Фрідріх Саксен-Мейнінгенський
Фрідріх Йоганн Бернхард Германн Генріх Моріц Саксен-Мейнінгенський (), ( 12 жовтня 1861 —  23 серпня 1914) — принц Саксен-Мейнінгенський з Ернестинської лінії Веттінів, син герцога Саксен-Мейнінгену Георга II та принцеси Феодори Гогенлое-Лангенбурзької.

Генерал-лейтенант прусської армії (18 лютого 1913). Від 2 серпня 1914 року очолював 39-та резервну піхотну бригаду. За три тижні загинув поблизу Тарсьєнна від розриву гранати. Став першим прусським генералом, що загинув у Першій світовій війні.

Двоє з його синів згодом стали титулярними герцогами Саксен-Мейнінгена.

Біографія 
Фрідріх з'явився на світ 12 жовтня 1861 року у Майнінгені. Був другим сином та другою дитиною в родині спадкоємного принца Саксен-Мейнінгену Георга та його другої дружини Феодори Гогенлое-Лангенбурзької. Мав рідного старшого брата Ернста та єдинокровних брата Бернхарда та сестру Марію Єлизавету від першого шлюбу батька. Молодший брат Віктор прожив всього три дні. Правлячим герцогом Саксен-Мейнінгену в той час був їхній дід Бернхард II. У вересні 1866 році, після його зречення, батько очолив Саксен-Мейнінген.

Мешкало сімейство в замку Елізабетхенбург у Майнінгені. Літньою резиденцією був замок Альтенштайн у Тюринзькому Лісі. Інколи відпочивали віллі Карлотта на озері Комо.

Матір померла від скарлатини, коли Фрідріху було десять років. Батько наступного року узяв морганатичний шлюб з акторкою Еллен Франц.

До 1880 року його освітою займався німецький педагог Генріх фон Еґелінґ. Продовжив навчання Фрідріх у Боннському університеті, при цьому відмовившись від супроводження ад'ютанта, коня та карети. Був членом студентського братства «Боруссія», однак у його справах активної участі не брав, зосередившись на навчанні. Ледь не травмувався на заняттях, коли в хімічній лабораторії під час експерименту вибухнула реторта.

Ще у січні 1878 року принц отримав чин другого лейтенанту 6-го Тюринзького піхотного полку № 95, а у жовтні 1881 року став другим лейтенантом польового артилерійського полку № 15 у Страсбурзі. По закінченню навчання поновив свою військову службу й у жовтні 1887 року став першим лейтенантом Першого гвардійського польового артилерійського полку.

У віці 27 років одружився з 18-річною графинею Адельгейдою цур Ліппе-Бістрефельд. Весілля відбулося 24 квітня 1889 у Нойдорфі. У подружжя народилося шестеро дітей:
 Феодора (1890—1972) — дружина великого герцога Саксен-Веймар-Ейзенаху Вільгельма Ернста, мала четверо дітей;
 Адельгейда (1891—1971) — дружина принца Адальберта Прусського, мала трьох дітей;
 Георг (1892—1946) — титулярний герцог Саксен-Мейнінгена у 1941—1946 роках, був одруженим із графинею Кларою Марією фон Корфф Шміссінг-Керссенброк, мав четверо дітей;
 Ернст (1895—1914) — одруженим не був, дітей не мав;
 Луїза (1899—1985) — дружина барона Ґеца фон Ваґенхайма, мала сина та доньку;
 Бернхард (1901—1984) — титулярний герцог Саксен-Мейнінгена у 1946—1984 роках, був двічі одруженим, мав п'ятеро дітей.

1 вересня 1889 року Фрідріх отримав призначення у Королівський уланський полк № 13. Від 1 жовтня 1890 року його було переведено до Гессенського польового артилерійського полку № 11. Там за кілька місяців він став капітаном та командиром Другої кінної артилерійської батареї. 17 жовтня 1893 року повернувся до 6-го Тюринзького піхотного полку № 95. З лютого по травень 1897 року працював у Генеральному штабі. Став майором, а згодом — командиром підрозділу 2-го Рейнського польового артилерійського полку № 23. Потім командував Бергішським польовим артилерійським полком № 59. 16 лютого 1902 року став командиром 5-го Баденського польового артилерійського полку № 76. 19 грудня 1907 року був призначений командуючим 20-ю польовою артилерійською бригадою в Ганновері.

20 січня 1913 року вийшов у відставку зі встановленою пенсією у статусі à la suite у складі 5-го Баденського польового артилерійського полку № 76. Також продовжував залишатися у складі 6-го Тюринзького піхотного полку № 95. 18 лютого 1913 року отримав чин генерал-лейтенанта.

У червні 1914 року його батько помер, і старший брат Бернхард став правлячим герцогом Саксен-Мейнінгену. Майже відразу після цього почалася Перша світова війна. Фрідріх був знову покликаний до лав армії та від 2 серпня 1914 року отримав командування над 39-ю резервною піхотною бригадою.

