EA-18G Growler
EA-18G Growler ( «Ґра́улер») — американський військовий палубний літак радіоелектронної боротьби і протидії. Призначений для ведення радіоелектронної боротьби та розвідки . Розроблений компанією The Boeing Company на основі багатоцільового винищувача палубного базування F/A-18E/F Super Hornet. Перший політ здійснив 15 серпня 2006 року, з початку виробництва у 2007 році, побудовано понад 100 одиниць. Перебуває на озброєнні ВМС США і ВПС Австралії. Замінив собою EA-6B Prowler, який стояв на озброєнні ВМС США з початку 1970-х років.

Історія розробки і виробництва 

На початку 1990-х Військово-морські сили США дійшли висновку, що розроблений на базі палубного штурмовика Grumman A-6 Intruder у 1960-х літак радіоелектронної боротьби морської авіації EA-6 Prowler морально і фізично застаріває, отже потребує докорінної модернізації. Спочатку планували прийняти на озброєння нову модифікацію «Праулера» — ЕА-6В ICAP-III (). Головним підрядником залишалася компанія — розробник «Праулера» Northrop Grumman. ВМС вважали за необхідне почати оновлення парку літаків БРЕО авіаносного базування у 2008 році, втім у 2001 році Міністерство оборони США, спираючись на досвід застосування авіації в ході операції «Союзна сила», ініціювало вивчення альтернативних варіантів створення авіаційних комплексів РЕБ для ВПС, ВМС і КМП США () на період 2010—2030 років, яке завершилося у грудні 2001.

На початок 2000-х командування ВМС США розглядало наступника «Праулера» не тільки як звичайний літак РЕБ, а як ключовий елемент перспективної системи розвідки і радіоелектронної боротьби флоту і об'єднаних угруповань сил, що ведуть бойові дії на морських і приморських театрах — Airborne Electronic Attack aircraft (AEA aircraft). Було прийняте рішення розробляти новий літак на базі нового основного палубного винищувача F/A-18 Super Hornet. Він мав бути максимально уніфікований із «Супер Хорнетом» (за заявою розробників — на 90 %), що полегшить процес навчання особового складу і дозволить скоротити витрати на навчання льотного та технічного персоналу і на технічне обслуговування нових літаків. Радіоелектронні засоби мали розміщуватись в у відсіках літака, де у прототипу розташовувалось ударне озброєння та на вузлах підвіски озброєння. 15 листопада 2001 року компанія Boeing провела перший політ «демонстратора концепції» F/A-18F (EA-18 Airborne Electronic Attack) з трьома підвісними контейнерами апаратури РЕБ  і двома паливними баками. На демонстраторі вивчалося, як підвісні контейнери і баки вплинуть на льотні дані літака, його стійкість і керованість, наскільки зростуть шумність і рівень вібрацій; перевірялася здатність літака з підвішеними контейнерами РЕБ виконувати зліт і посадку з авіаносця. Остаточний вибір був зроблений наприкінці 2003 року: 29 грудня ВМС уклали контракт з фірмою Boeing, розрахований на п'ять років і який передбачав повномасштабну розробку літака РЕБ EA-18G. Субпідрядником виступала компанія — розробник ЕА-6В Northrop Grumman — її фахівцями розроблялося основне радіоелектронне обладнання — підвісні контейнери новітнього комплексу РЕБ, створеного в рамках програми модернізації літаків EA-6B «Праулер» ICAP III. Військово-морські сили планували отримати 88 EA-18G.

Будівництво першого з двох серійних випробувальних EA-18G, відомого як EA-1, розпочалося 22 жовтня 2004 року. В першій декаді травня 2005 року він був знятий з конвеєра з виробництва F/A-18E/F Super Hornet в Сент-Луїсі і відправлений на переобладнання у варіант літака РЕБ. У червні того ж року здійснене аналогічне переобладнання другого «Супер Хорнета». В процесі переобладнання в крилах літаків прокладалися кабель-траси, необхідні для забезпечення роботи контейнерів з апаратурою РЕБ, що підвішуються на крайні точки зовнішньої підвіски. У носовій частині монтувалися спеціальні тримачі для цільової радіоелектронної апаратури та для апаратури інструментального контролю. EA-1, був готовий 3 серпня 2006 року і здійснив перший політ 15 серпня. 22 вересня 2006 року він здійснив переліт на базу авіації ВМС , Меріленд. Другий літак (EA-2) перший політ здійснив 10 листопада 2006 року і прибув до Петоксен-Рівер 29 листопада. Оскільки перша пара літаків були переобладнані з «Супер Хорнетів», у ВМС ці два випробувальні літаки мали найменування NEA-18G. У червні 2008 року програму льотних випробувань пройшли п'ять перших «Ґраулерів».

