Султанізм
Султанізм — форма авторитарного уряду, що характеризується постійною особистою присутністю правителя в усіх елементах управління державою. Правитель не обов'язково повинен бути присутнім в економічному чи соціальному житті країни, і таким чином в цих галузях може існувати плюралізм.

Термін султанізм походить від слова султан, титулу, який використовувався в мусульманських суспільствах для світського суверена або монарха і який часто протиставляється релігійному титулу халіфа. У сучасному науковому використанні терміна, султанізм може існувати не лише в мусульманських або близькосхідних суспільствах. У 1996 році Хуан Лінц та Альфред Стефан перерахували найяскравіші приклади султанізму: «Гаїті під правлінням Дувалерів, Домініканська Республіка під Трухільйо, Центрально-Африканська Республіка під Бокассою, Філіппіни під Маркосом, Румунія під Чаушеску та Північна Корея під Кім Ір Сеном.»

За словами Хуана Лінца та Альфреда Стефана:Суттєвою реальністю султаністського режиму є те, що всі особи, групи та інститути держави постійно піддаються непередбачуваним і деспотичним втручанням султана, і, отже, весь плюралізм є нестійкимУ султанізмі султан може або приймати, або відторгати правлячу ідеологію, але він ніколи не зв'язаний ніякими законами чи якоюсь ідеологією, навіть якщо вона є його власною. Султан також може використовувати будь-які сили, які йому доступні, щоб здійснити своєю особисту волю (таких як апіввійськові організації або банди).

Див. також 
 Монархія
 Султан
 Деспотизм
 Тиран
 Абсолютна монархія
 Диктатура
 Авторитаризм
 Халіфат
 Культ особи

Джерела 

Авторитаризм
Політичні теорії
Соціальна філософія
Форми державного правління
Султанізм — форма авторитарного уряду , що характеризується постійною особистою присутністю правителя в усіх елементах управління державою . Правитель не обов'язково повинен бути присутнім в економічному чи соціальному житті країни , і таким чином в цих галузях може існувати плюралізм . Термін султанізм походить від слова султан , титулу , який використовувався в мусульманських суспільствах для світського суверена або монарха і який часто протиставляється релігійному титулу халіфа . У сучасному науковому використанні терміна , султанізм може існувати не лише в мусульманських або близькосхідних суспільствах . Уроці Хуан Лінц та Альфред Стефан перерахували найяскравіші приклади султанізму : « Гаїті під правлінням Дувалерів , Домініканська Республіка під Трухільйо , Центрально - Африканська Республіка під Бокассою , Філіппіни під Маркосом , Румунія під Чаушеску та Північна Корея під Кім Ір Сеном . » За словами Хуана Лінца та Альфреда Стефана : Суттєвою реальністю султаністського режиму є те , що всі особи , групи та інститути держави постійно піддаються непередбачуваним і деспотичним втручанням султана , і , отже , весь плюралізм є нестійкимУ султанізмі султан може або приймати , або відторгати правлячу ідеологію , але він ніколи не зв'язаний ніякими законами чи якоюсь ідеологією , навіть якщо вона є його власною . Султан також може використовувати будь-які сили , які йому доступні , щоб здійснити своєю особисту волю ( таких як апіввійськові організації або банди ) . Див . також Монархія Султан Деспотизм Тиран Абсолютна монархія Диктатура Авторитаризм Халіфат Культ особи Джерела Авторитаризм Політичні теорії Соціальна філософія Форми державного правління