Задніпровська дивізія
1-ша Задніпровська Українська радянська дивізія —   з'єднання Української  РСЧА в період Громадянської війни.

Історія створення 

26 січня 1919 року Особливий загін під командуванням командира 7-го Сумського полку 2-ї Української радянської дивізії П. Ю. Дибенко в ході наступу Українського фронту РСЧА захопив Катеринослав. Фронт мав завдання поширити наступ на південь. Вирішальне значення в цій ситуації мала позиція селянства центральних і південних районів України (у тому числі райони, що їх контролювали війська Махна Н.І. і отамана Григорьєва). Єдина на той час в степовій Україні Катеринославська залізниця мала стратегічне значення, отже, питання про контроль над нею стояв надзвичайно гостро. Поблизу від цієї залізниці розташовувалися місцеві повстанські загони. 27 січня Дибенко і його начальник штабу С. І. Петриківський були терміново викликані в Харків до командувача військами Українського фронту Антонова-Овсієнка . Антонов-Овсієнко наказав Дибенку створити з об'єднаних сил повстанських і партизанських загонів Північної Таврії  стрілецьку дивізію, провести злагодження особового складу і приступити до виконання бойового завдання в складі Українського фронту. Начальником дивізії призначався Дибенко, начальником штабу - Петриківський, начальником політвідділу - О. М. Коллонтай. Дивізія в перспективі мала завдання в березні  перейти в наступ і в квітні  опанувати Кримом. Виходячи з чисельності звідних загонів Північної Таврії, командування дивізії мало сформувати шість полків, зведених в три бригади. Командиром однієї з бригад був призначений феодосійський робочий Котов, іншої - Нестор Махно. Загони Махна в цей період вели запеклі бої проти білих військ, 3-ї дивізії Добровольчої армії генерала В. З. Май-Маєвського), що наступали з Донбасу. На початку лютого на сторону Червоної армії перейшла Херсонська дивізія армії УНР під командуванням отамана Н. О. Григор 'єва, що діяла   в районі Миколаїв - Херсон. Григор'єв розірвав відносини з петлюрівським командуванням в зв'язку з тим, що Директорія УНР пішла на угоду з французьким командуванням військ Антанти про розширення зони окупації. 18 лютого "григор'євці" увійшли до складу 1-ї Задніпровської Української радянської дивізії. Згідно з Наказом № 18 по військах Групи військ харківського напряму від 21 лютого 1919 року, з частин, що знаходяться під командуванням   Дибенка, Григор'єва і Махна, утворювалася стрілецька дивізія, яка і отримала назву 1-ша Задніпровська Українська радянська дивізія. Начальником дивізії призначено Дибенка, з  загонів отамана Григор'єва  формувалася 1-а бригада, з   загонів Північної Таврії - 2-а бригада, з військ Махна - 3-тя бригада.

Склад 
На 21 лютого 1919 
Управління дивізії 
1-ша Задніпровська Українська радянська бригада 
2-я Задніпровська Українська радянська бригада 
3-тя Задніпровська Українська радянська бригада 
Інженерний батальйон

Одесько-Миколаївська операція 
На початку лютого в Херсоні, де вже знаходилося біля 500 солдатів Антанти, висадилося додатково  ще 500 французьких і 2 тисячі грецьких солдатів. У Миколаєві кількість французьких і грецьких військ досягла 3 тисяч багнетів. До 16 тисяч багнетів — склад 15-ї німецької дивізії. На залізничних станціях від Одеси до Херсона були гарнізони по 30-40 солдатів Антанти. На великих станціях такі  гарнізони   складали до 400-500 бійців.  Григор'єв в ході наступу на Херсон за тиждень відбив Вознесенськ, і частини Антанти були змушені створювати   фронт уздовж залізниці Миколаїв - Херсон, задіявши на це до 8 тисяч солдатів, 20 гармат, 18 танків, 4 броньовики, 5 літаків. Проти них  Григор'єв міг виставити лише близько 6 тисяч селян-повстанців з 8 гарматами. Проте, окупанти не змогли стримати натиску селянських загонів. На 27 лютого григор'євці відбили у противника Білу Криницю та інші населені пункти. 27 лютого командування радянських військ направило Григор'єву   35 більшовиків для проведення політичної роботи в бригаді. В цей же час до Григор'єва прибув і член боротьбистської партії Ю. О. Тютюнник, якого Григор'єв призначив своїм начальником штабу. Боротьба за політичний вплив з боку більшовиків на григор'євців продовжилася

