Суринам (Королівство Нідерландів)
Суринам () — колишня складова частина Королівства Нідерландів, поряд з власне Нідерландами, Нідерландськими Антильськими островами та Нідерландською Новою Гвінеєю (до 1963 року). Перетворена з однойменної нідерландської колонії в 1954 році. Мала самоврядування з усіх питань, за винятком оборони, зовнішньої політики та питань громадянства. 25 листопада 1975 року отримала повну незалежність як Республіка Суринам.

Передісторія 
1 січня 1942 року Нідерланди підписали Атлантичну хартію, зобов'язавшись після закінчення війни надати своїм колоніям самоврядування. 7 грудня 1942 року голландська королева Вільгельміна виступила з радіозверненням від імені голландського уряду у вигнанні в Лондоні, висловивши в ньому бажання переглянути відносини між Нідерландами та їх колоніями після закінчення війни. Після звільнення Нідерландів від німецької окупації голландський уряд запропонував скликати конференцію для обговорення питання про рівну участь Нідерландів та їх колоній в управлінні королівством; однак ця заява носила багато в чому пропагандистський характер і мала на меті переконати владу Індонезії відмовитися від проголошення незалежності, а також заспокоїти громадську думку в США, де після війни посилилось критичне ставлення до колоніалізму.

Історія 
Визнання в 1949 році незалежності Індонезії прискорило процес федералізації країни. В 1954 році була прийнята Хартія Королівства Нідерландів, що перетворила колишні колонії, в тому числі й Суринам, автономні державні утворення і наділила їх рівними правами в рамках федерації з власне Нідерландами. Кожне автономне утворення направляло в Раду міністрів Нідерландів свого повноважного міністра, який брав участь в обговоренні питань, що стосувалися всього Королівства. Делегати від автономних утворень могли брати участь у засіданнях Генеральних Штатів і Державної Ради. Також Хартія надала автономним утворенням право мати свої основні закони (Staatsregeling). Права на сецесію Хартія не визнавала, але в ній зазначалося, що вона може бути розірвана за взаємною згодою сторін, що її уклали.

До початку 1960-х років у відносинах між Нідерландами іншими складовими частинами Королівства назріла криза, що загострилася після втрати Нідерландської Нової Гвінеї в 1962 році та заворушень на Кюрасао в 1969 році. В цих умовах панівні кола Нідерландів усвідомили, що в майбутньому зберегти контроль над Нідерландськими Антильськими островами та Суринамом, де були досить складні відносини між поселенцями голландцями та поселенцями індо-негритянського походження, буде неможливо. Генеральні штати практично одноголосно виступили за надання Суринаму незалежності в найближчому майбутньому.

В травні 1973 року прем'єр-міністром Нідерландів став Йоп ден Ойл, який заявив, що бажає надати незалежність Суринаму і Нідерландським Антильським островам протягом терміну свого прем'єрства. Проте Нідерландські Антильські острови вирішили залишитися у складі Нідерландів, і подальші переговори про незалежність велися лише з Суринамом. У грудні 1973 року, після відходу у відставку прем'єр-міністра Суринаму Жуля Седни, противника незалежності, новим прем'єром став Хенк Аррон, який оголосив, що Суринам стане незалежним до кінця 1975 року. Переговори між урядами ден Ойла і Аррона тривали ще два роки та завершилися 25 листопада 1975 року проголошенням незалежності Суринаму та наданням молодій державі 3,5 млрд гульденів безоплатної допомоги

Примітки

Література 

 Hartsinck, J. J. (1770), Beschryving van Guiana, of de wilde kust in Zuid-America, Amsterdam: Gerrit Tielenburg 
 Meel, P. Tussen autonomie en onafhankelijkheid. Nederlands-Surinaamse betrekkingen 1954—1961.  — Leiden: KITLV, 1999.
 Oostindie, G. & Klinkers, I. (2003), Decolonising the Caribbean; Dutch policies in a comparative perspective, Amsterdam: Amsterdam University Press ISBN 9053566546 

