Лебедєв Олексій Володимирович
Олексі́й Володи́мирович Ле́бедєв (* 1950) — український науковець у галузі зварювання, доктор технічних наук (1991), лауреат Державної премії України в галузі науки і техніки (2004).

Життєпис 
Народився 1950 року в Києві у родині науковця Володимира Лебедєва.

1973 року закінчив Київський політехнічний інститут. Протягом 1972—2002 років працював в Інституті електродинаміки НАН України.

1991 року здобув наукове звання доктора технічних наук.

В 2002–2004-х роках — провідний науковий співробітник, з 2004 по 2008 рік — завідувач відділу електричних процесів, від 2008 року — провідний науковий співробітник відділу зварювання і споріднених технологій у медицині та екології Інституту електрозварювання НАН України.

Лауреат Державної премії України 2004 року — за розробку та впровадження в клінічну практику хірургічних методів електрозварювання живих, м'яких тканин; разом з Ю. М. Захарашем, О. М. Івановою, В. В. Лебедєвим, М. Ю. Ничитайлом, А. В. Макаровим, Б. Є. Патоном, С. Є. Подпрятовим, Ю. О. Фурмановим.

Напрями наукових досліджень: автоматичне керування та джерела живлення для зварювання металів і біологічних тканин.

Серед робіт:
 «Автоматизація зварювальних процесів», 1986 (спів­автор)
 «Automatic control of Arc Welding», 1998
 «Максимальна міцність шва при пересіченні артерії за допомогою електрозварювання» (співавтор)
 «Застосування електричного зварювання в хірургії», 2008 (співавтори Ю. П. Буштедт, А. Г. Дубко, Н. А. Шелест, В. А. Васильченко, Д. Ф. Сидоренко, В. Я. Сазонов, Д. В. Масалов, В. К. Лебедєв)
 «Транзисторні джерела струму для дугової сварки», 2012.

Джерела 
 ЕСУ 
 Гугл-академія 

Уродженці Києва
Випускники КПІ
Доктори технічних наук України
Науковці Інституту електродинаміки НАН України
Науковці Інституту електрозварювання НАН України
Олексі́й Володи́мирович Ле́бедєв ( * — український науковець у галузі зварювання , доктор технічних наук лауреат Державної премії України в галузі науки і техніки Життєпис Народивсяроку в Києві у родині науковця Володимира Лебедєва . 1973 року закінчив Київський політехнічний інститут . Протягом2002 років працював в Інституті електродинаміки НАН України . 1991 року здобув наукове звання доктора технічних наук . В2004-х роках — провідний науковий співробітник , зпорік — завідувач відділу електричних процесів , відроку — провідний науковий співробітник відділу зварювання і споріднених технологій у медицині та екології Інституту електрозварювання НАН України . Лауреат Державної премії Українироку — за розробку та впровадження в клінічну практику хірургічних методів електрозварювання живих , м'яких тканин ; разом з Ю . М . Захарашем , О . М . Івановою , В . В . Лебедєвим , М . Ю . Ничитайлом , А . В . Макаровим , Б . Є . Патоном , С . Є . Подпрятовим , Ю . О . Фурмановим . Напрями наукових досліджень : автоматичне керування та джерела живлення для зварювання металів і біологічних тканин . Серед робіт : « Автоматизація зварювальних процесів » , ( спів­автор ) « Automatic control of Arc Welding » , « Максимальна міцність шва при пересіченні артерії за допомогою електрозварювання » ( співавтор ) « Застосування електричного зварювання в хірургії » , ( співавтори Ю . П . Буштедт , А . Г . Дубко , Н . А . Шелест , В . А . Васильченко , Д . Ф . Сидоренко , В . Я . Сазонов , Д . В . Масалов , В . К . Лебедєв ) « Транзисторні джерела струму для дугової сварки » , Джерела ЕСУ Гугл - академія Уродженці Києва Випускники КПІ Доктори технічних наук України Науковці Інституту електродинаміки НАН України Науковці Інституту електрозварювання НАН України