Попов Петро Харитонович
Петро Харитонович Попов  10 січня 1867— 6 жовтня 1960) — донський отаман, генерал від кавалерії

Життєпис 
Петро Харитонович Попов народився в сім'ї військового чиновника, засновника Донського музею і дослідника донських старожитностей Харитона Івановича Попова. Закінчив 6 класів Новочеркаської класичної гімназії по 2-му розряду. У 1891 році закінчив Новочеркаське козаче юнкерське училище. Отримав звання підхорунжого і був направлений у Донський 12-й козачий полк. У 1892 році у званні хорунжого був звільнений на пільгу.
З пільги був відряджений в Одесу в Донський 8-й козачий полк.
 1897 — Сотник.
 1899 — Закінчив Миколаївську академію Генерального штабу. Капітан Генштабу. Ад'ютант штабу 1-ї гренадерської дивізії.
 1902 — Викладач тактики і адміністрації в Олександрівському піхотному училищі.
 Відбув ценз командування Сумському гусарському полку.
 1904 — Підполковник, штаб-офіцер для доручень при штабі Московського військового округу.
 1908 — Полковник. Відбув ценз командування полк ​​ом в 1-м Донський козачий полк
 10 січня 1910 — січень 1918 — Начальник Новочеркаського козачого юнкерського училища. Викладав топографію і психологію.
 6 квітня 1914 — Генерал-майор.
 Червень 1917 — Представник Мігулінської станиці на Першому Військовому Колі Війська Донського. Був кандидатом на пост Донського отамана. Був першим кандидатом на посаду начальника штабу при отамані Каледіну Олексію Максимовичу, але відмовився, залишившись в училищі.
 у 1918:
 30 січня  — Новообраний Донський отаман генерал Назаров призначив генерала Попова  'Похідним отаманом'  для продовження боротьби з більшовиками.
 1-10 лютого  — Похідний отаман Попов зібрав воєдино розрізнені партизанські загони (юнкери Новочеркаського козачого юнкерського училища, загін полковника Мамантова, Семілетовці, Яковлєвці і Калмики; залишки 2-го і 9-го кадрових полків — усього 1500 багнетів і шашок при 28 кулеметах /за іншими відомостями — при 40 кулеметах).
 12 лютого — З наближенням червоних до Новочеркаську, Похідний отаман Попов виступив у Степовий похід, прагнучи зберегти кадри Донського війська.
 13 лютого — На нараді в станиці Ольгинська(Ростовська область) Попов намагався переконати генерала Корнілова піти з його загоном за Дон, в Сальскі степи, щоб там дочекатися Загальнодонського повстання, але генерал Алексєєв рішуче чинив опір цьому плану, і Добровольча армія пішла в перший кубанський похід на Кубань.
 4 квітня — Загін Походного отамана перейшов назад через Дон і рушив на звільнення правобережних станиць і Новочеркаська.
 15 квітня — Попов був проголошений командувачем Донською армією.
 23 квітня — Зайняв Новочеркаськ. В авангарді збройних сил Походного Отамана, в Новочеркаськ увійшов загін полковника Семилєтова. Після запеклого бою утримав Донську столицю, за допомогою підійшовшого загону полковника Дроздовського .
 3 травня — У зв'язку з розформуванням партизанських загонів Попов був залишений при Донському отаману Краснову для доручень.
 5 травня — Попову запропонований був пост представника Війська Донського в Константинополі.
 6 травня — Подав у відставку, яка була прийнята.
 7 лютого — 19 жовтня 1919 — Голова Донського уряду і міністр закордонних справ при отаману Богаєвському.
 12 лютого 1919 — Генерал від кавалерії,  'Довічний Похідний отаман' .
 Квітень 1919 — Голова створеної Богаєвським Спілки степовиків-партизан.
 Листопад 1919 — березень 1920 — У розпорядженні отамана Богаєвського.
 15 березня 1920 — Представник Донського отамана в Константинополі.
 Квітень 1920 — Перебував в резерві Донського корпусу в Російській армії генерала Врангеля.
 1920 — Створив у Габрово (Болгарія) першу Донську станицю за кордоном.
 1924 — Подав у відставку і переїхав до Франції.
 1924-1928 — Працював у ремонтній майстерні, невдало намагався організувати козачий кооперативний гараж.
 1928 — Поїхав у США. Працював на фермі, потім кухарем.
 9 серпня 1930 — На зборі Ліонської загальнокозачої станиці Г.Ленівов виступив з ініціативою збору документів і мемуарів про Партизанському Степовому поході отамана Попова.
 1934 — Попов виставив свою кандидатуру на виборах Донського отамана, але не був обраний.
 1938 — Попов переїхав у  Прагу.
 1939 — Провів переговори з однимі з лідерів Глінкової Словацької Народної партії про спільну стратегію антикомуністичної боротьби
Був заарештований німецькою владою за відмову брати участь у формуванні козачих частин в складі Німецької армії, але незабаром випущений з забороною займатися будь-якою громадською діяльністю.
 1946 — Попов переїхав в Америку, де двічі переобирався Донським отаманом. Невдало намагався створити Закордонний Донський уряд.
Останні роки прожив в будинку для престарілих людей Толстовського центру. Помер від наслідків інсульту 6 жовтня 1960 рік а в Нью-Йорк у (причиною інсульту стало спалення адміністрацією будинку для людей похилого віку двох рукописів отамана Попова). Похований на Свято-Володимирському кладовищі в місті Касвілл, штат Нью-Джерсі

