Аміна Мохамед
Аміна Чавахир Мохамед Джибріль ( Aamina Maxamed Jibriil, англ. Amina Mohamed; рід. 5 жовтня 1961 року, Какамега, Британська Кенія) — кенійська юристка, дипломатка і політична діячка. Міністр освіти Кенії з 5 лютого 2018 року. Раніше вона обіймала посаду голови Міжнародної організації з міграції і входила до Генеральної ради Світової організації торгівлі, була помічницею Генерального секретаря і заступницею виконавчого директора Програми ООН з навколишнього середовища. З травня 2013 року по лютий 2018 року вона була міністеркою закордонних справ Кенії, президент Ухуру Кеніата після переобрання перевів її у Міністерство освіти.

Ранні роки та освіта 
Мохамед народилася 5 жовтня 1961 року в Какамезі, Британська Кенія, в родині пастуха і медсестри, обоє батьків — сомалійці. Вона була восьмою дитиною з дев'яти. Її сім'я належить до клану Дулбаханте Харти Дарод і родом з північного автономного держави Хатумо. Дитинство Мохамед пройшло в небагатому будинку в Амалембе, Какамега, більшу частину часу вона проводила, читаючи оповідання про Шерлока Холмса та інші детективи. Пізніше вона захопилася міжнародними відносинами.

Мохамед навчалася у міській початковій школі в Какамеге, а потім — у школі для дівчаток Бутере і Академії нагір'я. Її мати твердо вірила важливість освіти та часто відкладала свої заняття, щоб контролювати навчання доньки. Після закінчення школи Мохамед отримала стипендію для навчання в Україні, в Київському університеті. Вона закінчила факультет міжнародних відносин, отримавши ступінь магістра в галузі міжнародного права. Потім Мохамед закінчила аспірантуру з міжнародних відносин в Оксфордському університеті. Завдяки стипендії Навчального і науково-дослідного інституту ООН вона також пройшла кілька курсів з міжнародного права.

Кар'єра

Робота юристом в Кенії 
Після закінчення навчання у 1985 році Мохамед влаштувалася юристом в Міністерство місцевого самоврядування Кенії. В її обов'язки входили оцінка проєктів Світового банку та експертиза муніципальних підзаконних актів. З 1986 по 1990 рік Мохамед обіймала посаду радника з правових питань у Міністерстві закордонних справ Кенії, там вона розробляла і обговорювала різні двосторонні міжнародні договори. Серед них була Африканська конвенція про права дитини, а також угоди про двостороннє авіаобслуговування з ОАЕ, Оманом, Іраном та Великою Британією. Мохамед надійшли кілька пропозицій роботи за кордоном, але вона вирішила залишитися вдома через хворобу батька.

З 1990 по 1993 рік Мохамед була юрисконсульткою місії Кенії в головному офісі ООН у Женеві, Швейцарія. Там вона працювала разом з посадовими особами Міжнародної організації праці, Всесвітньої організації охорони здоров'я та Генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Вона взяла коротку відпустку, щоб продовжити навчання у Великій Британії, потім повернулася на дипломатичну службу в Женеві. У 1997 році Мохамед приступила до роботи на посаду юридичного радника кенійської делегації в Раді Безпеки ООН.

Робота в міжнародних організаціях 

З 2000 по 2006 рік Мохамед працювала послом і постійним представником дипломатичної місії Кенії в Женеві. Вона також була головою, координатором і прес-секретарем африканської групи в Комісії з прав людини Всесвітньої торгової організації. У 2002 році Мохамед була головою Конференції по роззброєнню і стала першою жінкою-головою Міжнародної організації з міграції. У той час Кенія була єдиною африканською країною у складі організації. Заступаючи на пост, Мохамед погодилася прийняти посаду тільки в тому випадку, якщо організація стане більш відкритою для африканських країн.

