Повторне весілля (фільм, 1975)
«Повторне весілля» () — радянська мелодрама, поставлена режисером Георгієм Натансоном у 1975 році.

Сюжет 
Молодий чоловік — інтелігентний, спокійний і розважливий, який прожив більше п'яти років у шлюбі, — зустрічає вісімнадцятилітню дівчину і йде з сім'ї. Однак, проживши з нею кілька місяців, повертається до дружини. Дружина Настя прощає Іллю, але Наталію — фронтовичку, матір героїні, насторожує те, як дочка каже про чоловіка: «З ним весело і легко, у нього таке почуття гумору!». Колись її теж залишив чоловік, який не витримав перевірки відстанями — після розподілу Наталію відправили працювати лікарем в сільську місцевість, а чоловік залишився жити в місті, де незабаром зустрів іншу жінку.

Паралельно розвивається роман дочки сусідки — подруги Наталії Асі. Вона вибрала шлях, яким колись не зміг пройти чоловік Наталії — вирішила після закінчення інституту їхати з нареченим за розподілом туди, куди його скерують. Її мати — жінка, яка дотримується міщанських цінностей, дізнається про це від Асі випадково — вона повідомляє дочці, що бачилася з батьками її обранця Васі і домовилася про все, включаючи місце проживання молодят після весілля. Ася в гніві повідомляє матері про швидкий від'їзд.

Паралельно в місті з'являється та сама дівчина, до якої йшов Ілля. Вона ходить за ним назирці, підстерігає його біля під'їзду Насті, знаходить в ресторані, де герої святкують примирення подружжя. Дівчина каже Іллі про свою любов до нього, обіцяє, що вони будуть жити окремо від її матері і просить їхати з нею додому в Москву. Ілля докладно пояснює їй, що його почуття до неї охолонули, тому він повернувся до дружини. Він просить її швидше повернутися до Москви. «Телеграфісточка», як презирливо називала її Настя, повертається в свій готельний номер, вона довго згадує щасливі хвилини, проведені з Іллею. Потім виходить на балкон.

Настя і Ілля збираються до Москви. У дверях з'являється батько Асі, який повідомляє, що мало не спізнився, тому що з 10 поверху готелю викинулася дівчина, і через приїзд карет швидкої допомоги і міліції утворився корок у центрі міста. Вражені загибеллю зовсім сторонньої їм людини (адже ніхто не знає, хто ця дівчина), всі завмирають. В цю мить Ілля гучно відкорковує пляшку шампанського і розливає його по келихах, повідомивши паралельно героям про те, що кожну годину в світі помирає 3 тисячі людей.

Проходить час, і Наталія отримує від Насті листа — вона пішла від Іллі сама. Поштовхом послужив прихід до них додому матері "телеграфісточки", яка хотіла лише дізнатися про останні дні дочки. Вона навіть не дорікнула йому ні в чому, але Ілля говорив про те, що вона неправильно виховувала дочку і, напевно, у дочки були гени, які штовхнули її на самогубство.

У ролях 
  Зінаїда Дехтярьова —  Наталія Петрівна Єрмолова, мати Насті 
  Андрій Миронов —  Ілля 
  Ірина Калиновська —  Настя 
  Людмила Макарова —  Марія Аркадіївна 
  Михайло Кузнецов —  Павло Прокопович 
  Наталя Єгорова —  Ліда 
  Марина Дюжева —  Ася 
  Ігор Костолевський —  Вася 
  Всеволод Сафонов —  Федір Кузьмич, перший секретар міськкому партії 
  Леонід Куравльов —  Михайлов, завідувач міськздороввідділу 
  Станіслав Чекан —  Петро Миколайович, директор цементного заводу 
  Борислав Брондуков —  директор майстерні 
  Гурген Тонунц —  директор продуктового магазину 
  Геннадій Юхтін —  секретар міськкому партії

Знімальна група 
 Режисер — Георгій Натансон
 Сценаристи — Євген Габрилович, Соломон Розен
 Оператор — Олександр Княжинський
 Композитор — Максим Дунаєвський
 Художник — Давид Виницький

