Російське (фільм)
«Російське» — художній фільм, знятий режисером Олександром Велединским за мотивами творів Едуарда Лимонова «Підліток Савенко», «Молодий негідник», «У нас була Велика Епоха», «Російське», «Мій негативний герой». 

Прем'єра відбулася 3 лютого 2005 року.

Сюжет 
Дія фільму розгортається в кінці 1950-х років у Харкові. 16-річний Едік Савенко живе в комуналці з матір'ю, Раїсою Федорівною, і батьком, який, як підозрює підліток, йому не рідний: занадто стримано ставиться він до сина.

Едік закоханий в красиву дівчину Свєтку, однак вона погоджується на близькість лише в тому випадку, якщо він зводить її в ресторан. Пошуки грошей для вечері з коханою стають для юнака нав'язливою ідеєю: він шукає заначку в білизні у матері, у кітелі батька, намагається продати трофейну бритву, вночі розкриває касу в магазині — все безуспішно. Тим часом Свєтка відправляється в ресторан з місцевим злодієм.

Від відчаю Едік міцно напивається і серед ночі приходить до Світлани додому. Підліток читає їй за дверима власні вірші, а за спиною тримає ніж. Однак удару він завдає не коханій, а собі: розрізає лезом зап'ястя. З діагнозом «спроба самогубства» герой потрапляє в Сабурку — харківську психіатричну клініку, яка своїми похмурими бараками, ґратами і колючим дротом нагадує концтабір. Мешканці палати, в якій лежить Едік, читають журнал «Новий мір», ведуть розмови про скіфські фрески і Врубеля, цитують Маяковського і Хлєбникова. Свєтка приносить в лікарню мандарини, мати з батьком — сітки з їжею, друг Славка — блокнот для нових віршів.

Одного разу вночі пацієнтам вдається перепиляти ґрати, і Едік тікає на свободу. На волі йому судилося погуляти менше доби: мати, яку головний лікар запевнив, що сина завтра ж випишуть, здає юнака санітарам. Тепер його поміщають в наглядову палату, де він лежить на голому матрасі зі зв'язаними руками. Під час чергового побачення з рідними Едік вимагає, щоб Раїса Федорівна пішла до місцевих хуліганів і повідомила їм, що його «тут вбивають». Мати виконує прохання сина, і вже наступної ночі хулігани влаштовують заворушення на території лікарні. Вигуки «Свободу Едові!» супроводжуються дзвоном розбитого скла. Лікарям передають записку: «Якщо ви не відпустите брата, ми спалимо вашу богадільню». Наступного дня Едіка оглядає знаменитий професор Архипов, який спеціально приїхав у Харків. Він стверджує, що в основі вчинків Едіка не хвороба, а неувага світу.

Сценарій 
За словами Олександра Велединського, він написав цей сценарій у 1998 році «фактично в стіл».

Коли почалася підготовка до фільмування, сценарій привезли в Лефортовскую тюрму, де тоді перебував Едуард Лимонов. Часу на знайомство з рукописом у нього майже не було: «Адвоката в той день довго до мене не пускали, а коли нарешті пустили, був уже кінець дня. В'язниця закривалася. Я перегорнув сценарій. І все».

Фільмування 
Значна частина фільмування відбувалася в Харкові. Аби відтворити атмосферу 1959 року, кіногрупа запросила альпіністів. Вони закрили білборди та сучасні кондиціонери на стінах будівель. Зі стоянок довелося відігнати тисячі автомобілів. Сцени святкових народних гулянь, присвячених 7 листопада, фільмували в сильний мороз. Тому масовку доводилося постійно міняти: люди на очах біліли від холоду. Для фільмування у психіатричній лікарні творці фільму орендували один з хімічних інститутів. Антураж там зберігся з радянських часів — обшарпані інтер'єри, решітки на вікнах.

