Величко Лев Ісайович
Лев Ісайович Величко (25 жовтня (6 листопада) 1879, Москва — 17 вересня 1937, Київ) — сходознавець, журналіст, дипломат.

Життєпис 
Народився 25 жовтня (6 листопада) 1879 року в місті Москва, де й здобув вищу освіту. Працював у газеті «Биржевые ведомости». Воював у лавах Червоної армії. Член ВКП(б) від 1920 року.

Працював з 1922 року в Наркоматі іноземних справ УРСР. 

У 1923—1924 рр. — 1-й секретар українського повпредства в Берліні.

У 1924 році заступник Уповноваженного НКЗС СРСР в УРСР.

У 1924—1926 рр. — радник повпредства УРСР у Туреччині.

У 1926—1929 рр. — директор Радіотелеграфного агентства України (РАТАУ).

У 1927—1929 рр. — працював у відділі міжнародної інформації газети «Вісті ВУЦВК».

Друкувався в газетах «Комуніст», «Пролетарий», «Пролетар». У своїх публікаціях висвітлював проблеми міжнародного життя кінця 1920-х — початку 1930-х рр.

Очолював Всеукраїнське товариство культурних зв'язків із закордоном, працював у УНДІ сходознавства, викладав у вищих навчальних закладах Харкова та Києва.

У 1937 році заарештований, засуджений до смертної кари. У 1959 році реабілітований.

Автор праць 
 Реакция и оппозиция в Турции // СС. 1927. № 1;
 Рухові сили турецької економіки // Там само. 1928. № 2;
 Фритьйоф Нансен про Радянську Вірменію // Там само. 1928. № 5;
 Афганистан в борьбе за независимость. — Х., 1929;
 Національний склад сучасної Туреччини (за даними загального перепису 1927 р.) // СС. 1930. № 10–11.

Примітки 

Українські дипломати
Українські журналісти
Українські сходознавці
Діячі УРСР
Кореспонденти РАТАУ
Репресовані в СРСР
Посмертно реабілітовані
Ректори вишів Харкова
Науковці Харківського інституту народного господарства
Лев Ісайович Величкожовтнялистопада ) Москва — вересня Київ ) — сходознавець , журналіст , дипломат . Життєпис Народивсяжовтнялистопада ) року в місті Москва , де й здобув вищу освіту . Працював у газеті « Биржевые ведомости » . Воював у лавах Червоної армії . Член ВКП ( б ) відроку . Працював зроку в Наркоматі іноземних справ УРСР . У1924 рр . — й секретар українського повпредства в Берліні . Уроці заступник Уповноваженного НКЗС СРСР в УРСР . У1926 рр . — радник повпредства УРСР у Туреччині . У1929 рр . — директор Радіотелеграфного агентства України ( РАТАУ ) . У1929 рр . — працював у відділі міжнародної інформації газети « Вісті ВУЦВК » . Друкувався в газетах « Комуніст » , « Пролетарий » , « Пролетар » . У своїх публікаціях висвітлював проблеми міжнародного життя кінцях — початкух рр . Очолював Всеукраїнське товариство культурних зв'язків із закордоном , працював у УНДІ сходознавства , викладав у вищих навчальних закладах Харкова та Києва . Уроці заарештований , засуджений до смертної кари . Уроці реабілітований . Автор праць Реакция и оппозиция в Турции / / СС . № 1 ; Рухові сили турецької економіки / / Там само . № 2 ; Фритьйоф Нансен про Радянську Вірменію / / Там само . № 5 ; Афганистан в борьбе за независимость . — Х . , Національний склад сучасної Туреччини ( за даними загального переписур .) / / СС . № 10 – 11 . Примітки Українські дипломати Українські журналісти Українські сходознавці Діячі УРСР Кореспонденти РАТАУ Репресовані в СРСР Посмертно реабілітовані Ректори вишів Харкова Науковці Харківського інституту народного господарства