Товариш Артем (броньовик)
Броньови́к «Товари́ш Арте́м» (з  року — «Полковник Туцевич») — бронеавтомобіль марки «Фіат» періоду Громадянської війни в Росії, у складі Робітничо-селянської Червоної армії (РСЧА). Отримав популярність в результаті боїв за Харків  року між Добровольчою армією і РСЧА, коли чинив запеклий опір  військам Білого руху. Командир — Юзеф Станкевич.

Захоплений  року в центрі міста Харкова на Миколаївській площі. Екіпаж броньовика схоплений і розстріляний на площі, а сам панцерник перейменований на  «Полковник Туцевич» і зарахований до складу дроздівських частин. Пам'ять екіпажу бронепоїзда «Товариш Артем» в радянський період було вшанована  меморіальною дошкою на будинку Харківської міської ради  Згідно з Закон № 317-VIII «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» меморіальну дошку демонтували.

Броньовик у першій половині 1919 року 

 Як пише один з засновників радянських бронетанкових військ Олексій Селявкін, в лютому 1919 року з ініціативи секретаря ЦК КП (б) У Станіслава Косіора, заступника голови Раднаркому УРСР Артема і заступника Народного комісара з військових справ Валерія Межлаука на базі автоброньового загону Південного фронту був сформований « Автоброньовий дивізіон особливого призначення при Раді Народних Комісарів України », до складу якого увійшов броньовик з назвою « Товариш Артем ».  До складу дивізіону крім нього увійшли машини «Валерій Межлаук», «Володимир Ленін», «Яків Свердлов», «Климент Ворошилов», «Стрибок», «Вся влада Радам» і інші.

У березні 1919 року панцерник «Товариш Артем» в складі дивізіону брав участь у придушенні повстання піхотного полку в Білгороді, в травні 1919 року — придушував повстання 6-ї української радянської дивізії під керівництвом  отамана Никифора Григор'єва. На початку червня 1919 року броньовик брав участь у боях з махновськими загонами.

 року дивізіон був переданий в оперативне підпорядкування командарму Клименту Ворошилову для посилення 14-ї армії, яка в цей період вела оборонні бої проти Добровольчої армії в Донецькому басейні.  року дивізіон прибув до Катеринослава і вступив в бій під Новомосковськом.  Після цього командиру панцерника  «Товариш Артем» була поставлена інша задача — згідно з розпорядженням харківського коменданта Павла Кіна, він був направлений в Харків для прикриття міста.

Під час бою в Харкові 
 року броньовик знаходився на Чугуївському шосе, виконуючи завдання прикриття південно-східної частини Харкова від наступу козачих частин і відходив в сторону центра міста через Кінну площу, плануючи з'єднатися з частинами РСЧА в районі Холодної гори. У центрі міста близько 5 години вечора він зустрів великі підрозділи Білої армії, що вступили в місто з боку Харківської електричної станції і Ковальської вулиці.

 Олексій Селявкін, командир дивизиону, до складу якого входив панцерник «Товариш Артем», пише про цей епізод таке:
Після виконання бойового завдання броньовик повертався до Харкова, який вже був зайнятий противником. Пробиваючи зі кулеметним вогнем вулицями Харкова, бронемашина була піддана кулеметного і артилерійського обстрілу противника. На розі Московської вулиці і Петровського провулка (нині - пров. Короленка) бронемашина врізалася в гущу ворога і вела нищівний вогонь з кулеметів ... Залишилося багато убитих денікінців.Селявкін в 1971 році писав, що броньовик зупинився «з незалежних від команди причин, через пошкодження двигуна», а в 1966 році він свідчив, що бронеавтомобіль зупинився через те, що «на підйомі залишки палива злилися в задні відсіки бака і подача бензину припинилася».

Арешт і розстріл екіпажу 
Інформація про завершення бою кардинально відрізняється в свідченнях представників протиборчих сторін. 

Селявкін пише: « Захопивши екіпаж бронемашини, білогвардійці звірячому знущалися над ними, кололи багнетами, били шомполами, а привівши на Миколаївську площу (тепер - Конституції), розстріляли».

