Піонтковський Іван Миколайович
Піонтковський Іван Миколайович (1 січня 1878, Кишинів  — після листопада 1918) — російський, пізніше український військовий діяч. Генерал-майор російської армії, у 1918 році — генерал-хорунжий збройних сил Української Держави.

Життєпис 
Іван Піонтковський народився 1 січня 1878 року в Кишиневі (за іншими даними в Одесі). Освіту Іван здобув в Кишинівському реальному училищі, після чого 4 вересня 1896 року був зарахований до Московського військового училища. Випущений 8 серпня 1898 підпоручником, потрапив до 73-го піхотного Кримського полку російської армії.

Проведений 13 серпня 1901 року в поручники, Піонтковський незабаром успішно здав вступні іспити до Миколаївську академію Генерального штабу, яку закінчив у 1904 році. 31 травня 1904 роки за успіхи в науках Піонтковський був підвищений до штабс-капітана.

8 березня 1904 року військовик був призначений старшим ад'ютантом штабу 21-го армійського корпусу. Брав участь в Російсько-японській війні.

20 червня 1905 був призначений на посаду старшого ад'ютанта в штаб 51-ї піхотної дивізії і 28 вересня того ж року переміщений на таку ж посаду у 61-у піхотну дивізію. Перебуваючи у цій дивізії Піонтковський 19 листопада 1905 року був призначений командиром роти у 174-й Роменський полк. Залишаючись на посаді ротного командира Роменського полку до 19 листопада 1906 року він 10 вересня 1906 був зарахований обер-офіцером для доручень при штабі Кавказького військового округу, 23 березня 1909 отримав звання підполковника і, 5 серпня того ж року призначений старшим ад'ютантом штабу 1-го Кавказького армійського корпусу.

27 листопада 1910 року Піонтковський був переведений на службу в Окремий корпус прикордонної варти і призначений штаб-офіцером для доручень при штабі Заамурского округу. Незважаючи на це призначення Піонтковський з 15 травня по 15 вересня відбував цензовое командування батальйоном у 77-му піхотному Тенгінскому полку. 27 лютого 1913 року він був призначений старшим ад'ютантом штабу Приамурского військового округу, але через півроку, 9 серпня, повернувся на Кавказ і був призначений начальником штабу 1-ї Кавказької козачої дивізії. 6 грудня 1913 отримав звання полковник.

Під час Першої світової війни Піонтковський воював на Кавказькому фронті, був начальником штабу 5-ї Туркестанської стрілецької бригади. Наказом від 17 травня 1915 року Піонтковський був нагороджений орденом св. Георгія 4-го ступеня. Після переформування 5-й Туркестанської стрілецької бригади в дивізію, Піонтковський залишався там на посаді начальника штабу. 2 лютого 1916 року він отримав в командування 262-й піхотний Грозненський полк. 30 липень 1917 року був проведений в генерал-майори. До 11 жовтня 1917 року обіймав посаду начальника штабу 79-ї піхотної дивізії.

Після Жовтневого перевороту Піонтковський до середини 1918 року залишався на Кавказі, а потім поїхав до України і 28 вересня вступив до збройних сил Української Держави з чином генерал-хорунжого, був начальником штабу 1-ї стрілецької козачої дивізії в Конотопі. Під час Антигетьманського повстання за спогадами деяких сірожупанників Піонтковський разом з командиром дивізії генералом Васильєв-Чечелем оголосили нейтралітет, проте насправді обидва перейшли у розпорядження Директорії в особі сотника Палія, але ніяких посад не отримали.

Перебував  на еміграції у Франції. Подальша доля Піонтковського невідома.

Примітки

Джерела 
 З-під Конотопа до Аризони: невигадані історії вояків армії УНР / Павло Подобєд. — Івано-Францівськ: «Місто НВ», 2016. — сс. 42, 146, 288. ISBN 978-966-428-496-4
 Ганін О. В. Корпус офіцерів Генерального штабу в роки Громадянської війни 1917—1922 рр. Довідкові матеріали. — М., 2009. — сс. 308, 449. ISBN 978-5-85887-301-3 
 Прикордонна служба Росії: Енциклопедія. Біографії. — М., 2008. — с. 269. ISBN 978-5-9950-0005-1 
 Шабанов В. М. Військовий орден Святого Георгія. Іменні списки 1769—1920. Бібліографічний довідник. — М., 2004. — с. 694. ISBN 5-89577-059-2 

