Система Гепберна
— система для латинізації японської мови, у якій використовується латинська абетка для запису японської мови. Використовується іноземцями для транскрипції японської мови засобами латинського алфавіту і японцями для латинізації власних імен, географічних назв і іншої інформації (розклади руху потягів, дорожні знаки, офіційні зв'язки з іноземними країнами). Здебільшого опирається на англійські правила письма, приголосні звуки дуже близько відповідають англійській вимові, а голосні звуки — приблизно італійській вимові.

У 1867 році американський місіонер і лікар Джеймс Кертіс Гепберн видав , який уклав не на основі кани, а на основі транскрипції японської мови. Гепберн разом з низкою інших іноземців та японців був членом комісії, метою якої було створення уніфікованої системи латинізації японської мови. Запропонована Гепберном транскрипція фактично стала першою практичною транскрипцією японської мови засобами латинського алфавіту. Словник перевидано у 1872 та 1886 роках.

Система Гепберна стала настільки поширеною у світі, що в самій Японії в 1908 році вона стала називатися , коли була опублікована «Модифікована система Гепберна» (, ) зі змінами Кано Дзіґоро і Товариства поширення латинізації (, ).

Хоча сьогодні японська влада віддає перевагу латинізації кунрей-шікі, система Гепберна все ще широко використовується й залишається світовим стандартом. Оскільки вона опирається на вимову англійської та італійської мов, люди, які розмовляють англійською чи романськими мовами (італійською, французькою, португальською, іспанською та іншими), будуть здатними здебільшого точніше вимовляти незнайомі японські слова, романізовані системою Гепберна, порівнюючи з латинізаціями ніппон-шікі та кунрей-шікі.

Правовий статус 
Система Гепберна опирається на англійську фонологію і конкурувала з латинізацією ніппон-шікі, яка була розроблена в Японії як заміна японської писемності. У 1930 році була затверджена Спеціальна комісія дослідження романізації () для порівняння цих двох систем. Як наслідок, комісія віддала перевагу дещо модифікованій версії ніппон-шікі, яка була оголошена офіційною японською латинізацією для усіх потреб 21 вересня 1937 року указом уряду Японії; сьогодні вона відома як латинізація кунрей-шікі. Втім, після Другої світової війни поширенішою стала система за Гепберном. Указ японської влади був тимчасово скасований головнокомандувачем союзними окупаційними військами (SCAP) під час окупації Японії, але знову набрав чинності з невеликими правками у 1954 році.

У 1972 році переглянута версія системи Гепберна були кодифікована як стандарт ANSI Z39.11-1972. Вона була запропонована у 1989 році як проєкт для стандарту ISO 3602, але була відхилена на користь латинізації кунрей-шікі. Стандарт ANSI Z39.11-1972 був визнаний застарілим 6 жовтня 1994 року.

Станом на 1978 рік, Міністерство закордонних справ Японії, Міністерство міжнародної торгівлі та промисловості й багато інших офіційних організацій використовували систему Гепберна замість кунрей-шікі. Крім того, The Japan Times, Бюро подорожей Японії й багато інших приватних організацій використовували систему Гепберна замість кунрей-шікі. Національна парламентська бібліотека Японії використовувала кунрей-шікі.

Сьогодні вона з певними змінами залишається найпоширенішою системою транскрипції японської мови засобами латинського алфавіту — її вивчають у школі, використовують у паспортах, підручниках, словниках, та у виданнях іноземними мовами, вона є офіційною для урядових та офіційних установ Японії.

У багатьох сферах, де не вимагається використання офіційного стандарту, система Гепберна залишається стандартом де-факто. Система Гепберна, зокрема, використовується в міських офісах, поліцейських відділеннях, святилищах, храмах та на пам'ятках. Англомовні газети й ЗМІ використовують спрощений варіант системи Гепберна. Міста і префектури використовують її в інформації для англомовних жителів і відвідувачів. Також спрощений варіант системи Гепберна використовує Міністерство закордонних справ Японії у своїх англомовних публікаціях. Вона використовується в офіційній туристичній інформації в Японії.

Багато студентів, які вивчають японську мову як іноземну, знайомляться із системою Гепберна.