При цьому Туркул пише, що захоплених членів екіпажу броньовика після взяття в полон дроздівці намагалися захистити від розправи натовпу, що зустрічала білогвардійські частини:« Натовп вже ходв ходуном навколо купки полонених. Я вперше побачив тут лють натовпу, жахливу і огидну. У тисняві ми повели команду броньовика. Їх били палицями, парасольками, на них плювали, жінки кидалися на них, дряпали їм лиця. Конвоїри відтягали одних,  кидалися інші. Нас абсолютно затіснили. З жадібною люттю натовп кричв нам, щоб ми прикінчили матросню на місці, що ми не сміємо відводити їх, звірів, чекістів, мучителів. Якийсь старий тряс мені руки з плачем: "Куди ви їх ведете, стріляйте на місці, як вони розстріляли мого сина, дочку».

Подальші події 
Панцерник після захоплення дроздівцями отримав назву «Полковник Туцевич», в честь загиблого 2 або 3 червня 1919 року в бою під Лозовою командира 1-ї дроздівської батареї полковника В'ячеслава Туцевича.

Пам'ять 
5 листопада 1957 року, в честь 40-річчя Жовтневої революції у Харкові на місці розстрілу екіпажу (у той період — Площі Радянської України), на фасаді будівлі Харківської міської ради (в той час — Харківського виконавчого комітету Ради народних депутатів) була встановлена меморіальна дошка в пам'ять про загиблий екіпаж. На початку 2010-х років дошка була оновлена.

Література 
 Селявкин А. И. Броневик имени Артема / В трех войнах на броневиках и танках. — : Прапор, 1981. — 183 с. / Тираж 15000 экз.
 Левченко А. Йшли дроздовцы твердим кроком... Генерал "Харків" і генерал "Дроздов"  // Вечірній Харків : газета.  — Харків, 2006, 9 вересня.  — № 98 (9044).  — 15 С..
 Кравченко В. Дроздовцы від Ясс до Галліполі. Збірник. Том 1. Мюнхен, 1973.

