Джордж Антейл
Джордж Антейл (, хрещений як Георг Карл Йоганн Антейл; 8 липня 1900, Трентон — 12 лютого 1959, Нью-Йорк) — американський авангардний композитор, піаніст, письменник і винахідник.

Біографія 
Народився Джордж Карл Йоганн Антейл (Georg Carl Johann Antheil) в сім'ї німецьких емігрантів, які жили в Трентоні, Нью-Джерсі (Trenton, New Jersey). Батько Джорджа керував місцевим взуттєвим магазином. Антейл з дитинства володів двома мовами; писати музику і прозу він також почав досить рано. Цікаво, що всі ці таланти Джордж відточував цілком і повністю самостійно — закінчити коледж він так і не спромігся.

Музика настільки захоплювала Антейла, що мати якось навіть заслала його в село, щоб максимально віддалити від всіх музичних інструментів. Джорджа, втім, це не зупинило — він просто замовив собі піаніно в місцевому магазині. У своїх мемуарах — не вирізняються, втім, особливою вірогідністю — Антейл заявляв, що дитинство його пройшло в безпосередньому сусідстві з в'язницею і машинобудівним заводом.

Грати на піаніно Джордж почав в шість років; в 1916-му він регулярно бував у Філадельфії, де навчався під керівництвом Костянтина фон Штернберга, колишнього учня самого Ференца Ліста. Саме Штернберг познайомив Антейла з основами європейської музичної традиції; втім, пізніше він — вже самостійно — освоїв цілий ряд нових галузей мистецтва, на кшталт легендарного вже дадаїзму. У 1919 році Джордж почав працювати разом з Ернестом Блохом; той спочатку ставився до свого нового помічника з явним скепсисом, проте потім все ж зумів визнати, що ентузіазм і енергія Антейла гідні поваги. У 19 років Джорджа запросили провести час з Маргарет Андерсон, редактором «Little Review» і групою її друзів. Спілкування з командою Андерсон сильно вплинуло на становлення Антейла. Джордж продовжував активно працювати над новим піснями і фортепіанним концертом.

Приблизно в цей же час фон Штернберг познайомив Антейла з Марією Луїзою Кертіс Бок, майбутньою засновницею Музичного інституту Кертіс (Curtis Institute of Music). Фон Штернберг зумів переконати Бок в тому, що його протеже неймовірно геніальний; Марія-Луїза призначила Джорджу стипендію і вибила йому місце в одній з музичних шкіл Філадельфії. Пізніше Бок переконалася, що підопічний її аж ніяк не такий простий, як їй здавалося; втім, не дивлячись на явне несхвалення поведінки і творчості Антейла, регулярно підкидати йому гроші вона не припиняла. У згаданих уже мемуарах Джордж про Бок практично не згадував.

30 травня 1922 року Антейл вирушив до Європи; він мріяв стати популярним новомодним піаністом-композитором. Рік Джордж провів в Берліні; деякий час також давав концерти в Будапешті і Відні. Популярність він і справді знайшов, хоча і досить похмуру; особливого доходу музика не приносила — нерідко після чергового концерту Джорджу доводилося ще й доплачувати зі своєї кишені.

У 1936 році Антейл перебрався до Голлівуду, де відносно швидко став досить успішним кінокомпозитором; йому довелося попрацювати з цілим рядом досить відомих режисерів — на кшталт Сесиля ДеМілля і Ніколаса Рея. Через деякий час Джордж прийшов до висновку, що сучасна кіноіндустрія до сучасної музики відноситься надзвичайно вороже. Поступово Антейл перемкнувся на співпрацю переважно з незалежними режисерами.

Написання музики для кіно займало аж ніяк не весь його час; Джордж активно писав для балету і встиг створити цілих шість симфоній. Пізня його музика сильно тяжіла до творчості романтиків; в роботі його відчувався сильний вплив Прокоф'єва, Шостаковича і американської музики.

Помер Антейл від серцевого нападу в Мангеттені, Нью-Йорк, 12 лютого 1959 року. На момент смерті Джорджу було 58 років.

Творчість 
Найвідомішим твором Антейл став «Ballet Mécanique». Вважається, що до цієї композиції повинен був додаватися експериментальний фільм авторства Фернана Леже і Дадлі Мерфі; перші уявлення, однак, ніяким фільмом не супроводжувалися. Пізніше фільм все ж був завершений, однак у підсумку він виявився в два рази коротше самого балету.