У жовтні 2003 Військово-морські сили офіційно направили ВПС пропозицію присвоїти літаку EA-18G найменування «Ґраулер» (), утворене поєднанням найменування літака-попередника «Праулер» і позначення модифікації «Супер Хорнета» — «G». До того ж назва «Ґроулер» має давні традиції у флоті США — так називалися два шлюпи епохи англо-американської війни і підводний човен періоду Другої світової війни (), а також його наступник — ракетний підводний човен часів «холодної війни» (). Найменування Boeing EA-18G Growler літак отримав 12 жовтня 2005, коли воно вже стало загальноприйнятим.

Спочатку ВМС планувало закупити 88 «Ґраулерів» (за кількістю палубних авіакрил), втім у 2001 році обсяг замовлення був збільшений до 114 EA-18G, що було обумовлено рішенням озброїти цими машинами експедиційні ескадрильї, які діють з берегових аеродромів у складі миротворчих сил. Церемонія передачі ВМС США першого серійного EA-18G (Gl, BuNo. 166889) відбулася 24 вересня 2007 року. Переозброєння на EA-18G першої стройової ескадрильї  розпочалося у червні 2009 року. Постачання флоту усіх 114 замовлених EA-18G завершилася у 2015 році.

Особливості конструкції і бортове радіоелектронне обладнання 

Основне призначення EA-18G — рішення широкого спектра завдань в інтересах авіаносного угруповання, пов'язаних з веденням радіоелектронної протидії противнику. Літак призначений для ведення радіотехнічної розвідки, постановки перешкод роботі радіолокаційним засобам та придушення систем зв'язку противника, знищення РЛС протирадіолокаційними ракетами AGM-88 HARM. Бортова апаратура EA-18G дозволяє ідентифікувати і пеленгувати джерела електромагнітного випромінювання. Літак здатний діяти як автономно, так і взаємодіючи з іншими літальними апаратами в єдиному інформаційному полі і є в повній мірі літаком «мережевоцентричної війни» (AEA aircraft).

EA-18G Growler на 90 % уніфікований з F/A-18F. Його планер практично ідентичний планеру «Супер Хорнета» модифікації block II за винятком крила — його переднє ребро пряме і не має аеродинамічного «зуба», а на верхніх поверхнях кожної площини змонтовано по одній поперечній перегородці 12 см заввишки і 150 см завдовжки. Таким чином вдалося вирішити проблему звалювання літака при маневруванні з великими перевантаженнями. EA-18G здатний виконувати всі завдання, покладені на «Супер Хорнета», а основні відмінності пов'язані наявністю підвісного спецобладнання і його програмним забезпеченням. EA-18G на 590 кг важчий за F/A-18F, при тому, що з нього демонтована авіаційна гармата.

Основні системи літаків EA-18G block I аналогічні системам F/A-18F block I без другого комплекту органів управління в задній кабіні. Передні кабіни EA-18G і «Супер Хорнета» ідентичні. Типовий варіант авіаційного озброєння «Ґраулера» складається з двох керованих ракет «повітря-повітря» AIM-120 AMRAAM для самозахисту і двох протирадіолокаційних AGM-88 HARM. Планується розширення асортименту авіаційних засобів ураження керованими ракетами «повітря-поверхня» AGM-154 JSOW та AGM-158 JASSM. Австралійські EA-18G також будуть оснащені ракетою AIM-9 Sidewinder.

Основне радіотехнічне обладнання «Ґраулерів» — підвісні контейнери новітнього комплексу РЕБ, створеного на базі ICAP III (з метою зниження часу і витрат на розробку авіаційного комплексу, складність радіоелектронного устаткування ICAP-III для EA-18G була дещо спрощена) фахівцями Northrop Grumman. Основу комплексу складає широкосмугова станція РТР  і цифрова станція РЕП . Комбінація ALQ-218 і ALQ-99 являє собою повноцінний набір засобів радіоелектронної боротьби, здатний забезпечити виявлення і придушення будь-яких загроз авіакрилу.

