Дьяков Володимир Валентинович
Володимир Валентинович Дьяков ( 12 вересня 1944 року) — український воєначальник, генерал-лейтенант. Заступник командувача військ ППО України з бойової підготовки.

До військової служби 
Народився в м. Красний Кут Саратовської області РРФСР у родині військового льотчика та вчительки. Під час Великої Вітчизняної війни в м. Червоний Кут з Севастополя була евакуйована Качинська авіаційна школа, де проходив службу батько Володимира. Після його звільнення з лав Радянської Армії сім'я переїхала до Черкас — у цьому місті Володимир Дьяков закінчив середню школу.

У листопаді 1963 року він був призваний в армію. В ешелоні дорогою до м. Перм призовники дізналися, що служитимуть у зенітно-ракетних військах.

Військова служба в СРСР 
У 1963—1966 рр. проходив строкову службу в 736-му зенітно-ракетному полку в м. Березники Пермського краю. Отримав звання сержанта.

У 1968 році закінчив Ярославське зенітне ракетне училище військ ППО, в 1979-му — Військову командну академію протиповітряної оборони імені маршала Жукова.

Після училища у званні лейтенанта був розподілений до 8-ї окремої армії ППО, дислокованої в УРСР.

Служив офіцером наведення, начальником відділення, начальником штабу, командиром дивізіону, командиром групи дивізіонів, заступником командира бригади, командиром 736-го ЗРП, заступником начальника зенітних ракетних військ 4-ї окремої армії ППО в м. Свердловськ, заступником начальника зенітних ракетних військ 8-ї окремої армії ППО в м. Київ.

Військова служба в Україні 
Після розпаду СРСР перейшов на службу до Збройних Сил України та прийняв українську присягу.

Навесні 1992 р. був членом комісії з прийому до складу Збройних Сил України 28-го корпусу ППО (м. Львів).

У квітні 1993 р. призначений начальником зенітних ракетних військ ППО України.

Указом Президента України від 21.08.1997 № 880 Дьякову В. В. присвоєно звання генерал-майора.

У 1999 р. став заступником Командувача військ ППО з бойової підготовки та військово-навчальних закладів.

Указом Президента України від 21.08.2001 № 707 присвоєно звання генерал-лейтенанта.

Організовував перші в історії незалежної України бойові стрільби зенітними ракетними військами (3 липня 1996 року на полігоні «Чауда» в Криму). З 1996 по 2001 рр. організовував і брав участь у наймасштабніших за роки незалежності тактичних навчаннях із застосуванням бойової техніки й озброєння всіх видів Збройних Сил і Національної гвардії України, у тому числі «Дуель-99».

Брав участь в організації тактичних навчань з бойовою стрільбою РВ і А Сухопутних військ, ВПС, МВС, ППО України й сил ЧФ РФ, які проводилися 4 жовтня 2001 року на мисі Опук у Криму (на 31-му випробувальному полігоні ЧФ РФ, який перебував в управлінні МО РФ), під час яких над Чорним морем зазнав катастрофи авіалайнер Ту-154М авіакомпанії «Сибір».

14.01.2002 звільнений із ЗСУ у запас у званні генерал-лейтенанта.

Після відставки обіймав посаду генерального директора компанії «Відродження» (2003—2011).

Брав участь в Business Wisdom Summit 2013 у Києві, де виступив з доповіддю на тему «Чому генерал армії може навчити бізнесменів».

Нагороди 
Орден Червоної Зірки, іменна зброя від Президента України, кубок «Кришталевий м'яч», «Золота Фортуна — 98», 15 медалей і відзнак.

Публічна позиція під час кризи в Криму та на Донбасі 
Під час оборони Донецького аеропорту Володимир Дьяков в коментарі для ЗМІ зазначав, що «аеропорт — стратегічний об'єкт. Якщо ми віддамо, там можуть відразу організувати посадку, і це розв'яже руки для російських військ». 

З приводу катастрофи малайзійського «Боїнга» на Донбасі заявляв у ЗМІ, що, на його думку, найдостовірніший доказ, який складно спростувати, — це уламок ракети, з якої було зроблено постріл. Також висловлював сумнів щодо того, що терористи можуть підробити «чорні ящики» збитого «Боїнга».

З приводу російських версій події Дьяков В. В. зазначав, що «якби, як кажуть у РФ, стріляв український „Бук“, ми б розгорнули цілий комплекс, а не пускову установку. І наша станція розвідки і цілевказування точно показала б, що летить пасажирський літак. І ніхто б у житті по ньому не стріляв, там є заборона пуску та ін. Вони ж знали лише напрямок нашого літака, розгорнули одну пускову установку і, маючи вузький сектор, захопили ціль і пустили ракету».

Сім'я 
Мати — Дьякова Любов Григорівна, завідувач кафедри КМК.