Відгуки та рецензії 
Фільм викликав неоднозначну реакцію в пресі. Найвищі оцінки дали кіносценарист Олександр Міндадзе, який виявив у картині «темперамент, емоції, пристрасть», і актор Віктор Сухоруков, який заявив, що «фільм заслуговує глибокої уваги мого народу».

Кінознавець Марія Кувшинова порівняла історію «незручного підлітка Едіка» з фільмом «Опудало»: та ж сила сприйняття і така ж чарівність.

Літературознавець Лев Аннинський побачив у фільмі «нормальне сучасне миготіння з поволокою соціально-історичної апокаліптики», однак дати відповідь на питання «чи є фільм добрим?» важко.

На думку кореспондента «Известий» Кирила Альохіна, режисер зробив головного героя надто романтичним: «Аж надто він чистенький та чепурненький порівняно з навколишнього п'яно-злодійський сльотою». Режисер Олексій Учитель назвав «Російське» «середнім, рівним фільмом», який не має ні явних провалів, ні по-справжньому яскравих епізодів. Кінокритик Віктор Матизен угледів у стрічці «програмний характер» режисера, який «декларує принципову схожість між творцем і злочинцем, що полягає у виклику суспільним правилам і порушенні порядку».

Кінознавець Андрій Плахов зазначив, що від загальної побудови картини «віє не стільки свободою, скільки неохайністю». Олена Плахова вважає, що режисер помилився з вибором актора, який грає головну роль: у Андрія Чадова вийшов «звичайний важкий підліток з гормональною бурею всередині, в ньому немає зародків майбутнього невгамовного реваншизму». З цією оцінкою не погодився Юрій Гладильщиков, який не тільки назвав «Російське» одним із кращих російських фільмів року, але і припустив, що «брати Чадови, Андрій і Олексій, ще завдадуть гарту нашому кіно».

Досить жорстко оцінив роботу Велединського драматург Валерій Залотуха: «Якщо режисер і рефлексував, так тільки про те, чи сподобається Лимонову фільм про самого Лимонова. <...> Лимонову сподобалося. Мені — ні».

Творці фільму 

 Режисер — Олександр Велединський;
 Сценарій — Олександр Велединський;
 Оператор — Павло Ігнатов;
 Композитор — Олексій Зубарєв;
 Продюсери — Максим Лагашкін, Сергій Чліянц, Олексій Алякін.

Акторський склад 

 Андрій Чадов — Едік Савенко;
 Ольга Арнтгольц — Свєтка Новікова;
 Євдокія Германова — мати Еда (Раїса Федорівна Зибіна);
 Михайло Єфремов — батько Еда (Веніамін Іванович Савенко);
 Дмитро Дюжев — Славка "Циган" Заблодський;
 Олексій Горбунов — урка Горкун;
 Володимир Стеклов — Михайло Мойсейович Зільберман;
 Максим Лагашкін — Магеллан;
 Віктор Раков — пацієнт Михайлов;
 Анатолій Залюбовський — Кадик;
 Олександр Робак — Аваз;
 Галина Польських — лікар Ніна Павлівна;
 Валерій Баринов — професор Архипов;
 Любава Грешнова — Манька (епізодична роль, дебют у кіно).

Фестивалі та нагороди 

 Участь в офіційній програмі XXVI Московського кінофестивалю. Конкурс «Дебют» (2004);
 Другий приз в номінації «Кращий ігровий фільм» на XX кінофестивалі «Вікно в Європу» (2004);
 Кінофестиваль «Московська прем'єра» (2004):
 приз за найкращу чоловічу роль — Андрію Чадову;
 приз Московського союзу кінематографістів і журналу «Кінопроцес»;
 приз Федерації кіноклубів Москви;
 Участь у Тижні російського кіно «Париж-Арт-Москва» (Париж, 2004);
 Участь у Тижні російського кіно (Нью-Йорк, 2004).

Примітки

Посилання 
Підсумки XXVI Московського кінофестивалю  (рос.)

