Асинхронне послідовне передавання даних
Асинхронне послідовне передавання даних є формою послідовного передавання даних у якій кінцеві вузли інтерфейсів комунікації не є постійно синхронізовані спільним тактовим сигналом. Замість спільного сигналу синхронізації, інформація синхронізації міститься у потоці даних у вигляді сигналів початку і закінчення, перед і після кожного сеансу передавання даних, відповідно. Сигнал початку готує приймач до отримання даних, а стоп сигнал повертає його до початкового стану очікування нової послідовності.

Типовим прикладом такої передачі даних є передача ASCII символів через RS-232, наприклад для операцій телетайпа.

Походження 
Механічні телепринтери, що використовувати 5-бітні коди (див. Код Бодо) зазвичай використовували стоп період довжиною в 1.5 біт. Самі ранні електромеханічні телетайп системи (до-1930) могли потребувати 2 стоп біти, аби забезпечити механічний відтиск без буферизації. 

Формат передачі було успадковано напряму від ідеї роботи телетайпу, який було розроблено таким чином тому що електромеханічні технології тих днів не були досить точними для здійснення синхронної передачі: таким чином системи повинні ре-синхронізуватися на початку кожного символу. Після ре-синхронізації, технології того часу могли забезпечити достатню синхронізацію біт для опрацювання символу, що слідував далі. Стоп біти давали системі час для відновлення перед прибуттям наступного стартового біту. Перші системи телепринтерів використовували п'ять біт даних, що як правило містили деякий варіант коду Бодо.

Примітки

Література 

 Nelson, R. A. and Lovitt, K. M. History of Teletypewriter Development (October 1963) , Teletype Corporation, retrieved April 14, 2005
 Hobbs, Allan G. (1999) Five-unit codes , accessed 20 December 2007
 Edward E. Kleinschmidt.  Printing Telegraphy ... A New Era Begins , 1967, released Nov. 9, 2016 by Project Gutenberg .

Передавання даних
Цифрова електроніка
Протоколи фізичного рівня
Асинхронне послідовне передавання даних є формою послідовного передавання даних у якій кінцеві вузли інтерфейсів комунікації не є постійно синхронізовані спільним тактовим сигналом . Замість спільного сигналу синхронізації , інформація синхронізації міститься у потоці даних у вигляді сигналів початку і закінчення , перед і після кожного сеансу передавання даних , відповідно . Сигнал початку готує приймач до отримання даних , а стоп сигнал повертає його до початкового стану очікування нової послідовності . Типовим прикладом такої передачі даних є передача ASCII символів через RS-232 , наприклад для операцій телетайпа . Походження Механічні телепринтери , що використовуватибітні коди ( див . Код Бодо ) зазвичай використовували стоп період довжиною в5 біт . Самі ранні електромеханічні телетайп системи ( до - 1930 ) могли потребуватистоп біти , аби забезпечити механічний відтиск без буферизації . Формат передачі було успадковано напряму від ідеї роботи телетайпу , який було розроблено таким чином тому що електромеханічні технології тих днів не були досить точними для здійснення синхронної передачі : таким чином системи повинні ре - синхронізуватися на початку кожного символу . Після ре - синхронізації , технології того часу могли забезпечити достатню синхронізацію біт для опрацювання символу , що слідував далі . Стоп біти давали системі час для відновлення перед прибуттям наступного стартового біту . Перші системи телепринтерів використовували п'ять біт даних , що як правило містили деякий варіант коду Бодо . Примітки Література Nelson , R . A . and Lovitt , K . M . History of Teletypewriter Development ( October , Teletype Corporation , retrieved April Hobbs , Allan G.Five - unit codes , accessedDecember Edward E . Kleinschmidt . Printing Telegraphy \ ... A New Era Begins , released Nov.by Project Gutenberg \ . Передавання даних Цифрова електроніка Протоколи фізичного рівня