Крекінг-установка Пріоло
Крекінг-установка Пріоло — виробництво нафтохімічної галузі в Італії на острові Сицилія.

Розташована на східному узбережжі острова піролізна установка на початок 2010-х мала потужність 790 тисяч тонн етилену на рік та повинна була забезпечувати продукування поліетилену як на цьому ж майданчику, так і в розташованій дещо західніше Рагусі, куди олефін подавався по етиленопроводу Пріоло — Джела. При цьому в Пріоло з 1987-го могли продукувати 140 тисяч тонн полімеру, а станом на кінець наступного десятиліття — вже 380 тисяч тонн. Що стосується Рагуси, то потужність тутешньої лінії становить 165 тисяч тонн, у тому числі 15 тисяч тонн етиленвінілацетату. А після закриття у другій половині 2000-х крекінг-установки в Джелі етилен з Пріоло забезпечував роботу ще однієї лінії полімеризації з показником у 150 тисяч тонн. Крім того, певну частину етилену у Пріоло могло споживати виробництво оксирану (30 тисяч тонн на рік).

Як сировину установка споживає газовий бензин (naphtha) та газойль (65 % та 32 % відповідно, ще 3 % становлять зріджені гази — етан і бутан). В умовах високих цін на нафту піроліз отриманих із неї вуглеводнів у Пріоло завдавав збитків, внаслідок чого у 2013-му провели оптимізацію потужності, зменшивши її на постійній основі до 490 тисяч тонн етилену на рік. Тоді ж на пріольському та джелійському майданчиках перестали продукувати поліетилен (хоча поставки до Рагуси збереглись).

Оскільки у Пріоло здійснюють крекінг важкої (як для нафтохімії) сировини, разом з етиленом отримують багато інших ненасичених вуглеводнів. Так, станом на кінець 2000-х тут могло продукуватись 440 тисяч тонн пропілену (певний час його використовували тут для виробництва 60 тисяч тонн епоксипропану). Що стосується фракції С4, то вона відправляється морем на установку фракціонування у Равенні.

Примітки 

Пріоло
Пріоло
Крекінг - установка Пріоло — виробництво нафтохімічної галузі в Італії на острові Сицилія . Розташована на східному узбережжі острова піролізна установка на початокх мала потужністьтисяч тонн етилену на рік та повинна була забезпечувати продукування поліетилену як на цьому ж майданчику , так і в розташованій дещо західніше Рагусі , куди олефін подавався по етиленопроводу Пріоло — Джела . При цьому в Пріоло зго могли продукуватитисяч тонн полімеру , а станом на кінець наступного десятиліття — вжетисяч тонн . Що стосується Рагуси , то потужність тутешньої лінії становитьтисяч тонн , у тому числітисяч тонн етиленвінілацетату . А після закриття у другій половиніх крекінг - установки в Джелі етилен з Пріоло забезпечував роботу ще однієї лінії полімеризації з показником утисяч тонн . Крім того , певну частину етилену у Пріоло могло споживати виробництво оксиранутисяч тонн на рік ) . Як сировину установка споживає газовий бензин ( naphtha ) та газойль % та % відповідно , ще % становлять зріджені гази — етан і бутан ) . В умовах високих цін на нафту піроліз отриманих із неї вуглеводнів у Пріоло завдавав збитків , внаслідок чого уму провели оптимізацію потужності , зменшивши її на постійній основі дотисяч тонн етилену на рік . Тоді ж на пріольському та джелійському майданчиках перестали продукувати поліетилен ( хоча поставки до Рагуси збереглись ) . Оскільки у Пріоло здійснюють крекінг важкої ( як для нафтохімії ) сировини , разом з етиленом отримують багато інших ненасичених вуглеводнів . Так , станом на кінецьх тут могло продукуватисьтисяч тонн пропілену ( певний час його використовували тут для виробництватисяч тонн епоксипропану ) . Що стосується фракції С4 , то вона відправляється морем на установку фракціонування у Равенні . Примітки Пріоло Пріоло