Змінні контейнери приймальних антен комплексу РТР/РЕБ AN/ALQ-218 змонтовані на закінцівках площин крила замість торцевих крилових пілонів ракет AIM-9 у «Супер Хорнетів». Крім того антени AN/ALQ-218 встановлені з обох бортів в носовій частині фюзеляжу, в районі відсіків двигунів, у хвостовій частині фюзеляжу, забезпечуючи приймання електромагнітних сигналів з будь-якого напрямку. Замість гармати на EA-18G встановлена активна БРЛС з електронним скануванням променя  комплексу постановки перешкод системам радіозв'язку Raytheon AN/ALQ-227(V)1 CCS (Communications Countermeasures System). Комплекс AN/ALQ-227 виявляє і визначає параметри радіосигналів, а придушення радіозв'язку здійснюється широкосмуговим низькочастотним передавачем AN/ALQ-99 тактичної системи постановки радіоперешкод. Літак може нести до п'яти підвісних контейнерів з антенами AN/ALQ-99. Ведуться роботи з розробки станції постановки перешкод контейнерного типу нового покоління  (NGJ) з активною фазованою антенною решіткою (AESA), яка має надійти на озброєння до 2020 року.

EA-18G обладнані системами INCANS, які забезпечують стійкий ультракороткохвильовий зв'язок екіпажу літака при включеній апаратурі постановки радіоперешкод — екіпажі «Праулерів» не мали можливості підтримувати радіозв'язок, коли бортова апаратури постановки перешкод працює на випромінювання. Крім того «Ґраулери» обладнані станціями системи супутникового зв'язку MATT (Multi-mission Advanced Tactical Terminal). Станція LR-700 і приймач системи супутникового зв'язку розташовуються разом з апаратурою AN/APG-79 в носовому обтічнику.

Оператори. Експлуатація

Військово-морські сили США 

Передача ВМС США першого серійного EA-18G відбулася 24 вересня 2007 року. Експлуатаційні випробування літака проводились на базі авіаескадрильї , авіабаза , Каліфорнія.

Першою стройовою ескадрильєю, яка отримала на озброєння «Ґраулери», стала : переозброєння на EA-18G розпочалося 3 червня 2008 року і завершилося наприкінці 2009 року. Зараз «Ґраулери» є основним і єдиним у ВМС США літаком РЕБ і стоять на озброєнні 16 авіаескадрилій — , , , VAQ-132, , , , , , , , VAQ-140, , ,  і VX-9, а також .

Вперше в бойовій обстановці літаки EA-18G були застосовані у 2010 році в Іраку. В середині листопада п'ятірка «Ґраулерів» ескадрильї VAQ-132 Scorpions виконали переліт зі США в Ірак з дозаправленням у повітрі і проміжною посадкою на авіабазі, розташованій на Азорських островах. Ці п'ять EA-18G виконували завдання в інтересах дислокованого в Іраку угруповання військ США; імовірно, літаки базувалися на аеродромі Аль-Ассад. 23 березня 2011 року ця ж п'ятірка EA-18G з авіабази Авіано здійснила придушення об'єктів ППО для встановлення безпольотної зони над Лівією в ході операції міжнародних сил «Світанок одіссеї».

Військово-повітряні сили Австралії 

У 2008 році уряд Австралії звернувся до уряду США з проханням надати до шести EA-18G в рамках експортного контракту на придбання двадцяти чотирьох F/A-18F Super Hornet. Австралійські літаки РЕБ, як і перші прототипи «Ґраулерів» для ВМС США, будувалися як «Супер Хорнети» з подальшим їх оснащенням за проектом EA-18G. У 2013 році австралійці оголосили про закупівлю додатково ще шести «Ґраулерів». Усі дванадцять машин були передані ВПС Австралії до 7 липня 2017 року. Усі входять до складу .

