Вільне кування
Вільне кування.

Заготовку (шматок металу) попередньо нагрівають до пластичного стану й піддають багаторазовій і переривчастій обробці ударами ручного чи механізованого молота або силою тиску спеціального кувального преса до отримання заданої форми й розмірів. Такий процес називають вільним куванням, тому що метал при деформації тече вільно в напрямках, які не обмежені поверхнями інструменту. Необхідно пам'ятати, що при цьому змінюються не тільки форма й розміри заготовки, але й структура металу і його механічні властивості. У правильно кованого виробу механічні показники зазвичай вищі, ніж у литого. Виріб, що отримують у процесі кування, називається поковкою. Куванням виготовляють різні деталі: вали, бандажі для вагонних коліс, шатуни, болти, клапани та ін.

За способом механізації вільне кування поділяють на ручне кування і машинне кування. Ручне кування сьогодні застосовується порівняно мало, як правило в ремонтних майстернях, де виготовляють невеликі поковки. Машинне кування застосовують на кувальних молотах і пресах при серійному виробництві.

Основними операціями вільного кування є сплющування (осадка), протягування, прошивання (пробивання), гнуття, закручування, рубання та інші. Коротко охарактеризуємо їх:

-	сплющування – це кувальна операція, при якій зменшується висота заготовки за рахунок збільшення поперечних розмірів. Поковки дисків, зубчастих коліс і подібних до них деталей виготовляють тільки осадкою. Осадка проводиться бойками або осадовими плитами;

-	протягування– це збільшення довжини заготовки за рахунок зменшення її поперечного перерізу. Якщо кування повинно мати достатньо високі механічні якості за всіма напрямами, то воно спочатку осаджується, а потім протягується. Протяжку застосовують для виготовлення тяг, важелів, колон, валів і т. д.;

-	прошивання (пробивання) служить для отримання наскрізного отвору в заготовці. Для цього поковки нагрівають, укладають над отвором у ковадлі і встановленим зверху пробійником завдають ударів. Отвір пробивається спочатку з одного боку заготовки, а потім з іншого;

-	гнуття; іноді різні деталі машин і предмети широкого вжитку виготовляють гнуттям. Заготовці надають вигнуту форму в підкладних штампах і відповідних пристосуваннях;

-	закручування здійснюється так: наприклад, одне коліно поковки валу затискають бойками молота, а на інше надягають масивну вилку, кінець якої повільно повертають;

-	рубання – операція, яка полягає у відділенні однієї частини нагрітої заготовки від іншої за допомогою ковальської сокири.

Література 

 Бучинський М.Я., Горик О.В., Чернявський А.М., Яхін С.В. ОСНОВИ ТВОРЕННЯ МАШИН / [За редакцією О.В. Горика, доктора технічних наук, професора, заслуженого працівника народної освіти України]. – Харків : Вид-во «НТМТ», 2017. — 448 с. : 52 іл. ISBN 978-966-2989-39-7

Технології
Машинобудування
Виробничі процеси
Вільне кування . Заготовку ( шматок металу ) попередньо нагрівають до пластичного стану й піддають багаторазовій і переривчастій обробці ударами ручного чи механізованого молота або силою тиску спеціального кувального преса до отримання заданої форми й розмірів . Такий процес називають вільним куванням , тому що метал при деформації тече вільно в напрямках , які не обмежені поверхнями інструменту . Необхідно пам'ятати , що при цьому змінюються не тільки форма й розміри заготовки , але й структура металу і його механічні властивості . У правильно кованого виробу механічні показники зазвичай вищі , ніж у литого . Виріб , що отримують у процесі кування , називається поковкою . Куванням виготовляють різні деталі : вали , бандажі для вагонних коліс , шатуни , болти , клапани та ін . За способом механізації вільне кування поділяють на ручне кування і машинне кування . Ручне кування сьогодні застосовується порівняно мало , як правило в ремонтних майстернях , де виготовляють невеликі поковки . Машинне кування застосовують на кувальних молотах і пресах при серійному виробництві . Основними операціями вільного кування є сплющування ( осадка ) , протягування , прошивання ( пробивання ) , гнуття , закручування , рубання та інші . Коротко охарактеризуємо їх : - сплющування – це кувальна операція , при якій зменшується висота заготовки за рахунок збільшення поперечних розмірів . Поковки дисків , зубчастих коліс і подібних до них деталей виготовляють тільки осадкою . Осадка проводиться бойками або осадовими плитами ; - протягування – це збільшення довжини заготовки за рахунок зменшення її поперечного перерізу . Якщо кування повинно мати достатньо високі механічні якості за всіма напрямами , то воно спочатку осаджується , а потім протягується . Протяжку застосовують для виготовлення тяг , важелів , колон , валів і т . д . ; - прошивання ( пробивання ) служить для отримання наскрізного отвору в заготовці . Для цього поковки нагрівають , укладають над отвором у ковадлі і встановленим зверху пробійником завдають ударів . Отвір пробивається спочатку з одного боку заготовки , а потім з іншого ; - гнуття ; іноді різні деталі машин і предмети широкого вжитку виготовляють гнуттям . Заготовці надають вигнуту форму в підкладних штампах і відповідних пристосуваннях ; - закручування здійснюється так : наприклад , одне коліно поковки валу затискають бойками молота , а на інше надягають масивну вилку , кінець якої повільно повертають ; - рубання – операція , яка полягає у відділенні однієї частини нагрітої заготовки від іншої за допомогою ковальської сокири . Література Бучинський М . Я . , Горик О . В . , Чернявський А . М . , Яхін С . В . ОСНОВИ ТВОРЕННЯ МАШИН / [ За редакцією О . В . Горика , доктора технічних наук , професора , заслуженого працівника народної освіти України ] . – Харків \ : Вид - во « НТМТ » , — с . \:іл . ISBN2989 - 39-7 Технології Машинобудування Виробничі процеси