Какшаалтоо
Какшаалтоо (.) — гірський хребет у системі Центрального Тянь-Шаню, на кордоні Киргизії і Китаю. Хребет отримав назву від річки Какшаал, яка тече біля південного підніжжя хребта.Також тут протікають річки Сари-джаз, Узенгегуш, які  перетинають хребет в вузьких ущелинах.

Географія 
Протяжність хребта становить близько 400 км, найвища точка — пік Перемоги (7439 м). Хребет складений глинистими сланцями, пісковиками, вапняками, та гранітними інтрузіями. Переважає альпійський рельєф з загальною площею зледеніння 983 км.кв. Весь район, включаючи низини, зона вічної мерзлоти. 

Льодовики як стікають зі схилів хребта, так і лежать на залишках древнього пенеплена на деяких його вершинах. Тут близько сорока льодовиків. Найбільший з них льодовик Чон-Турас має протяжність близько 18 км.

Ложа льодовиків, як правило рівні і по ним досить просто пересуватися. Висоти району доходять до 5982 м (пік Данкова). Перевищення висот доходять до 1500 м. Тут багато стін висотою близько 1000 метрів. Місцевість до висот 4000 м  сильно заболочена. На північному схилі — степи, на південному — лучні степи і альпійські луки.

Клімат різко континентальний. Це одне з найсуворіших місць Тянь-Шаню, які називають Киргизької Арктикою, тому, що температура взимку досягає тут - 60ºС. Середня температура липня - + 4ºС, серпня - + 6ºС, вересня - + 2ºС. Річна сума опадів становить 420 мм.

Рослинність  бідна. Окремі чагарники трапляються в глибоких вузьких ущелинах . З тварин тут мешкають - зайці, бабаки, архари,  гірські козли, зустрічаються вовки, лисиці і ведмеді.

Постійним населенням є прикордонники - застави Каракол і Узенгікууш, комендатура Карасай. Оптимальний час для перебування в районі - кінець липня - перша половина серпня. У нижніх частинах долин зустрічаються рідкісні кочовища пастухів овець, яків, коней і верблюдів. Район слабо освоєний з кількох причин. Головні з яких є суворий клімат, бідні природні ресурси, віддаленість і важкодоступність, прикордонне розташування з Китаєм. Довгі роки район був повністю закритий для альпіністів.

Адміністративно ця територія відноситься до двох районів Киргизстану.  На схід від ущелини Котур розташований Джеті-Огузький район Іссик-Кульської області, а на заході Ат-Башинський район Наринської області.

Етимологія 
Назва хребта походить від киргизького «Какшаал» — «Грізні гори». В казахській мові - may "гора"

Історія відкриття і дослідження 
У зв'язку із зростанням інтересу Росії до Середньої Азії починаючи з 1856 року туди почали відправлятися експедиції. Першими експедиціями керував П. П. Семенов. Район Західного Кокшалтоо вперше був описаний російським географом А. В. Каульбарсом, який в 1869 році керував експедицією яка вивчала гірський район на південь від річки Нарин.

Примітки

Джерела 

 Словник сучасних географічних назв / Рос. геогр. про-во. Моск. центр; Під заг. ред. акад. В. М. Котлякова. Інститут географії РАН.  — Єкатеринбург: У-Факторія, 2006..

Гірські хребти Киргизстану
Гірські хребти Китаю
Тянь-Шань
Какшаалтоо ( . ) — гірський хребет у системі Центрального Тянь - Шаню , на кордоні Киргизії і Китаю . Хребет отримав назву від річки Какшаал , яка тече біля південного підніжжя хребта . Також тут протікають річки Сари -джаз , Узенгегуш , які перетинають хребет в вузьких ущелинах . Географія Протяжність хребта становить близькокм , найвища точка — пік Перемогим ) . Хребет складений глинистими сланцями , пісковиками , вапняками , та гранітними інтрузіями . Переважає альпійський рельєф з загальною площею зледеніннякм . кв . Весь район , включаючи низини , зона вічної мерзлоти . Льодовики як стікають зі схилів хребта , так і лежать на залишках древнього пенеплена на деяких його вершинах . Тут близько сорока льодовиків . Найбільший з них льодовик Чон - Турас має протяжність близькокм . Ложа льодовиків , як правило рівні і по ним досить просто пересуватися . Висоти району доходять дом ( пік Данкова ) . Перевищення висот доходять дом . Тут багато стін висотою близькометрів . Місцевість до висотм сильно заболочена . На північному схилі — степи , на південному — лучні степи і альпійські луки . Клімат різко континентальний . Це одне з найсуворіших місць Тянь - Шаню , які називають Киргизької Арктикою , тому , що температура взимку досягає тут -С . Середня температура липня - + С , серпня - + С , вересня - +С . Річна сума опадів становитьмм . Рослинність бідна . Окремі чагарники трапляються в глибоких вузьких ущелинах \ . З тварин тут мешкають - зайці , бабаки , архари , гірські козли , зустрічаються вовки , лисиці і ведмеді . Постійним населенням є прикордонники - застави Каракол і Узенгікууш , комендатура Карасай . Оптимальний час для перебування в районі - кінець липня - перша половина серпня . У нижніх частинах долин зустрічаються рідкісні кочовища пастухів овець , яків , коней і верблюдів . Район слабо освоєний з кількох причин . Головні з яких є суворий клімат , бідні природні ресурси , віддаленість і важкодоступність , прикордонне розташування з Китаєм . Довгі роки район був повністю закритий для альпіністів . Адміністративно ця територія відноситься до двох районів Киргизстану . На схід від ущелини Котур розташований Джеті - Огузький район Іссик - Кульської області , а на заході Ат - Башинський район Наринської області . Етимологія Назва хребта походить від киргизького « Какшаал » — « Грізні гори » . В казахській мові - may " гора " Історія відкриття і дослідження У зв'язку із зростанням інтересу Росії до Середньої Азії починаючи зроку туди почали відправлятися експедиції . Першими експедиціями керував П . П . Семенов . Район Західного Кокшалтоо вперше був описаний російським географом А . В . Каульбарсом , який вроці керував експедицією яка вивчала гірський район на південь від річки Нарин . Примітки Джерела Словник сучасних географічних назв / Рос . геогр . про -во . Моск . центр ; Під заг . ред . акад . В . М . Котлякова . Інститут географії РАН . — Єкатеринбург : У -Факторія , . Гірські хребти Киргизстану Гірські хребти Китаю Тянь - Шань