Бут Володимир Володимирович
Володимир Володимирович Бут (,  7 вересня 1977, Новоросійськ) — російський футболіст, що грав на позиції півзахисника.

Виступав, зокрема, за «Боруссію» (Дортмунд), з якою став переможцем Ліги чемпіонів УЄФА та володарем Міжконтинентального кубка. Також виступав за національну збірну Росії, у складі якої зіграв два матчі.

Клубна кар'єра 
Народився 7 вересня 1977 року в місті Новоросійськ. Вихованець новоросійської футбольної школи (тренер Володимир Княжев), з 15 років виступав у місцевому клубі «Чорноморець» у Першій лізі Росії. Загалом за три сезони Бут взяв участь у 40 матчах другого за рівнем дивізіону країни.

Влітку 1994 року після вдалих виступів на юніорському чемпіонаті Європи в Ірландії (в одному з матчів була обіграна Німеччина 2:0), матчі якого переглядав один з тренерів дортмундської «Боруссії» Едді Бекамп, клуб запросив гравця і Володимир у 17 років поїхав до Німеччини. Однією з причин від'їзду стало вбивство батька, Володимира Георгійовича Бута, 27 вересня 1993 року в Новоросійську.

У Німеччині Бут спочатку виступав за юніорську команду «Боруссії», а з сезону 1996/97 став виступати за першу команду. У 1997 році «Боруссія» виграла Лігу чемпіонів, і Володимир став другим російським футболістом після Ігоря Добровольського, який удостоївся цього трофею. Загалои за чотири сезони Бут зіграв за клуб 76 матчів у Бундеслізі, але у жовтні 2000 року покинув клуб незабаром після приходу на тренерський місток клубу Маттіаса Заммера.

Протягом наступних трьох сезонів Бут був основним гравцем іншого німецького клубу «Фрайбург», з яким у сезоні 2001/02 вилетів з Бундсліги, але наступного року допоміг команді стати першою і повернутись у вищий дивізіон, після чого покинув клуб і пів року залишався без роботи. У січні 2004 року підписав контракт з клубом «Ганновер 96», але провів лише чотири гри в Бундеслізі за наступні півтора року.

Після закінчення контракту з «Ганновером» Бут збирався перейти в шотландський «Гартс» і англійський «Болтон», але переходи зірвалися в останній момент. В результаті гравець перейшов в «Шинник» (Ярославль), в якому у 2005 році зіграв 7 матчів у російській Прем'єр-лізі.

Протягом 2006 року залишався без клубу, а у січні 2007 року перебував на перегляді в «Динамо» (Бухарест), але в ході збору його кандидатура була відхилена головним тренером команди через недостатню фізичну готовність. У підсумку 2007 рік Бут також фактично пропустив, граючи на регіональному рівні в Швейцарії, де постійно проживала його сім'я.

Перед сезоном 2008 року підписав контракт з рідним новоросійським «Чорноморцем», що виступав у першому дивізіоні Росії, де зіграв 37 матчів і забив 5 голів.

У 2008 році оголосив про завершення кар'єри, але через півроку відновив виступи, підписавши дворічний контракт з грецьким клубом «Левадіакос». Однак незабаром сербський тренер Момчило Вукотич відмовився від послуг Володимира і той не зіграв за клуб жодного офіційного матчу.

Потім Бут перейшов у грецький ОФІ, але пішов з футболу після одного невдалого сезону.

Після повернення в Росію працював тренером дубля «Чорноморця», який виступав у вищій лізі чемпіонату Краснодарського краю. З 2016 року — спортивний директор новоросійського клубу.

Виступи за збірні 
1998 року залучався до складу молодіжної збірної Росії.

17 серпня 1999 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Росії в товариській грі проти Білорусі (2:0). 23 лютого 2000 року у товариській грі проти Ізраїлю провів свій другий і останній матч за збірну.

Статистика виступів за збірну

Титули і досягнення 
 Чемпіон Німеччини (1):
 «Боруссія» (Дортмунд): 1995–1996
 Володар Суперкубка Німеччини (1):
 «Боруссія» (Дортмунд): 1996
  Переможець Ліги чемпіонів УЄФА (1):
 «Боруссія» (Дортмунд): 1996–1997
 Володар Міжконтинентального кубка (1):
 «Боруссія» (Дортмунд): 1997

Особисте життя 
Одружений, дружина Жаннет, бізнесвумен, власниця салонів краси у Цюриху. Мають двох синів, Брендон-Владимир та Ентоні.

Старший брат Володимира Віталій — також був футболістом і грав за «Чорноморець». У 2015 році став депутатом міської Думи Новоросійська, а 2016 року очолив Раду директорів ФК «Чорноморець».