Варіанти 

Існує багато варіантів системи латинізації Гепберна. Два найпоширеніші з них:
 Традиційна система Гепберна — описана в різних виданнях словника Гепберна, третє видання (1886) часто вважається авторитетним (хоча варто також враховувати зміни у використанні кани). Її особливістю є подання силабічної n як m перед приголосними b, m і p: Shimbashi для .
 , також відома як переглянута система Гепберна, у якій, зокрема, подання силабічної n як m перед певними приголосними більше не відбувається: Shinbashi для . Система була представлена у третьому виданні Нового японсько-англійського словника (, 1954) видавництва Kenkyūsha і була прийнята Бібліотекою Конгресу як одна з ALA-LC латинізацій. Найпоширеніша версія системи сьогодні.

У самій Японії є декілька варіантів, офіційно прийнятих для різних цілей:
 , який дотримується латинізації Hyōjun-shiki Rōmaji. Усі японські JR-залізниці та деякі інші основні залізниці використовують цей стандарт для імен станцій.
 Стандарт міністерств землі, інфраструктури, транспорту і туризму — визначає, як записувати латиницею текст на дорожніх знаках, дотримується модифікованої системи Гепберна. Використовується для дорожніх знаків.
  — стандарт рекомендованого характеру, який явно дозволяє використовувати  в особистих іменах, особливо для паспортів. Зокрема, стандарт подає силабічну n як m перед b, m та p і латинізовану довгу o як oh, oo або ou (Satoh, Satoo або Satou для ).

Детальна інформація про варіанти системи наведена нижче.

Застарілі варіанти 
Системи латинізації, які були описані у першій і другій версії словника Гепберна, мають переважно історичний інтерес. Відмінності від третьої та пізніших версій:

Друга версія 
  та  записувалися як ye: Yedo
  та  записувалися як dzu: kudzu, tsudzuku
 ,  і  записувалися як kiya, kiyo і kiu
  записувалися як kuwa

Перша версія 
Наступні особливості були змінені у другій версії:
  записувалася як sz.
  записувалася як tsz.
  та  записувалися як du.
  записувалися як kuwa.

Особливості 
Головною особливістю системи Гепберна є те, що орфографія опирається на англійську фонологію. Коли склади, які складаються згідно з японською складовою азбукою, містять «нестійкий» приголосний, написання змінюється таким чином, щоб краще відповідати справжньому звуку, який вимовить англомовна людина. Наприклад,  записується як shi, а не si.

Джеймс Гепберн створив свою систему для англійців та американців, беручи до уваги особливості англійської орфографії. Як зазначив автор у передмові, його система побудови словника заснована на транскрипції японської мови, максимально наближеній до вимови. На відміну від попередніх систем латинізованої транслітерації, система Гепберна була найбільш наближеною до реальної вимови японських слів. Недоліком транскрипції є те, що вона не відтворює явища парності приголосних за ознакою твердий-м'який.

Довгі голосні 
Довгі голосні здебільшого позначаються макронами (¯). Оскільки діакритичний знак зазвичай відсутній на друкарській машинці і люди, можливо, не вміють вводити його на клавіатурі комп'ютера, символ циркумфлекс (ˆ) часто використовується замість нього.

Комбінації голосних записуються таким чином у традиційній/модифікованій системі Гепберна:

A + A 
У традиційній і модифікованій:

 Комбінація a + a записується як aa, якщо ці голосні трапляються в різних канджі:

 : {ji + ya} + {a + ku} = jaaku — зло

У традиційній системі Гепберна:

 Довгий голосний звук a записується як aa

 : {o} + {ba + a} + {sa + n} = obaa-san — баба

У модифікованій системі Гепберна:

 Довгий голосний звук a позначається макроном:

 : {o} + {ba + a} + {sa + n} = obāsan — баба

I + I 
У традиційній і модифікованій:
 Комбінація i + i завжди записується як ii.
 : o + ni + i + sa + n = oniisan — старший брат
 : o + ji + i + sa + n = ojiisan — дід
 : o + i + shi + i = oishii — смачно
 : ni + i + ga + ta = Niigata — Ніїґата
 : ha + i + i + ro = haiiro — сірий

U + U 
У традиційній і модифікованій:

 Комбінація u + u записується як uu, якщо ці голосні трапляються в різних канджі, або вони є кінцевою частиною термінальної форми дієслова:

 : {ku} + {-u} = kuu — їсти
 : {nu} + {-u} = nuu — шити
 : {mi + zu} + {u + mi} = mizuumi — озеро

 Довгий голосний звук u позначається макроном:

 : {su + u} + {ga + ku} = sūgaku — математика
 : {chu + u} + {i} = chūi — увага
 : {gu + u + ta + ra} = gūtara — ледар
 : {yu + u} + {u + tsu} = yūutsu — меланхолія

E + E 
У традиційній і модифікованій:

 Комбінація e + e записується як ee, якщо ці голосні трапляються в різних канджі:

