Аріарат V Філопатор
Аріарат V Евсеб Філопатор (; 179/182 до н. е. — 130 до н. е.) — цар Каппадокії у 163—130 роках до н. е.

Життєпис 
Походив з династії Аріаратідів. Молодший син царя Аріарата IV. Його матір'ю була Антіохіда Каппадокійська (донька селевкідського царя Антіоха III Великого). При народженні отримав ім'я Мітрідат. Здобув освіту в Римі й Афінах. Тут зумів придбати багатьох друзів, насамперед майбутнього пергамського царя Аттала II.

Перед смертю батько вислав старших зведених братів Мітрідата в інші країни, а самого оголосив спадкоємцем. Після смерті Аріарата IV у 163 році до н. е. стає царем під ім'ям Аріарат V Філопатр.

У 160 році до н. е. царя було повалено зведеним братом Ороферном за допомогою сирійського царя Деметрія I Сотер (останній виступив проти Аріарата V за те, що той не забажав одружитися з сестрою Деметрія I). Аріарат V втік до Пергам. У 159 році до н. е за підтримки Аттала II, царя Пергаму, переміг Ороферна й повернув собі владу.

Втім у 158 році до н. е. знову почалася боротьба за владу з братом. Того ж року Аріарат V вимушений був залишити царства й звернутися по допомогу до Римської республіки. За допомогою останньої (насамперед консулів Секста Юлія Цезаря і Луція Аврелія Ореста, що встали на бік Аріарата V) 157 року до н. е. відновлено вдруге на троні. За рішенням римському сенату розділив владу з Ороферном. 156 року до н. е. після смерті останнього став одноосібним царем. За підтримки Пергаму і Риму домігся визнання влади над Каппадокією з боку Деметрія I.

У 155 році до н. е. спрямував війська на допомогу Пергама у війні з Віфінським царством (до 154 року до н. е.). В подальшому сприяв розвитку культури та мистецтва в Каппадокії, намагаючись дотримуватися мирних стосунків із сусідами. Цьому також сприяла боротьба за трону в Державі Селевкідів, повстання там, а потім конфлікт Селевкідів з Парфією. Також встановив дружні стосунки з Афінами, натомість отримав афінське громадянство.

У 130 році до н. е. наказав своєму війську рушити на допомогу римлянам, які боролися з повстанням Аристоніка в Пергамі. За цю допомогу отримав Лікаонію та частину північної Кілікії. Втім внаслідок змови антиримської знаті, яку, можливо, підтримала дружина царя через бажання влади, Аріарата V було вбито. Новим царем став його син Аріарат VI Епіфан Філопатр.

Див. також 
 Напад Аріарата V на Прієну

Джерела 
 Édouard Will, Histoire politique du monde hellénistique, Annales de l'Est, Nancy, 1967, tome II, p. 312 et suivantes, 321 et 353.
 Hazel, John; Who's Who in the Greek World, «Ariarathes V», (1999)
 Richard Goulet (Hrsg.): Dictionnaire des philosophes antiques. Band 4, CNRS Éditions, Paris 2005, , S. 529—535
 Габелко О. K. К династической истории эллинистической Каппадокии: царский дом Ариаратидов // Античный мир и археология. — Саратов, 2009. — Вып. 13

Аріаратіди
Аріарат V Евсеб Філопатор ( ; 182 до н . е . — до н . е . ) — цар Каппадокії у130 роках до н . е . Життєпис Походив з династії Аріаратідів . Молодший син царя Аріарата IV . Його матір'ю була Антіохіда Каппадокійська ( донька селевкідського царя Антіоха III Великого ) . При народженні отримав ім'я Мітрідат . Здобув освіту в Римі й Афінах . Тут зумів придбати багатьох друзів , насамперед майбутнього пергамського царя Аттала II . Перед смертю батько вислав старших зведених братів Мітрідата в інші країни , а самого оголосив спадкоємцем . Після смерті Аріарата IV уроці до н . е . стає царем під ім'ям Аріарат V Філопатр . Уроці до н . е . царя було повалено зведеним братом Ороферном за допомогою сирійського царя Деметрія I Сотер ( останній виступив проти Аріарата V за те , що той не забажав одружитися з сестрою Деметрія I ) . Аріарат V втік до Пергам . Уроці до н . е за підтримки Аттала II , царя Пергаму , переміг Ороферна й повернув собі владу . Втім уроці до н . е . знову почалася боротьба за владу з братом . Того ж року Аріарат V вимушений був залишити царства й звернутися по допомогу до Римської республіки . За допомогою останньої ( насамперед консулів Секста Юлія Цезаря і Луція Аврелія Ореста , що встали на бік Аріарата V)року до н . е . відновлено вдруге на троні . За рішенням римському сенату розділив владу з Ороферном . року до н . е . після смерті останнього став одноосібним царем . За підтримки Пергаму і Риму домігся визнання влади над Каппадокією з боку Деметрія I . Уроці до н . е . спрямував війська на допомогу Пергама у війні з Віфінським царством ( дороку до н . е . ) . В подальшому сприяв розвитку культури та мистецтва в Каппадокії , намагаючись дотримуватися мирних стосунків із сусідами . Цьому також сприяла боротьба за трону в Державі Селевкідів , повстання там , а потім конфлікт Селевкідів з Парфією . Також встановив дружні стосунки з Афінами , натомість отримав афінське громадянство . Уроці до н . е . наказав своєму війську рушити на допомогу римлянам , які боролися з повстанням Аристоніка в Пергамі . За цю допомогу отримав Лікаонію та частину північної Кілікії . Втім внаслідок змови антиримської знаті , яку , можливо , підтримала дружина царя через бажання влади , Аріарата V було вбито . Новим царем став його син Аріарат VI Епіфан Філопатр . Див . також Напад Аріарата V на Прієну Джерела Édouard Will , Histoire politique du monde hellénistique , Annales de l'Est , Nancy , tome II , p.et suivantes , et Hazel , John ; Who's Who in the Greek World , « Ariarathes V » , Richard Goulet ( Hrsg . ) : Dictionnaire des philosophes antiques . Band CNRS Éditions , Paris , S . 535 Габелко О . K . К династической истории эллинистической Каппадокии : царский дом Ариаратидов / / Античный мир и археология . — Саратов , — Вып . Аріаратіди