У 2003 році вона очолювала Орган з перегляду торговельної політики СОТ, а в 2004 році займала посаду голови Органу з вирішення спорів СОТ. У 2005 році Мохамед стала першою жінкою в Генеральній раді СОТ. З 2001 по 2005 рік вона побувала членом виконавчих рад і комітетів ВОІВ, МОП, ВООЗ, ЮНКТАД, УВКБ оон та ЮНЕЙДС. Вона також очолювала Комітет з питань зміцнення та реструктуризації Департаменту зовнішньої торгівлі та економіки.

З 2008 по 2011 рік вона була постійним секретарем Міністерства юстиції, національної згуртованості та конституційних питань Кенії. На цій посаді В 2010 році вона керувала роботою над новою редакцією Конституції Кенії. У 2010-2011 роках Мохамед була президентом Конференції ООН з транснаціональної злочинності у Відні. У липні 2011 року Мохамед була призначена помічником Генерального секретаря і заступником виконавчого директора Програми ООН з навколишнього середовища.

Міністр закордонних справ 

23 квітня 2013 року Мохамед була призначена міністром закордонних справ Кенії в новому уряді при президентові Ухуру Кениате. 20 травня 2013 року вона прийняла присягу в резиденції Сагана.

Згідно публікації Business Daily Africa, «жорстка лобістська і агресивна кампанія щодо панафриканізму в Кенії набрала чинності у зв'язку з провалом в Міжнародному кримінальному суді справ проти пана Кеніати і Руто [віце-президент Кенії] почасти завдяки вмілим дипломатичних маневрів пані Мохамед». У тій же публікації повідомлялося, що Мохамед до кінця 2016 року «зазнала серйозної критики за мовчання щодо страждань кенійських затриманих в Ефіопії». Крім того, в грудні 2016 року вона заявила, що Кенія підтримує прагнення Сахарської Арабської Демократичної Республіки до самовизначення та її членство в Африканському союзі», що викликало конфлікт з Марокко та іншими арабськими державами.

У 2017 році президент Кенії Ухуру Кеніата висунув Мохамед на посаду голови Комісії Африканського союзу. Незважаючи на підтримку її кандидатури урядом Кенії, Мохамед поступилася в конкуренції міністру закордонних справ Чада, Мусі Факі. Згодом Уганда спростувала повідомлення про те, що вона не підтримала Мохамеда на виборах голови Комісії Африканського союзу: «Уганда хоче категорично заявити, що наша підтримка кандидатури Аміни до і під час виборів була недвозначною ... Уганда хоче запевнити уряд і народ Кенії, і Аміну зокрема, що ми залишаємося надійним союзником і партнером, враховуючи наші теплі і тісні стосунки і нашу прихильність інтеграції ВАС». The Daily Nation заявила, що Бурунді і Джибуті також, можливо, не підтримали Мохамед, в свою чергу Танзанія заперечувала свою бездіяльність.

В кінці квітня 2017 року вона провела серію зустрічей з офіційними особами США, такими як сенатор Боб Коркер, Томас Шеннон і Констанс Гамільтон. Вона закликала США продовжувати співпрацювати з Кенією на благо обох країн. 9 травня 2017 року в Імператорському палаці вона була удостоєна Ордена Вранішнього сонця від японського уряду за «сприяння економічним зв'язкам між Найробі і Токіо». Вона була єдиною африканкою, особисто була присутня на заході. У той час CNBC написала, що Мохамед «відома як відмінний стратег з перевіреними навичками ведення переговорів і управління». 20 травня 2017 року повідомлялося, що Мохамед зустрілася з міністром закордонних справ Росії Сергієм Лавровим у Пекіні. Вона заявила, що вважає зустріч сигналом до можливого відновлення дружніх відносин між Кенією і Росією.

Міністр освіти 
26 січня 2018 року президент Кеніата призначив Аміну Мухаммед міністром освіти. Вона пообіцяла продовжити реформи, розпочаті її попередником доктором Фредом Матианги. Її наступником у Міністерстві закордонних справ стала її головний секретар посол Моніка Джума. У травні 2018 року Мохамед пригрозила скасуванням реєстрації школам, причетним до порушень у ході проведення державних іспитів. У тому ж місяці вона запропонувала поправку в Закон про університети, яка дозволить призначати членів ради університету президенту країни напряму.

