Кособуди (Люблінське воєводство)
Кособуди (або Косопуди, ) — колишнє українське село в Польщі, у гміні Звежинець Замойського повіту Люблінського воєводства. Населення —   (2011).

Розташування 
Знаходиться на Закерзонні (в історичній Холмщині).

Історія 
Село вперше згадується в 1398 р., від початку було заселене русинами.

Вперше згадується церква в 1598 році. У 1848 р. замість дерев'яної церкви зведена мурована, вкрита ґонтом.

За даними етнографічної експедиції 1869—1870 років під керівництвом Павла Чубинського, у селі здебільшого проживали греко-католики, усе населення розмовляло українською мовою.

У 1880 р. в селі були фільварок, 6 панських і 55 селянських будинків, 416 жителів (345 русинів-українців і 71 римокатолик — також переважно українського походження). Місцеві жителі русини-українці під впливом римокатолицьких власників фільварку поступово латинізувались і спольщувались, чому сприяла заборона царем греко-католицької церкви в 1875 р. З 1881 р. почала діяти початкова школа.

Вирішальними моментами в латинізації жителів села стали царський указ 1905 року, депортація українців російською армією в 1915 р. та окупація Холмщини поляками в 1919 р. з відібранням в українців церкви і перетворенням її на костел, через що в 1921 р. українську національність насмілилось задекларувати тільки 137 осіб.

Під час німецької окупації 1939—1944 р. церква була повернена українцям і тут діяла парафія Української православної церкви, однак з приходом польської влади знову була нею відібрана. За німецьким переписом 1943 р. українську національність задекларували вже лише 87 осіб.

У 1975—1998 роках село належало до Замойського воєводства.

Населення 
Демографічна структура станом на 31 березня 2011 року:

Примітки

Джерела 
 
 

Села Замойського повіту
Кособуди ( або Косопуди , ) — колишнє українське село в Польщі , у гміні Звежинець Замойського повіту Люблінського воєводства . Населення — Розташування Знаходиться на Закерзонні ( в історичній Холмщині ) . Історія Село вперше згадується вр . , від початку було заселене русинами . Вперше згадується церква вроці . Ур . замість дерев'яної церкви зведена мурована , вкрита ґонтом . За даними етнографічної експедиції1870 років під керівництвом Павла Чубинського , у селі здебільшого проживали греко - католики , усе населення розмовляло українською мовою . Ур . в селі були фільварок , панських іселянських будинків , жителіврусинів - українців іримокатолик — також переважно українського походження ) . Місцеві жителі русини - українці під впливом римокатолицьких власників фільварку поступово латинізувались і спольщувались , чому сприяла заборона царем греко - католицької церкви вр . Зр . почала діяти початкова школа . Вирішальними моментами в латинізації жителів села стали царський указроку , депортація українців російською армією вр . та окупація Холмщини поляками вр . з відібранням в українців церкви і перетворенням її на костел , через що вр . українську національність насмілилось задекларувати тількиосіб . Під час німецької окупації1944 р . церква була повернена українцям і тут діяла парафія Української православної церкви , однак з приходом польської влади знову була нею відібрана . За німецьким переписомр . українську національність задекларували вже лишеосіб . У1998 роках село належало до Замойського воєводства . Населення Демографічна структура станом наберезняроку : Примітки Джерела Села Замойського повіту