 : {nu + re} + {e + n} = nureen — відкрита веранда

У традиційній системі Гепберна:

 Довгий голосний звук e записується як ee:

 : {o} + {ne + e} + {sa + n} = oneesan — старша сестра

У модифікованій системі Гепберна:

 Довгий голосний звук e позначається макроном:

 : {o} + {ne + e} + {sa + n} = onēsan — старша сестра

O + O 
У традиційній і модифікованій:

 Комбінація o + o записується як oo, якщо ці голосні трапляються в різних канджі:

 : {ko} + {o + do + ri} = koodori — танець

 Довгий голосний звук o позначається макроном:

 : {ko + o + ri} = kōri — лід
 : {to + o} + {ma + wa + ri} = tōmawari — об'їзд
 : {o + o} + {sa + ka} = Ōsaka — Осака

O + U 
У традиційній і модифікованій:

 Комбінація o + u записується як ou, якщо ці голосні трапляються в різних канджі, або вони є кінцевою частиною термінальної форми дієслова:

 : {o} + {-u} = ou — переслідувати
 : {ma + yo} + {-u} = mayou — загубитися
 : {ko} + {u + ma} = kouma — лоша
 : {ko} + {u + shi} = koushi — теля

 Довгий голосний звук o позначається макроном:

 : {ga + (sokuon)} + {ko + u} = gakkō — школа
 : {to + u} + {kyo + u} = Tōkyō — Токіо
 : {be + n} + {kyo + u} = benkyō — навчатися
 : {de + n} + {po + u} = dempō або denpō — телеграф
 : {ki + n} + {yo + u} + {bi} = kinyōbi або kin'yōbi — п'ятниця
 : {ko + u} + {shi} = kōshi — решітка

E + I 
У традиційній і модифікованій:
 Комбінація e + i записується як ei.
 : ga + ku + se + i = gakusei — учень
 : ke + i + ke + n = keiken — досвід
 : se + i + fu + ku = seifuku — уніформа
 : me + i = mei — племінниця
 : ma + ne + i + te = maneite — запросити

Інші комбінації голосних 
Усі інші комбінації двох різних голосних звуків записуються окремо:
 : ka + ru + i = karui — легкий
 : u + gu + i + su = uguisu — короткокрила очеретянка (; вид птахів з ряду Горобцеподібних)
 : o + i = oi — племінник

Запозичення 
Довгі голосні звуки позначаються за допомогою тьоонпу (ー) у запозиченнях, які пишуться з макронами (ā, ī, ū, ē, ō), таким чином:
 : se + (chōonpu) + ra + (chōonpu) = sērā — sailor ()
 : pa + (chōonpu) + ti + (chōonpu) = pātī — party ()
 : hi + (chōonpu) + ta + (chōonpu) = hītā — heater ()
 : ta + ku + shi + (chōonpu) = takushī — taxi ()
 : su + (chōonpu) + pa + (chōonpu) + ma + n = Sūpāman — Superman ()
 : ba + re + (chōonpu) + bo + (chōonpu) + ru = barēbōru — volleyball ()
 : so + (chōonpu) + ru = sōru — sole ()
Комбінація двох голосних звуків у запозиченнях записується окремо:
 : ba + re + e = baree — ballet ()
 : so + u + ru = souru — soul (), Сеул
 : mi + i + ra = miira — mummy ()

Варіації 
У системі Гепберна існує багато способів позначати довгі голосні звуки. Наприклад, слово  може бути записане таким чином:
 Tōkyō — позначається макроном. Це відповідає правилам традиційної й модифікованої систем Гепберна і вважається стандартом.
 Tokyo — не позначати ніяким чином. Так роблять з японськими словами, які увійшли в англійську мову, та на практиці при використанні системи Гепберна для тексту на знаках і для іншої англомовної інформації в Японії.
 Tôkyô — позначається знаком циркумфлекс, як і в альтернативних латинізаціях ніппон-шікі й кунрей-шікі. Цей знак часто використовується, коли знак макрона відсутній, або його важко ввести, а також через їх візуальну схожість.
 Tohkyoh — позначається символом h (застосовується лише після o). Його часто називають «паспортною системою Гепберна» (), оскільки Міністерство закордонних справ Японії дозволило (але не вимагає) його використання у паспортах.
 Toukyou — записується згідно із написанням відповідної кани: ō як ou або oo (залежно від кани) і ū як uu. Таке написання інколи називають вапуро (wāpuro) підходом, оскільки текст вводиться в японський текстовий процесор, використовуючи клавіатуру з латинською абеткою. Цей підхід найточніше показує, як голосні звуки записуються за допомогою кани, даючи змогу побачити різницю у передачі  (як, наприклад, у слові , записується Toukyou у цій системі) і  (як, наприклад, у слові , записується tooi у цій системі).
 Однак, використання цього способу робить вимову комбінації ou неоднозначною, коли постає вибір між вимовою довгого голосного звуку o чи двох різних голосних звуків: o і u.
 Tookyoo — записується з подвоєнням голосних звуків. Деякі словники, як-от Pocket Kenkyusha Japanese dictionary і Basic English writers' Japanese-English wordbook, дотримуються цього методу, а також він застосовується у латинізації JSL. Крім того, він застосовується, коли необхідно записати слово без звернення до будь-якої із систем латинізації.