Оцінки діяльності 
Після виборів голови Комісії Африканського союзу Business Daily Africa зазначила Мохамед як хорошого дипломата. На думку видання, виправдання в Міжнародному кримінальному суді (МКС) президента Ухуру Кеніати і віце-президента Вільяму Руто багато в чому стало її заслугою. У свою чергу CNBC високо оцінило Мохамед як стратега і керівника, а також відзначило майстерність у веденні переговорів.

У той же час Мохамед критикували за відсутність реакції на затримання кенійців в Ефіопії в ході розгорілися в країні міжетнічних протистоянь. Противники кандидатури Мохамед на виборах голови Комісії Африканського союзу заявляли, що через неї президент Кеніата намагається розширити свій вплив в Африці, зокрема закликати до масового виходу з-під юрисдикції МКС. Арабські країни на чолі з Марокко незадоволені відкритою підтримкою з боку Мохамед невизнаної САДР.

Особисте життя 
У 2002 році Аміна вийшла заміж за Халіда Ахмеда, також сомалі. Він вільно говорить на декількох мовах, займається підприємництвом, навчався в одному з університетів Ліги плюща. Саме чоловікові, за її словами, вона зобов'язана своїм успіхом. У пари двоє рідних дітей, а також четверо усиновлених. Її дочка, Фирьяль Нур, зустрічається з сином президента Кенії, Мухохо Кеніата.

Мохамед — поліглот, крім рідної сомалійської, вона говорить також англійською, російською та суахілі, на середньому рівні володіє французькою. У вільний час Мохамед любить готувати.

Примітки

Література 
 Ousseina D. Alidou.  Muslim Women in Postcolonial Kenya: Leadership, Representation, and Social Change .  — University of Wisconsin Pres, 2013.  — P. 192.  — ISBN 9780299294632.

Посилання 
 Amina Mohamed Jibril — Interview  (сомал.)

