Мунданеум
«Мунданеум» () — інформаційне сховище-картотека в Брюсселі, що було засновано двома вченими, Полем Отле і Анрі Лафонтеном, у 1920 році і проіснувало до 1934 року. Являло собою картотеку, з якої за допомогою пошти, телеграфа та великого штату працівників кожна людина в світі — як планувалося — могла б отримати будь-які відомості, що зберігалися в «Мунданеумі». Проєкт, однак, зіткнувся з проблемою завеликої кількості користувачів і виявився неефективно організованим. Будівля, в якій знаходився «Мунданеум», отримала назву «Всесвітній палац» ().

З 1998 року в Монсі існує присвячений йому музей. «Мунданеум» розглядається як один із попередників Інтернету і вважається об'єктом європейської культурної спадщини.

Історія 

Розробка «Мунданеума» розпочалась у 1895 році бельгійськими вченими і юристами Полем Отле і Анрі Лафонтеном. Обидва були переконані в тому, що вільний доступ до знань сприятиме миру в світі. Метою «Мунданеума» було об'єднання в одному місці всіх знань про світ у всіх його формах (книги, плакати, газети з цілого світу і т. д.) у великій та інноваційній бібліографії. Але, враховуючи масштаби задачі, розробники повинні були зосередитися на певних областях і, переважно обмежувались міжнародною документацією. Проєкт створення «Міста знань» (Mundaneum), представлений Отле і Лафонтеном отримав підтримку від бельгійської влади, яка розраховувала, що він підсилить претензії Бельгії на те, щоб прийняти Лігу Націй в Брюселлі. Для проєкту було виділено приміщення і фінансування.

В 1920 році «Мунданеум» був розміщений у лівому крилі палацу, який знаходився у брюсельському Парку п'ятдесятиріччя. Отле спочатку назвав свій проєкт «Palais Mondial» — «Всесвітній палац». Експозиція складалась із шістнадцяти дидактичних залів, бібліографічної картотеки, яка містила дванадцять мільйонів карток із вказівками на розташування інформаційних матеріалів, а також музею преси, який зберігав 200 тисяч екземплярів газет з цілого світу, випущених в період між 1895 і 1914 роками. «Мунданеум» містив фонди і великі колекції архівів: Міжнародний музей преси, Універсальний іконографічний репертуар (плакати, світлини, листівки), Універсальний довідник документації, Енциклопедію «Universalis Mundaneum», яка складається зі збірника схем, концептуалізованих Полем Отле, в тому числі «Mondothèque», особисті роботи Анрі Лафонтена і Поля Отле, тематичні збірники з фемінізму, пацифізму і анархізму, а також архіви волонтерської групи «друзі „Palais Mondial“».

Були найняті додаткові люди, які взялися до роботи. Через деякий час інформаційні ресурси «Мунданеума» дозволили запустити пошуковий сервіс, яким міг скористатись будь-хто, відправивши запит поштою або телеграфом — щось на кшталт аналогової пошукової системи. Запити на різні теми, від бумерангів до болгарської фінансової системи, надходили зі всіх куточків світу, і їхнє число перевищило 1500 за рік.

У міру розвитку проєкту він почав зазнавати складнощів через необхідність обробки великого обсягу паперу. Отле взявся до розробки нових технологій, які допомогли б справитись з інформаційним перевантаженням, поклавши в їх основу так званий «комп′ютер» на основі паперу, який був обладнаний колесами і спицями, які б рухали документи по поверхні стола. Проте, згодом стало зрозуміло, що доцільно зовсім відмовитись від паперу. Позаяк у 1920-их роках електронного зберігання інформації ще не існувало, Отле довелось почати його розробку. Він детально описав можливість електронного зберігання інформації в книзі «Monde» (1934), в якій він виклав своє бачення «механічного колективного мозку», який містив би в собі всю інформацію світу, доступну через глобальну телекомунікаційну мережу.

В 1934 році бельгійська влада втратила інтерес до проєкту. «Мунданеум» довелось перевести в менше приміщення, а через деякий час зупинити прийом запитів на інформацію. Німецька окупація Бельгії остаточно зруйнувала проєкт. Німці розчистили ділянку, на якій був розташований «Мунданеум», знищивши тисячі ящиків з індексними картками, щоб звільнити місце для вистави мистецтва Третього рейху. Інститут «Мунданеума» в Гаазі, створений австрійським філософом і соціологом Отто Нейратом, в співробітництві з Полем Отле, також був закритий через еміграцію Нейрата в Англію під час німецького вторгнення у Нідерланди.