Частки 
У традиційній і модифікованій:
 Коли  використовується як частка, записується wa.

У традиційній системі Гепберна:
 Коли  використовується як частка, система Гепберна спочатку радила ye. Це написання застаріло, тому сьогодні здебільшого записується як e (Romaji-Hirome-Kai, 1974).
 Коли  використовується як частка, записується wo.

У модифікованій системі Гепберна:
 Коли  використовується як частка, записується e.
 Коли  використовується як частка, записується o.

Силабічна n 
У традиційній системі Гепберна:
 Силабічна n () записується як n перед приголосними звуками, але як m перед губними приголосними: b, m і p. Інколи записується як n- (з дефісом) перед голосними звуками та y (щоб уникнути плутанини, наприклад, між  n + a та  na і між  n + ya та  nya), але використання дефісу визначене нечітко.
 : annai — керівництво (інструкція)
 : Gumma — Ґумма
 : kan-i — простота (легкість)
 : shin-yō — довіра

У модифікованій системі Гепберна:
 Написання m перед губними приголосними звуками не відбувається і замінена на n. Перед голосними звуками та y записується як n (з апострофом).
 : annai — керівництво (інструкція)
 : Gunma — Ґумма
 : kan'i — простота (легкість)
 : shin'yō — довіра

Довгі приголосні 
Подвоєння (або «гемінація») приголосних звуків відбувається у разі, коли у записаному японським письмом слові перед приголосними звуками використовується символ сокуон, ; для приголосних звуків, які є диграфами у системі Гепберна (sh, ch, ts), лише перший приголосний звук комбінації подвоюється, за винятком для ch, який заміняється на tch.
 : kekka — результат
 : sassato — швидко
 : zutto — впродовж довгого проміжку часу
 : kippu — квиток
 : zasshi — журнал
 : issho — разом
 : kotchi (не kocchi) — сюди
 : matcha (не maccha) — маччя
 : mittsu — три

Схеми латинізації 

 Кожна комірка містить знаки хіраґани, катакани і латинізацію згідно із системою Гепберна відповідно.
 † —  знаки — рідковживані історичні знаки і у сучасній японській мові вважаються застарілими. У сучасній системі Гепберна вони часто невизначені.
 ‡ —  знаки рідко використовуються поза межами їх статусу як часток у сучасній японській мові. Латинізація дотримується правил, описаних вище.

Розширена катакана 
Ці комбінації здебільшого використовуються, щоб передати звуки у словах іншими мовами.

Диграфи з оранжевим фоном є загальними та використовуються для запозичень іноземних місць або імен, ті, що із синім фоном використовуються для точнішої транслітерації іноземних звуків, обидва варіанти були запропоновані Міністерством освіти, культури, спорту, науки і технологій уряду Японії. Комбінації знаків катакани з бежевим фоном були запропоновані Американським національним інститутом стандартів і Британським інститутом стандартів як можливий у використанні варіант. Диграфи з фіолетовим фоном з'явився у версії 1974 року стандартної системи Гепберна (Hyōjun-shiki).

 * — Використання  для представлення wu є рідким у сучасній японській мові, за винятком використання в Інтернет-слензі і транскрипції латинських диграфів VV за допомогою катакани.
 ⁑ —  має рідковживаний відповідник у хіраґані , який також передається як vu у системі латинізації Гепберна.
 ⁂ — Знаки  кольору є застарілими у сучасній японській мові і використовуються дуже рідко.

Див. також 
 Список стандартів ISO для латинізації

Примітки

Джерела 
 Kent, Allen, Harold Lancour, and Jay Elwood Daily (Executive Editors). Encyclopedia of Library and Information Science Volume 21. CRC Press, April 1, 1978. , 9780824720216.