П'ять днів з 3 по 8 березня військам Григор'єва доводилося організовувати осаду Херсона, на околиці міста вдалося увірватися 8 березня. Грецький гарнізон, будучи не в змозі далі утримувати місто, здійснили умисний підпал портових складів. В приміщеннях знаходилися заручники з місцевого населення. Люди згоріли живцем у вогні пожежі.

Повністю  місто було захоплене 10 березня, трофеї склалм  6 гармат, близько 100 кулеметів, 700 гвинтівок. Греки в ході боїв за Херсон втратили більше 300 солдатів і офіцерів убитими і полоненими  . Після захоплення Херсона Григор'єв наказав завантажити трупи грецьких солдатів на пароплав і відправити  до Одеси, де дислокувалося командування окупаціфйних військ.

Паралельно з операцією по оволодінню Херсоном війська 1-ї бригади вели наступ на Миколаїв, який обороняла 15-я німецька дивізія ландвера під командуванням генерала Зак-Гальгаузена (до 10 тисяч чоловік). Німецький солдатський комітет почав переговори про здачу міста. 5 березня Григор'єв надіслав ультиматум міській думі Миколаєва з вимогою негайно здати місто. Протягом 5-7 березня атаки григор'євців були успішно відбиті захисниками міста з великими втратами для наступаючих, в тому числі від дій німецької важкої артилерії і корабельної артилерії французького крейсера, що стояв в гирлі р. Південний Буг. Проте, за  кілька днів, зважаючи на втрату Херсона, французьке командування оголосило евакуацію союзних сил, і 14 березня Миколаїв був зданий без бою. У здачі Миколаєва істотну роль зіграла позиція німецького гарнізону та командира 15-ї дивізії генерала Зак-Гальгаузена, які вирішили підтримати наступ григор'євців і підписали угоду про відновлення в місті Радянської влади. Німеці при цьому роззброїли добровольчу білогвардійську дружину, передавши владу в місті і великі трофеї (20 важких знарядь, військове спорядження і понад 2 тисячі коней) в інтересах Ради робітничих депутатів і військам Григор'єва

Подальші події 

 15 березня — відбили у білих залізничну станцію Роздільна і основну їх базу на півдні України - Роштас
 17 березня — захопили залізничну станцію Березівка, яку утримували польські легіонери і французькі частини (2 тисячі багнетів) і білогвардійці. У боях за Березівку противник втратив близько 400 осіб (в тому числі близько 150 убитими); були захоплені трофеї - 8 гармат, 5 танків Renault FT-17 ,1 бронепоїзд, 7 паровозів, близько 100 кулеметів
 20 березня — видано наказ № 22 командувача військами Харківської групи військ О.Є. Скачка, де поставлено бойове завдання: 1-й бригаді Григор'єва - опанувати Одесою; 2-й бригаді Котова - блокувати Кримський півострів; 3-й бригаді Махна - вийти на лінію с. Платовка - Маріуполь 
 22 березня — виділена ударна група для ведення бойових дій на Одеському напрямку, до складу якої увійшла  1-я бригада під командуванням Григор'єва. Більшість сил групи відволік наступ військ Петлюри, отже, операцію із захоплення Одеси Григор'єву довелося здійснювати силами своєї бригади: 1-й Верблюзький полк (бл. 3900 чол.), 2-й Херсонський полк (бл. 4 000 чол.), 3-й Таврійський полк (більше 3 000 чол.). Підтримку 1-й бригаді надавали   два доданих полки - 1-й Вознесенський (450 чол.) І 15-й Український радянський полк.
 25 березня   захоплена станція Сербка,
 26 березня - станція Колосівка, в боях за яку було взято в полон до 2 тисяч полонених, 
 28 березня —станція Кремидівка. 
 Спроба сил Антанти і одеських білогвардійців провести 29 березня контрнаступ на Сербку провалилася 
 29 березня білогвардійцями був залишений без бою Очаків, після чого оборона «Одеської білої армії» сконцентрувалася на ділянці Роздільна - Сербка - Одеса. 
 31 березня союзники спробували за підтримки двох танків знову атакувати Сербку, але атака захлинулася. У боях за станцію було вбито і важко поранено до 600 військовослужбовців Антанти. 
 3 квітня (за іншими даними, увечері 2 квітня) командувач силами Антанти на Півдні Росії Ф. д'Ансельм оголосив про евакуацію сил Антанти з Одеси протягом 48 годин 
 6 квітня близько 15.00 1-я бригада Григор'єва увійшла до Одеси, залишену союзними військами
 7 квітня нарком військових справ УРСР  Подвойський М. І. телеграмою повідомив радянський уряд про взяття Одеси
 14 квітня радянські війська взяли Роздільну. Румунські війська відійшли за Дністер. 
 18 квітня був узятий Овідіополь,  пізніше - Тирасполь