Фільми Росії 2004
Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих
Сторінки з неперевіреними перекладами
« Російське » — художній фільм , знятий режисером Олександром Велединским за мотивами творів Едуарда Лимонова « Підліток Савенко » , « Молодий негідник » , « У нас була Велика Епоха » , « Російське » , « Мій негативний герой » . Прем'єра відбуласялютогороку . Сюжет Дія фільму розгортається в кінціх років у Харкові . річний Едік Савенко живе в комуналці з матір'ю , Раїсою Федорівною , і батьком , який , як підозрює підліток , йому не рідний : занадто стримано ставиться він до сина . Едік закоханий в красиву дівчину Свєтку , однак вона погоджується на близькість лише в тому випадку , якщо він зводить її в ресторан . Пошуки грошей для вечері з коханою стають для юнака нав'язливою ідеєю : він шукає заначку в білизні у матері , у кітелі батька , намагається продати трофейну бритву , вночі розкриває касу в магазині — все безуспішно . Тим часом Свєтка відправляється в ресторан з місцевим злодієм . Від відчаю Едік міцно напивається і серед ночі приходить до Світлани додому . Підліток читає їй за дверима власні вірші , а за спиною тримає ніж . Однак удару він завдає не коханій , а собі : розрізає лезом зап'ястя . З діагнозом « спроба самогубства » герой потрапляє в Сабурку — харківську психіатричну клініку , яка своїми похмурими бараками , ґратами і колючим дротом нагадує концтабір . Мешканці палати , в якій лежить Едік , читають журнал « Новий мір » , ведуть розмови про скіфські фрески і Врубеля , цитують Маяковського і Хлєбникова . Свєтка приносить в лікарню мандарини , мати з батьком — сітки з їжею , друг Славка — блокнот для нових віршів . Одного разу вночі пацієнтам вдається перепиляти ґрати , і Едік тікає на свободу . На волі йому судилося погуляти менше доби : мати , яку головний лікар запевнив , що сина завтра ж випишуть , здає юнака санітарам . Тепер його поміщають в наглядову палату , де він лежить на голому матрасі зі зв'язаними руками . Під час чергового побачення з рідними Едік вимагає , щоб Раїса Федорівна пішла до місцевих хуліганів і повідомила їм , що його « тут вбивають » . Мати виконує прохання сина , і вже наступної ночі хулігани влаштовують заворушення на території лікарні . Вигуки « Свободу Едові ! » супроводжуються дзвоном розбитого скла . Лікарям передають записку : « Якщо ви не відпустите брата , ми спалимо вашу богадільню » . Наступного дня Едіка оглядає знаменитий професор Архипов , який спеціально приїхав у Харків . Він стверджує , що в основі вчинків Едіка не хвороба , а неувага світу . Сценарій За словами Олександра Велединського , він написав цей сценарій уроці « фактично в стіл » . Коли почалася підготовка до фільмування , сценарій привезли в Лефортовскую тюрму , де тоді перебував Едуард Лимонов . Часу на знайомство з рукописом у нього майже не було : « Адвоката в той день довго до мене не пускали , а коли нарешті пустили , був уже кінець дня . В'язниця закривалася . Я перегорнув сценарій . І все » . Фільмування Значна частина фільмування відбувалася в Харкові . Аби відтворити атмосферуроку , кіногрупа запросила альпіністів . Вони закрили білборди та сучасні кондиціонери на стінах будівель . Зі стоянок довелося відігнати тисячі автомобілів . Сцени святкових народних гулянь , присвяченихлистопада , фільмували в сильний мороз . Тому масовку доводилося постійно міняти : люди на очах біліли від холоду . Для фільмування у психіатричній лікарні творці фільму орендували один з хімічних інститутів . Антураж там