Ковальчук Лев (Леонтій) Полікарпович
Лев (Леонтій) Полікарпович Ковальчук ( , м. Кам'янець-Подільський —  , Одеса) — український громадсько-політичний діяч періоду національно-демократичної революції 1917—1921 років, освітянин, театрал, член «Просвіти», «Українського клубу».

Походження та навчання 
Лев Ковальчук народився 21 лютого 1875 р. у Кам'янці-Подільському в родині греків-негоціантів.

11-річний юнак у 1886 р. з батьками переїхав до Одеси, де вступив до Грецького приватного комерційного чоловічого училища. 15 червня 1894 р. він отримав атестат про закінчення училища, як 18-річний «родом русский, русскоподданый…»

Педагогічна діяльність 
Потім він займався педагогічною діяльністю. У 1895 р. Лев Ковальчук став викладачем у рідному Грецькому чоловічому училищі. Згодом, 16 серпня 1897 р. він почав працювати вихователем старших класів і «письмоводителя». З 1899 року молодому педагогу доручили викладання російської мови, арифметики та каліграфії у трьох відділеннях підготовчого класу. До його обов'язків також входили секретарювання в педагогічній раді й завідування бібліотекою. У 1890 році він перейшов на роботу до Одеського училища 1-го розряду (пізніше гімназії) Олексія Петровича Ровнякова.

12 березня 1903 р. після успішного складання іспиту з російської мови й вдало проведеного пробного (відкритого) уроку на тему «О подлежащем» Лев Ковальчук отримав нарешті офіційне свідоцтво з підписами Попечителя Одеської навчальної округи Сольського і правителя канцелярії К. Добрицького й дозвіл на приватну педагогічну практику.

3 вересня 1906 р. Лев Ковальчук відкрив «Приватне чоловіче училище 2-го розряду Л. П. Ковальчука». В Одесі в будинку по вулиці
Херсонській, 40, навчались учні трьох класів (один підготовчий та два основних). Сам він працював учителем російської мови. З 1906 по 1909 роки викладання у його закладі велось українською мовою. У 1908 р. в училищі було відкрито четвертий клас. А сам заклад перебрався у більше приміщення на вулиці Софіївській, 22/31, де проживала сама родина Ковальчуків. Випускники училища вступали до 5-го класу державних гімназій, а найбільш талановиті (близько 10 випускників) до університету. У січні 1915 р. попечитель Одеської навчальної округи Гофмейстер видав дозвіл Л. Ковальчуку перетворити його навчальний заклад у середній з курсом 6-класної чоловічої державної прогімназії. З тим, щоб 5-й клас відкрили з початку наступного навчального року, а 6-й у 1916/1917 н.р.

у 1914 році він оцінював свою педагогічною діяльність так:

З початком Української революції навчальний заклад стаав іменуватись Одеською гімназією. У травні 1917 року тут було проведено перші зборм українців Одеси, службовців поштово-телеграфних установ. А 26
листопада 1917 р. тут відбулося Українське церковне віче.

1919—1924 років у приміщені колишньої гімназії Ковальчука працювала перша в Одесі українська театральна студія, згодом — Одеський український театральний інститут імені Марка Кропивницького, де Лев Ковальчук викладав декламацію.

Громадська діяльність 

21 березня 1903 році Лев Ковальчук став членом педагогічного відділу Історико-філологічного товариства при Імператорському Новоросійському університеті.

З початком революції 1905 року Лев Ковальчук 3 листопада 1905 р. одним з перших записався до Одеського відділення товариства «Просвіта». З 1906 р. він очолював літературно-наукову секцію одеської «Просвіти». У січні 1910 року товариство припинило своє існування.

Зі створенням у 1910 р. одеського Українського клубу Лев Ковальчук був обраний кандидатом в старійшини. А в 1912 році він був обраний заступником керівника, відповідаючи за питання виставок та концертних справ. А 1913 році очолив цю організацію. Брав участь Л. Ковальчук у роботі ще й «Одеського Літературного артистичного клубу», де знову захоплював слухачів читанням віршів Тараса Шевченка.

У березні 1918 р., з поверненням Одеси під юрисдикцію УНР за допомогою німецьких і австро-угорських військ, Лев Ковальчук став членом Одеської української міської ради, й, не виключено, згодом навіть головою. У цей час він входив до одеського осередку Української партії соціалістів-самостійників (УПСС).

Театральна творчість 

В цей час Лев Ковальчук найшов віддушину у театральних виступах у театрі «Гармонія». Він виступав під псевдонімом Гайдук-Артемовський.