Бойовий шлях 2 та 3 бригад дивізії
Командувач Українським фронтом Антонов-Овсієнко в  березні розпорядився «посилити групу Махно для ліквідації Бердянська - Маріуполя» (в порти Маріуполя і Бердянська в грудні 1918 року увійшли кораблі французьких ВМС) частинами 2-ї бригади, що діяла на Кримському напрямку, та 16-м полком з 1-ї бригади Григор'єва. 
14 березня 1-ша Задніпровська дивізія опанувала Мелітополем, розрізавши приазовский фронт білих надвоє. 
15 березня махновці зайняли Бердянськ і 19 березня підступили до Маріуполя. 
 17 березня оволоділи Волновахою. 
 20 березня командувач військами Харківської групи військ  Скачко поставив Задніпровської дивізії і її 3-й бригаді завдання вийти на лінію Платівка - Маріуполь і закріпитися на ній Маріуполь упав 29 березня. 
 27 березня у час бою між бригадою Махна за Маріуполь військово-морські сили Антанти, що стояли на рейді Маріуполя, втрутилися у військові дії, обстріляли наступаючих махновців і висадили невеликий десант.  29 березня був підписаний договір з махновської делегацією, який встановив одноденне перемир'я для евакуації порту.
2-я бригада в цей період вела бої з військами Кримсько-Азовської армії за Чонгарській і Перекопський перешийки Кримського півострова
5 квітня дивізія виконала поставлене завдання — захопила Перекопський перешийок і повинна була зупинитися на вигідних позиціях, замкнувши білих в Криму, але наказу вищого командування не було
Не зустрічаючи серйозного опору, Дибенко направив на півострів управління дивізії, 2-ю стрілецьку бригаду, інженерний батальйон і інші частини. Дивізію підтримував автоброньовий дивізіон особливого призначення при Раді Народних Комісарів УРСР (командир дивізіону   Селявкін) 
10 квітня 2-я стрілецька бригада зайняла Сімферополь

Джерела 

Військовий енциклопедичний словник. М., Військове видавництво, 1984. 
Червонопрапорний Київський. Нариси історії Червонопрапорного Київського військового округу (1919-1979). Видання друге, виправлене і доповнене. Київ, видавництво політичної літератури України, 1979. 
Бабель Ісак. Вибране. Фрунзе видавництво «Адаб». 1990.  Конармія. С.55. 
Яроцький Борис. Дмитро Ульянов. М., «Молода гвардія». 1977. 
Громадянська війна і військова інтервенція в СРСР. Енциклопедія. М .: Радянська енциклопедія, 1983. 
Центральний державний архів Радянської армії. У двох томах. Том 1. Путівник. 1991. 
Громадянська війна на Україні 1918-1920. Збірник документів і матеріалів у трьох томах, чотирьох книгах. Київ, 1967. 
В. Антонов-Овсієнко. «Записки про громадянську війну». Державне військове видавництво, М., 1924-1933 
Селявкін А. І. В трьох війнах на броньовиках і танках. Автоброньовий дивізіон особливого призначення. - Харків: Прапор, 1981. - 183 с.