Праці 
 
 1911 — Герої Дону. Новочеркаськ
 1912 — Донські Козаки та їх заслуги перед вітчизною. Новочеркаськ
 1937 — Степовий похід Донських Козаків. Стаття в альбомі генерала С. В. Денисова, Нью-Йорк

Джерела та література 
 Попов Петро Харитонович. http://1914ww.ru/biograf/bio_p/popov_ph.php
 http://pomnipro.ru/memorypage20505/biography

Посилання 
 Падалкин А. П. Рыцарь вольного Дона: П. Х. Попов // Донской временник / Донская государственная публичная библиотека. Ростов-на-Дону, 1993—2014
 Страница на «Хроносе»
 Казацкий справочник

Російські військовики Першої світової війни
Генерали Добровольчої армії
Поховані в Нью-Джерсі
Петро Харитонович Попов січняжовтня — донський отаман , генерал від кавалерії Життєпис Петро Харитонович Попов народився в сім'ї військового чиновника , засновника Донського музею і дослідника донських старожитностей Харитона Івановича Попова . Закінчивкласів Новочеркаської класичної гімназії пому розряду . Уроці закінчив Новочеркаське козаче юнкерське училище . Отримав звання підхорунжого і був направлений у Донськийй козачий полк . Уроці у званні хорунжого був звільнений на пільгу . З пільги був відряджений в Одесу в Донськийй козачий полк . — Сотник . — Закінчив Миколаївську академію Генерального штабу . Капітан Генштабу . Ад'ютант штабуї гренадерської дивізії . — Викладач тактики і адміністрації в Олександрівському піхотному училищі . Відбув ценз командування Сумському гусарському полку . — Підполковник , штаб - офіцер для доручень при штабі Московського військового округу . — Полковник . Відбув ценз командування полк ​​ом вм Донський козачий полк січня — січень — Начальник Новочеркаського козачого юнкерського училища . Викладав топографію і психологію . квітня — Генерал - майор . Червень — Представник Мігулінської станиці на Першому Військовому Колі Війська Донського . Був кандидатом на пост Донського отамана . Був першим кандидатом на посаду начальника штабу при отамані Каледіну Олексію Максимовичу , але відмовився , залишившись в училищі . у січня — Новообраний Донський отаман генерал Назаров призначив генерала Попова ' Похідним отаманом ' для продовження боротьби з більшовиками . лютого — Похідний отаман Попов зібрав воєдино розрізнені партизанські загони ( юнкери Новочеркаського козачого юнкерського училища , загін полковника Мамантова , Семілетовці , Яковлєвці і Калмики ; залишкиго іго кадрових полків — усьогобагнетів і шашок прикулеметах /за іншими відомостями — прикулеметах ) . лютого — З наближенням червоних до Новочеркаську , Похідний отаман Попов виступив у Степовий похід , прагнучи зберегти кадри Донського війська . лютого — На нараді в станиці Ольгинська ( Ростовська область ) Попов намагався переконати генерала Корнілова піти з його загоном за Дон , в Сальскі степи , щоб там дочекатися Загальнодонського повстання , але генерал Алексєєв рішуче чинив опір цьому плану , і Добровольча армія пішла в перший кубанський похід на Кубань . квітня — Загін Походного отамана перейшов назад через Дон і рушив на