Гедеон Ільїн (єпископ)
Гедео́н Ільї́н (народ. 1751, Московська губернія, Російська імперія - 3 (15) травня 1817, Вятка, Російська імперія) — російський церковний діяч, єпископ Відомства православного сповідання Російської імперії, єпископ Вятський та Слобідський.

Біографія 
Народився в сім'ї причетника Московської єпархії.

Закінчив Слов'яно-греко-латинську академію, потім викладав в ній риторику.

У 1790-ті роки - священик Успенського собору Московського кремля, де перебував при Синодальній ризниці.

Після смерті дружини в 1797 році, він був пострижений у чернецтво і призначений префектом Нижегородської семінарії і настоятелем Макарієвого Жовтоводського монастиря з возведенням у сан архімандрита.

З 1799 року - архімандрит Нижегородського Печерського Вознесенського монастиря; а в 1800 році призначений на посаду ректора Нижегородської духовної семінарії і представлений до нагородження Орденом Св. Анни 2-го ступеня.

З 19 липня 1802 року - архімандрит Воскресенського Ново-Єрусалимського монастиря.

20 серпня 1805 хіротонізований на єпископа Вятського і Слобідського. 23 вересня прибув до Вятки.

Проявив себе як досвідчений адміністратор, що упорядкував облік і діловодство. Строго вимагав від духовенства активної проповідницької діяльності, а також займатися початковим навчанням парафіяльних дітей. З великою енергією він відстояв право духовенства на педагогічну діяльність серед прихожан. Його аргументована думка, надіслана до Святійшого Синоду, зіграла вирішальну роль: право духовенства на навчання дітей було підтверджене законодавчо.

За вказівкою єпископа Гедеона у В'ятці були збудовані кам'яний корпус для бідних семінаристів, кам'яна будівля для священно-і церковнослужителів і архієрейського хору при Богоявленському соборі, критий коридор від дзвіниці до кафедрального собору.

Любив «урочистість і благочиння в священнослужінні і гучний спів». Через просторості єпархії і бездоріжжя рідко відвідував парафії. За відгуками сучасників, єпископ Гедеон відрізнявся запальністю, але після спалахів гніву він завжди був особливо ласкавий і милостивий до тих осіб, які піддавалися його гніву.

В офіційних звітах преосвященний доносив Синоду, що у Вятській єпархії «ніяких забобонів немає», хоча вони (забобони) продовжували наполегливо існувати серед вятського населення.

27 вересня 1810 року він був удостоєний Ордена Св. Анни 1-го ступеня.

Помер 3 травня 1817 року у В'ятці. Похований в кафедральному соборі.

Література 
 Гедеон (Ильин)  в Православной энциклопедии.

Єпископи
Архієпископи
Священники
Духовенство
Уродженці Московської губернії
Випускники Слов'яно-греко-латинської академії
Ченці
Архімандрити
Гедео́н Ільї́н ( народ . Московська губернія , Російська імперія -( 15 ) травня Вятка , Російська імперія ) — російський церковний діяч , єпископ Відомства православного сповідання Російської імперії , єпископ Вятський та Слобідський . Біографія Народився в сім'ї причетника Московської єпархії . Закінчив Слов'яно - греко - латинську академію , потім викладав в ній риторику . Уті роки - священик Успенського собору Московського кремля , де перебував при Синодальній ризниці . Після смерті дружини вроці , він був пострижений у чернецтво і призначений префектом Нижегородської семінарії і настоятелем Макарієвого Жовтоводського монастиря з возведенням у сан архімандрита . Зроку - архімандрит Нижегородського Печерського Вознесенського монастиря ; а вроці призначений на посаду ректора Нижегородської духовної семінарії і представлений до нагородження Орденом Св . Анниго ступеня . Злипняроку - архімандрит Воскресенського Ново - Єрусалимського монастиря . 20 серпняхіротонізований на єпископа Вятського і Слобідського . вересня прибув до Вятки . Проявив себе як досвідчений адміністратор , що упорядкував облік і діловодство . Строго вимагав від духовенства активної проповідницької діяльності , а також займатися початковим навчанням парафіяльних дітей . З великою енергією він відстояв право духовенства на педагогічну діяльність серед прихожан . Його аргументована думка , надіслана до Святійшого Синоду , зіграла вирішальну роль : право духовенства на навчання дітей було підтверджене законодавчо . За вказівкою єпископа Гедеона у В'ятці були збудовані кам'яний корпус для бідних семінаристів , кам'яна будівля для священно-і церковнослужителів і архієрейського хору при Богоявленському соборі , критий коридор від дзвіниці до кафедрального собору . Любив « урочистість і благочиння в священнослужінні і гучний спів » . Через просторості єпархії і бездоріжжя рідко відвідував парафії . За відгуками сучасників , єпископ Гедеон відрізнявся запальністю , але після спалахів гніву він завжди був особливо ласкавий і милостивий до тих осіб , які піддавалися його гніву . В офіційних звітах преосвященний доносив Синоду , що у Вятській єпархії « ніяких забобонів немає » , хоча вони ( забобони ) продовжували наполегливо існувати серед вятського населення . 27 вересняроку він був удостоєний Ордена Св . Анниго ступеня . Помертравняроку у В'ятці . Похований в кафедральному соборі . Література Гедеон ( Ильин ) в Православной энциклопедии . Єпископи Архієпископи Священники Духовенство Уродженці Московської губернії Випускники Слов'яно - греко - латинської академії Ченці Архімандрити