Закопанський стиль
Закопа́нський стиль () — архітектурний стиль, започаткований Станіславом Віткевичем у 90-х роках XIX століття.

У закопанському стилі Віткевич поєднав традиційний стиль будівництва гуралів та елементи модерну, створивши таким чином основу для сучасної польської народної архітектури на основі культури Підгалля. В основному використовувався у будівництві пансіонатів, заміських будинків та вілл у курортному місті Закопане.

Закопанський стиль був також поширений у меблях (за проєктами львівського архітектора Казимира Мокловського виготовляли меблі в «закопанському» стилі), господарському приладді, одязі, виробах з порцеляни, музичних інструментиах та сувенірах. У ширшому сенсі закопанський стиль охоплює всі прояви проникнення народної культури Підгалля в загальнонаціональну польську культуру.

Історія 
Витоки закопанського стилю, як прояв польського національного модерну, почались у середовищі польських митців, які належали до патріотичного руху «Молода Польща». Формування закопанського стилю було реакцією польських патріотів на поширення швейцарського та норвезького стилів, напрямків історизму, в курортах Підгалля.

У 1886—1891 роках Станіслав Віткевич намагався зацікавити своєю ідеєю архітекторів, що створювали проєкти вілл, пансіонатів, санаторіїв і готелів, які масово будували в Закопаному для потреб туризму наприкінці XIX століття. У 1892 році він переселяється до Закопаного. Завдяки старанням та наполегливості Станіслава Віткевича закопанський стиль почав розвиватися, за рахунок будівництва нових споруд і створення суспільного дискурсу навколо цієї тематики. У Закопаному були збудовані вілли «Колиба» (1892—1893), «Пепіте» (1893), «Корвінувка» (1895—1896), «Зоф'ювка» (1895—1896), «Окша» (1895—1896), «Под Єдламі» (1896—1897), санаторій доктора Гавранка (1897—1898) та інші.

У 1904 році Станіслав Віткевич видав монографію «Закоп'янський стиль», у якій намагається привернути до стилю увагу польських митців та критиків мистецтва.

Інший поширювач закопанського стилю, архітектор Едгар Ковач, автор наукової праці «Закопанський спосіб» (1899), цікавився деталями та орнаментом закопанського стилю.

Характеристики 
Головними особливостями стилю є фундаменти з колотого каменю, високий ґонтовий дах, велика кількість дерев'яних декоративних елементів.

Впливи стилю на архітектуру України

Див. також 
 Церква Різдва Богородиці (Лисков)

Примітки

Посилання 
 Edyta Barucka Redefining Polishness: The Revival of Crafts in Galicia around 1900 . — Acta Slavica Iaponica. — Tomus 28. — pp. 71‒99.

Джерела 
 
 Харчук Х. Архітектура курортної забудови Трускавця XIX — першої половини XX ст.: Монографія. — Львів, 2008. — 209 с.

Архітектурні стилі
Архітектура Польщі
Закопане
Закопа́нський стиль ( ) — архітектурний стиль , започаткований Станіславом Віткевичем ух роках XIX століття . У закопанському стилі Віткевич поєднав традиційний стиль будівництва гуралів та елементи модерну , створивши таким чином основу для сучасної польської народної архітектури на основі культури Підгалля . В основному використовувався у будівництві пансіонатів , заміських будинків та вілл у курортному місті Закопане . Закопанський стиль був також поширений у меблях ( за проєктами львівського архітектора Казимира Мокловського виготовляли меблі в « закопанському » стилі ) , господарському приладді , одязі , виробах з порцеляни , музичних інструментиах та сувенірах . У ширшому сенсі закопанський стиль охоплює всі прояви проникнення народної культури Підгалля в загальнонаціональну польську культуру . Історія Витоки закопанського стилю , як прояв польського національного модерну , почались у середовищі польських митців , які належали до патріотичного руху « Молода Польща » . Формування закопанського стилю було реакцією польських патріотів на поширення швейцарського та норвезького стилів , напрямків історизму , в курортах Підгалля . У1891 роках Станіслав Віткевич намагався зацікавити своєю ідеєю архітекторів , що створювали проєкти вілл , пансіонатів , санаторіїв і готелів , які масово будували в Закопаному для потреб туризму наприкінці XIX століття . Уроці він переселяється до Закопаного . Завдяки старанням та наполегливості Станіслава Віткевича закопанський стиль почав розвиватися , за рахунок будівництва нових споруд і створення суспільного дискурсу навколо цієї тематики . У Закопаному були збудовані вілли « Колиба » 1893 ) , « Пепіте » « Корвінувка » 1896 ) , « Зоф'ювка » 1896 ) , « Окша » 1896 ) , « Под Єдламі » 1897 ) , санаторій доктора Гавранка1898 ) та інші . Уроці Станіслав Віткевич видав монографію « Закоп'янський стиль » , у якій намагається привернути до стилю увагу польських митців та критиків мистецтва . Інший поширювач закопанського стилю , архітектор Едгар Ковач , автор наукової праці « Закопанський спосіб » цікавився деталями та орнаментом закопанського стилю . Характеристики Головними особливостями стилю є фундаменти з колотого каменю , високий ґонтовий дах , велика кількість дерев'яних декоративних елементів . Впливи стилю на архітектуру України Див . також Церква Різдва Богородиці ( Лисков ) Примітки Посилання Edyta Barucka Redefining Polishness : The Revival of Crafts in Galicia around . — Acta Slavica Iaponica . — Tomus — pp . 99 . Джерела Харчук Х . Архітектура курортної забудови Трускавця XIX — першої половини XX ст . : Монографія . — Львів , — с . Архітектурні стилі Архітектура Польщі Закопане