Твори

Опери 
 Transatlantic (1930)
 Helen Retires (1931)
 Volpone (1949—1952, по Бену Джонсону)
 The Wish (1954)
 Venus in Africa (1954)
 The Brothers (1954)

Твори для балету 
 Ballet Mécanique (1924)
 Jazz Symphony (1925)
 Piano Concerto (1926)
 Decatur at Algiers (1943)
 Violin Concerto (1946)
 Hot-time Dance (1948)
 McKonkey's Ferry (1948)
 Symphony No. 5 (1947—1948)
 Symphony No. 6 (1947—1948)
 Tom Sawyer — California Overture (1949)

Камерні і інструментальні твори 
 String Quartet No. 1 (1924)
 String Quartet No. 2 (1927)
 Violin Sonatina (1945)
 Piano Sonata No. 3 (1947)
 Piano Sonata No. 4 (1948)
 Violin Sonata No. 4 (1948)
 String Quartet No. 3 (1948)
 Trumpet Sonata (1951)

Музика до фільмів 
  / (Once in a Blue Moon
  / (The Scoundrel)
  / (The Buccaneer)
 Angels Over Broadway (1940)
 Adventure in Diamonds (1940)
 That Brennan Girl (1946)
 Plainsman and the Lady (1946)
 Specter of the Rose (1946)
 Along the Oregon Trail (1947)
 Tokyo Joe (1949)
 The Fighting Kentuckian (1949)
 Actors and Sin (1952)
  «Снайпер» / (The Sniper)
 The Juggler (1953)
 Target Hong Kong (1953)
 Hunters of the Deep (1954)
 Not as a Stranger (1955)
 Air Power (1956)
 The Young Don't Cry (1957)
  «Гордість і пристрасть» / (The Pride and the Passion)

 Інші твори і винаходи 
Були в Антейла захоплення і за межами музичного світу; так, в 1930 році він опублікував — під псевдонімом «Стейсі Бішоп» — детективний роман «Death in the Dark». З 1936 по 1940 роки Антейл писав огляди для журналу «Modern Music''»; колонка його відрізнялася неймовірною глибиною викладених думок. У 1945 році Антейл опублікував автобіографію — незабаром стала бестселером. Разом з Геді Ламар в 1942 році отримав патент США № 2 292 387 «Секретна система зв'язку» (Secret Communication System), в якому мова йде про системи зв'язку, що включають передачу помилкових каналів на різних частотах. Вони стали основою для зв'язку з розширеним спектром (spread spectrum), яка сьогодні широко використовується в мобільній телефонії, Wi-Fi і GPS.

