Санкт-Петербурзький національний дослідницький університет інформаційних технологій, механіки та оптики
Санкт-Петербурзький національний дослідницький університет інформаційних технологій, механіки та оптики, Університет ІТМО () — державний вищий навчальний заклад Санкт-Петербурга, один з національних дослідницьких університетів Росії.

Історія 
26 березня 1900 року в Ремісничому училищі цесаревича Миколи було відкрито Механіко-оптичне й годинникове відділення — на той час єдине відділення в Російській імперії, де готували майстрів зазначеної галузі. Під час першого набору надійшло 65 заяв на 30 місць.

1917 року Механіко-оптичне й годинникове відділення виділилось у самостійний навчальний заклад — Петроградське технічне училище з механіко-оптичної й годинникової справи, завідувачем якого став Норберт Завадський. Основні класи того училища 1920 року були переформовані на Петроградський технікум точної механіки й оптики. Міський фінансовий відділ виділив для нового навчального закладу будівлю в Демидовому провулку (нині провулок Гривцова). Виробниче бюро технікуму виготовляло складні вироби точної механіки й оптики широкої номенклатури. 1931 року відбувся випуск перших в СРСР інженерів-приладобудівників.

1930 року технікум було переформовано на Ленінградський навчальний комбінат, а 1933 від нього відокремились Ленінградський інститут точної механіки й оптики — ЛІТМО, денний і вечірній технікум точної механіки й оптики, а також школи фабрично-заводського учеництва. Перша науково-дослідна лабораторія інституту була створена при кафедрі технологій оптичного скла.

1937 року в ЛІТМО відкрилась одна з перших в СРСР лабораторія рахунково-розв'язувальних приладів, що у подальшому була переформована в кафедру математичних і рахунково-розв'язувальних приладів і пристроїв. Вже до осені 1939 року кафедра стала однією з провідних в інституті та займалась розробкою електромеханічних обчислювальних пристроїв і приладів управління. До 1940 року в інституті числились понад 1400 студентів, працювали 27 професорів і докторів наук, 80 доцентів і кандидатів наук.

Після початку Німецько-радянської війни 189 студентів і 85 співробітників ЛІТМО пішли на фронт, а ще 450 осіб увійшли до складу народного ополчення. Навчання у виші під час війни тривало, й лише наприкінці 1942 року студенти й викладачі були евакуйовані до міста Черепаново Новосибірської області.

За часів блокади Ленінграда в ЛІТМО продовжувала працювати військово-ремонтна база Ленінградського фронту, створена в перші дні війни, де виготовлялись контрольно-вимірювальні прилади для армійських і флотських підрозділів. У той період в цехах інституту вдосконалювались оптичні приціли, ремонтувались артилерійські біноклі, гарматні панорами, зенітні візири, стереотруби, перископи, виточувались «стакани» для зенітних снарядів, деталі сухопутних і морських мін, приціли для літаків.

Після повного зняття блокади Ленінграду, 10 серпня 1944 року було підписано документ про реевакуацію, заняття було відновлено вже у жовтні того ж року.

Восени 1945 року в ЛІТМО було відкрито новий факультет — електроприладобудування, який невдовзі було реорганізовано на радіотехнічний. На факультеті з'явилась одна з перших в країні кафедра квантової радіоелектроніки, що зробила значний внесок до розробки радянських лазерів. У квітні 1946 року було відкрито інженерно-фізичний факультет. 1956 року на кафедрі рахунково-розв'язувальних приладів почалась розробка ЕОМ «ЛИТМО-1», яку було завершено 1958 року. Машина здійснювала інженерні розрахунки в двійковій системі, втім введення даних і виведення результатів здійснювалось у звичній десятковій формі.

У 1960-х роках відкрилась лабораторія лазерної технології. У 1970-х було зведено навчальний корпус на Саблинській вулиці, який нині є основною будівлею університету. У 1980-х роках у ЛІТМО було відкрито Інститут підвищення кваліфікації за новими напрямками розвитку техніки й технології, призначений для спеціалістів промисловості.

1992 року ЛІТМО став Санкт-Петербурзьким інститутом точної механіки й оптики. 1994 року інституту було надано статус університету. Того ж року було відкрито факультет комп'ютерних технологій та управління, найбільший у складі університету.

1994 року університет ініціював розробку мережі RUNNet — IP-мережі, що об'єднує всі значні науково-освітні центри. 1995 року було створено науковий центр «Комп'ютерна оптика».