звільнення правобережних станиць і Новочеркаська . квітня — Попов був проголошений командувачем Донською армією . квітня — Зайняв Новочеркаськ . В авангарді збройних сил Походного Отамана , в Новочеркаськ увійшов загін полковника Семилєтова . Після запеклого бою утримав Донську столицю , за допомогою підійшовшого загону полковника Дроздовського \ . травня — У зв'язку з розформуванням партизанських загонів Попов був залишений при Донському отаману Краснову для доручень . травня — Попову запропонований був пост представника Війська Донського в Константинополі . травня — Подав у відставку , яка була прийнята . лютого — жовтня — Голова Донського уряду і міністр закордонних справ при отаману Богаєвському . лютого — Генерал від кавалерії , ' Довічний Похідний отаман ' \ . Квітень — Голова створеної Богаєвським Спілки степовиків - партизан . Листопад — березень — У розпорядженні отамана Богаєвського . березня — Представник Донського отамана в Константинополі . Квітень — Перебував в резерві Донського корпусу в Російській армії генерала Врангеля . — Створив у Габрово ( Болгарія ) першу Донську станицю за кордоном . — Подав у відставку і переїхав до Франції . — Працював у ремонтній майстерні , невдало намагався організувати козачий кооперативний гараж . — Поїхав у США . Працював на фермі , потім кухарем . серпня — На зборі Ліонської загальнокозачої станиці Г . Ленівов виступив з ініціативою збору документів і мемуарів про Партизанському Степовому поході отамана Попова . — Попов виставив свою кандидатуру на виборах Донського отамана , але не був обраний . — Попов переїхав у Прагу . — Провів переговори з однимі з лідерів Глінкової Словацької Народної партії про спільну стратегію антикомуністичної боротьби Був заарештований німецькою владою за відмову брати участь у формуванні козачих частин в складі Німецької армії , але незабаром випущений з забороною займатися будь-якою громадською діяльністю . — Попов переїхав в Америку , де двічі переобирався Донським отаманом . Невдало намагався створити Закордонний Донський уряд . Останні роки прожив в будинку для престарілих людей Толстовського центру . Помер від наслідків інсультужовтнярік а в Нью-Йорк у ( причиною інсульту стало спалення адміністрацією будинку для людей похилого віку двох рукописів отамана Попова ) . Похований на Свято - Володимирському кладовищі в місті Касвілл , штат Нью - Джерсі Праці — Герої Дону . Новочеркаськ — Донські Козаки та їх заслуги перед вітчизною . Новочеркаськ — Степовий похід Донських Козаків . Стаття в альбомі генерала С . В . Денисова , Нью-Йорк Джерела та література Попов Петро Харитонович . http://1914ww.ru/biograf/bio_p/popov_ph.php http://pomnipro.ru/memorypage20505/biography Посилання Падалкин А . П . Рыцарь вольного Дона : П . Х . Попов / / Донской временник / Донская государственная публичная библиотека . Ростов -на - Дону , 2014 Страница на « Хроносе » Казацкий справочник Російські військовики Першої світової війни Генерали Добровольчої армії Поховані в Нью - Джерсі