Музей «Мунданеума» 

Музей «Мунданеума» був відкритий у 1998 в архівному центрі бельгійського міста Монс, завдяки багаторічній роботі з його створення. Після смерті Отле все, що залишилось від «Мунданеума», було покинуто в одному із приміщень будівлі анатомічного театру Брюссельського вільного університету. Професор Чиказького університету Ворден Бойд Рейвард (Warden Boyd Rayward), дисертація якого було присвячена діяльності Поля Отле, знайшов в архівах документи, які дозволили знайти залишки «Міста знань». Він знайшов занедбану кімнату, заповнену книгами й документами. Робота Рейварда допомогла відновити інтерес до роботи Отле, що в свою чергу призвело до створення музею «Мунданеума» в місті Монс (1993). Сьогодні в музеї «Мунданеума» можна подивитись на мережу, якою вона б могла бути: довгі ряди висувних ящиків з мільйонами індексних карток Отле, зі вказівками на архів в задній кімнаті, заповненій книгами, плакатами, світлинами, газетними вирізками та іншими артефактами.

В 2012 році музей «Мунданеума» і Google оголосили про своє співробітництво, в присутності прем′єр-міністра Бельгії Еліо Ді Рупо, щоб підкреслити роль, яку грають засновники «Мунданеума», Поль Отле і Анрі Лафонтен як піонери мережі Інтернет.

«Мунданеум», отримавший статус елементу європейського спадку, сьогодні називають «паперовим інтернетом» і «паперовим Гуглом». Точніше, проєкт Поля Отле в цілому, що класифікував усі знання світу в унікальному і централізованому місці, ближчий до проєкту Фонду Вікімедія.

Всесвітнє місто 

Всесвітнє місто — нереалізований утопічний проєкт, задуманий Полем Отле в 1910 році, який повинен був, як і всесвітні виставки світу, об′єднати всі головні інститути світу. Всесвітнє місто повинне було розповсюджувати знання для решту світу і будувати мир та глобальне співробітництво. Ідея Отле про створення утопічного міста, присвяченого міжнародним інститутам, багато в чому надихнула публікацію в 1913 році норвезько-американського скульптора Гендріка Крістіана Андерсена і французького архітектора Ернеста Хебрара із вражаючою серією планів «Beaux-Arts» для Всесвітнього центру коммунікації (1913).

Для дизайну свого «Всесвітнього міста» Отле співпрацював з декількома архітекторами. Таким чином, була розроблена ціла серія проєктів для «Всесвітнього міста». Найпродуманішими планами були: дизайн Мунданеума (1928) і Всесвітнього миру (1929) Ле Корбюзьє в Женеві поряд з палацом Ліги Націй, проєкт Віктора Буржуа в Тервюрені (1931) поряд з Музеєм Конго, знову Ле Корбюзьє (у співробітництві з Huib Hoste) на лівому березі в Антверпені (1933 р.), Моріс Хейманс і Станіслав Ясінський і Рафаель Делвілл на лівому березі Антверпена (1941).

Плани міста, розрахованого на розміщення мільйона людей, виконувалися для міст в Брюсселі, Антверпені, Женеві (поряд з Лігою Націй), Парижі і навіть в США. З кожною зміною географічної чи політичної ситуації Поль Отле адаптував проєкт, намагаючись збільшити шанси на його реалізацію.

В цих різних проєктах програма Всесвітнього міста залишалась більш чи менше фіксованою, включаючи всесвітній музей, всесвітній університет, всесвітній бібліотечний і документаційний центр, офіси для міжнародних асоціацій, офіси і посольства для народів, олімпійський центр, житловий район і парк, зв′язані Авеню націй.

Попри підтримку багатьох прихильників проєкту, зокрема політиків, цей проєкт так і не розглядався як здійсненний.