За три тижні він загинув у Бельгії в битві при Шарлеруа від розриву гранати. 25 серпня його загибель була офіційно підтверджена. Поховали принца на парковому цвинтарі Мейнінгена. На військовому цвинтарі Тарсьєнна встановлено меморіальний камінь на честь Фрідріха.

Його середній син Ернст загинув за кілька днів до нього у Франції. Старший був важко поранений, але зрештою одужав.

Нагороди

Велике герцогство Баден 

 Орден Церінгенського лева, великий хрест (1903)
 Орден Вірності (Баден) (1908)
 Орден Бертольда I (1908)

Королівство Пруссія 

 Орден Червоного орла 1-го класу
 Хрест «За вислугу років» (Пруссія)

Інші країни 

 Орден дому Саксен-Ернестіне, великий хрест (1879)
 Орден Білого Сокола, великий хрест (Велике герцогство Саксен-Веймар-Ейзенахське; 1885)
 Орден Генріха Лева, великий хрест (Герцогство Брауншвейг; 1895)
 Орден Леопольда (Австрія), великий хрест (Австро-Угорщина; 1895)
 Орден Рутової корони (Королівство Саксонія)
 Орден Святого Олександра Невського (Російська імперія)

Вшанування 
 На честь принца названа вулиця Фрідріха () у Майнінгені.

Генеалогія

Примітки

Література 
 Hans Philippi: Die Wettiner in Sachsen und Thüringen. C.A. Starke Verlag, Limburg 1989, ISBN 3-7980-0691-1.
 Bernhard Post, Dietrich Werner: Herrscher in der Zeitenwende: Wilhelm Ernst von Sachsen-Weimar-Eisenach. 1876—1923. Glaux, Jena 2006, ISBN 978-3-931743-94-9, стор. 145, 153, 162, 486—487.
 Arnold: Stammliste der Offiziere des 6. Thüringischen Infanterie-Regiments Nr. 95 nebst Stammtruppenteilen, vom 18. Februar 1807 ab. Perhes Verlag, Gotha 1900, стор. 188–189.
 Paul Burg: Deutsche Prinzen, die für Deutschland starben: Zum Gedächtnis, Leipzig: Xenien-Verl., 1915, стор. 29—42.

Посилання 

 Саксен-Мейнінгени 
 Профіль на Geni.com  
 Профіль на Thepeerage.com  
 Генеалогія Фрідріха Саксен-Мейнінгенського  