Посилання 
 

Фільми СРСР 1975
Фільми-мелодрами СРСР
Фільми студії «Мосфільм»
Телефільми СРСР
Фільми Георгія Натансона
Фільми російською мовою
« Повторне весілля » ( ) — радянська мелодрама , поставлена режисером Георгієм Натансоном уроці . Сюжет Молодий чоловік — інтелігентний , спокійний і розважливий , який прожив більше п'яти років у шлюбі , — зустрічає вісімнадцятилітню дівчину і йде з сім'ї . Однак , проживши з нею кілька місяців , повертається до дружини . Дружина Настя прощає Іллю , але Наталію — фронтовичку , матір героїні , насторожує те , як дочка каже про чоловіка : « З ним весело і легко , у нього таке почуття гумору ! » . Колись її теж залишив чоловік , який не витримав перевірки відстанями — після розподілу Наталію відправили працювати лікарем в сільську місцевість , а чоловік залишився жити в місті , де незабаром зустрів іншу жінку . Паралельно розвивається роман дочки сусідки — подруги Наталії Асі . Вона вибрала шлях , яким колись не зміг пройти чоловік Наталії — вирішила після закінчення інституту їхати з нареченим за розподілом туди , куди його скерують . Її мати — жінка , яка дотримується міщанських цінностей , дізнається про це від Асі випадково — вона повідомляє дочці , що бачилася з батьками її обранця Васі і домовилася про все , включаючи місце проживання молодят після весілля . Ася в гніві повідомляє матері про швидкий від'їзд . Паралельно в місті з'являється та сама дівчина , до якої йшов Ілля . Вона ходить за ним назирці , підстерігає його біля під'їзду Насті , знаходить в ресторані , де герої святкують примирення подружжя . Дівчина каже Іллі про свою любов до нього , обіцяє , що вони будуть жити окремо від її матері і просить їхати з нею додому в Москву . Ілля докладно пояснює їй , що його почуття до неї охолонули , тому він повернувся до дружини . Він просить її швидше повернутися до Москви . « Телеграфісточка » , як презирливо називала її Настя , повертається в свій готельний номер , вона довго згадує щасливі хвилини , проведені з Іллею . Потім виходить на балкон . Настя і Ілля збираються до Москви . У дверях з'являється батько Асі , який повідомляє , що мало не спізнився , тому що зповерху готелю викинулася дівчина , і через приїзд карет швидкої допомоги і міліції утворився корок у центрі міста . Вражені загибеллю зовсім сторонньої їм людини ( адже ніхто не знає , хто ця дівчина ) , всі завмирають . В цю мить Ілля гучно відкорковує пляшку шампанського і розливає його по келихах , повідомивши паралельно героям про те , що кожну годину в світі помираєтисячі людей . Проходить час , і Наталія отримує від Насті листа — вона пішла від Іллі сама . Поштовхом послужив прихід до них додому матері " телеграфісточки " , яка хотіла лише дізнатися про останні дні дочки . Вона навіть не дорікнула йому ні в чому , але Ілля говорив про те , що вона неправильно виховувала дочку і , напевно , у дочки були гени , які штовхнули її на самогубство . У ролях Зінаїда Дехтярьова — Наталія Петрівна Єрмолова , мати Насті Андрій Миронов — Ілля Ірина Калиновська — Настя Людмила Макарова — Марія Аркадіївна Михайло Кузнецов — Павло Прокопович Наталя Єгорова — Ліда Марина Дюжева — Ася Ігор Костолевський — Вася Всеволод Сафонов — Федір Кузьмич , перший секретар міськкому партії Леонід Куравльов — Михайлов , завідувач міськздороввідділу Станіслав Чекан — Петро Миколайович , директор цементного заводу Борислав Брондуков — директор майстерні Гурген Тонунц — директор продуктового магазину Геннадій Юхтін — секретар міськкому партії Знімальна група Режисер — Георгій Натансон Сценаристи — Євген Габрилович , Соломон Розен Оператор — Олександр Княжинський Композитор — Максим Дунаєвський Художник — Давид Виницький Посилання Фільми СРСР Фільми - мелодрами СРСР Фільми студії « Мосфільм » Телефільми СРСР Фільми Георгія Натансона Фільми російською мовою