Посилання 

 wiki2.org/ru/1-я_Заднепровская_Украинская_советская_дивизия

Примітки 

Українська радянська армія
Піхотні радянські дивізії
Військові формування, засновані 1919
1919 в Україні
1-ша Задніпровська Українська радянська дивізія — з'єднання Української РСЧА в період Громадянської війни . Історія створення 26 січняроку Особливий загін під командуванням командираго Сумського полкуї Української радянської дивізії П . Ю . Дибенко в ході наступу Українського фронту РСЧА захопив Катеринослав . Фронт мав завдання поширити наступ на південь . Вирішальне значення в цій ситуації мала позиція селянства центральних і південних районів України ( у тому числі райони , що їх контролювали війська Махна Н . І . і отамана Григорьєва ) . Єдина на той час в степовій Україні Катеринославська залізниця мала стратегічне значення , отже , питання про контроль над нею стояв надзвичайно гостро . Поблизу від цієї залізниці розташовувалися місцеві повстанські загони . січня Дибенко і його начальник штабу С . І . Петриківський були терміново викликані в Харків до командувача військами Українського фронту Антонова - Овсієнка \ . Антонов - Овсієнко наказав Дибенку створити з об'єднаних сил повстанських і партизанських загонів Північної Таврії стрілецьку дивізію , провести злагодження особового складу і приступити до виконання бойового завдання в складі Українського фронту . Начальником дивізії призначався Дибенко , начальником штабу - Петриківський , начальником політвідділу - О . М . Коллонтай . Дивізія в перспективі мала завдання в березні перейти в наступ і в квітні опанувати Кримом . Виходячи з чисельності звідних загонів Північної Таврії , командування дивізії мало сформувати шість полків , зведених в три бригади . Командиром однієї з бригад був призначений феодосійський робочий Котов , іншої - Нестор Махно . Загони Махна в цей період вели запеклі бої проти білих військ , ї дивізії Добровольчої армії генерала В . З . Май - Маєвського ) , що наступали з Донбасу . На початку лютого на сторону Червоної армії перейшла Херсонська дивізія армії УНР під командуванням отамана Н . О . Григор 'єва , що діяла в районі Миколаїв - Херсон . Григор'єв розірвав відносини з петлюрівським командуванням в зв'язку з тим , що Директорія УНР пішла на угоду з французьким командуванням військ Антанти про розширення зони окупації . лютого " григор'євці " увійшли до складуї Задніпровської Української радянської дивізії . Згідно з Наказом № по військах Групи військ харківського напряму відлютогороку , з частин , що знаходяться під командуванням Дибенка , Григор'єва і Махна , утворювалася стрілецька дивізія , яка і отримала назвуша Задніпровська Українська радянська дивізія . Начальником дивізії призначено Дибенка , з загонів отамана Григор'єва формуваласяа бригада , з загонів Північної Таврії -а бригада , з військ Махна -тя бригада . Склад Налютого Управління дивізії 1-ша Задніпровська Українська радянська бригада 2-я Задніпровська Українська радянська бригада 3-тя Задніпровська Українська радянська бригада Інженерний батальйон Одесько - Миколаївська операція На початку лютого в Херсоні , де вже знаходилося білясолдатів Антанти , висадилося додатково щефранцузьких ітисячі грецьких солдатів . У Миколаєві кількість французьких і грецьких військ досяглатисяч багнетів . Дотисяч багнетів — складї німецької дивізії . На залізничних станціях від Одеси до Херсона були гарнізони посолдатів Антанти . На великих станціях такі гарнізони складали добійців . Григор'єв в ході наступу на Херсон за тиждень відбив Вознесенськ , і частини Антанти були змушені створювати фронт уздовж залізниці Миколаїв - Херсон , задіявши на це дотисяч солдатів , гармат , танків , броньовики , літаків . Проти них Григор'єв міг виставити лише близькотисяч