Перед цим він, маючи художні здібності, закінчив театральну школу, що допомагало згодом ілюструвати художні твори.

З 1919 по 1921 рр. Лев Ковальчук працював в Одеському державному театральному інституті й паралельно у 1920—1922 рр. в Одеській трудовій школі залізничників. Потім, з 1922 р. по 1926 р. він був співробітником Одеського державного театрального технікуму й ще з 1924 р. по 1929 р. — Одеської хімпрофшколи. У цих закладах під час кооренізаціх він викладав українську мову.

Репресії 

3 березня 1938 р. Льва Ковальчука було заарештовано, а 6 травня 1938 р. за постановою «трійки» при УНКВС по Одеській області за звинуваченнями по статтям 54–10, 54–11 Кримінального кодексу УРСР прийнято рішення про його розстріл.

Під час «відлиги» у 1961 році у свідоцтві Одеського ЗАГСу було зазанчено, що Л. Ковальчук начебто помер від інфаркту 23 вересня 1941 р. Й тільки у 1989 р. було офіційно визнано, що його розстріляли 14 червня 1938 року. Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 16 січня 1989 р. «Про додаткові заходи по відновленню справедливості щодо жертв репресій, які мали місце в період 30– 40-х і початку 50-х років» Лев Ковальчук 21 квітня 1989 р. був реабілітований.

Родина 

 сестра Іващенко Ірина, її чоловік Іван Михайлович Іващенко, їх син Микола згодом був артистом Одеського театру опери і балету.
 дружина Валлі-Маргот (Валентина Миколаївна) Лілле (1886—1940) — викладачка німецької мови (прибалтійська німкеня)
 діти:
 Всеволод (1909—1976) — радянський кінооператор;
 Ігор (1910—1967) — інженер;
 Галина (1916—1985) — піаністка. У 1940-х роках вона з чоловіком виїхала до Мюнхена.

Примітки

Література 
 Лев Ковальчук: український освітянин і театрал на службі трьох держав // Чорноморська хвиля Української революції: провідники національного руху в Одесі у 1917—1920 рр.: Монографія / Вінцковський Т. С., Музичко О. Є., Хмарський В. М. та ін. — Одеса: ТЕС, 2011—586 с.