Уродженці Майнінгена
Саксен-Мейнінгени
Випускники Боннського університету
Генерал-лейтенанти (Пруссія)
Німецькі військовики Першої світової війни
Загинули в боях Першої світової війни
Померли в провінції Намюр
Поховані в  Майнінгені
Фрідріх Йоганн Бернхард Германн Генріх Моріц Саксен - Мейнінгенський ( ) , ( жовтня — серпня — принц Саксен - Мейнінгенський з Ернестинської лінії Веттінів , син герцога Саксен - Мейнінгену Георга II та принцеси Феодори Гогенлое - Лангенбурзької . Генерал - лейтенант прусської арміїлютого Відсерпняроку очолювавта резервну піхотну бригаду . За три тижні загинув поблизу Тарсьєнна від розриву гранати . Став першим прусським генералом , що загинув у Першій світовій війні . Двоє з його синів згодом стали титулярними герцогами Саксен - Мейнінгена . Біографія Фрідріх з'явився на світжовтняроку у Майнінгені . Був другим сином та другою дитиною в родині спадкоємного принца Саксен - Мейнінгену Георга та його другої дружини Феодори Гогенлое - Лангенбурзької . Мав рідного старшого брата Ернста та єдинокровних брата Бернхарда та сестру Марію Єлизавету від першого шлюбу батька . Молодший брат Віктор прожив всього три дні . Правлячим герцогом Саксен - Мейнінгену в той час був їхній дід Бернхард II . У вересніроці , після його зречення , батько очолив Саксен - Мейнінген . Мешкало сімейство в замку Елізабетхенбург у Майнінгені . Літньою резиденцією був замок Альтенштайн у Тюринзькому Лісі . Інколи відпочивали віллі Карлотта на озері Комо . Матір померла від скарлатини , коли Фрідріху було десять років . Батько наступного року узяв морганатичний шлюб з акторкою Еллен Франц . Дороку його освітою займався німецький педагог Генріх фон Еґелінґ . Продовжив навчання Фрідріх у Боннському університеті , при цьому відмовившись від супроводження ад'ютанта , коня та карети . Був членом студентського братства « Боруссія » , однак у його справах активної участі не брав , зосередившись на навчанні . Ледь не травмувався на заняттях , коли в хімічній лабораторії під час експерименту вибухнула реторта . Ще у січніроку принц отримав чин другого лейтенантуго Тюринзького піхотного полку № 95 , а у жовтніроку став другим лейтенантом польового артилерійського полку № 15 у Страсбурзі . По закінченню навчання поновив свою військову службу й у жовтніроку став першим лейтенантом Першого гвардійського польового артилерійського полку . У віціроків одружився зрічною графинею Адельгейдою цур Ліппе - Бістрефельд . Весілля відбулосяквітняу Нойдорфі . У подружжя народилося шестеро дітей : Феодора1972 ) — дружина великого герцога Саксен - Веймар - Ейзенаху Вільгельма Ернста , мала четверо дітей ; Адельгейда1971 ) — дружина принца Адальберта Прусського , мала трьох дітей ; Георг1946 ) — титулярний герцог Саксен - Мейнінгена у1946 роках , був одруженим із графинею Кларою Марією фон Корфф Шміссінг - Керссенброк , мав четверо дітей ; Ернст1914 ) — одруженим не був , дітей не мав ; Луїза1985 ) — дружина барона Ґеца фон Ваґенхайма , мала сина та доньку ; Бернхард1984 ) — титулярний герцог Саксен - Мейнінгена у1984 роках , був двічі одруженим , мав п'ятеро дітей . 1 вересняроку Фрідріх отримав призначення у Королівський уланський полк № 13 . Віджовтняроку його було переведено до Гессенського польового артилерійського полку № 11 . Там за кілька місяців він став капітаном та командиром Другої кінної артилерійської батареї . жовтняроку повернувся дого Тюринзького піхотного полку № 95 . З лютого по травеньроку працював у Генеральному штабі . Став майором , а згодом — командиром підрозділуго Рейнського польового артилерійського полку № 23 . Потім командував Бергішським польовим артилерійським полком № 59 . лютогороку став командиромго Баденського польового артилерійського полку № 76. грудняроку був призначений командуючимю польовою артилерійською бригадою в Ганновері . 20 січняроку вийшов у відставку зі встановленою пенсією у статусі à la suite у складіго Баденського польового артилерійського полку № 76 . Також продовжував залишатися у складіго Тюринзького піхотного полку № 95 . лютогороку отримав чин генерал - лейтенанта . У червніроку його батько помер , і старший брат Бернхард став правлячим герцогом Саксен - Мейнінгену . Майже відразу після цього почалася Перша світова війна . Фрідріх був знову покликаний до лав армії та відсерпняроку отримав командування надю резервною піхотною бригадою . За три тижні він загинув у Бельгії в битві при Шарлеруа від розриву гранати . серпня його загибель була офіційно підтверджена . Поховали принца на парковому цвинтарі Мейнінгена . На військовому цвинтарі Тарсьєнна встановлено меморіальний камінь на честь Фрідріха . Його середній син Ернст загинув за кілька днів до нього у Франції . Старший був важко поранений , але зрештою одужав . Нагороди Велике герцогство Баден Орден Церінгенського лева , великий хрест Орден Вірності ( Баден ) Орден Бертольда I Королівство Пруссія Орден Червоного орлаго класу Хрест « За вислугу років » ( Пруссія ) Інші країни Орден дому Саксен - Ернестіне , великий хрест Орден Білого Сокола , великий хрест ( Велике герцогство Саксен - Веймар - Ейзенахське ; Орден Генріха Лева , великий хрест ( Герцогство Брауншвейг ; Орден Леопольда ( Австрія ) , великий хрест ( Австро - Угорщина ; Орден Рутової корони ( Королівство Саксонія ) Орден Святого Олександра Невського ( Російська імперія ) Вшанування На честь принца названа вулиця Фрідріха ( ) у Майнінгені . Генеалогія Примітки Література Hans Philippi : Die Wettiner in Sachsen und Thüringen . C . A . Starke Verlag , Limburg ISBN0691 - 1 . Bernhard Post , Dietrich Werner : Herrscher in der Zeitenwende : Wilhelm Ernst von Sachsen- Weimar - Eisenach . 1923 . Glaux , Jena ISBN931743 - 94 - 9 , стор . 145 , 487 . Arnold : Stammliste der Offiziere des Thüringischen Infanterie - Regiments Nr.nebst Stammtruppenteilen , vom Februarab . Perhes Verlag , Gotha стор . 188 – 189 . Paul Burg : Deutsche Prinzen , die für Deutschland starben : Zum Gedächtnis , Leipzig : Xenien-Verl . , стор . 29 — 42 . Посилання Саксен - Мейнінгени Профіль на Geni.com Профіль на Thepeerage.com Генеалогія Фрідріха Саксен - Мейнінгенського Уродженці Майнінгена Саксен - Мейнінгени Випускники Боннського університету Генерал - лейтенанти ( Пруссія ) Німецькі військовики Першої світової війни Загинули в боях Першої світової війни Померли в провінції Намюр Поховані в Майнінгені