Лазіння на трудність
Лазіння на трудність — різновид скелелазіння, а також змагальною дисципліною, що передбачає подалання маршруту зі страховкою за допомогою мотузки та відтяжок, які встібуються в заздалегіть встановлені гаки. Мета — подолати весь маршрут до топа, не навантажуючи мотузку або точки страховки.

Під час офіційних міжнародних змагань спортсменам дається невеликий час (як правило, 6 хвилин) на ознайомлення з трасою, а під час кваліфікації демонструється відео пролазу. Спортсмени продумують послідовність проходження маршруту, після чого вони по черзі намагаються пролізти трасу за одну спробу із нижньою страховкою. Як правило, є обмеження в часі (від 6 до 15 хвилин). Учасники ранжуються в залежності від зачіпки, на якій вони зірвалися, часу проходження або попередніх результатів.

Лазіння на трудність — координаційний вид спорту, що вимагає високої організованості, зібраності, акуратності й точності рухів. Для повноцінного розвитку цього виду необхідні штучні скеледроми висотою 18-22 метри, або натуральні скелі.

Історія 
Зародилося лазіння на трудність у Західній Європі.

Лазіння на трудність визначено як вид скелелазіння в 1987 році Комісією зі скелелазіння при UIAA.

В СРСР в той же час переважало лазіння на швидкість.

У 1987 році скелелази СРСР дебютували на змаганнях в Греноблі, де посіли останні місця. Кращою з учасників СРСР— восьмою— стала алма-атинка Ірина Смірнова.

У 1989 році в Криму, в районі Сімеїзу, на скельному масиві «Крило лебедя» проводився етап Кубка Світу. Срібним призером став Олексій Чортів, виконавши норматив МСМК. У лазінні на швидкість, виконавши норматив МСМК, переміг алма-атинець Салават Рахметов. У змаганнях на складність все було як і раніше. Там і прозвучала фраза одного з французьких спортсменів: «Так, в швидкості ви сильні, але у вашій країні ще років десять не буде сильних скелелазів у трудності».

У наступному 1990 році на престижних міжнародних змаганнях «Serre Chevalier-90» у  Франції Салават Рахметов переміг у трудності у звичайних гумових калошах, що тоді широко використовувалися у Радянському Союзі у якості скелелазного взуття. В той же час у зарубіжних країнах давно зʼявилося спеціальне взуття — скельники. Але маленька хитрість у чемпіона все ж була. Як сказав Салават: «… вони не знали, що на підошви калош я іспанську гуму наклеїв». Вся справа звичайно ж не в закордонній гумі, а у величезній працездатності, цілеспрямованості, умінні розгадати трасу і мислити на маршруті, мобілізувати увесь потенціал цього майстра скелелазіння.

Див. також види скелелазіння 
 Болдеринг
 Лазіння на швидкість
 Джампінг

Ресурси Інтернету 
 Міжнародна федерація скелелазіння: правила змагань  
 Міжнародна федерація скелелазіння: правила змагань в лазінні на складність (короткий варіант) 

Скелелазіння
Лазіння на трудність — різновид скелелазіння , а також змагальною дисципліною , що передбачає подалання маршруту зі страховкою за допомогою мотузки та відтяжок , які встібуються в заздалегіть встановлені гаки . Мета — подолати весь маршрут до топа , не навантажуючи мотузку або точки страховки . Під час офіційних міжнародних змагань спортсменам дається невеликий час ( як правило , хвилин ) на ознайомлення з трасою , а під час кваліфікації демонструється відео пролазу . Спортсмени продумують послідовність проходження маршруту , після чого вони по черзі намагаються пролізти трасу за одну спробу із нижньою страховкою . Як правило , є обмеження в часі ( віддохвилин ) . Учасники ранжуються в залежності від зачіпки , на якій вони зірвалися , часу проходження або попередніх результатів . Лазіння на трудність — координаційний вид спорту , що вимагає високої організованості , зібраності , акуратності й точності рухів . Для повноцінного розвитку цього виду необхідні штучні скеледроми висотоюметри , або натуральні скелі . Історія Зародилося лазіння на трудність у Західній Європі . Лазіння на трудність визначено як вид скелелазіння вроці Комісією зі скелелазіння при UIAA . В СРСР в той же час переважало лазіння на швидкість . Уроці скелелази СРСР дебютували на змаганнях в Греноблі , де посіли останні місця . Кращою з учасників СРСР — восьмою — стала алма -атинка Ірина Смірнова . Уроці в Криму , в районі Сімеїзу , на скельному масиві « Крило лебедя » проводився етап Кубка Світу . Срібним призером став Олексій Чортів , виконавши норматив МСМК . У лазінні на швидкість , виконавши норматив МСМК , переміг алма - атинець Салават Рахметов . У змаганнях на складність все було як і раніше . Там і прозвучала фраза одного з французьких спортсменів : « Так , в швидкості ви сильні , але у вашій країні ще років десять не буде сильних скелелазів у трудності » . У наступномуроці на престижних міжнародних змаганнях « Serre Chevalier - 90 » у Франції Салават Рахметов переміг у трудності у звичайних гумових калошах , що тоді широко використовувалися у Радянському Союзі у якості скелелазного взуття . В той же час у зарубіжних країнах давно зʼявилося спеціальне взуття — скельники . Але маленька хитрість у чемпіона все ж була . Як сказав Салават : « … вони не знали , що на підошви калош я іспанську гуму наклеїв » . Вся справа звичайно ж не в закордонній гумі , а у величезній працездатності , цілеспрямованості , умінні розгадати трасу і мислити на маршруті , мобілізувати увесь потенціал цього майстра скелелазіння . Див . також види скелелазіння Болдеринг Лазіння на швидкість Джампінг Ресурси Інтернету Міжнародна федерація скелелазіння : правила змагань Міжнародна федерація скелелазіння : правила змагань в лазінні на складність ( короткий варіант ) Скелелазіння