Див. також 
 Музей
 Бібліографія
 Поль Отле

Примітки

Джерела

Посилання 
 Mundaneum 
 Кращі музеї для справжніх гіків і не тільки 
 Мир согласно Google 819: 147 лет со дня рождения соучредителя центра «Мунданеум» Поля Отле 

Музеї Бельгії
Історія комп'ютерної техніки
Засновані в Європі 1993
« Мунданеум » ( ) — інформаційне сховище - картотека в Брюсселі , що було засновано двома вченими , Полем Отле і Анрі Лафонтеном , уроці і проіснувало дороку . Являло собою картотеку , з якої за допомогою пошти , телеграфа та великого штату працівників кожна людина в світі — як планувалося — могла б отримати будь-які відомості , що зберігалися в « Мунданеумі » . Проєкт , однак , зіткнувся з проблемою завеликої кількості користувачів і виявився неефективно організованим . Будівля , в якій знаходився « Мунданеум » , отримала назву « Всесвітній палац » ( ) . Зроку в Монсі існує присвячений йому музей . « Мунданеум » розглядається як один із попередників Інтернету і вважається об'єктом європейської культурної спадщини . Історія Розробка « Мунданеума » розпочалась уроці бельгійськими вченими і юристами Полем Отле і Анрі Лафонтеном . Обидва були переконані в тому , що вільний доступ до знань сприятиме миру в світі . Метою « Мунданеума » було об'єднання в одному місці всіх знань про світ у всіх його формах ( книги , плакати , газети з цілого світу і т . д . ) у великій та інноваційній бібліографії . Але , враховуючи масштаби задачі , розробники повинні були зосередитися на певних областях і , переважно обмежувались міжнародною документацією . Проєкт створення « Міста знань » ( Mundaneum ) , представлений Отле і Лафонтеном отримав підтримку від бельгійської влади , яка розраховувала , що він підсилить претензії Бельгії на те , щоб прийняти Лігу Націй в Брюселлі . Для проєкту було виділено приміщення і фінансування . Вроці « Мунданеум » був розміщений у лівому крилі палацу , який знаходився у брюсельському Парку п'ятдесятиріччя . Отле спочатку назвав свій проєкт « Palais Mondial » — « Всесвітній палац » . Експозиція складалась із шістнадцяти дидактичних залів , бібліографічної картотеки , яка містила дванадцять мільйонів карток із вказівками на розташування інформаційних матеріалів , а також музею преси , який зберігавтисяч екземплярів газет з цілого світу , випущених в період міжіроками . « Мунданеум » містив фонди і великі колекції архівів : Міжнародний музей преси , Універсальний іконографічний репертуар ( плакати , світлини , листівки ) , Універсальний довідник документації , Енциклопедію « Universalis Mundaneum » , яка складається зі збірника схем , концептуалізованих Полем Отле , в тому числі « Mondothèque » , особисті роботи Анрі Лафонтена і Поля Отле , тематичні збірники з фемінізму , пацифізму і анархізму , а також архіви волонтерської групи « друзі „ Palais Mondial “ » . Були найняті додаткові люди , які взялися до роботи . Через деякий час інформаційні ресурси « Мунданеума » дозволили запустити пошуковий сервіс , яким міг скористатись будь - хто , відправивши запит поштою або телеграфом — щось на кшталт аналогової пошукової системи . Запити на різні теми , від бумерангів до болгарської фінансової системи , надходили зі всіх куточків світу , і їхнє число перевищилоза рік . У міру розвитку проєкту він почав зазнавати складнощів через необхідність обробки великого обсягу паперу . Отле взявся до розробки нових технологій , які допомогли б справитись з інформаційним перевантаженням , поклавши в їх основу так званий « комп ′ютер » на основі паперу , який був обладнаний колесами і спицями , які б рухали документи по поверхні стола . Проте , згодом стало зрозуміло , що доцільно зовсім відмовитись від паперу . Позаяк уих роках електронного зберігання інформації ще не існувало , Отле довелось почати його розробку . Він детально описав можливість електронного зберігання інформації в книзі « Monde » в якій він виклав своє бачення « механічного колективного мозку » , який містив би в собі всю інформацію світу , доступну через глобальну телекомунікаційну мережу . Вроці бельгійська влада втратила інтерес до проєкту . « Мунданеум » довелось перевести в менше приміщення , а через деякий час зупинити прийом