Ґеорґій Летіч (єпископ)
Гео́ргій Летіч (, в миру  'Джордже Летич' , ;  6 (19) квітня 1872, Старий Бечей, Бачка, Сербія — 8 листопада 1935, Белград) — єпископ Православної церкви Сербії, єпископ Банатський.

Біографія 
Народився 19 квітня 1872 року в Старому Бечії в родині Мілоша, вчителя за фахом, і матері Мілеви.

Початкову школу закінчив у Бацькому Градіште, гімназію — в Нові-Саді, духовну семінарію в Сремських Карловцях і богословський факультет Чернівецького університету, де в 1897 році йому було присвоєно ступінь доктора богослів'я.

4 квітня 1895 року в монастирі Беочін був пострижений в чернецтво з ім'ям Георгій. На вербну неділю того ж року він був висвячений в сан ієродиякона, а пізніше зведений в сан протодиякона і архідиякона.

У березні 1898 був висвячений в сан пресвітера. На Різдво 1899 був піднесений до сану протосинкела, а 7 травня 1901 він стає придворним архімандритом.

Був професором церковного права, катехізису та педагогіці в Карловацькій духовній семінарії, деякий час служив настоятелем монастиря Беочін, служив патріаршим скевофілаксом (ключарем), член редакційної ради «Богословського вісника» і різних комісій.

27 листопада 1903 одноголосно був обраний єпископом Темішварським. 27 березня 1904 року в Карловацькій Соборній церкві відбулася його єпископська хіротонія, яку зробили: Патріарх Карловацький Георгій Бранкович, єпископ Будімський Лукіан Богданович та єпископ Бацький Митрофан Шевич.

10 травня 1904 року в Темішварській Соборній церкві відбулося його висвячення, яке скоїв патріарший посланник протосинкел Данило Пантеліч.

До Першої світової війни єпископ Георгій займався архіпастирською працею і церковно-шкільними, народними справами своєї великої єпархії. Особливу увагу присвятив освіті, не тільки в своїй єпархії, а й всієї митрополії. За його ініціативою в 1907 році була проведена реформа викладання Закону Божого в духовних школах Карловацької митрополії, а написаний ним «Катехізис» був у вжитку, як підручник не тільки в початкових школах Карловацької митрополії, а й в Боснія, Герцеговині і Далмації.

Після закінчення Першої світової війни в 1918 році єпископ Георгій стає місцеблюстителем патріаршого престолу в Сремських Карловцях, який після мученицької смерті Патріарха Лукіана в 1913 році залишився незаміщений, тому що Відень не дозволив скликати народно-церковний собор для повторного обрання патріарха. На думку віденської влади Сербська церква в Австро-Угорщині в час війни повинна бути обезголовлена. У той же час єпископ Георгій був і тимчасовим керуючим Горнокарловацької і Бацької єпархій.

У 1920 році у зв'язку із заміщенням овдовілих кафедр обраний єпископом Бацьким але через делька тижнів за власним проханням залишений на Темішварській кафедрі. Після передачі за умовами Тріанонського мирного договору від 4 червня 1920 року східної частини області Банат і міста Тімішоара Румунії Темішварська єпархія опинилася на території 2 держав — Румунії та Королівства Сербія, хорватів і словенців. Після цього єпископ Георгій переселився в Велика-Кікінду (суч. Кікинда), звідки продовжував керувати єпархією.

У 1928-1929 роки брав участь в складанні Статуту Американсько-Канадської єпархії Сербської православної церкви.

1 січня 1931 року після відходу на спокій єпископа Вршацького Іларіона Радонича, єпископ Георгій був призначений адміністратором Вршацької єпархії. У тому ж році Вршацька єпархія була об'єднана з тією частиною Темішварської єпархії, яка опинилася на території Югославії, утворивши Банатську єпархію, правлячим архієреєм якої став єпископ Георгій. При цьому він продовжив головування в румунській частині Темішварської єпархії як адміністратор.

Монастирі були предметом особливої турботи єпископа Георгія. Його зусиллями відновлений монастир Кусіч, який турки спалили в 1788 році. На його кошти в Петровграді (нині Зренянин) був заснований жіночий Монастир святої Меланії, побудовані храми в Велике-Лівадія (нині Олександрово), Руско-Село і інших місцях.

Для учнів середньої школи єпископ Георгій відкрив інтернати в Велика-Кикінду і Тімішоарі, в 1934 році — виховні будинку у Вршаці і у Великі-Бечкереке.

Помер 8 листопада 1935 року в Белграді. Похований в соборній церкві в ім'я святителя Миколая у Вршаці.