селян - повстанців згарматами . Проте , окупанти не змогли стримати натиску селянських загонів . Налютого григор'євці відбили у противника Білу Криницю та інші населені пункти . лютого командування радянських військ направило Григор'єву більшовиків для проведення політичної роботи в бригаді . В цей же час до Григор'єва прибув і член боротьбистської партії Ю . О . Тютюнник , якого Григор'єв призначив своїм начальником штабу . Боротьба за політичний вплив з боку більшовиків на григор'євців продовжилася П'ять днів зпоберезня військам Григор'єва доводилося організовувати осаду Херсона , на околиці міста вдалося увірватисяберезня . Грецький гарнізон , будучи не в змозі далі утримувати місто , здійснили умисний підпал портових складів . В приміщеннях знаходилися заручники з місцевого населення . Люди згоріли живцем у вогні пожежі . Повністю місто було захопленеберезня , трофеї склалм гармат , близькокулеметів , гвинтівок . Греки в ході боїв за Херсон втратили більшесолдатів і офіцерів убитими і полоненими \ . Після захоплення Херсона Григор'єв наказав завантажити трупи грецьких солдатів на пароплав і відправити до Одеси , де дислокувалося командування окупаціфйних військ . Паралельно з операцією по оволодінню Херсоном військаї бригади вели наступ на Миколаїв , який оборонялая німецька дивізія ландвера під командуванням генерала Зак - Гальгаузена ( дотисяч чоловік ) . Німецький солдатський комітет почав переговори про здачу міста . березня Григор'єв надіслав ультиматум міській думі Миколаєва з вимогою негайно здати місто . Протягомберезня атаки григор'євців були успішно відбиті захисниками міста з великими втратами для наступаючих , в тому числі від дій німецької важкої артилерії і корабельної артилерії французького крейсера , що стояв в гирлі р . Південний Буг . Проте , за кілька днів , зважаючи на втрату Херсона , французьке командування оголосило евакуацію союзних сил , іберезня Миколаїв був зданий без бою . У здачі Миколаєва істотну роль зіграла позиція німецького гарнізону та командираї дивізії генерала Зак - Гальгаузена , які вирішили підтримати наступ григор'євців і підписали угоду про відновлення в місті Радянської влади . Німеці при цьому роззброїли добровольчу білогвардійську дружину , передавши владу в місті і великі трофеїважких знарядь , військове спорядження і понадтисячі коней ) в інтересах Ради робітничих депутатів і військам Григор'єва Подальші події березня — відбили у білих залізничну станцію Роздільна і основну їх базу на півдні України - Роштас березня — захопили залізничну станцію Березівка , яку утримували польські легіонери і французькі частинитисячі багнетів ) і білогвардійці . У боях за Березівку противник втратив близькоосіб ( в тому числі близькоубитими ) ; були захоплені трофеї - гармат , танків Renault FT - 17 , 1 бронепоїзд , паровозів , близькокулеметів березня — видано наказ № командувача військами Харківської групи військ О . Є . Скачка , де поставлено бойове завдання :й бригаді Григор'єва - опанувати Одесою ;й бригаді Котова - блокувати Кримський півострів ;й бригаді Махна - вийти на лінію с . Платовка - Маріуполь березня — виділена ударна група для ведення бойових дій на Одеському напрямку , до складу якої увійшла я бригада під командуванням Григор'єва . Більшість сил групи відволік наступ військ Петлюри , отже , операцію із захоплення Одеси Григор'єву довелося здійснювати силами своєї бригади:й Верблюзький полк ( бл . чол . ) , й Херсонський полк ( бл. 000 чол . ) , й Таврійський полк ( більше000 чол . ) . Підтримкуй бригаді надавали два доданих полки -й Вознесенськийчол . ) Ій Український радянський полк . березня захоплена станція Сербка , березня - станція Колосівка , в боях за яку було взято в полон дотисяч полонених , березня — станція Кремидівка . Спроба сил Антанти і одеських білогвардійців провестиберезня контрнаступ на Сербку провалилася березня білогвардійцями був залишений без бою Очаків , після чого оборона « Одеської білої армії » сконцентрувалася на ділянці Роздільна - Сербка - Одеса . березня союзники спробували за підтримки двох танків знову атакувати Сербку , але атака захлинулася . У боях за станцію було вбито і важко поранено довійськовослужбовців Антанти . квітня ( за іншими даними , увечеріквітня ) командувач силами Антанти на Півдні Росії Ф . д'Ансельм оголосив про евакуацію сил Антанти з Одеси протягомгодин квітня близько00я бригада Григор'єва увійшла до Одеси , залишену союзними військами квітня нарком військових справ УРСР Подвойський М . І . телеграмою повідомив радянський уряд про взяття Одеси квітня радянські війська взяли Роздільну . Румунські війська відійшли за Дністер . квітня був узятий Овідіополь , пізніше - Тирасполь Бойовий шляхтабригад дивізії Командувач Українським фронтом Антонов - Овсієнко в березні розпорядився « посилити групу Махно для ліквідації Бердянська - Маріуполя » ( в порти Маріуполя і Бердянська в грудніроку увійшли кораблі французьких ВМС ) частинамиї бригади , що діяла на Кримському напрямку , там полком зї бригади Григор'єва . 14 березняша Задніпровська дивізія опанувала Мелітополем , розрізавши приазовский фронт білих надвоє . 15 березня махновці зайняли Бердянськ іберезня підступили до Маріуполя . березня оволоділи Волновахою . березня командувач військами Харківської групи військ Скачко поставив Задніпровської дивізії і їїй бригаді завдання вийти на лінію Платівка - Маріуполь і закріпитися на ній Маріуполь упавберезня . березня у час бою між бригадою Махна за Маріуполь військово - морські сили Антанти , що стояли на рейді Маріуполя , втрутилися у військові дії , обстріляли наступаючих махновців і висадили невеликий десант . березня був підписаний договір з махновської делегацією , який встановив одноденне перемир'я для евакуації порту . 2-я бригада в цей період вела бої з військами Кримсько - Азовської армії за Чонгарській і Перекопський перешийки Кримського півострова 5 квітня дивізія виконала поставлене завдання — захопила Перекопський перешийок і повинна була зупинитися на вигідних позиціях , замкнувши білих в Криму , але наказу вищого командування не було Не зустрічаючи серйозного опору , Дибенко направив на півострів управління дивізії , ю стрілецьку бригаду , інженерний батальйон і інші частини . Дивізію підтримував автоброньовий дивізіон особливого призначення при Раді Народних Комісарів УРСР ( командир дивізіону Селявкін ) 10 квітняя стрілецька бригада зайняла Сімферополь Джерела Військовий енциклопедичний словник . М . , Військове видавництво , Червонопрапорний Київський . Нариси історії Червонопрапорного Київського військового округу Видання друге , виправлене і доповнене . Київ , видавництво політичної літератури України , Бабель Ісак . Вибране . Фрунзе видавництво « Адаб » . Конармія . С . 55 . Яроцький Борис . Дмитро Ульянов . М . , « Молода гвардія » . Громадянська війна і військова інтервенція в СРСР . Енциклопедія . М \. : Радянська енциклопедія , Центральний державний архів Радянської армії . У двох томах . Том Путівник . Громадянська війна на Україні Збірник документів і матеріалів у трьох томах , чотирьох книгах . Київ , В . Антонов - Овсієнко . « Записки про громадянську війну » . Державне військове видавництво , М . , Селявкін А . І . В трьох війнах на броньовиках і танках . Автоброньовий дивізіон особливого призначення . - Харків : Прапор , -с . Посилання wiki2.org/ru/1-я_Заднепровская_Украинская_советская_дивизия Примітки Українська радянська армія Піхотні радянські дивізії Військові формування , засновані 1919 в Україні