Еколого-економічна ставка
Еко́лого-економі́чні ста́вки – питомі економічні показники (тарифи, частки, процентні нормативи та ін.), які забезпечують реалізацію економічних інструментів (системи цін, умов отримання прибутку тощо). 

Використовують два основних методичних підходи до встановлення ставок – емпіричний і розрахунковий. 

Емпіричний підхід передбачає, що значення ставок не прив’язують до реальних показників впливу екодеструктивної діяльності на економічну систему (тобто до еколого-економічних витрат – показників видатків чи збитків). За критерії для встановлення ставок у цьому випадку приймають винятково фіскальні показники, які добирають найчастіше емпіричним шляхом. Такими показниками можуть бути: реальна платоспроможність підприємств (саме такий режим застосовують до встановлених в Україні зборів екологічних), еластичність реакції господарюючих суб’єктів на екологічно орієнтовану зміну економічних важелів. Це означає, що дослідним шляхом добирають такі розміри ставок, які б реально змогли вплинути на поведінку виробника чи споживача, змінивши її в екологічно спрямований бік, при цьому вони не повинні істотно погіршувати економічний стан підприємств. 

Розрахунковий метод встановлення базових ставок еколого-економічних інструментів спирається на реальні еколого-економічні показники (витрати і вигоди), пов’язані безпосередньо з процесами впливу економічних суб’єктів на природне середовище.

Література 

 Райзберг Б. А., Лозовский Л. Ш., Стародубцева Е. Б. Современный экономический словарь. М., 1996.
Мельник Л. Г.  Екологічна економіка: Підручник. Суми, 2006.

Екологічна економіка
Фіскальна політика
Еко́лого - економі́чні ста́вки – питомі економічні показники ( тарифи , частки , процентні нормативи та ін . ) , які забезпечують реалізацію економічних інструментів ( системи цін , умов отримання прибутку тощо ) . Використовують два основних методичних підходи до встановлення ставок – емпіричний і розрахунковий . Емпіричний підхід передбачає , що значення ставок не прив’язують до реальних показників впливу екодеструктивної діяльності на економічну систему ( тобто до еколого - економічних витрат – показників видатків чи збитків ) . За критерії для встановлення ставок у цьому випадку приймають винятково фіскальні показники , які добирають найчастіше емпіричним шляхом . Такими показниками можуть бути : реальна платоспроможність підприємств ( саме такий режим застосовують до встановлених в Україні зборів екологічних ) , еластичність реакції господарюючих суб’єктів на екологічно орієнтовану зміну економічних важелів . Це означає , що дослідним шляхом добирають такі розміри ставок , які б реально змогли вплинути на поведінку виробника чи споживача , змінивши її в екологічно спрямований бік , при цьому вони не повинні істотно погіршувати економічний стан підприємств . Розрахунковий метод встановлення базових ставок еколого - економічних інструментів спирається на реальні еколого - економічні показники ( витрати і вигоди ) , пов’язані безпосередньо з процесами впливу економічних суб’єктів на природне середовище . Література Райзберг Б . А . , Лозовский Л . Ш . , Стародубцева Е . Б . Современный экономический словарь . М . , Мельник Л . Г . Екологічна економіка : Підручник . Суми , Екологічна економіка Фіскальна політика