Ротар Валерій Іванович
Вале́рій Іва́нович Ро́тар ( — ) — солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни.

Життєпис 
Народився 1963 року в селі Долиняни (Хотинський район, Чернівецька область). Закінчив долинянську школу, створив сім'ю, проживав в своєму селі.

У часі війни під час однієї з хвиль мобілізації просився на фронт — замість сина, котрий отримав повістку, тоді Валерія не призвали. На фронт пішов добровольцем — підписав контракт у квітні 2016 року; хотів піти ще раніше, але чекав на повернення з фронту старшого сина. Пройшов перепідготовку, солдат 8-го окремого мотопіхотного батальйону «Поділля» 10-ї окремої гірсько-штурмової бригади; лінійний наглядач.

5 липня 2016 року пополуночі підрозділ прибув в район Мар‘їнки, щойно особовий склад пройшов інструктаж та отримав бойові завдання, як почався обстріл терористів із крупнокаліберної артилерії, котрий тривав 2 години. Валерій загинув близько 3-ї ранку.

Похований у Долинянах, в останню дорогу Валерія проводжали живим коридором вулицями Хотина та Долинян, школярі та студенти під національними стягами кидали квіти під колеса автівки, дорослі й діти проводжали на колінах.

Без Валерія лишились мама Марія Василівна, сестра Світлана з доньками, брат Анатолій з дружиною, два сини — 1984 та 1990 року народження.

Нагороди та вшанування 
 указом Президента України № 363/2017 від 14 листопада 2017 року «за особисту мужність і високий професіоналізм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі» — нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно)
 6 листопада 2017 року в Долинянській ЗОШ відкрито та освячено меморіальну дошку Валерію Ротарю.

Примітки

Джерела 
 Книга пам'яті 
 Син повернувся із зони АТО, а батько — ні…
 Відкриття меморіальної дошки 

Поховані в Хотинському районі
Вале́рій Іва́нович Ро́тар ( — ) — солдат Збройних сил України , учасник російсько - української війни . Життєпис Народивсяроку в селі Долиняни ( Хотинський район , Чернівецька область ) . Закінчив долинянську школу , створив сім'ю , проживав в своєму селі . У часі війни під час однієї з хвиль мобілізації просився на фронт — замість сина , котрий отримав повістку , тоді Валерія не призвали . На фронт пішов добровольцем — підписав контракт у квітніроку ; хотів піти ще раніше , але чекав на повернення з фронту старшого сина . Пройшов перепідготовку , солдатго окремого мотопіхотного батальйону « Поділля » ї окремої гірсько - штурмової бригади ; лінійний наглядач . 5 липняроку пополуночі підрозділ прибув в район Мар‘їнки , щойно особовий склад пройшов інструктаж та отримав бойові завдання , як почався обстріл терористів із крупнокаліберної артилерії , котрий тривав години . Валерій загинув близької ранку . Похований у Долинянах , в останню дорогу Валерія проводжали живим коридором вулицями Хотина та Долинян , школярі та студенти під національними стягами кидали квіти під колеса автівки , дорослі й діти проводжали на колінах . Без Валерія лишились мама Марія Василівна , сестра Світлана з доньками , брат Анатолій з дружиною , два сини — тароку народження . Нагороди та вшанування указом Президента України № 363 / 2017 відлистопадароку « за особисту мужність і високий професіоналізм , виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України , вірність військовій присязі » — нагороджений орденом « За мужність » III ступеня ( посмертно ) листопадароку в Долинянській ЗОШ відкрито та освячено меморіальну дошку Валерію Ротарю . Примітки Джерела Книга пам'яті Син повернувся із зони АТО , а батько — ні … Відкриття меморіальної дошки Поховані в Хотинському районі