Примітки

Посилання 
 
 
 

Російські футболісти
Гравці молодіжної збірної Росії з футболу
Гравці збірної Росії з футболу
Футболісти «Чорноморця» (Новоросійськ)
Футболісти «Боруссії» (Дортмунд)
Футболісти «Фрайбурга»
Футболісти «Ганновера 96»
Футболісти «Шинника»
Футболісти ОФІ
Російські футбольні легіонери
Футбольні легіонери в Німеччині
Футбольні легіонери у Греції
Уродженці Новоросійська
Володимир Володимирович Бут ( , вересня Новоросійськ ) — російський футболіст , що грав на позиції півзахисника . Виступав , зокрема , за « Боруссію » ( Дортмунд ) , з якою став переможцем Ліги чемпіонів УЄФА та володарем Міжконтинентального кубка . Також виступав за національну збірну Росії , у складі якої зіграв два матчі . Клубна кар'єра Народивсявересняроку в місті Новоросійськ . Вихованець новоросійської футбольної школи ( тренер Володимир Княжев ) , зроків виступав у місцевому клубі « Чорноморець » у Першій лізі Росії . Загалом за три сезони Бут взяв участь уматчах другого за рівнем дивізіону країни . Вліткуроку після вдалих виступів на юніорському чемпіонаті Європи в Ірландії ( в одному з матчів була обіграна Німеччина0 ) , матчі якого переглядав один з тренерів дортмундської « Боруссії » Едді Бекамп , клуб запросив гравця і Володимир уроків поїхав до Німеччини . Однією з причин від'їзду стало вбивство батька , Володимира Георгійовича Бута , вересняроку в Новоросійську . У Німеччині Бут спочатку виступав за юніорську команду « Боруссії » , а з сезону97 став виступати за першу команду . Уроці « Боруссія » виграла Лігу чемпіонів , і Володимир став другим російським футболістом після Ігоря Добровольського , який удостоївся цього трофею . Загалои за чотири сезони Бут зіграв за клубматчів у Бундеслізі , але у жовтніроку покинув клуб незабаром після приходу на тренерський місток клубу Маттіаса Заммера . Протягом наступних трьох сезонів Бут був основним гравцем іншого німецького клубу « Фрайбург » , з яким у сезоні02 вилетів з Бундсліги , але наступного року допоміг команді стати першою і повернутись у вищий дивізіон , після чого покинув клуб і пів року залишався без роботи . У січніроку підписав контракт з клубом « Ганновер , але провів лише чотири гри в Бундеслізі за наступні півтора року . Після закінчення контракту з « Ганновером » Бут збирався перейти в шотландський « Гартс » і англійський « Болтон » , але переходи зірвалися в останній момент . В результаті гравець перейшов в « Шинник » ( Ярославль ) , в якому уроці зігравматчів у російській Прем'єр - лізі . Протягомроку залишався без клубу , а у січніроку перебував на перегляді в « Динамо » ( Бухарест ) , але в ході збору його кандидатура була відхилена головним тренером команди через недостатню фізичну готовність . У підсумкурік Бут також фактично пропустив , граючи на регіональному рівні в Швейцарії , де постійно проживала його сім'я . Перед сезономроку підписав контракт з рідним новоросійським « Чорноморцем » , що виступав у першому дивізіоні Росії , де зігравматчів і забивголів . Уроці оголосив про завершення кар'єри , але через пів року відновив виступи , підписавши дворічний контракт з грецьким клубом « Левадіакос » . Однак незабаром сербський тренер Момчило Вукотич відмовився від послуг Володимира і той не зіграв за клуб жодного офіційного матчу . Потім Бут перейшов у грецький ОФІ , але пішов з футболу після одного невдалого сезону . Після повернення в Росію працював тренером дубля « Чорноморця » , який виступав у вищій лізі чемпіонату Краснодарського краю . Зроку — спортивний директор новоросійського клубу . Виступи за збірні 1998 року залучався до складу молодіжної збірної Росії . 17 серпняроку дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Росії в товариській грі проти Білорусі0 ). лютогороку у товариській грі проти Ізраїлю провів свій другий і останній матч за збірну . Статистика виступів за збірну Титули і досягнення Чемпіон Німеччини « Боруссія » ( Дортмунд ) : 1996 Володар Суперкубка Німеччини « Боруссія » ( Дортмунд ) : Переможець Ліги чемпіонів УЄФА « Боруссія » ( Дортмунд ) : 1997 Володар Міжконтинентального кубка « Боруссія » ( Дортмунд ) : Особисте життя Одружений , дружина Жаннет , бізнесвумен , власниця салонів краси у Цюриху . Мають двох синів , Брендон - Владимир та Ентоні . Старший брат Володимира Віталій — також був футболістом і грав за « Чорноморець » . Уроці став депутатом міської Думи Новоросійська , ароку очолив Раду директорів ФК « Чорноморець » . Примітки Посилання Російські футболісти Гравці молодіжної збірної Росії з футболу Гравці збірної Росії з футболу Футболісти « Чорноморця » ( Новоросійськ ) Футболісти « Боруссії » ( Дортмунд ) Футболісти « Фрайбурга » Футболісти « Ганновера Футболісти « Шинника » Футболісти ОФІ Російські футбольні легіонери Футбольні легіонери в Німеччині Футбольні легіонери у Греції Уродженці Новоросійська