Гейно Лійметц
Гейно Лійметц (з 1936 до 1945 року — Гейно Ліберт, з 1945 року — Гейно Йоханович Лійметц;  22 січня 1928, село Кула, прихід Карула (нині Вана-Анстла) —  30 квітня 1989, Таллінн) — радянський естонський вчений-педагог, психолог, логік, викладач, який займався в тому числі й науковими дослідженнями в галузі навчання «важких» дітей. За національністю виру.

Походження та навчання 

Гейно Ліберт народився в селі Кула в родині Йохана та Елли Лійметців, потім його родина переїхала до села Сару, де він вступив до початкової школи, а пізніше в Харлгу, де він навчався до 1942 року. Здобуття середньої освіти завершив у Валзі (іноді це місто вказується як його місце народження).

У 1947 році Гейно Лійметц вступив до Тартуського університету на психологічний факультет, а закінчив його в 1952 році. В 1953—1956 роках навчався в аспірантурі при цьому університеті і почав викладати в ньому з 1956 року. У 1960 році вступив до лав КПРС.

Наукова діяльність 
У 1963—1975 роках очолював кафедру педагогіки Тартуського університету, а в 1975 році перейшов на роботу до Таллінського університету, де працював до кінця життя. Тут же він з 1985 року очолював кафедру психології та педагогіки.

В 1950—1953 і 1959—1961 роках паралельно з навчанням або роботою в університеті працював психологом у школах. Гейно Лійметц активно займався громадською діяльністю: з 1975 по 1988 рік очолював Естонське товариство психологів СРСР, 1972 року очолив Естонський НДІ педагогіки на громадських засадах.

Також він входив до складу редакційної колегії журналу «Питання психології». У 1967 році він став членом Академії педагогічних наук СРСР, в 1982 році — почесним доктором Гельсінського університету, а в 1985 році — почесним доктором Тампереского університету. Помер у Таллінні, однак похований в Тарту.

У загальній складності Гейно Лійметц написав близько 390 робіт з педагогіки. Його наукові праці присвячені теорії дидактики, соціальної педагогіки, загальної теорії виховання і виховання «важких» дітей зокрема.

Розробив теорію так званої «інтегральної дидактики», обґрунтовану ним у його роботі 1982 року «Розвиток особистості школяра та інтегральна дидактична система». Суть його поглядів зводилася до того, що школа в тій чи іншій формі повинна контролювати більшу частину часу дітей, щоб надалі вони могли стати повноцінними членами суспільства. У своїх працях велику увагу приділяв «колективному вихованню».

Бібліографія 

 «Liimetsa Heino — umast aost iin olnu Karula miis», Eksta Viivi, Uma Leht 146, 2008.

Примітки

Посилання 

 Стаття у Педагогічному енциклопедичному словнику.  

Випускники Тартуського університету
Радянські педагоги
Естонські педагоги
Персоналії за алфавітом
Науковці Тартуського університету
Заслужені діячі науки Естонської РСР
Гейно Лійметц ( здороку — Гейно Ліберт , зроку — Гейно Йоханович Лійметц ; січня село Кула , прихід Карула ( нині Вана - Анстла ) — квітня Таллінн ) — радянський естонський вчений - педагог , психолог , логік , викладач , який займався в тому числі й науковими дослідженнями в галузі навчання « важких » дітей . За національністю виру . Походження та навчання Гейно Ліберт народився в селі Кула в родині Йохана та Елли Лійметців , потім його родина переїхала до села Сару , де він вступив до початкової школи , а пізніше в Харлгу , де він навчався дороку . Здобуття середньої освіти завершив у Валзі ( іноді це місто вказується як його місце народження ) . Уроці Гейно Лійметц вступив до Тартуського університету на психологічний факультет , а закінчив його вроці . В1956 роках навчався в аспірантурі при цьому університеті і почав викладати в ньому зроку . Уроці вступив до лав КПРС . Наукова діяльність У1975 роках очолював кафедру педагогіки Тартуського університету , а вроці перейшов на роботу до Таллінського університету , де працював до кінця життя . Тут же він зроку очолював кафедру психології та педагогіки . В1953 і1961 роках паралельно з навчанням або роботою в університеті працював психологом у школах . Гейно Лійметц активно займався громадською діяльністю : зпорік очолював Естонське товариство психологів СРСР , року очолив Естонський НДІ педагогіки на громадських засадах . Також він входив до складу редакційної колегії журналу « Питання психології » . Уроці він став членом Академії педагогічних наук СРСР , вроці — почесним доктором Гельсінського університету , а вроці — почесним доктором Тампереского університету . Помер у Таллінні , однак похований в Тарту . У загальній складності Гейно Лійметц написав близькоробіт з педагогіки . Його наукові праці присвячені теорії дидактики , соціальної педагогіки , загальної теорії виховання і виховання « важких » дітей зокрема . Розробив теорію так званої « інтегральної дидактики » , обґрунтовану ним у його роботіроку « Розвиток особистості школяра та інтегральна дидактична система » . Суть його поглядів зводилася до того , що школа в тій чи іншій формі повинна контролювати більшу частину часу дітей , щоб надалі вони могли стати повноцінними членами суспільства . У своїх працях велику увагу приділяв « колективному вихованню » . Бібліографія « Liimetsa Heino — umast aost iin olnu Karula miis » , Eksta Viivi , Uma Leht Примітки Посилання Стаття у Педагогічному енциклопедичному словнику . Випускники Тартуського університету Радянські педагоги Естонські педагоги Персоналії за алфавітом Науковці Тартуського університету Заслужені діячі науки Естонської РСР