Біща
Біща () — колишнє українське село в Польщі, у гміні Біща Білгорайського повіту Люблінського воєводства. Населення —   (2011).

Історія 

Вперше церква згадується у 1589 році. 1643 року зведена нова дерев'яна греко-католицька церква, ремонтована у 1877 і 1882 роках.

За даними етнографічної експедиції 1869—1870 років під керівництвом Павла Чубинського, у селі переважно проживали українськомовні греко-католики, меншою мірою — польськомовні римо-католики.

У 1911 році була також побудована мурована православна церква, захоплена 1919 року поляками. У міжвоєнний період польська влада, щоб не допустити в ній богослужіння, також зруйновала дерев'яну церкву 1643 року.

У 1921 році село входило до складу гміни Біща Білґорайського повіту Люблінського воєводства Польської Республіки.

У 1922 році поляки зняли купол із захопленої ними церкви та перебудували її на костел. Священика Володимира Матвійчука польська влада відправила в Бончу, православні парафіяни марно домагалися своїх прав. Через заборону навчання у школі української мови жителі села організували приватну українську школу.

У 1930 році українці спорудили дерев'яний православний молитовний дім, зруйнований поляками 11 липня 1938 року.

Під час німецької окупації 1939—1944 років українцям було повернено церкву. В селі був відділок української допоміжної поліції, під його захист збиралися українці довколишніх сіл, йому часом удавалося захистити село від польських банд, часом — ні (у 1944 році польською бандою знищена українська кооператива). В результаті польського терору гинули українці, зокрема священик о. Ключ. За німецьким переписом 1943 року в селі мешкало 1527 українців, 620 поляків, 3 німці та 2 білоруси.

Документів про виселення українців з Біщі до СРСР наразі не знайдено, як і про депортацію на понімецькі землі в 1947 р., тільки відомо, що її проводив 36 піхотний полк з 8 піхотної дивізії Війська польського.

У 1975—1998 роках село належало до Замойського воєводства.

Населення 
За даними перепису населення Польщі 1921 року в селі налічувалося 445 будинків (з них 5 незаселених) та 1813 мешканців, з них:
 839 чоловіків та 974 жінки;
 1041 православний, 602 римо-католики, 170 юдеїв;
 945 українців, 757 поляків, 111 євреїв.

Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:

Примітки

Посилання 

  

Села Білгорайського повіту
Біща ( ) — колишнє українське село в Польщі , у гміні Біща Білгорайського повіту Люблінського воєводства . Населення — Історія Вперше церква згадується уроці . року зведена нова дерев'яна греко - католицька церква , ремонтована уіроках . За даними етнографічної експедиції1870 років під керівництвом Павла Чубинського , у селі переважно проживали українськомовні греко - католики , меншою мірою — польськомовні римо - католики . Уроці була також побудована мурована православна церква , захопленароку поляками . У міжвоєнний період польська влада , щоб не допустити в ній богослужіння , також зруйновала дерев'яну церквуроку . Уроці село входило до складу гміни Біща Білґорайського повіту Люблінського воєводства Польської Республіки . Уроці поляки зняли купол із захопленої ними церкви та перебудували її на костел . Священика Володимира Матвійчука польська влада відправила в Бончу , православні парафіяни марно домагалися своїх прав . Через заборону навчання у школі української мови жителі села організували приватну українську школу . Уроці українці спорудили дерев'яний православний молитовний дім , зруйнований полякамилипняроку . Під час німецької окупації1944 років українцям було повернено церкву . В селі був відділок української допоміжної поліції , під його захист збиралися українці довколишніх сіл , йому часом удавалося захистити село від польських банд , часом — ні ( уроці польською бандою знищена українська кооператива ) . В результаті польського терору гинули українці , зокрема священик о . Ключ . За німецьким переписомроку в селі мешкалоукраїнців , поляків , німці табілоруси . Документів про виселення українців з Біщі до СРСР наразі не знайдено , як і про депортацію на понімецькі землі вр . , тільки відомо , що її проводивпіхотний полк зпіхотної дивізії Війська польського . У1998 роках село належало до Замойського воєводства . Населення За даними перепису населення Польщіроку в селі налічувалосябудинків ( з нихнезаселених ) тамешканців , з них : чоловіків тажінки ; православний , римо - католики , юдеїв ; українців , поляків , євреїв . Демографічна структура станом наберезняроку : Примітки Посилання Села Білгорайського повіту