Одружений, виховав двох дочок — Ольгу та Галину.

Примітки 

Генерал-лейтенанти (Україна)
Володимир Валентинович Дьяков ( вересняроку ) — український воєначальник , генерал - лейтенант . Заступник командувача військ ППО України з бойової підготовки . До військової служби Народився в м . Красний Кут Саратовської області РРФСР у родині військового льотчика та вчительки . Під час Великої Вітчизняної війни в м . Червоний Кут з Севастополя була евакуйована Качинська авіаційна школа , де проходив службу батько Володимира . Після його звільнення з лав Радянської Армії сім'я переїхала до Черкас — у цьому місті Володимир Дьяков закінчив середню школу . У листопадіроку він був призваний в армію . В ешелоні дорогою до м . Перм призовники дізналися , що служитимуть у зенітно - ракетних військах . Військова служба в СРСР У1966 рр . проходив строкову службу вму зенітно - ракетному полку в м . Березники Пермського краю . Отримав звання сержанта . Уроці закінчив Ярославське зенітне ракетне училище військ ППО , вму — Військову командну академію протиповітряної оборони імені маршала Жукова . Після училища у званні лейтенанта був розподілений дої окремої армії ППО , дислокованої в УРСР . Служив офіцером наведення , начальником відділення , начальником штабу , командиром дивізіону , командиром групи дивізіонів , заступником командира бригади , командиромго ЗРП , заступником начальника зенітних ракетних військї окремої армії ППО в м . Свердловськ , заступником начальника зенітних ракетних військї окремої армії ППО в м . Київ . Військова служба в Україні Після розпаду СРСР перейшов на службу до Збройних Сил України та прийняв українську присягу . Навеснір . був членом комісії з прийому до складу Збройних Сил Україниго корпусу ППО ( м . Львів ) . У квітнір . призначений начальником зенітних ракетних військ ППО України . Указом Президента України від08 . 1997 № 880 Дьякову В . В . присвоєно звання генерал - майора . Ур . став заступником Командувача військ ППО з бойової підготовки та військово - навчальних закладів . Указом Президента України від08 . 2001 № 707 присвоєно звання генерал - лейтенанта . Організовував перші в історії незалежної України бойові стрільби зенітними ракетними військамилипняроку на полігоні « Чауда » в Криму ) . Зпорр . організовував і брав участь у наймасштабніших за роки незалежності тактичних навчаннях із застосуванням бойової техніки й озброєння всіх видів Збройних Сил і Національної гвардії України , у тому числі « Дуель - 99 » . Брав участь в організації тактичних навчань з бойовою стрільбою РВ і А Сухопутних військ , ВПС , МВС , ППО України й сил ЧФ РФ , які проводилисяжовтняроку на мисі Опук у Криму ( наму випробувальному полігоні ЧФ РФ , який перебував в управлінні МО РФ ) , під час яких над Чорним морем зазнав катастрофи авіалайнер Ту - 154М авіакомпанії « Сибір » . 14 . 01 . 2002 звільнений із ЗСУ у запас у званні генерал - лейтенанта . Після відставки обіймав посаду генерального директора компанії « Відродження » 2011 ) . Брав участь в Business Wisdom Summitу Києві , де виступив з доповіддю на тему « Чому генерал армії може навчити бізнесменів » . Нагороди Орден Червоної Зірки , іменна зброя від Президента України , кубок « Кришталевий м'яч » , « Золота Фортуна — , медалей і відзнак . Публічна позиція під час кризи в Криму та на Донбасі Під час оборони Донецького аеропорту Володимир Дьяков в коментарі для ЗМІ зазначав , що « аеропорт — стратегічний об'єкт . Якщо ми віддамо , там можуть відразу організувати посадку , і це розв'яже руки для російських військ » . З приводу катастрофи малайзійського « Боїнга » на Донбасі заявляв у ЗМІ , що , на його думку , найдостовірніший доказ , який складно спростувати , — це уламок ракети , з якої було зроблено постріл . Також висловлював сумнів щодо того , що терористи можуть підробити « чорні ящики » збитого « Боїнга » . З приводу російських версій події Дьяков В . В . зазначав , що « якби , як кажуть у РФ , стріляв український „ Бук “ , ми б розгорнули цілий комплекс , а не пускову установку . І наша станція розвідки і цілевказування точно показала б , що летить пасажирський літак . І ніхто б у житті по ньому не стріляв , там є заборона пуску та ін . Вони ж знали лише напрямок нашого літака , розгорнули одну пускову установку і , маючи вузький сектор , захопили ціль і пустили ракету » . Сім'я Мати — Дьякова Любов Григорівна , завідувач кафедри КМК . Одружений , виховав двох дочок — Ольгу та Галину . Примітки Генерал - лейтенанти ( Україна )