Посилання 
 Передмова першого видання оригінального словника Гепберна, яка пояснює латинізацію 
 Передмова третього видання оригінального словника Гепберна, яка пояснює латинізацію 

Японська писемність
— система для латинізації японської мови , у якій використовується латинська абетка для запису японської мови . Використовується іноземцями для транскрипції японської мови засобами латинського алфавіту і японцями для латинізації власних імен , географічних назв і іншої інформації ( розклади руху потягів , дорожні знаки , офіційні зв'язки з іноземними країнами ) . Здебільшого опирається на англійські правила письма , приголосні звуки дуже близько відповідають англійській вимові , а голосні звуки — приблизно італійській вимові . Уроці американський місіонер і лікар Джеймс Кертіс Гепберн видав , який уклав не на основі кани , а на основі транскрипції японської мови . Гепберн разом з низкою інших іноземців та японців був членом комісії , метою якої було створення уніфікованої системи латинізації японської мови . Запропонована Гепберном транскрипція фактично стала першою практичною транскрипцією японської мови засобами латинського алфавіту . Словник перевидано утароках . Система Гепберна стала настільки поширеною у світі , що в самій Японії вроці вона стала називатися , коли була опублікована « Модифікована система Гепберна » ( , ) зі змінами Кано Дзіґоро і Товариства поширення латинізації ( , ) . Хоча сьогодні японська влада віддає перевагу латинізації кунрей - шікі , система Гепберна все ще широко використовується й залишається світовим стандартом . Оскільки вона опирається на вимову англійської та італійської мов , люди , які розмовляють англійською чи романськими мовами ( італійською , французькою , португальською , іспанською та іншими ) , будуть здатними здебільшого точніше вимовляти незнайомі японські слова , романізовані системою Гепберна , порівнюючи з латинізаціями ніппон - шікі та кунрей - шікі . Правовий статус Система Гепберна опирається на англійську фонологію і конкурувала з латинізацією ніппон - шікі , яка була розроблена в Японії як заміна японської писемності . Уроці була затверджена Спеціальна комісія дослідження романізації ( ) для порівняння цих двох систем . Як наслідок , комісія віддала перевагу дещо модифікованій версії ніппон - шікі , яка була оголошена офіційною японською латинізацією для усіх потребвересняроку указом уряду Японії ; сьогодні вона відома як латинізація кунрей - шікі . Втім , після Другої світової війни поширенішою стала система за Гепберном . Указ японської влади був тимчасово скасований головнокомандувачем союзними окупаційними військами ( SCAP ) під час окупації Японії , але знову набрав чинності з невеликими правками уроці . Уроці переглянута версія системи Гепберна були кодифікована як стандарт ANSI Z39 . 11 - 1972 . Вона була запропонована уроці як проєкт для стандарту ISO але була відхилена на користь латинізації кунрей - шікі . Стандарт ANSI Z39 . 11 - 1972 був визнаний застарілимжовтняроку . Станом нарік , Міністерство закордонних справ Японії , Міністерство міжнародної торгівлі та промисловості й багато інших офіційних організацій використовували систему Гепберна замість кунрей - шікі . Крім того , The Japan Times , Бюро подорожей Японії й багато інших приватних організацій використовували систему Гепберна замість кунрей - шікі . Національна парламентська бібліотека Японії використовувала кунрей - шікі . Сьогодні вона з певними змінами залишається найпоширенішою системою транскрипції японської мови засобами латинського алфавіту — її вивчають у школі , використовують у паспортах , підручниках , словниках , та у виданнях іноземними мовами , вона є офіційною для урядових та офіційних установ Японії . У багатьох сферах , де не вимагається використання офіційного стандарту , система Гепберна залишається стандартом де - факто . Система Гепберна , зокрема , використовується в міських офісах , поліцейських відділеннях , святилищах , храмах та на пам'ятках . Англомовні газети й ЗМІ використовують спрощений варіант системи Гепберна . Міста і префектури використовують її в інформації для англомовних жителів і відвідувачів . Також спрощений варіант системи Гепберна використовує Міністерство закордонних справ Японії у своїх англомовних публікаціях . Вона використовується в офіційній туристичній інформації в Японії . Багато студентів , які вивчають