Див. також 
 Grumman EA-6 Prowler
 Boeing F/A-18E/F Super Hornet

Примітки

Посилання 

  
 на сайті корпорації Boeing

Військові літаки США
Літаки Boeing
З'явилися 2006
ВМС США
Літаки палубного базування
Літаки РЕБ
F/A-18 Hornet
Двомоторні реактивні літаки
Середньоплани
Двокільові літаки
EA - 18G Growler ( « Ґра́улер » ) — американський військовий палубний літак радіоелектронної боротьби і протидії . Призначений для ведення радіоелектронної боротьби та розвідки \ . Розроблений компанією The Boeing Company на основі багатоцільового винищувача палубного базування F / A - 18E / F Super Hornet . Перший політ здійснивсерпняроку , з початку виробництва уроці , побудовано понадодиниць . Перебуває на озброєнні ВМС США і ВПС Австралії . Замінив собою EA - 6B Prowler , який стояв на озброєнні ВМС США з початкух років . Історія розробки і виробництва На початкух Військово - морські сили США дійшли висновку , що розроблений на базі палубного штурмовика Grumman A - 6 Intruder ух літак радіоелектронної боротьби морської авіації EA - 6 Prowler морально і фізично застаріває , отже потребує докорінної модернізації . Спочатку планували прийняти на озброєння нову модифікацію « Праулера » — ЕА - 6В ICAP - III ( ) . Головним підрядником залишалася компанія — розробник « Праулера » Northrop Grumman . ВМС вважали за необхідне почати оновлення парку літаків БРЕО авіаносного базування уроці , втім уроці Міністерство оборони США , спираючись на досвід застосування авіації в ході операції « Союзна сила » , ініціювало вивчення альтернативних варіантів створення авіаційних комплексів РЕБ для ВПС , ВМС і КМП США ( ) на період2030 років , яке завершилося у грудні На початокх командування ВМС США розглядало наступника « Праулера » не тільки як звичайний літак РЕБ , а як ключовий елемент перспективної системи розвідки і радіоелектронної боротьби флоту і об'єднаних угруповань сил , що ведуть бойові дії на морських і приморських театрах — Airborne Electronic Attack aircraft ( AEA aircraft ) . Було прийняте рішення розробляти новий літак на базі нового основного палубного винищувача F / A - 18 Super Hornet . Він мав бути максимально уніфікований із « Супер Хорнетом » ( за заявою розробників — на % ) , що полегшить процес навчання особового складу і дозволить скоротити витрати на навчання льотного та технічного персоналу і на технічне обслуговування нових літаків . Радіоелектронні засоби мали розміщуватись в у відсіках літака , де у прототипу розташовувалось ударне озброєння та на вузлах підвіски озброєння . листопадароку компанія Boeing провела перший політ « демонстратора концепції » F / A - 18F ( EA - 18 Airborne Electronic Attack ) з трьома підвісними контейнерами апаратури РЕБ і двома паливними баками . На демонстраторі вивчалося , як підвісні контейнери і баки вплинуть на льотні дані літака , його стійкість і керованість , наскільки зростуть шумність і рівень вібрацій ; перевірялася здатність літака з підвішеними контейнерами РЕБ виконувати зліт і посадку з авіаносця . Остаточний вибір був зроблений наприкінціроку : грудня ВМС уклали контракт з фірмою Boeing , розрахований на п'ять років і який передбачав повномасштабну розробку літака РЕБ EA - 18G . Субпідрядником виступала компанія — розробник ЕА - 6В Northrop Grumman — її фахівцями розроблялося основне радіоелектронне обладнання — підвісні контейнери новітнього комплексу РЕБ , створеного в рамках програми модернізації літаків EA - 6B « Праулер » ICAP III . Військово - морські сили планували отриматиEA - 18G . Будівництво першого з двох серійних випробувальних EA - 18G , відомого як EA - 1 , розпочалосяжовтняроку . В першій декаді травняроку він був знятий з конвеєра з виробництва F / A - 18E / F Super Hornet в Сент - Луїсі і відправлений на переобладнання у варіант літака РЕБ . У червні того ж року здійснене аналогічне переобладнання другого « Супер Хорнета » . В процесі переобладнання в крилах літаків прокладалися кабель - траси , необхідні для забезпечення роботи контейнерів з