Петар (Йованович)
Петар Йованович (, в миру Павло Йованович, , 18 лютого 1800, Ілок, Вуковарсько-Сремська жупанія, Хорватія — 22 вересня 1864, Сремські Карловці, Південно-Бацький округ, Сербія) — єпископ Карловацької патріархії, єпископ Горноварловацький; до 1859 року — єпископ Белградської митрополії, митрополит Белградський і архієпископ Сербський.

Біографія 
Закінчив Карловацьку нижчу гімназію, Карловацьку духовну семінарію і згодом — філософський факультет в Сегедині.

У 1819-1829 — викладач Карловацької гімназії.

З 1830 переїхав до князівства Сербія, де став секретарем вищого народного суду в Крагуєваці і секретарем Княжої канцелярії.

Після прийняття князем рішення звести його на престол митрополита Сербського, швидко просувався по щаблях церковної ієрархії.

Єпископ Ужицький Никифор Максимович постриг Петара у ченці і висвятив на священика.

У 1833 році в Константинополі патріархом Костянтином зведений сан архієпископа.

На час звільнення Сербії від турецького ярма вищі місця в сербській церкві були зайняті греками.

Духовних шкіл не було. Багато чого досяг в організації та облаштуванні церковного життя в молодій сербській державі. Заснував Консисторію (Духовний суд), Апелляторію (Апеляційний суд), в 1836 році заснував Белградську духовну семінарію, сприяв виданню богослужбової літератури і перекладам богословських праць.

Був змушений покинути місце Белградського митрополита в 1859 році, оскільки Свято-Андріївська скупщина, яка повернула князя Мілоша назад до Сербії, визнала Петра скомпрометованим його підтримкою зміщеному князю Олександру Карагеоргієвичу.

У тому ж році перейшов до кліру Карловацької Митрополії та призначений єпископом Горнокарловацьким.

Помер 22 вересня 1864 в Сремських Карловцях. Похований у монастирі Крушедол.

Література 
 Сава, Епископ Шумадијски. Српски јерарси од деветог до двадесетог века . — С. 404—405.

Єпископи
Архієреї Православної церкви Сербії
Митрополити
Уродженці Хорватії
Померли у Воєводині
Петар Йованович ( , в миру Павло Йованович , , лютого Ілок , Вуковарсько - Сремська жупанія , Хорватія — вересня Сремські Карловці , Південно - Бацький округ , Сербія ) — єпископ Карловацької патріархії , єпископ Горноварловацький ; дороку — єпископ Белградської митрополії , митрополит Белградський і архієпископ Сербський . Біографія Закінчив Карловацьку нижчу гімназію , Карловацьку духовну семінарію і згодом — філософський факультет в Сегедині . У — викладач Карловацької гімназії . Зпереїхав до князівства Сербія , де став секретарем вищого народного суду в Крагуєваці і секретарем Княжої канцелярії . Після прийняття князем рішення звести його на престол митрополита Сербського , швидко просувався по щаблях церковної ієрархії . Єпископ Ужицький Никифор Максимович постриг Петара у ченці і висвятив на священика . Уроці в Константинополі патріархом Костянтином зведений сан архієпископа . На час звільнення Сербії від турецького ярма вищі місця в сербській церкві були зайняті греками . Духовних шкіл не було . Багато чого досяг в організації та облаштуванні церковного життя в молодій сербській державі . Заснував Консисторію ( Духовний суд ) , Апелляторію ( Апеляційний суд ) , вроці заснував Белградську духовну семінарію , сприяв виданню богослужбової літератури і перекладам богословських праць . Був змушений покинути місце Белградського митрополита вроці , оскільки Свято - Андріївська скупщина , яка повернула князя Мілоша назад до Сербії , визнала Петра скомпрометованим його підтримкою зміщеному князю Олександру Карагеоргієвичу . У тому ж році перейшов до кліру Карловацької Митрополії та призначений єпископом Горнокарловацьким . Помервересняв Сремських Карловцях . Похований у монастирі Крушедол . Література Сава , Епископ Шумадијски . Српски јерарси од деветог до двадесетог века \ . — С . 405 . Єпископи Архієреї Православної церкви Сербії Митрополити Уродженці Хорватії Померли у Воєводині