Ширинка (архітектура)
Ширинка — різновид кесона; поширений в російській архітектурі XVI—XVII століть елемент декору у вигляді квадратної заглибини в стіні, всередині якої іноді містилися кахлі або різьблене оздоблення. Застосовувався для зовнішньої обробки плоских частин кам'яних будівель (фасадів, устоїв ворітних арок, пілястр, парапетів кріпосних стін). Особливо часто ширинки застосовувалися в оздобленні дзвіниць, де іноді всю прямокутну основу верхнього восьмерика і нижній парапет суцільно покривали ширинками.

Мотив ширинки зближує цей вид декору з фільонкою, бо ширинка є перспективною прямокутною рамкою, з повторюваним мотивом.

Архітектори часто зосереджували на обробці ширинками свою винахідливість. Рамка була зроблена з тесаного каменю або лекальної цегли; найпростіший профіль являв собою прямокутний виступ, найскладніший — четвертний вал з жолобком. Заглибина залишалася гладкою або заповнювалася білокам'яною пробкою, для невеликих ширинок на пробці витісувалась крихітна балясина або розетка, у великих ширинках для обробки використовувалися кахлі або пробка обкладалася цеглою з нескладним опуклим зображенням.

При оздоблюванні пілястри колонка ширинок іноді завершувалася западиною у формі закомари. На фризах головних карнизів церков використовувалися ширинки, в яких заглибина була заповнена цегляною кладкою з вирізами, схожими на листок дерева.

Література 

 Ширинка // Татьяна Дорофеева. Христианское зодчество: история и современность. Litres, 2017. С. 289. 
 Алексѣй Новицкій. Исторія русскаго искусства: с древнѣйших времен, Т. 1. В. Н Линд, М., 1903. С. 293. 
Архітектурні елементи
Давньоруська архітектура
Ширинка — різновид кесона ; поширений в російській архітектурі XVI — XVII століть елемент декору у вигляді квадратної заглибини в стіні , всередині якої іноді містилися кахлі або різьблене оздоблення . Застосовувався для зовнішньої обробки плоских частин кам'яних будівель ( фасадів , устоїв ворітних арок , пілястр , парапетів кріпосних стін ) . Особливо часто ширинки застосовувалися в оздобленні дзвіниць , де іноді всю прямокутну основу верхнього восьмерика і нижній парапет суцільно покривали ширинками . Мотив ширинки зближує цей вид декору з фільонкою , бо ширинка є перспективною прямокутною рамкою , з повторюваним мотивом . Архітектори часто зосереджували на обробці ширинками свою винахідливість . Рамка була зроблена з тесаного каменю або лекальної цегли ; найпростіший профіль являв собою прямокутний виступ , найскладніший — четвертний вал з жолобком . Заглибина залишалася гладкою або заповнювалася білокам'яною пробкою , для невеликих ширинок на пробці витісувалась крихітна балясина або розетка , у великих ширинках для обробки використовувалися кахлі або пробка обкладалася цеглою з нескладним опуклим зображенням . При оздоблюванні пілястри колонка ширинок іноді завершувалася западиною у формі закомари . На фризах головних карнизів церков використовувалися ширинки , в яких заглибина була заповнена цегляною кладкою з вирізами , схожими на листок дерева . Література Ширинка / / Татьяна Дорофеева . Христианское зодчество : история и современность . Litres , С . Алексѣй Новицкій . Исторія русскаго искусства : с древнѣйших времен , Т . В . Н Линд , М . , С . Архітектурні елементи Давньоруська архітектура