . Очолив комсомольсько - молодіжну бригаду з відбудови Київського заводу « Укркабель » , обирався секретарем комітету ЛКСМУ заводу . Без відриву від виробництва закінчив вечірню школу робітничої молоді та здобув середню освіту . Працював токарем дротового цеху Київського заводу « Укркабель » . Перевиконував виробничі норми . Уроці закінчив заочний відділ Київського інженерно - будівельного інституту . Член КПРС зроку . Нарік — директор Київського експериментально - механічного заводу управління легкої промисловості міста Києва . Звання старший сержант Нагороди орден Вітчизняної війни І ст . 04 . 1985 ) орден Слави ІІІ ст . 08 . 1946 ) ордени медалі Джерела газета « Київська правда » ( Київ ) — лютийроку . Персоналії за алфавітом Уродженці Уманського району Члени КПРС Депутати Верховної Ради УРСРго скликання