японську мову як іноземну , знайомляться із системою Гепберна . Варіанти Існує багато варіантів системи латинізації Гепберна . Два найпоширеніші з них : Традиційна система Гепберна — описана в різних виданнях словника Гепберна , третє виданнячасто вважається авторитетним ( хоча варто також враховувати зміни у використанні кани ) . Її особливістю є подання силабічної n як m перед приголосними b , m і p : Shimbashi для \ . , також відома як переглянута система Гепберна , у якій , зокрема , подання силабічної n як m перед певними приголосними більше не відбувається : Shinbashi для \ . Система була представлена у третьому виданні Нового японсько - англійського словника ( , видавництва Kenkyūsha і була прийнята Бібліотекою Конгресу як одна з ALA - LC латинізацій . Найпоширеніша версія системи сьогодні . У самій Японії є декілька варіантів , офіційно прийнятих для різних цілей : , який дотримується латинізації Hyōjun - shiki Rōmaji . Усі японські JR - залізниці та деякі інші основні залізниці використовують цей стандарт для імен станцій . Стандарт міністерств землі , інфраструктури , транспорту і туризму — визначає , як записувати латиницею текст на дорожніх знаках , дотримується модифікованої системи Гепберна . Використовується для дорожніх знаків . — стандарт рекомендованого характеру , який явно дозволяє використовувати в особистих іменах , особливо для паспортів . Зокрема , стандарт подає силабічну n як m перед b , m та p і латинізовану довгу o як oh , oo або ou ( Satoh , Satoo або Satou для ) . Детальна інформація про варіанти системи наведена нижче . Застарілі варіанти Системи латинізації , які були описані у першій і другій версії словника Гепберна , мають переважно історичний інтерес . Відмінності від третьої та пізніших версій : Друга версія та записувалися як ye : Yedo та записувалися як dzu : kudzu , tsudzuku , і записувалися як kiya , kiyo і kiu записувалися як kuwa Перша версія Наступні особливості були змінені у другій версії : записувалася як sz . записувалася як tsz . та записувалися як du . записувалися як kuwa . Особливості Головною особливістю системи Гепберна є те , що орфографія опирається на англійську фонологію . Коли склади , які складаються згідно з японською складовою азбукою , містять « нестійкий » приголосний , написання змінюється таким чином , щоб краще відповідати справжньому звуку , який вимовить англомовна людина . Наприклад , записується як shi , а не si . Джеймс Гепберн створив свою систему для англійців та американців , беручи до уваги особливості англійської орфографії . Як зазначив автор у передмові , його система побудови словника заснована на транскрипції японської мови , максимально наближеній до вимови . На відміну від попередніх систем латинізованої транслітерації , система Гепберна була найбільш наближеною до реальної вимови японських слів . Недоліком транскрипції є те , що вона не відтворює явища парності приголосних за ознакою твердий - м'який . Довгі голосні Довгі голосні здебільшого позначаються макронами ( ¯) . Оскільки діакритичний знак зазвичай відсутній на друкарській машинці і люди , можливо , не вміють вводити його на клавіатурі комп'ютера , символ циркумфлекс ( ˆ ) часто використовується замість нього . Комбінації голосних записуються таким чином у традиційній / модифікованій системі Гепберна : A + A У традиційній і модифікованій : Комбінація a + a записується як aa , якщо ці голосні трапляються в різних канджі : \ : { ji + ya } + { a + ku } = jaaku — зло У традиційній системі Гепберна : Довгий голосний звук a записується як aa \ : { o } + { ba + a } + { sa + n } = obaa - san — баба У модифікованій системі Гепберна : Довгий голосний звук a позначається макроном : \ : { o } + { ba + a } + { sa + n } = obāsan — баба I + I У традиційній і модифікованій : Комбінація i + i завжди записується як ii . \ : o + ni + i + sa + n = oniisan — старший брат \ : o + ji + i + sa + n = ojiisan — дід \ : o + i + shi + i = oishii — смачно \ : ni + i + ga + ta = Niigata — Ніїґата \ : ha + i + i + ro = haiiro — сірий U + U У традиційній і модифікованій : Комбінація u + u записується як uu , якщо ці голосні трапляються в різних канджі , або вони є кінцевою частиною термінальної форми дієслова : \ : { ku } + { -u } = kuu — їсти \ : { nu } + { -u } = nuu — шити \ : { mi + zu } + { u + mi } = mizuumi — озеро Довгий голосний звук u позначається макроном : \ : { su + u } + { ga + ku } = sūgaku — математика \ : { chu + u } + { i } = chūi — увага \ : { gu + u + ta + ra } = gūtara — ледар \ : { yu + u } + { u + tsu } = yūutsu — меланхолія E + E У традиційній і модифікованій : Комбінація e + e записується як ee , якщо ці голосні трапляються в різних канджі : \ : { nu + re } + { e + n } = nureen — відкрита веранда У традиційній системі Гепберна : Довгий голосний звук e записується як ee : \ : { o } + { ne + e } + { sa + n } = oneesan — старша сестра У модифікованій системі Гепберна : Довгий голосний звук e позначається макроном : \ : { o } + { ne + e } + { sa + n } = onēsan — старша сестра O + O У традиційній і модифікованій : Комбінація o + o записується як oo , якщо ці голосні трапляються в різних канджі : \ : { ko } + { o + do + ri } = koodori — танець Довгий голосний звук o позначається макроном : \ : { ko + o + ri } = kōri — лід \ : { to + o } + { ma + wa + ri } = tōmawari — об'їзд \ : { o + o } + { sa + ka } = Ōsaka — Осака O + U У традиційній і модифікованій : Комбінація o + u записується як ou , якщо ці голосні трапляються в різних канджі , або вони є кінцевою частиною термінальної форми дієслова : \ : { o } + { -u } = ou — переслідувати \ : { ma + yo } + { -u } = mayou — загубитися \ : { ko } + { u + ma } = kouma — лоша \ : { ko } + { u + shi } = koushi — теля Довгий голосний звук o позначається макроном : \ : { ga + ( sokuon ) } + { ko + u } = gakkō — школа \ : { to + u } + { kyo + u } = Tōkyō — Токіо \ : { be + n } + { kyo + u } = benkyō — навчатися \ : { de + n } + { po + u } = dempō або denpō — телеграф \ : { ki + n } + { yo + u } + { bi } = kinyōbi або kin'yōbi — п'ятниця \ : { ko + u } + { shi } = kōshi — решітка E + I У традиційній і модифікованій : Комбінація e + i записується як ei . \ : ga + ku + se + i = gakusei — учень \ : ke + i + ke + n = keiken — досвід \ : se + i + fu + ku = seifuku — уніформа \ : me + i = mei — племінниця \ : ma + ne + i + te = maneite — запросити Інші комбінації голосних Усі інші комбінації двох різних голосних звуків записуються окремо : \ : ka + ru + i = karui — легкий \ : u + gu + i + su = uguisu — короткокрила очеретянка ( ; вид птахів з ряду Горобцеподібних ) \ : o + i = oi — племінник Запозичення Довгі голосні звуки позначаються за допомогою тьоонпу ( ー ) у запозиченнях , які пишуться з макронами ( ā , ī , ū , ē , ō ) , таким чином : \ : se + ( chōonpu ) + ra + ( chōonpu ) = sērā — sailor ( ) \ : pa + ( chōonpu ) + ti + ( chōonpu ) = pātī — party ( ) \ : hi + ( chōonpu ) + ta + ( chōonpu ) = hītā — heater ( ) \ : ta + ku + shi + ( chōonpu ) = takushī — taxi ( ) \ : su + ( chōonpu ) + pa + ( chōonpu ) + ma + n = Sūpāman — Superman ( ) \ : ba + re + ( chōonpu ) + bo + ( chōonpu ) + ru = barēbōru — volleyball ( ) \ : so + ( chōonpu ) + ru = sōru — sole ( ) Комбінація двох голосних звуків у запозиченнях записується окремо : \ : ba + re + e = baree — ballet ( ) \ : so + u + ru = souru — soul ( ) , Сеул \ : mi + i + ra = miira — mummy ( ) Варіації У системі Гепберна існує багато способів позначати довгі голосні звуки . Наприклад , слово може бути записане таким чином : Tōkyō — позначається макроном . Це відповідає правилам традиційної й модифікованої систем Гепберна і вважається стандартом . Tokyo — не позначати ніяким чином . Так роблять з японськими словами , які увійшли в англійську мову , та на практиці при використанні системи Гепберна для тексту на знаках і для іншої англомовної інформації в Японії . Tôkyô — позначається знаком циркумфлекс , як і в альтернативних латинізаціях ніппон - шікі й кунрей - шікі . Цей знак часто використовується , коли знак макрона відсутній , або його важко ввести , а також через їх візуальну схожість . Tohkyoh — позначається символом h ( застосовується лише після o ) . Його часто називають « паспортною системою Гепберна » ( ) , оскільки Міністерство закордонних справ Японії дозволило ( але не вимагає ) його використання у паспортах . Toukyou — записується згідно із написанням відповідної кани : ō як ou або oo ( залежно від кани ) і ū як uu . Таке написання інколи називають вапуро ( wāpuro ) підходом , оскільки текст вводиться в японський текстовий процесор , використовуючи клавіатуру з латинською абеткою . Цей підхід найточніше показує , як голосні звуки записуються за допомогою кани , даючи змогу побачити різницю у передачі ( як , наприклад , у слові , записується