Примітки 

Бронеавтомобілі
Автомобілі Fiat
Броньови́к « Товари́ш Арте́м » ( з року — « Полковник Туцевич » ) — бронеавтомобіль марки « Фіат » періоду Громадянської війни в Росії , у складі Робітничо - селянської Червоної армії ( РСЧА ) . Отримав популярність в результаті боїв за Харків року між Добровольчою армією і РСЧА , коли чинив запеклий опір військам Білого руху . Командир — Юзеф Станкевич . Захоплений року в центрі міста Харкова на Миколаївській площі . Екіпаж броньовика схоплений і розстріляний на площі , а сам панцерник перейменований на « Полковник Туцевич » і зарахований до складу дроздівських частин . Пам'ять екіпажу бронепоїзда « Товариш Артем » в радянський період було вшанована меморіальною дошкою на будинку Харківської міської ради Згідно з Закон № VIII « Про засудження комуністичного та націонал - соціалістичного ( нацистського ) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки » меморіальну дошку демонтували . Броньовик у першій половиніроку Як пише один з засновників радянських бронетанкових військ Олексій Селявкін , в лютомуроку з ініціативи секретаря ЦК КП ( б ) У Станіслава Косіора , заступника голови Раднаркому УРСР Артема і заступника Народного комісара з військових справ Валерія Межлаука на базі автоброньового загону Південного фронту був сформований « Автоброньовий дивізіон особливого призначення при Раді Народних Комісарів України » , до складу якого увійшов броньовик з назвою « Товариш Артем » . До складу дивізіону крім нього увійшли машини « Валерій Межлаук » , « Володимир Ленін » , « Яків Свердлов » , « Климент Ворошилов » , « Стрибок » , « Вся влада Радам » і інші . У березніроку панцерник « Товариш Артем » в складі дивізіону брав участь у придушенні повстання піхотного полку в Білгороді , в травніроку — придушував повстанняї української радянської дивізії під керівництвом отамана Никифора Григор'єва . На початку червняроку броньовик брав участь у боях з махновськими загонами . року дивізіон був переданий в оперативне підпорядкування командарму Клименту Ворошилову для посиленняї армії , яка в цей період вела оборонні бої проти Добровольчої армії в Донецькому басейні . року дивізіон прибув до Катеринослава і вступив в бій під Новомосковськом . Після цього командиру панцерника « Товариш Артем » була поставлена інша задача — згідно з розпорядженням харківського коменданта Павла Кіна , він був направлений в Харків для прикриття міста . Під час бою в Харкові року броньовик знаходився на Чугуївському шосе , виконуючи завдання прикриття південно - східної частини Харкова від наступу козачих частин і відходив в сторону центра міста через Кінну площу , плануючи з'єднатися з частинами РСЧА в районі Холодної гори . У центрі міста близько години вечора він зустрів великі підрозділи Білої армії , що вступили в місто з боку Харківської електричної станції і Ковальської вулиці . Олексій Селявкін , командир дивизиону , до складу якого входив панцерник « Товариш Артем » , пише про цей епізод таке : Після виконання бойового завдання броньовик повертався до Харкова , який вже був зайнятий противником . Пробиваючи зі кулеметним вогнем вулицями Харкова , бронемашина була піддана кулеметного і артилерійського обстрілу противника . На розі Московської вулиці і Петровського провулка ( нині - пров . Короленка ) бронемашина врізалася в гущу ворога і вела нищівний вогонь з кулеметів \ ... Залишилося багато убитих денікінців . Селявкін вроці писав , що броньовик зупинився « з незалежних від команди причин , через пошкодження двигуна » , а вроці він свідчив , що бронеавтомобіль зупинився через те , що « на підйомі залишки палива злилися в задні відсіки бака і подача бензину припинилася » . Арешт і розстріл екіпажу Інформація про завершення бою кардинально відрізняється в свідченнях представників протиборчих сторін . Селявкін пише : « Захопивши екіпаж бронемашини , білогвардійці звірячому знущалися над ними , кололи багнетами , били шомполами , а привівши на Миколаївську площу ( тепер - Конституції ) , розстріляли » . При цьому Туркул пише , що захоплених членів екіпажу броньовика після взяття в полон дроздівці намагалися захистити від розправи натовпу , що зустрічала білогвардійські частини : « Натовп вже ходв ходуном навколо купки полонених . Я вперше побачив тут лють натовпу , жахливу і огидну . У тисняві ми повели команду броньовика . Їх били палицями , парасольками , на них плювали , жінки кидалися на них , дряпали їм лиця . Конвоїри відтягали одних , кидалися інші . Нас абсолютно затіснили . З жадібною люттю натовп кричв нам , щоб ми прикінчили матросню на місці , що ми не сміємо відводити їх , звірів , чекістів , мучителів . Якийсь старий тряс мені руки з плачем : " Куди ви їх ведете , стріляйте на місці , як вони розстріляли мого сина , дочку » . Подальші події Панцерник після захоплення дроздівцями отримав назву « Полковник Туцевич » , в честь загиблогоабочервняроку в бою під Лозовою командираї дроздівської батареї полковника В'ячеслава Туцевича . Пам'ять 5 листопадароку , в честьріччя Жовтневої революції у Харкові на місці розстрілу екіпажу ( у той період — Площі Радянської України ) , на фасаді будівлі Харківської міської ради ( в той час — Харківського виконавчого комітету Ради народних депутатів ) була встановлена меморіальна дошка в пам'ять про загиблий екіпаж . На початкух років дошка була оновлена . Література Селявкин А . И . Броневик имени Артема / В трех войнах на броневиках и танках . — \ : Прапор , — с . / Тиражэкз . Левченко А . Йшли дроздовцы твердим кроком ... Генерал " Харків " і генерал " Дроздов " / / Вечірній Харків \ : газета . — Харків , вересня . — № ( 9044 ) . — С .. Кравченко В . Дроздовцы від Ясс до Галліполі . Збірник . Том Мюнхен , Примітки Бронеавтомобілі Автомобілі Fiat