Випускники Київського університету
Випускники Навчально-наукового інституту міжнародних відносин КНУ імені Тараса Шевченка
Випускники Оксфордського університету
Жінки-політики
Кавалери ордена Вранішнього сонця 1 класу
Політики Кенії
Міністри закордонних справ Кенії
Аміна Чавахир Мохамед Джибріль ( Aamina Maxamed Jibriil , англ . Amina Mohamed ; рід . жовтняроку , Какамега , Британська Кенія ) — кенійська юристка , дипломатка і політична діячка . Міністр освіти Кенії злютогороку . Раніше вона обіймала посаду голови Міжнародної організації з міграції і входила до Генеральної ради Світової організації торгівлі , була помічницею Генерального секретаря і заступницею виконавчого директора Програми ООН з навколишнього середовища . З травняроку по лютийроку вона була міністеркою закордонних справ Кенії , президент Ухуру Кеніата після переобрання перевів її у Міністерство освіти . Ранні роки та освіта Мохамед народиласяжовтняроку в Какамезі , Британська Кенія , в родині пастуха і медсестри , обоє батьків — сомалійці . Вона була восьмою дитиною з дев'яти . Її сім'я належить до клану Дулбаханте Харти Дарод і родом з північного автономного держави Хатумо . Дитинство Мохамед пройшло в небагатому будинку в Амалембе , Какамега , більшу частину часу вона проводила , читаючи оповідання про Шерлока Холмса та інші детективи . Пізніше вона захопилася міжнародними відносинами . Мохамед навчалася у міській початковій школі в Какамеге , а потім — у школі для дівчаток Бутере і Академії нагір'я . Її мати твердо вірила важливість освіти та часто відкладала свої заняття , щоб контролювати навчання доньки . Після закінчення школи Мохамед отримала стипендію для навчання в Україні , в Київському університеті . Вона закінчила факультет міжнародних відносин , отримавши ступінь магістра в галузі міжнародного права . Потім Мохамед закінчила аспірантуру з міжнародних відносин в Оксфордському університеті . Завдяки стипендії Навчального і науково - дослідного інституту ООН вона також пройшла кілька курсів з міжнародного права . Кар'єра Робота юристом в Кенії Після закінчення навчання уроці Мохамед влаштувалася юристом в Міністерство місцевого самоврядування Кенії . В її обов'язки входили оцінка проєктів Світового банку та експертиза муніципальних підзаконних актів . Зпорік Мохамед обіймала посаду радника з правових питань у Міністерстві закордонних справ Кенії , там вона розробляла і обговорювала різні двосторонні міжнародні договори . Серед них була Африканська конвенція про права дитини , а також угоди про двостороннє авіаобслуговування з ОАЕ , Оманом , Іраном та Великою Британією . Мохамед надійшли кілька пропозицій роботи за кордоном , але вона вирішила залишитися вдома через хворобу батька . Зпорік Мохамед була юрисконсульткою місії Кенії в головному офісі ООН у Женеві , Швейцарія . Там вона працювала разом з посадовими особами Міжнародної організації праці , Всесвітньої організації охорони здоров'я та Генеральної угоди з тарифів і торгівлі . Вона взяла коротку відпустку , щоб продовжити навчання у Великій Британії , потім повернулася на дипломатичну службу в Женеві . Уроці Мохамед приступила до роботи на посаду юридичного радника кенійської делегації в Раді Безпеки ООН . Робота в міжнародних організаціях Зпорік Мохамед працювала послом і постійним представником дипломатичної місії Кенії в Женеві . Вона також була головою , координатором і прес - секретарем африканської групи в Комісії з прав людини Всесвітньої торгової організації . Уроці Мохамед була головою Конференції по роззброєнню і стала першою жінкою - головою Міжнародної організації з міграції . У той час Кенія була єдиною африканською країною у складі організації . Заступаючи на пост , Мохамед погодилася прийняти посаду тільки в тому випадку , якщо організація стане більш відкритою для африканських країн . Уроці вона очолювала Орган з перегляду торговельної політики СОТ , а вроці займала посаду голови Органу з вирішення спорів СОТ . Уроці Мохамед стала першою жінкою в Генеральній раді СОТ . Зпорік вона побувала членом виконавчих рад і комітетів ВОІВ , МОП , ВООЗ , ЮНКТАД , УВКБ оон та ЮНЕЙДС . Вона також очолювала Комітет з питань зміцнення та реструктуризації Департаменту зовнішньої торгівлі та економіки . Зпорік вона була постійним секретарем Міністерства юстиції , національної згуртованості та конституційних питань Кенії . На цій посаді Вроці вона керувала роботою над новою редакцією Конституції Кенії . Уроках Мохамед була президентом Конференції ООН з транснаціональної злочинності у Відні . У липніроку Мохамед була призначена помічником Генерального секретаря і заступником виконавчого директора Програми ООН з навколишнього середовища . Міністр закордонних справ 23 квітняроку Мохамед була призначена міністром закордонних справ Кенії в новому уряді при президентові Ухуру Кениате . травняроку вона прийняла присягу в