2003 року виш було перейменовано на Санкт-Петербурзький державний університет інформаційних технологій, механіки та оптики''.

У 2006—2008 роках у складі університету з'явились Академія методів і техніки управління, Інститут міжнародного бізнесу та права, а також Санкт-Петербурзький коледж морського приладобудування. 18 серпня 2011 року до складу ІТМО увійшов Санкт-Петербурзький державний університет низькотемпературних і харчових технологій як Інститут холоду й біотехнологій.

Від 1996 року університет очолює професор Володимир Васильєв.

Сучасність 
Станом на 2018 рік в університеті навчаються близько 16 тисяч студентів (у тому числі й іноземці). В освітньому процесі задіяні понад 1 000 викладачів.

Нині університет проводить навчання за програмами підготовки бакалаврів (4 роки), спеціалістів (5 років), магістрів (2 роки), аспірантів (3-4 роки).

Структура 
Факультети й інститути
 Мегафакультет комп'ютерних технологій та управління
 Факультет систем управління й робототехніки
 Факультет програмної інженерії та комп'ютерної техніки
 Факультет безпеки інформаційних технологій
 Мегафакультет фотоніки
 Факультет лазерної та світлової інженерії
 Факультет фотоніки й оптоінформатики
 Фізико-технічний факультет
 Мегафакультет трансляційних інформаційних технологій
 Факультет інформаційних технологій і програмування
 Факультет інфокомунікаційних технологій
 Інститут трансляційної медицини
 Інститут дизайну й урбаністики
 Інститут фінансових кібертехнологій
 Мегафакультет біотехнологій і низькотемпературних систем
 Факультет низькотемпературної енергетики
 Факультет харчових біотехнологій та інженерії
 Хімічно-біологічний кластер
 Факультет технологічного менеджменту й інновацій
 Факультет «Інститут міжнародного бізнесу та права»
 Факультет методів і техніки управління «Академія ЛІМТУ»
 Інститут міжнародного розвитку й партнерства
 Факультет підвищення кваліфікації викладачів
 Факультет підготовки кадрів вищої кваліфікації
 Факультет середньої професійної освіти

У складі університету також діють бібліотека, фонди якої налічують понад 2,5 мільйони одиниць, і три музеї: Історії інституту ІТМО, оптики, Інституту холоду та біотехнологій.