апаратурою РЕБ , що підвішуються на крайні точки зовнішньої підвіски . У носовій частині монтувалися спеціальні тримачі для цільової радіоелектронної апаратури та для апаратури інструментального контролю . EA - 1 , був готовийсерпняроку і здійснив перший політсерпня . вересняроку він здійснив переліт на базу авіації ВМС , Меріленд . Другий літак ( EA - 2 ) перший політ здійснивлистопадароку і прибув до Петоксен - Ріверлистопада . Оскільки перша пара літаків були переобладнані з « Супер Хорнетів » , у ВМС ці два випробувальні літаки мали найменування NEA - 18G . У червніроку програму льотних випробувань пройшли п'ять перших « Ґраулерів » . У жовтніВійськово - морські сили офіційно направили ВПС пропозицію присвоїти літаку EA - 18G найменування « Ґраулер » ( ) , утворене поєднанням найменування літака - попередника « Праулер » і позначення модифікації « Супер Хорнета » — « G » . До того ж назва « Ґроулер » має давні традиції у флоті США — так називалися два шлюпи епохи англо - американської війни і підводний човен періоду Другої світової війни ( ) , а також його наступник — ракетний підводний човен часів « холодної війни » ( ) . Найменування Boeing EA - 18G Growler літак отримавжовтня коли воно вже стало загальноприйнятим . Спочатку ВМС планувало закупити « Ґраулерів » ( за кількістю палубних авіакрил ) , втім уроці обсяг замовлення був збільшений доEA - 18G , що було обумовлено рішенням озброїти цими машинами експедиційні ескадрильї , які діють з берегових аеродромів у складі миротворчих сил . Церемонія передачі ВМС США першого серійного EA - 18G ( Gl , BuNo. відбуласявересняроку . Переозброєння на EA - 18G першої стройової ескадрильї розпочалося у червніроку . Постачання флоту усіхзамовлених EA - 18G завершилася уроці . Особливості конструкції і бортове радіоелектронне обладнання Основне призначення EA - 18G — рішення широкого спектра завдань в інтересах авіаносного угруповання , пов'язаних з веденням радіоелектронної протидії противнику . Літак призначений для ведення радіотехнічної розвідки , постановки перешкод роботі радіолокаційним засобам та придушення систем зв'язку противника , знищення РЛС протирадіолокаційними ракетами AGM - 88 HARM . Бортова апаратура EA - 18G дозволяє ідентифікувати і пеленгувати джерела електромагнітного випромінювання . Літак здатний діяти як автономно , так і взаємодіючи з іншими літальними апаратами в єдиному інформаційному полі і є в повній мірі літаком « мережевоцентричної війни » ( AEA aircraft ) . EA - 18G Growler на % уніфікований з F / A - 18F . Його планер практично ідентичний планеру « Супер Хорнета » модифікації block II за винятком крила — його переднє ребро пряме і не має аеродинамічного « зуба » , а на верхніх поверхнях кожної площини змонтовано по одній поперечній перегородцісм заввишки ісм завдовжки . Таким чином вдалося вирішити проблему звалювання літака при маневруванні з великими перевантаженнями . EA - 18G здатний виконувати всі завдання , покладені на « Супер Хорнета » , а основні відмінності пов'язані наявністю підвісного спецобладнання і його програмним забезпеченням . EA - 18G накг важчий за F / A - 18F , при тому , що з нього демонтована авіаційна гармата . Основні системи літаків EA - 18G block I аналогічні системам F / A - 18F block I без другого комплекту органів управління в задній кабіні . Передні кабіни EA - 18G і « Супер Хорнета » ідентичні . Типовий варіант авіаційного озброєння « Ґраулера » складається з двох керованих ракет « повітря - повітря » AIM - 120 AMRAAM для самозахисту і двох протирадіолокаційних AGM - 88 HARM . Планується розширення асортименту авіаційних засобів ураження керованими ракетами « повітря - поверхня » AGM - 154 JSOW та AGM - 158 JASSM . Австралійські EA - 18G також будуть оснащені ракетою AIM - 9 Sidewinder . Основне радіотехнічне обладнання « Ґраулерів » — підвісні контейнери новітнього комплексу РЕБ , створеного на базі ICAP III ( з метою зниження часу і витрат на розробку авіаційного комплексу , складність