Випускники Чернівецького університету
Архієреї Православної церкви Сербії
Померли в Белграді
Уродженці Сербії

pl:Jerzy (Letić)
Гео́ргій Летіч ( , в миру ' Джордже Летич ' , ; ( 19 ) квітня Старий Бечей , Бачка , Сербія — листопада Белград ) — єпископ Православної церкви Сербії , єпископ Банатський . Біографія Народивсяквітняроку в Старому Бечії в родині Мілоша , вчителя за фахом , і матері Мілеви . Початкову школу закінчив у Бацькому Градіште , гімназію — в Нові - Саді , духовну семінарію в Сремських Карловцях і богословський факультет Чернівецького університету , де вроці йому було присвоєно ступінь доктора богослів'я . 4 квітняроку в монастирі Беочін був пострижений в чернецтво з ім'ям Георгій . На вербну неділю того ж року він був висвячений в сан ієродиякона , а пізніше зведений в сан протодиякона і архідиякона . У березнібув висвячений в сан пресвітера . На Різдвобув піднесений до сану протосинкела , атравнявін стає придворним архімандритом . Був професором церковного права , катехізису та педагогіці в Карловацькій духовній семінарії , деякий час служив настоятелем монастиря Беочін , служив патріаршим скевофілаксом ( ключарем ) , член редакційної ради « Богословського вісника » і різних комісій . 27 листопадаодноголосно був обраний єпископом Темішварським . березняроку в Карловацькій Соборній церкві відбулася його єпископська хіротонія , яку зробили : Патріарх Карловацький Георгій Бранкович , єпископ Будімський Лукіан Богданович та єпископ Бацький Митрофан Шевич . 10 травняроку в Темішварській Соборній церкві відбулося його висвячення , яке скоїв патріарший посланник протосинкел Данило Пантеліч . До Першої світової війни єпископ Георгій займався архіпастирською працею і церковно - шкільними , народними справами своєї великої єпархії . Особливу увагу присвятив освіті , не тільки в своїй єпархії , а й всієї митрополії . За його ініціативою вроці була проведена реформа викладання Закону Божого в духовних школах Карловацької митрополії , а написаний ним « Катехізис » був у вжитку , як підручник не тільки в початкових школах Карловацької митрополії , а й в Боснія , Герцеговині і Далмації . Після закінчення Першої світової війни вроці єпископ Георгій стає місцеблюстителем патріаршого престолу в Сремських Карловцях , який після мученицької смерті Патріарха Лукіана вроці залишився незаміщений , тому що Відень не дозволив скликати народно - церковний собор для повторного обрання патріарха . На думку віденської влади Сербська церква в Австро - Угорщині в час війни повинна бути обезголовлена . У той же час єпископ Георгій був і тимчасовим керуючим Горнокарловацької і Бацької єпархій . Уроці у зв'язку із заміщенням овдовілих кафедр обраний єпископом Бацьким але через делька тижнів за власним проханням залишений на Темішварській кафедрі . Після передачі за умовами Тріанонського мирного договору відчервняроку східної частини області Банат і міста Тімішоара Румунії Темішварська єпархія опинилася на територіїдержав — Румунії та Королівства Сербія , хорватів і словенців . Після цього єпископ Георгій переселився в Велика - Кікінду ( суч . Кікинда ) , звідки продовжував керувати єпархією . Уроки брав участь в складанні Статуту Американсько - Канадської єпархії Сербської православної церкви . 1 січняроку після відходу на спокій єпископа Вршацького Іларіона Радонича , єпископ Георгій був призначений адміністратором Вршацької єпархії . У тому ж році Вршацька єпархія була об'єднана з тією частиною Темішварської єпархії , яка опинилася на території Югославії , утворивши Банатську єпархію , правлячим архієреєм якої став єпископ Георгій . При цьому він продовжив головування в румунській частині Темішварської єпархії як адміністратор . Монастирі були предметом особливої турботи єпископа Георгія . Його зусиллями відновлений монастир Кусіч , який турки спалили вроці . На його кошти в Петровграді ( нині Зренянин ) був заснований жіночий Монастир святої Меланії , побудовані храми в Велике - Лівадія ( нині Олександрово ) , Руско- Село і інших місцях . Для учнів середньої школи єпископ Георгій відкрив інтернати в Велика- Кикінду і Тімішоарі , вроці — виховні будинку у Вршаці і у Великі - Бечкереке . Померлистопадароку в Белграді . Похований в соборній церкві в ім'я святителя Миколая у Вршаці . Випускники Чернівецького університету Архієреї Православної церкви Сербії Померли в Белграді Уродженці Сербії pl:Jerzy ( Letić )