Російські військовики Першої світової війни
Українські воєначальники
Вояки армії Російської імперії
Вояки Армії Української Держави
Випускники Військової академії Генштабу
Кавалери ордена Святого Станіслава 2 ступеня
Кавалери ордена Святого Станіслава 3 ступеня
Кавалери ордена Святого Георгія 4 ступеня
Кавалери ордена Святої Анни 3 ступеня
Піонтковський Іван Миколайовичсічня Кишинів — після листопада — російський , пізніше український військовий діяч . Генерал - майор російської армії , уроці — генерал - хорунжий збройних сил Української Держави . Життєпис Іван Піонтковський народивсясічняроку в Кишиневі ( за іншими даними в Одесі ) . Освіту Іван здобув в Кишинівському реальному училищі , після чоговересняроку був зарахований до Московського військового училища . Випущенийсерпняпідпоручником , потрапив дого піхотного Кримського полку російської армії . Проведенийсерпняроку в поручники , Піонтковський незабаром успішно здав вступні іспити до Миколаївську академію Генерального штабу , яку закінчив уроці . травняроки за успіхи в науках Піонтковський був підвищений до штабс - капітана . 8 березняроку військовик був призначений старшим ад'ютантом штабуго армійського корпусу . Брав участь в Російсько - японській війні . 20 червнябув призначений на посаду старшого ад'ютанта в штабї піхотної дивізії івересня того ж року переміщений на таку ж посаду уу піхотну дивізію . Перебуваючи у цій дивізії Піонтковськийлистопадароку був призначений командиром роти уй Роменський полк . Залишаючись на посаді ротного командира Роменського полку долистопадароку вінвереснябув зарахований обер - офіцером для доручень при штабі Кавказького військового округу , березняотримав звання підполковника і , серпня того ж року призначений старшим ад'ютантом штабуго Кавказького армійського корпусу . 27 листопадароку Піонтковський був переведений на службу в Окремий корпус прикордонної варти і призначений штаб - офіцером для доручень при штабі Заамурского округу . Незважаючи на це призначення Піонтковський зтравня повересня відбував цензовое командування батальйоном уму піхотному Тенгінскому полку . лютогороку він був призначений старшим ад'ютантом штабу Приамурского військового округу , але через пів року , серпня , повернувся на Кавказ і був призначений начальником штабуї Кавказької козачої дивізії . грудняотримав звання полковник . Під час Першої світової війни Піонтковський воював на Кавказькому фронті , був начальником штабуї Туркестанської стрілецької бригади . Наказом відтравняроку Піонтковський був нагороджений орденом св . Георгіяго ступеня . Після переформуванняй Туркестанської стрілецької бригади в дивізію , Піонтковський залишався там на посаді начальника штабу . лютогороку він отримав в командуванняй піхотний Грозненський полк . липеньроку був проведений в генерал - майори . Дожовтняроку обіймав посаду начальника штабуї піхотної дивізії . Після Жовтневого перевороту Піонтковський до серединироку залишався на Кавказі , а потім поїхав до України івересня вступив до збройних сил Української Держави з чином генерал - хорунжого , був начальником штабуї стрілецької козачої дивізії в Конотопі . Під час Антигетьманського повстання за спогадами деяких сірожупанників Піонтковський разом з командиром дивізії генералом Васильєв - Чечелем оголосили нейтралітет , проте насправді обидва перейшли у розпорядження Директорії в особі сотника Палія , але ніяких посад не отримали . Перебував на еміграції у Франції . Подальша доля Піонтковського невідома . Примітки Джерела З-під Конотопа до Аризони : невигадані історії вояків армії УНР / Павло Подобєд . — Івано-Францівськ : « Місто НВ » , — сс . ISBN428 - 496 - 4 Ганін О . В . Корпус офіцерів Генерального штабу в роки Громадянської війни1922 рр . Довідкові матеріали . — М . , — сс . ISBN85887 - 301 - 3 Прикордонна служба Росії : Енциклопедія . Біографії . — М . , — с . ISBN9950 - 0005 - 1 Шабанов В . М . Військовий орден Святого Георгія . Іменні списки1920 . Бібліографічний довідник . — М . , — с . ISBN059 -2 Російські військовики Першої світової війни Українські воєначальники Вояки армії Російської імперії Вояки Армії Української Держави Випускники Військової академії Генштабу Кавалери ордена Святого Станіславаступеня Кавалери ордена Святого Станіславаступеня Кавалери ордена Святого Георгіяступеня Кавалери ордена Святої Анниступеня