Мої друзі (фільм, 1975)
«Мої друзі» () — італійський комедійно-драматичний фільм 1975 року, яскравий зразок італійської кінокомедії. Проект фільму належав П'єтро Джермі, який передчасно помер. Після його смерті роботу режисера над фільмом завершив Маріо Монічеллі. Фільм за прибутками переміг навіть трилер Щелепи Стівена Спілберга.

Фільм мав два продовження,  1982 року (режисер також Монічеллі), і  1985 року (режисер Нанні Лой).

Сюжет 
П'ятеро друзів: журналіст (Філіп Нуаре), хірург (), збіднілий шляхтич (Уго Тоньяцці), власник кафе () та архітектор (Гастоне Москін), хоч їм уже під п'ятдесят, розважаються як десятирічні діти, все для них існує тільки для того, щоб пореготати.

Ролі виконують 
 Уго Тоньяцці — Лельо Маскетті
 Філіп Нуаре — Джорджіо Перодзі
 Гастоне Москін — Рамбальдо Меландрі
 Бернар Бліє — Ріґі Ніколо
  — професор Альфео Сасаролі
  — Гвідо Неччі

Навколо фільму 
 Фільм знімався у Флоренції, де на площі Демидова (Piazza Demidoff) був бар, який називався «Мої друзі — бар». У 90-х роках він змінив свою назву і був модернізований, перетворившись на американський бар.

Нагороди 
  Премія Давида ді Донателло :
 за найкращу режисерську роботу — Маріо Монічеллі
 за найкращу чоловічу роль — Уго Тоньяцці
  Премія «Золотий глобус» :
  — 
  Премія «Срібна стрічка» Італійського національного синдикату кіножурналістів:
  — 
  — , , П'єтро Джермі, Туліо Пінеллі
  — , , П'єтро Джермі, Туліо Пінеллі

Примітки

Посилання 
    (29.12.2022)

Фільми Італії 1975
Кінокомедії 1975
Фільми Маріо Монічеллі
Фільми про Флоренцію
« Мої друзі » ( ) — італійський комедійно - драматичний фільмроку , яскравий зразок італійської кінокомедії . Проект фільму належав П'єтро Джермі , який передчасно помер . Після його смерті роботу режисера над фільмом завершив Маріо Монічеллі . Фільм за прибутками переміг навіть трилер Щелепи Стівена Спілберга . Фільм мав два продовження , року ( режисер також Монічеллі ) , і року ( режисер Нанні Лой ) . Сюжет П'ятеро друзів : журналіст ( Філіп Нуаре ) , хірург ( ) , збіднілий шляхтич ( Уго Тоньяцці ) , власник кафе ( ) та архітектор ( Гастоне Москін ) , хоч їм уже під п'ятдесят , розважаються як десятирічні діти , все для них існує тільки для того , щоб пореготати . Ролі виконують Уго Тоньяцці — Лельо Маскетті Філіп Нуаре — Джорджіо Перодзі Гастоне Москін — Рамбальдо Меландрі Бернар Бліє — Ріґі Ніколо — професор Альфео Сасаролі — Гвідо Неччі Навколо фільму Фільм знімався у Флоренції , де на площі Демидова ( Piazza Demidoff ) був бар , який називався « Мої друзі — бар » . Ух роках він змінив свою назву і був модернізований , перетворившись на американський бар . Нагороди Премія Давида ді Донателло \ : за найкращу режисерську роботу — Маріо Монічеллі за найкращу чоловічу роль — Уго Тоньяцці Премія « Золотий глобус » \ : — Премія « Срібна стрічка » Італійського національного синдикату кіножурналістів : — — , , П'єтро Джермі , Туліо Пінеллі — , , П'єтро Джермі , Туліо Пінеллі Примітки Посилання 12 . 2022 ) Фільми Італії Кінокомедії Фільми Маріо Монічеллі Фільми про Флоренцію