Уродженці Кам'янця-Подільського
Українські педагоги
Діячі «Просвіти»
Репресовані в СРСР
Реабілітовані в СРСР
Розстріляні в СРСР
Персоналії:Одеський український театральний інститут імені Марка Кропивницького
Лев ( Леонтій ) Полікарпович Ковальчук ( , м . Кам'янець - Подільський — , Одеса ) — український громадсько - політичний діяч періоду національно - демократичної революції1921 років , освітянин , театрал , член « Просвіти » , « Українського клубу » . Походження та навчання Лев Ковальчук народивсялютогор . у Кам'янці - Подільському в родині греків - негоціантів . 11 - річний юнак ур . з батьками переїхав до Одеси , де вступив до Грецького приватного комерційного чоловічого училища . червняр . він отримав атестат про закінчення училища , якрічний « родом русский , русскоподданый … » Педагогічна діяльність Потім він займався педагогічною діяльністю . Ур . Лев Ковальчук став викладачем у рідному Грецькому чоловічому училищі . Згодом , серпняр . він почав працювати вихователем старших класів і « письмоводителя » . Зроку молодому педагогу доручили викладання російської мови , арифметики та каліграфії у трьох відділеннях підготовчого класу . До його обов'язків також входили секретарювання в педагогічній раді й завідування бібліотекою . Уроці він перейшов на роботу до Одеського училищаго розряду ( пізніше гімназії ) Олексія Петровича Ровнякова . 12 березняр . після успішного складання іспиту з російської мови й вдало проведеного пробного ( відкритого ) уроку на тему « О подлежащем » Лев Ковальчук отримав нарешті офіційне свідоцтво з підписами Попечителя Одеської навчальної округи Сольського і правителя канцелярії К . Добрицького й дозвіл на приватну педагогічну практику . 3 вересняр . Лев Ковальчук відкрив « Приватне чоловіче училищего розряду Л . П . Ковальчука » . В Одесі в будинку по вулиці Херсонській , навчались учні трьох класів ( один підготовчий та два основних ) . Сам він працював учителем російської мови . Зпороки викладання у його закладі велось українською мовою . Ур . в училищі було відкрито четвертий клас . А сам заклад перебрався у більше приміщення на вулиці Софіївській , 31 , де проживала сама родина Ковальчуків . Випускники училища вступали дого класу державних гімназій , а найбільш талановиті ( близьковипускників ) до університету . У січнір . попечитель Одеської навчальної округи Гофмейстер видав дозвіл Л . Ковальчуку перетворити його навчальний заклад у середній з курсомкласної чоловічої державної прогімназії . З тим , щобй клас відкрили з початку наступного навчального року , ай у1917 н . р . уроці він оцінював свою педагогічною діяльність так : З початком Української революції навчальний заклад стаав іменуватись Одеською гімназією . У травніроку тут було проведено перші зборм українців Одеси , службовців поштово - телеграфних установ . А листопадар . тут відбулося Українське церковне віче . 1919 — 1924 років у приміщені колишньої гімназії Ковальчука працювала перша в Одесі українська театральна студія , згодом — Одеський український театральний інститут імені Марка Кропивницького , де Лев Ковальчук викладав декламацію . Громадська діяльність 21 березняроці Лев Ковальчук став членом педагогічного відділу Історико - філологічного товариства при Імператорському Новоросійському університеті . З початком революціїроку Лев Ковальчуклистопадар . одним з перших записався до Одеського відділення товариства « Просвіта » . Зр . він очолював літературно - наукову секцію одеської « Просвіти » . У січніроку товариство припинило своє існування . Зі створенням ур . одеського Українського клубу Лев Ковальчук був обраний кандидатом в старійшини . А вроці він був обраний заступником керівника , відповідаючи за питання виставок та концертних справ . Ароці очолив цю організацію . Брав участь Л . Ковальчук у роботі ще й « Одеського Літературного артистичного клубу » , де знову захоплював слухачів читанням віршів Тараса Шевченка . У березнір . , з поверненням Одеси під юрисдикцію УНР за допомогою німецьких і австро - угорських військ , Лев Ковальчук став членом Одеської української міської ради , й , не виключено , згодом навіть головою . У цей час він входив до одеського осередку Української партії соціалістів - самостійників ( УПСС ) . Театральна творчість В цей час Лев Ковальчук найшов віддушину у театральних виступах у театрі « Гармонія » . Він виступав під псевдонімом Гайдук - Артемовський . Перед цим він , маючи художні здібності , закінчив театральну школу , що допомагало згодом ілюструвати художні твори . Зпорр . Лев Ковальчук працював в Одеському державному театральному інституті й паралельно у1922 рр . в Одеській трудовій школі залізничників . Потім , зр . пор . він був співробітником Одеського державного театрального технікуму й ще зр . пор . — Одеської хімпрофшколи . У цих закладах під час кооренізаціх він викладав українську мову . Репресії 3 березняр . Льва Ковальчука було заарештовано , атравняр . за постановою « трійки » при УНКВС по Одеській області за звинуваченнями по статтям10 , 11 Кримінального кодексу УРСР прийнято рішення про його розстріл . Під час « відлиги » уроці у свідоцтві Одеського ЗАГСу було зазанчено , що Л . Ковальчук начебто помер від інфарктувересняр . Й тільки ур . було офіційно визнано , що його розстріляличервняроку . Згідно зі статтеюУказу Президії Верховної Ради СРСР відсічняр . « Про додаткові заходи по відновленню справедливості щодо жертв репресій , які мали місце в періодх і початкух років » Лев Ковальчукквітняр . був реабілітований . Родина сестра Іващенко Ірина , її чоловік Іван Михайлович Іващенко , їх син Микола згодом був артистом Одеського театру опери і балету . дружина Валлі - Маргот ( Валентина Миколаївна ) Лілле1940 ) — викладачка німецької мови ( прибалтійська німкеня ) діти : Всеволод1976 ) — радянський кінооператор ; Ігор1967 ) — інженер ; Галина1985 ) — піаністка . Ух роках вона з чоловіком виїхала до Мюнхена . Примітки Література Лев Ковальчук : український освітянин і театрал на службі трьох держав / / Чорноморська хвиля Української революції : провідники національного руху в Одесі у1920 рр . : Монографія / Вінцковський Т . С . , Музичко О . Є . , Хмарський В . М . та ін . — Одеса : ТЕС ,586 с . Уродженці Кам'янця - Подільського Українські педагоги Діячі « Просвіти » Репресовані в СРСР Реабілітовані в СРСР Розстріляні в СРСР Персоналії : Одеський український театральний інститут імені Марка Кропивницького