Іто Дзякутю
Іто Дзякутю (*伊藤 若冲, 2 березня 1716 — 27 жовтня 1800) — японський художник періоду Едо.

Життєпис 
Старший син Іто Ґендзаемона, власника магазину бакалійного краму «Масуя» в Кіото. Народився у 1716 році, отримавши ім'я Сункйо. З дитинства виявив хист до малювання. Водночас долучався до родинної справи. Після церемонії повноліття отримав ім'я Дзокін. У 1739 році після смерті батька стає власником магазину, яким керував до 1755 року, коли передав його одному зі своїх братів.

Спочатку був самоуком, потім на думку дослідників міг навчатися в осацького художника Оока Сунбоку. Згодом стає самостійним майстром. Для малювання на березі річки Камо спорудив 2-поверхову студію «Сін'ен-кан» («Маєток віддаленого серця»).

Товаришував з ченцем Дайтен Кендзьо, представником секти Ріндзай. Завдяки цьому, з одного боку, дістав можливість ознайомитися з колекцією японських і китайських картин Сьококу-дзі, а також увійшов до мистецьких та буддистських кіл. Останнє сприяло збільшенню кількості клієнтури. Тоді ж отримав буддистське ім'я Дзякутю (Наче порожнеча), під яким уславився.

Протягом решти життя отримував численні замовлення від знаті, а також від буддистських й синтоїстських храмів й монастирів по всій Японії, зокрема Рокуондзі.

У 1788 року внаслідок великої пожежі в Кіото втратив будинок та весь статок, тому вимушений був стати ченцем в монастирі Секіходзі (південна околиця Кіото), де й помер у 1800 році.

Творчість 
Зазвичай працював на мідних дощечках, а також створював картини на шовку. Його стиль поєднував китайські та японські традиції і західноєвропейські техніки, зокрема застосування перспективи. Створюючи ксилографії, застосовував метод такку ханґа (тертя принтів). Зображував тварин (часто тигра), квіти і птахів (курки, півні і папуги, рідше фенікса) в досить екзотичному вигляді. Був дуже відомий і приймав замовлення на розпис ширм і храмові картини.

Особливо відома серія з 30 картин «Тварини і рослини рослинного саду», 27 висячих сувоїв «Картини барвистого світу живих істот» (1757—1770 роки, для Сьококудзі) і триптих «Будда з учнями». У 1890-х роках створив зображення різних квітів, що увійшли до «Альбому Дзякутю».

Джерела 
 Tazawa Yutaka: Biographical Dictionary of Japanese Art. Kodansha International, 1981. ISBN 0-87011-488-3.
 Lippit, Yukio (2012). Colorful Realm: Japanese Bird-and-Flower by Itō Jakuchū. University of Chicago Press. ISBN 978-0-226-48460-0.
 Itô Jakuchô : Les Fleurs précieuses du jardin mystérieux — Introduction et légendes de Manuela Moscatiello. Édition Philippe Picquier 2015 (ISBN 9782809710427)

Художники Японії
Іто Дзякутю ( *伊藤 若冲 , березня — жовтня — японський художник періоду Едо . Життєпис Старший син Іто Ґендзаемона , власника магазину бакалійного краму « Масуя » в Кіото . Народився уроці , отримавши ім'я Сункйо . З дитинства виявив хист до малювання . Водночас долучався до родинної справи . Після церемонії повноліття отримав ім'я Дзокін . Уроці після смерті батька стає власником магазину , яким керував дороку , коли передав його одному зі своїх братів . Спочатку був самоуком , потім на думку дослідників міг навчатися в осацького художника Оока Сунбоку . Згодом стає самостійним майстром . Для малювання на березі річки Камо спорудивповерхову студію « Сін'ен - кан » ( « Маєток віддаленого серця » ) . Товаришував з ченцем Дайтен Кендзьо , представником секти Ріндзай . Завдяки цьому , з одного боку , дістав можливість ознайомитися з колекцією японських і китайських картин Сьококу - дзі , а також увійшов до мистецьких та буддистських кіл . Останнє сприяло збільшенню кількості клієнтури . Тоді ж отримав буддистське ім'я Дзякутю ( Наче порожнеча ) , під яким уславився . Протягом решти життя отримував численні замовлення від знаті , а також від буддистських й синтоїстських храмів й монастирів по всій Японії , зокрема Рокуондзі . Уроку внаслідок великої пожежі в Кіото втратив будинок та весь статок , тому вимушений був стати ченцем в монастирі Секіходзі ( південна околиця Кіото ) , де й помер уроці . Творчість Зазвичай працював на мідних дощечках , а також створював картини на шовку . Його стиль поєднував китайські та японські традиції і західноєвропейські техніки , зокрема застосування перспективи . Створюючи ксилографії , застосовував метод такку ханґа ( тертя принтів ) . Зображував тварин ( часто тигра ) , квіти і птахів ( курки , півні і папуги , рідше фенікса ) в досить екзотичному вигляді . Був дуже відомий і приймав замовлення на розпис ширм і храмові картини . Особливо відома серія зкартин « Тварини і рослини рослинного саду » , висячих сувоїв « Картини барвистого світу живих істот » 1770 роки , для Сьококудзі ) і триптих « Будда з учнями » . Ух роках створив зображення різних квітів , що увійшли до « Альбому Дзякутю » . Джерела Tazawa Yutaka: Biographical Dictionary of Japanese Art . Kodansha International , ISBN488 - 3 . Lippit , Yukio Colorful Realm : Japanese Bird-and-Flower by Itō Jakuchū . University of Chicago Press . ISBN226 - 48460-0 . Itô Jakuchô \ : Les Fleurs précieuses du jardin mystérieux — Introduction et légendes de Manuela Moscatiello . Édition Philippe Picquier( ISBN Художники Японії