запитів на інформацію . Німецька окупація Бельгії остаточно зруйнувала проєкт . Німці розчистили ділянку , на якій був розташований « Мунданеум » , знищивши тисячі ящиків з індексними картками , щоб звільнити місце для вистави мистецтва Третього рейху . Інститут « Мунданеума » в Гаазі , створений австрійським філософом і соціологом Отто Нейратом , в співробітництві з Полем Отле , також був закритий через еміграцію Нейрата в Англію під час німецького вторгнення у Нідерланди . Музей « Мунданеума » Музей « Мунданеума » був відкритий ув архівному центрі бельгійського міста Монс , завдяки багаторічній роботі з його створення . Після смерті Отле все , що залишилось від « Мунданеума » , було покинуто в одному із приміщень будівлі анатомічного театру Брюссельського вільного університету . Професор Чиказького університету Ворден Бойд Рейвард ( Warden Boyd Rayward ) , дисертація якого було присвячена діяльності Поля Отле , знайшов в архівах документи , які дозволили знайти залишки « Міста знань » . Він знайшов занедбану кімнату , заповнену книгами й документами . Робота Рейварда допомогла відновити інтерес до роботи Отле , що в свою чергу призвело до створення музею « Мунданеума » в місті Монс Сьогодні в музеї « Мунданеума » можна подивитись на мережу , якою вона б могла бути : довгі ряди висувних ящиків з мільйонами індексних карток Отле , зі вказівками на архів в задній кімнаті , заповненій книгами , плакатами , світлинами , газетними вирізками та іншими артефактами . Вроці музей « Мунданеума » і Google оголосили про своє співробітництво , в присутності прем ′ єр - міністра Бельгії Еліо Ді Рупо , щоб підкреслити роль , яку грають засновники « Мунданеума » , Поль Отле і Анрі Лафонтен як піонери мережі Інтернет . « Мунданеум » , отримавший статус елементу європейського спадку , сьогодні називають « паперовим інтернетом » і « паперовим Гуглом » . Точніше , проєкт Поля Отле в цілому , що класифікував усі знання світу в унікальному і централізованому місці , ближчий до проєкту Фонду Вікімедія . Всесвітнє місто Всесвітнє місто — нереалізований утопічний проєкт , задуманий Полем Отле вроці , який повинен був , як і всесвітні виставки світу , об ′ єднати всі головні інститути світу . Всесвітнє місто повинне було розповсюджувати знання для решту світу і будувати мир та глобальне співробітництво . Ідея Отле про створення утопічного міста , присвяченого міжнародним інститутам , багато в чому надихнула публікацію вроці норвезько - американського скульптора Гендріка Крістіана Андерсена і французького архітектора Ернеста Хебрара із вражаючою серією планів « Beaux-Arts » для Всесвітнього центру коммунікації Для дизайну свого « Всесвітнього міста » Отле співпрацював з декількома архітекторами . Таким чином , була розроблена ціла серія проєктів для « Всесвітнього міста » . Найпродуманішими планами були : дизайн Мунданеумаі Всесвітнього мируЛе Корбюзьє в Женеві поряд з палацом Ліги Націй , проєкт Віктора Буржуа в Тервюреніпоряд з Музеєм Конго , знову Ле Корбюзьє ( у співробітництві з Huib Hoste ) на лівому березі в Антверпенір . ) , Моріс Хейманс і Станіслав Ясінський і Рафаель Делвілл на лівому березі Антверпена Плани міста , розрахованого на розміщення мільйона людей , виконувалися для міст в Брюсселі , Антверпені , Женеві ( поряд з Лігою Націй ) , Парижі і навіть в США . З кожною зміною географічної чи політичної ситуації Поль Отле адаптував проєкт , намагаючись збільшити шанси на його реалізацію . В цих різних проєктах програма Всесвітнього міста залишалась більш чи менше фіксованою , включаючи всесвітній музей , всесвітній університет , всесвітній бібліотечний і документаційний центр , офіси для міжнародних асоціацій , офіси і посольства для народів , олімпійський центр , житловий район і парк , зв ′язані Авеню націй . Попри підтримку багатьох прихильників проєкту , зокрема політиків , цей проєкт так і не розглядався як здійсненний . Див . також Музей Бібліографія Поль Отле Примітки Джерела Посилання Mundaneum Кращі музеї для справжніх гіків і не тільки Мир согласно Googleлет со дня рождения соучредителя центра « Мунданеум » Поля Отле Музеї Бельгії Історія комп'ютерної техніки Засновані в Європі