Toukyou у цій системі ) і ( як , наприклад , у слові , записується tooi у цій системі ) . Однак , використання цього способу робить вимову комбінації ou неоднозначною , коли постає вибір між вимовою довгого голосного звуку o чи двох різних голосних звуків : o і u . Tookyoo — записується з подвоєнням голосних звуків . Деякі словники , як - от Pocket Kenkyusha Japanese dictionary і Basic English writers ' Japanese - English wordbook , дотримуються цього методу , а також він застосовується у латинізації JSL . Крім того , він застосовується , коли необхідно записати слово без звернення до будь-якої із систем латинізації . Частки У традиційній і модифікованій : Коли використовується як частка , записується wa . У традиційній системі Гепберна : Коли використовується як частка , система Гепберна спочатку радила ye . Це написання застаріло , тому сьогодні здебільшого записується як e ( Romaji- Hirome - Kai , Коли використовується як частка , записується wo . У модифікованій системі Гепберна : Коли використовується як частка , записується e . Коли використовується як частка , записується o . Силабічна n У традиційній системі Гепберна : Силабічна n ( ) записується як n перед приголосними звуками , але як m перед губними приголосними : b , m і p . Інколи записується як n - ( з дефісом ) перед голосними звуками та y ( щоб уникнути плутанини , наприклад , між n + a та na і між n + ya та nya ) , але використання дефісу визначене нечітко . \ : annai — керівництво ( інструкція ) \ : Gumma — Ґумма \ : kan-i — простота ( легкість ) \ : shin-yō — довіра У модифікованій системі Гепберна : Написання m перед губними приголосними звуками не відбувається і замінена на n . Перед голосними звуками та y записується як n ( з апострофом ) . \ : annai — керівництво ( інструкція ) \ : Gunma — Ґумма \ : kan'i — простота ( легкість ) \ : shin'yō — довіра Довгі приголосні Подвоєння ( або « гемінація » ) приголосних звуків відбувається у разі , коли у записаному японським письмом слові перед приголосними звуками використовується символ сокуон , ; для приголосних звуків , які є диграфами у системі Гепберна ( sh , ch , ts ) , лише перший приголосний звук комбінації подвоюється , за винятком для ch , який заміняється на tch . \ : kekka — результат \ : sassato — швидко \ : zutto — впродовж довгого проміжку часу \ : kippu — квиток \ : zasshi — журнал \ : issho — разом \ : kotchi ( не kocchi ) — сюди \ : matcha ( не maccha ) — маччя \ : mittsu — три Схеми латинізації Кожна комірка містить знаки хіраґани , катакани і латинізацію згідно із системою Гепберна відповідно . † — знаки — рідковживані історичні знаки і у сучасній японській мові вважаються застарілими . У сучасній системі Гепберна вони часто невизначені . ‡ — знаки рідко використовуються поза межами їх статусу як часток у сучасній японській мові . Латинізація дотримується правил , описаних вище . Розширена катакана Ці комбінації здебільшого використовуються , щоб передати звуки у словах іншими мовами . Диграфи з оранжевим фоном є загальними та використовуються для запозичень іноземних місць або імен , ті , що із синім фоном використовуються для точнішої транслітерації іноземних звуків , обидва варіанти були запропоновані Міністерством освіти , культури , спорту , науки і технологій уряду Японії . Комбінації знаків катакани з бежевим фоном були запропоновані Американським національним інститутом стандартів і Британським інститутом стандартів як можливий у використанні варіант . Диграфи з фіолетовим фоном з'явився у версіїроку стандартної системи Гепберна ( Hyōjun - shiki ) . * — Використання для представлення wu є рідким у сучасній японській мові , за винятком використання в Інтернет - слензі і транскрипції латинських диграфів VV за допомогою катакани . ⁑ — має рідковживаний відповідник у хіраґані , який також передається як vu у системі латинізації Гепберна . ⁂ — Знаки кольору є застарілими у сучасній японській мові і використовуються дуже рідко . Див . також Список стандартів ISO для латинізації Примітки Джерела Kent , Allen , Harold Lancour , and Jay Elwood Daily ( Executive Editors ) . Encyclopedia of Library and Information Science Volume CRC Press , April , Посилання Передмова першого видання оригінального словника Гепберна , яка пояснює латинізацію Передмова третього видання оригінального словника Гепберна , яка пояснює латинізацію Японська писемність