радіоелектронного устаткування ICAP - III для EA - 18G була дещо спрощена ) фахівцями Northrop Grumman . Основу комплексу складає широкосмугова станція РТР і цифрова станція РЕП \ . Комбінація ALQ - 218 і ALQ - 99 являє собою повноцінний набір засобів радіоелектронної боротьби , здатний забезпечити виявлення і придушення будь-яких загроз авіакрилу . Змінні контейнери приймальних антен комплексу РТР / РЕБ AN / ALQ - 218 змонтовані на закінцівках площин крила замість торцевих крилових пілонів ракет AIM - 9 у « Супер Хорнетів » . Крім того антени AN / ALQ - 218 встановлені з обох бортів в носовій частині фюзеляжу , в районі відсіків двигунів , у хвостовій частині фюзеляжу , забезпечуючи приймання електромагнітних сигналів з будь-якого напрямку . Замість гармати на EA - 18G встановлена активна БРЛС з електронним скануванням променя комплексу постановки перешкод системам радіозв'язку Raytheon AN / ALQ - 227 ( V ) 1 CCS ( Communications Countermeasures System ) . Комплекс AN / ALQ - 227 виявляє і визначає параметри радіосигналів , а придушення радіозв'язку здійснюється широкосмуговим низькочастотним передавачем AN / ALQ - 99 тактичної системи постановки радіоперешкод . Літак може нести до п'яти підвісних контейнерів з антенами AN / ALQ - 99 . Ведуться роботи з розробки станції постановки перешкод контейнерного типу нового покоління ( NGJ ) з активною фазованою антенною решіткою ( AESA ) , яка має надійти на озброєння дороку . EA - 18G обладнані системами INCANS , які забезпечують стійкий ультракороткохвильовий зв'язок екіпажу літака при включеній апаратурі постановки радіоперешкод — екіпажі « Праулерів » не мали можливості підтримувати радіозв'язок , коли бортова апаратури постановки перешкод працює на випромінювання . Крім того « Ґраулери » обладнані станціями системи супутникового зв'язку MATT ( Multi-mission Advanced Tactical Terminal ) . Станція LR - 700 і приймач системи супутникового зв'язку розташовуються разом з апаратурою AN / AP G - 79 в носовому обтічнику . Оператори . Експлуатація Військово - морські сили США Передача ВМС США першого серійного EA - 18G відбуласявересняроку . Експлуатаційні випробування літака проводились на базі авіаескадрильї , авіабаза , Каліфорнія . Першою стройовою ескадрильєю , яка отримала на озброєння « Ґраулери » , стала \ : переозброєння на EA - 18G розпочалосячервняроку і завершилося наприкінціроку . Зараз « Ґраулери » є основним і єдиним у ВМС США літаком РЕБ і стоять на озброєнніавіаескадрилій — , , , VAQ - 132 , , , , , , , , VAQ - 140 , , , і VX - 9 , а також \ . Вперше в бойовій обстановці літаки EA - 18G були застосовані уроці в Іраку . В середині листопада п'ятірка « Ґраулерів » ескадрильї VAQ - 132 Scorpions виконали переліт зі США в Ірак з дозаправленням у повітрі і проміжною посадкою на авіабазі , розташованій на Азорських островах . Ці п'ять EA - 18G виконували завдання в інтересах дислокованого в Іраку угруповання військ США ; імовірно , літаки базувалися на аеродромі Аль-Ассад . березняроку ця ж п'ятірка EA - 18G з авіабази Авіано здійснила придушення об'єктів ППО для встановлення безпольотної зони над Лівією в ході операції міжнародних сил « Світанок одіссеї » . Військово - повітряні сили Австралії Уроці уряд Австралії звернувся до уряду США з проханням надати до шести EA - 18G в рамках експортного контракту на придбання двадцяти чотирьох F / A - 18F Super Hornet . Австралійські літаки РЕБ , як і перші прототипи « Ґраулерів » для ВМС США , будувалися як « Супер Хорнети » з подальшим їх оснащенням за проектом EA - 18G . Уроці австралійці оголосили про закупівлю додатково ще шести « Ґраулерів » . Усі дванадцять машин були передані ВПС Австралії долипняроку . Усі входять до складу \ . Див . також Grumman EA - 6 Prowler Boeing F / A - 18E / F Super Hornet Примітки Посилання на сайті корпорації Boeing Військові літаки США Літаки Boeing З'явилися ВМС США Літаки палубного базування Літаки РЕБ F / A - 18 Hornet Двомоторні реактивні літаки Середньоплани Двокільові літаки