Колишні держави Південної Америки
Колишні державні утворення часів Холодної війни
Історія Суринаму
Королівство Нідерландів
Колишні колонії Нідерландів
Суринам ( ) — колишня складова частина Королівства Нідерландів , поряд з власне Нідерландами , Нідерландськими Антильськими островами та Нідерландською Новою Гвінеєю ( дороку ) . Перетворена з однойменної нідерландської колонії вроці . Мала самоврядування з усіх питань , за винятком оборони , зовнішньої політики та питань громадянства . листопадароку отримала повну незалежність як Республіка Суринам . Передісторія 1 січняроку Нідерланди підписали Атлантичну хартію , зобов'язавшись після закінчення війни надати своїм колоніям самоврядування . грудняроку голландська королева Вільгельміна виступила з радіозверненням від імені голландського уряду у вигнанні в Лондоні , висловивши в ньому бажання переглянути відносини між Нідерландами та їх колоніями після закінчення війни . Після звільнення Нідерландів від німецької окупації голландський уряд запропонував скликати конференцію для обговорення питання про рівну участь Нідерландів та їх колоній в управлінні королівством ; однак ця заява носила багато в чому пропагандистський характер і мала на меті переконати владу Індонезії відмовитися від проголошення незалежності , а також заспокоїти громадську думку в США , де після війни посилилось критичне ставлення до колоніалізму . Історія Визнання вроці незалежності Індонезії прискорило процес федералізації країни . Вроці була прийнята Хартія Королівства Нідерландів , що перетворила колишні колонії , в тому числі й Суринам , автономні державні утворення і наділила їх рівними правами в рамках федерації з власне Нідерландами . Кожне автономне утворення направляло в Раду міністрів Нідерландів свого повноважного міністра , який брав участь в обговоренні питань , що стосувалися всього Королівства . Делегати від автономних утворень могли брати участь у засіданнях Генеральних Штатів і Державної Ради . Також Хартія надала автономним утворенням право мати свої основні закони ( Staatsregeling ) . Права на сецесію Хартія не визнавала , але в ній зазначалося , що вона може бути розірвана за взаємною згодою сторін , що її уклали . До початкух років у відносинах між Нідерландами іншими складовими частинами Королівства назріла криза , що загострилася після втрати Нідерландської Нової Гвінеї вроці та заворушень на Кюрасао вроці . В цих умовах панівні кола Нідерландів усвідомили , що в майбутньому зберегти контроль над Нідерландськими Антильськими островами та Суринамом , де були досить складні відносини між поселенцями голландцями та поселенцями індо - негритянського походження , буде неможливо . Генеральні штати практично одноголосно виступили за надання Суринаму незалежності в найближчому майбутньому . В травніроку прем'єр - міністром Нідерландів став Йоп ден Ойл , який заявив , що бажає надати незалежність Суринаму і Нідерландським Антильським островам протягом терміну свого прем'єрства . Проте Нідерландські Антильські острови вирішили залишитися у складі Нідерландів , і подальші переговори про незалежність велися лише з Суринамом . У грудніроку , після відходу у відставку прем'єр - міністра Суринаму Жуля Седни , противника незалежності , новим прем'єром став Хенк Аррон , який оголосив , що Суринам стане незалежним до кінцяроку . Переговори між урядами ден Ойла і Аррона тривали ще два роки та завершилисялистопадароку проголошенням незалежності Суринаму та наданням молодій державі5 млрд гульденів безоплатної допомоги Примітки Література Hartsinck , J . J . Beschryving van Guiana , of de wilde kust in Zuid -America , Amsterdam : Gerrit Tielenburg Meel , P . Tussen autonomie en onafhankelijkheid . Nederlands- Surinaamse betrekkingen1961 . — Leiden : KITLV , Oostindie , G . & Klinkers , I . Decolonising the Caribbean ; Dutch policies in a comparative perspective , Amsterdam : Amsterdam University Press ISBN Колишні держави Південної Америки Колишні державні утворення часів Холодної війни Історія Суринаму Королівство Нідерландів Колишні колонії Нідерландів