резиденції Сагана . Згідно публікації Business Daily Africa , « жорстка лобістська і агресивна кампанія щодо панафриканізму в Кенії набрала чинності у зв'язку з провалом в Міжнародному кримінальному суді справ проти пана Кеніати і Руто [ віце - президент Кенії ] почасти завдяки вмілим дипломатичних маневрів пані Мохамед » . У тій же публікації повідомлялося , що Мохамед до кінцяроку « зазнала серйозної критики за мовчання щодо страждань кенійських затриманих в Ефіопії » . Крім того , в грудніроку вона заявила , що Кенія підтримує прагнення Сахарської Арабської Демократичної Республіки до самовизначення та її членство в Африканському союзі » , що викликало конфлікт з Марокко та іншими арабськими державами . Уроці президент Кенії Ухуру Кеніата висунув Мохамед на посаду голови Комісії Африканського союзу . Незважаючи на підтримку її кандидатури урядом Кенії , Мохамед поступилася в конкуренції міністру закордонних справ Чада , Мусі Факі . Згодом Уганда спростувала повідомлення про те , що вона не підтримала Мохамеда на виборах голови Комісії Африканського союзу : « Уганда хоче категорично заявити , що наша підтримка кандидатури Аміни до і під час виборів була недвозначною \ ... Уганда хоче запевнити уряд і народ Кенії , і Аміну зокрема , що ми залишаємося надійним союзником і партнером , враховуючи наші теплі і тісні стосунки і нашу прихильність інтеграції ВАС » . The Daily Nation заявила , що Бурунді і Джибуті також , можливо , не підтримали Мохамед , в свою чергу Танзанія заперечувала свою бездіяльність . В кінці квітняроку вона провела серію зустрічей з офіційними особами США , такими як сенатор Боб Коркер , Томас Шеннон і Констанс Гамільтон . Вона закликала США продовжувати співпрацювати з Кенією на благо обох країн . травняроку в Імператорському палаці вона була удостоєна Ордена Вранішнього сонця від японського уряду за « сприяння економічним зв'язкам між Найробі і Токіо » . Вона була єдиною африканкою , особисто була присутня на заході . У той час CNBC написала , що Мохамед « відома як відмінний стратег з перевіреними навичками ведення переговорів і управління » . травняроку повідомлялося , що Мохамед зустрілася з міністром закордонних справ Росії Сергієм Лавровим у Пекіні . Вона заявила , що вважає зустріч сигналом до можливого відновлення дружніх відносин між Кенією і Росією . Міністр освіти 26 січняроку президент Кеніата призначив Аміну Мухаммед міністром освіти . Вона пообіцяла продовжити реформи , розпочаті її попередником доктором Фредом Матианги . Її наступником у Міністерстві закордонних справ стала її головний секретар посол Моніка Джума . У травніроку Мохамед пригрозила скасуванням реєстрації школам , причетним до порушень у ході проведення державних іспитів . У тому ж місяці вона запропонувала поправку в Закон про університети , яка дозволить призначати членів ради університету президенту країни напряму . Оцінки діяльності Після виборів голови Комісії Африканського союзу Business Daily Africa зазначила Мохамед як хорошого дипломата . На думку видання , виправдання в Міжнародному кримінальному суді ( МКС ) президента Ухуру Кеніати і віце - президента Вільяму Руто багато в чому стало її заслугою . У свою чергу CNBC високо оцінило Мохамед як стратега і керівника , а також відзначило майстерність у веденні переговорів . У той же час Мохамед критикували за відсутність реакції на затримання кенійців в Ефіопії в ході розгорілися в країні міжетнічних протистоянь . Противники кандидатури Мохамед на виборах голови Комісії Африканського союзу заявляли , що через неї президент Кеніата намагається розширити свій вплив в Африці , зокрема закликати до масового виходу з-під юрисдикції МКС . Арабські країни на чолі з Марокко незадоволені відкритою підтримкою з боку Мохамед невизнаної САДР . Особисте життя Уроці Аміна вийшла заміж за Халіда Ахмеда , також сомалі . Він вільно говорить на декількох мовах , займається підприємництвом , навчався в одному з університетів Ліги плюща . Саме чоловікові , за її словами , вона зобов'язана своїм успіхом . У пари двоє рідних дітей , а також четверо усиновлених . Її дочка , Фирьяль Нур , зустрічається з сином президента Кенії , Мухохо Кеніата . Мохамед — поліглот , крім рідної сомалійської , вона говорить також англійською , російською та суахілі , на середньому рівні володіє французькою . У вільний час Мохамед любить готувати . Примітки Література Ousseina D . Alidou . Muslim Women in Postcolonial Kenya: Leadership , Representation , and Social Change \ . — University of Wisconsin Pres , — P . — ISBN Посилання Amina Mohamed Jibril — Interview ( сомал . ) Випускники Київського університету Випускники Навчально - наукового інституту міжнародних відносин КНУ імені Тараса Шевченка Випускники Оксфордського університету Жінки - політики Кавалери ордена Вранішнього сонцякласу Політики Кенії Міністри закордонних справ Кенії