Примітки

Джерела 
 
 
 Офіційна сторінка

ІТМО
Санкт - Петербурзький національний дослідницький університет інформаційних технологій , механіки та оптики , Університет ІТМО ( ) — державний вищий навчальний заклад Санкт - Петербурга , один з національних дослідницьких університетів Росії . Історія 26 березняроку в Ремісничому училищі цесаревича Миколи було відкрито Механіко - оптичне й годинникове відділення — на той час єдине відділення в Російській імперії , де готували майстрів зазначеної галузі . Під час першого набору надійшлозаяв намісць . 1917 року Механіко - оптичне й годинникове відділення виділилось у самостійний навчальний заклад — Петроградське технічне училище з механіко - оптичної й годинникової справи , завідувачем якого став Норберт Завадський . Основні класи того училищароку були переформовані на Петроградський технікум точної механіки й оптики . Міський фінансовий відділ виділив для нового навчального закладу будівлю в Демидовому провулку ( нині провулок Гривцова ) . Виробниче бюро технікуму виготовляло складні вироби точної механіки й оптики широкої номенклатури . року відбувся випуск перших в СРСР інженерів - приладобудівників . 1930 року технікум було переформовано на Ленінградський навчальний комбінат , авід нього відокремились Ленінградський інститут точної механіки й оптики — ЛІТМО , денний і вечірній технікум точної механіки й оптики , а також школи фабрично - заводського учеництва . Перша науково - дослідна лабораторія інституту була створена при кафедрі технологій оптичного скла . 1937 року в ЛІТМО відкрилась одна з перших в СРСР лабораторія рахунково - розв'язувальних приладів , що у подальшому була переформована в кафедру математичних і рахунково - розв'язувальних приладів і пристроїв . Вже до осеніроку кафедра стала однією з провідних в інституті та займалась розробкою електромеханічних обчислювальних пристроїв і приладів управління . Дороку в інституті числились понадстудентів , працювалипрофесорів і докторів наук , доцентів і кандидатів наук . Після початку Німецько - радянської війнистудентів іспівробітників ЛІТМО пішли на фронт , а щеосіб увійшли до складу народного ополчення . Навчання у виші під час війни тривало , й лише наприкінціроку студенти й викладачі були евакуйовані до міста Черепаново Новосибірської області . За часів блокади Ленінграда в ЛІТМО продовжувала працювати військово - ремонтна база Ленінградського фронту , створена в перші дні війни , де виготовлялись контрольно - вимірювальні прилади для армійських і флотських підрозділів . У той період в цехах інституту вдосконалювались оптичні приціли , ремонтувались артилерійські біноклі , гарматні панорами , зенітні візири , стереотруби , перископи , виточувались « стакани » для зенітних снарядів , деталі сухопутних і морських мін , приціли для літаків . Після повного зняття блокади Ленінграду , серпняроку було підписано документ про реевакуацію , заняття було відновлено вже у жовтні того ж року . Восенироку в ЛІТМО було відкрито новий факультет — електроприладобудування , який невдовзі було реорганізовано на радіотехнічний . На факультеті з'явилась одна з перших в країні кафедра квантової радіоелектроніки , що зробила значний внесок до розробки радянських лазерів . У квітніроку було відкрито інженерно - фізичний факультет . року на кафедрі рахунково - розв'язувальних приладів почалась розробка ЕОМ « ЛИТМО - 1 » , яку було завершенороку . Машина здійснювала інженерні розрахунки в двійковій системі , втім введення даних і виведення результатів здійснювалось у звичній десятковій формі . Ух роках відкрилась лабораторія лазерної технології . Ух було зведено навчальний корпус на Саблинській вулиці , який нині є основною будівлею університету . Ух роках у ЛІТМО було відкрито Інститут підвищення кваліфікації за новими напрямками розвитку техніки й технології , призначений для спеціалістів промисловості . 1992 року ЛІТМО став Санкт - Петербурзьким інститутом точної механіки й оптики . року інституту було надано статус університету . Того ж року було відкрито факультет комп'ютерних технологій та управління , найбільший у складі університету . 1994 року університет ініціював розробку мережі RUNNet — IP -мережі , що об'єднує всі значні науково - освітні центри . року було створено науковий центр « Комп'ютерна оптика » . 2003 року виш було перейменовано на Санкт - Петербурзький державний університет інформаційних технологій , механіки та оптики ' ' . У2008 роках у складі університету з'явились Академія методів і техніки управління , Інститут міжнародного бізнесу та права , а також Санкт - Петербурзький коледж морського приладобудування . серпняроку до складу ІТМО увійшов Санкт - Петербурзький державний університет низькотемпературних і харчових технологій як Інститут холоду й біотехнологій . Відроку університет очолює професор Володимир Васильєв . Сучасність Станом нарік в університеті навчаються близькотисяч студентів ( у тому числі й іноземці ) . В освітньому процесі задіяні понад000 викладачів . Нині університет проводить навчання за програмами підготовки бакалаврівроки ) , спеціалістівроків ) , магістрівроки ) , аспірантівроки ) . Структура Факультети й інститути Мегафакультет комп'ютерних технологій та управління Факультет систем управління й робототехніки Факультет програмної інженерії та комп'ютерної техніки Факультет безпеки інформаційних технологій Мегафакультет фотоніки Факультет лазерної та світлової інженерії Факультет фотоніки й оптоінформатики Фізико - технічний факультет Мегафакультет трансляційних інформаційних технологій Факультет інформаційних технологій і програмування Факультет інфокомунікаційних технологій Інститут трансляційної медицини Інститут дизайну й урбаністики Інститут фінансових кібертехнологій Мегафакультет біотехнологій і низькотемпературних систем Факультет низькотемпературної енергетики Факультет харчових біотехнологій та інженерії Хімічно - біологічний кластер Факультет технологічного менеджменту й інновацій Факультет « Інститут міжнародного бізнесу та права » Факультет методів і техніки управління « Академія ЛІМТУ » Інститут міжнародного розвитку й партнерства Факультет підвищення кваліфікації викладачів Факультет підготовки кадрів вищої кваліфікації Факультет середньої професійної освіти У складі університету також діють бібліотека , фонди якої налічують понад5 мільйони одиниць , і три музеї : Історії інституту ІТМО , оптики , Інституту холоду та біотехнологій . Примітки Джерела Офіційна сторінка ІТМО