зберігся з радянських часів — обшарпані інтер'єри , решітки на вікнах . Відгуки та рецензії Фільм викликав неоднозначну реакцію в пресі . Найвищі оцінки дали кіносценарист Олександр Міндадзе , який виявив у картині « темперамент , емоції , пристрасть » , і актор Віктор Сухоруков , який заявив , що « фільм заслуговує глибокої уваги мого народу » . Кінознавець Марія Кувшинова порівняла історію « незручного підлітка Едіка » з фільмом « Опудало » : та ж сила сприйняття і така ж чарівність . Літературознавець Лев Аннинський побачив у фільмі « нормальне сучасне миготіння з поволокою соціально - історичної апокаліптики » , однак дати відповідь на питання « чи є фільм добрим ? » важко . На думку кореспондента « Известий » Кирила Альохіна , режисер зробив головного героя надто романтичним : « Аж надто він чистенький та чепурненький порівняно з навколишнього п'яно - злодійський сльотою » . Режисер Олексій Учитель назвав « Російське » « середнім , рівним фільмом » , який не має ні явних провалів , ні по-справжньому яскравих епізодів . Кінокритик Віктор Матизен угледів у стрічці « програмний характер » режисера , який « декларує принципову схожість між творцем і злочинцем , що полягає у виклику суспільним правилам і порушенні порядку » . Кінознавець Андрій Плахов зазначив , що від загальної побудови картини « віє не стільки свободою , скільки неохайністю » . Олена Плахова вважає , що режисер помилився з вибором актора , який грає головну роль : у Андрія Чадова вийшов « звичайний важкий підліток з гормональною бурею всередині , в ньому немає зародків майбутнього невгамовного реваншизму » . З цією оцінкою не погодився Юрій Гладильщиков , який не тільки назвав « Російське » одним із кращих російських фільмів року , але і припустив , що « брати Чадови , Андрій і Олексій , ще завдадуть гарту нашому кіно » . Досить жорстко оцінив роботу Велединського драматург Валерій Залотуха : « Якщо режисер і рефлексував , так тільки про те , чи сподобається Лимонову фільм про самого Лимонова . < ... > Лимонову сподобалося . Мені — ні » . Творці фільму Режисер — Олександр Велединський ; Сценарій — Олександр Велединський ; Оператор — Павло Ігнатов ; Композитор — Олексій Зубарєв ; Продюсери — Максим Лагашкін , Сергій Чліянц , Олексій Алякін . Акторський склад Андрій Чадов — Едік Савенко ; Ольга Арнтгольц — Свєтка Новікова ; Євдокія Германова — мати Еда ( Раїса Федорівна Зибіна ) ; Михайло Єфремов — батько Еда ( Веніамін Іванович Савенко ) ; Дмитро Дюжев — Славка " Циган " Заблодський ; Олексій Горбунов — урка Горкун ; Володимир Стеклов — Михайло Мойсейович Зільберман ; Максим Лагашкін — Магеллан ; Віктор Раков — пацієнт Михайлов ; Анатолій Залюбовський — Кадик ; Олександр Робак — Аваз ; Галина Польських — лікар Ніна Павлівна ; Валерій Баринов — професор Архипов ; Любава Грешнова — Манька ( епізодична роль , дебют у кіно ) . Фестивалі та нагороди Участь в офіційній програмі XXVI Московського кінофестивалю . Конкурс « Дебют » Другий приз в номінації « Кращий ігровий фільм » на XX кінофестивалі « Вікно в Європу » Кінофестиваль « Московська прем'єра » приз за найкращу чоловічу роль — Андрію Чадову ; приз Московського союзу кінематографістів і журналу « Кінопроцес » ; приз Федерації кіноклубів Москви ; Участь у Тижні російського кіно « Париж-Арт - Москва » ( Париж , Участь у Тижні російського кіно ( Нью-Йорк , Примітки Посилання Підсумки XXVI Московського кінофестивалю ( рос . ) Фільми Росії Вікіпедія : Статті з іншим значенням на Вікіданих Сторінки з неперевіреними перекладами