Примітки

Посилання 
 Сайт Антейла 
 

Композитори США
Піаністи США
Письменники США
Винахідники США
Німці США
Американські експатріанти у Франції
Маргінальні музиканти
Джордж Антейл ( , хрещений як Георг Карл Йоганн Антейл ; липня Трентон — лютого Нью-Йорк ) — американський авангардний композитор , піаніст , письменник і винахідник . Біографія Народився Джордж Карл Йоганн Антейл ( Georg Carl Johann Antheil ) в сім'ї німецьких емігрантів , які жили в Трентоні , Нью - Джерсі ( Trenton , New Jersey ) . Батько Джорджа керував місцевим взуттєвим магазином . Антейл з дитинства володів двома мовами ; писати музику і прозу він також почав досить рано . Цікаво , що всі ці таланти Джордж відточував цілком і повністю самостійно — закінчити коледж він так і не спромігся . Музика настільки захоплювала Антейла , що мати якось навіть заслала його в село , щоб максимально віддалити від всіх музичних інструментів . Джорджа , втім , це не зупинило — він просто замовив собі піаніно в місцевому магазині . У своїх мемуарах — не вирізняються , втім , особливою вірогідністю — Антейл заявляв , що дитинство його пройшло в безпосередньому сусідстві з в'язницею і машинобудівним заводом . Грати на піаніно Джордж почав в шість років ; вму він регулярно бував у Філадельфії , де навчався під керівництвом Костянтина фон Штернберга , колишнього учня самого Ференца Ліста . Саме Штернберг познайомив Антейла з основами європейської музичної традиції ; втім , пізніше він — вже самостійно — освоїв цілий ряд нових галузей мистецтва , на кшталт легендарного вже дадаїзму . Уроці Джордж почав працювати разом з Ернестом Блохом ; той спочатку ставився до свого нового помічника з явним скепсисом , проте потім все ж зумів визнати , що ентузіазм і енергія Антейла гідні поваги . Уроків Джорджа запросили провести час з Маргарет Андерсон , редактором « Little Review » і групою її друзів . Спілкування з командою Андерсон сильно вплинуло на становлення Антейла . Джордж продовжував активно працювати над новим піснями і фортепіанним концертом . Приблизно в цей же час фон Штернберг познайомив Антейла з Марією Луїзою Кертіс Бок , майбутньою засновницею Музичного інституту Кертіс ( Curtis Institute of Music ) . Фон Штернберг зумів переконати Бок в тому , що його протеже неймовірно геніальний ; Марія - Луїза призначила Джорджу стипендію і вибила йому місце в одній з музичних шкіл Філадельфії . Пізніше Бок переконалася , що підопічний її аж ніяк не такий простий , як їй здавалося ; втім , не дивлячись на явне несхвалення поведінки і творчості Антейла , регулярно підкидати йому гроші вона не припиняла . У згаданих уже мемуарах Джордж про Бок практично не згадував . 30 травняроку Антейл вирушив до Європи ; він мріяв стати популярним новомодним піаністом - композитором . Рік Джордж провів в Берліні ; деякий час також давав концерти в Будапешті і Відні . Популярність він і справді знайшов , хоча і досить похмуру ; особливого доходу музика не приносила — нерідко після чергового концерту Джорджу доводилося ще й доплачувати зі своєї кишені . Уроці Антейл перебрався до Голлівуду , де відносно швидко став досить успішним кінокомпозитором ; йому довелося попрацювати з цілим рядом досить відомих режисерів — на кшталт Сесиля ДеМілля і Ніколаса Рея . Через деякий час Джордж прийшов до висновку , що сучасна кіноіндустрія до сучасної музики відноситься надзвичайно вороже . Поступово Антейл перемкнувся на співпрацю переважно з незалежними режисерами . Написання музики для кіно займало аж ніяк не весь його час ; Джордж активно писав для балету і встиг створити цілих шість симфоній . Пізня його музика сильно тяжіла до творчості романтиків ; в роботі його відчувався сильний вплив Прокоф'єва , Шостаковича і американської музики . Помер Антейл від серцевого нападу в Мангеттені , Нью-Йорк , лютогороку . На момент смерті Джорджу булороків . Творчість Найвідомішим твором Антейл став « Ballet Mécanique » . Вважається , що до цієї композиції повинен був додаватися експериментальний фільм авторства Фернана Леже і Дадлі Мерфі ; перші уявлення , однак , ніяким фільмом не супроводжувалися . Пізніше фільм все ж був завершений , однак у підсумку він виявився в два рази коротше самого балету . Твори Опери Transatlantic Helen Retires Volpone1952 , по Бену Джонсону ) The Wish Venus in Africa The Brothers Твори для балету Ballet Mécanique Jazz Symphony Piano Concerto Decatur at Algiers Violin Concerto Hot-time Dance McKonkey's Ferry Symphony No .( 1947 — 1948 ) Symphony No .( 1947 — 1948 ) Tom Sawyer — California Overture Камерні і інструментальні твори String Quartet No .( 1924 ) String Quartet No .( 1927 ) Violin Sonatina Piano Sonata No .( 1947 ) Piano Sonata No .( 1948 ) Violin Sonata No .( 1948 ) String Quartet No .( 1948 ) Trumpet Sonata Музика до фільмів / ( Once in a Blue Moon / ( The Scoundrel ) / ( The Buccaneer ) Angels Over Broadway Adventure in Diamonds That Brennan Girl Plainsman and the Lady Specter of the Rose Along the Oregon Trail Tokyo Joe The Fighting Kentuckian Actors and Sin « Снайпер » / ( The Sniper ) The Juggler Target Hong Kong Hunters of the Deep Not as a Stranger Air Power The Young Don't Cry « Гордість і пристрасть » / ( The Pride and the Passion ) Інші твори і винаходи Були в Антейла захоплення і за межами музичного світу ; так , вроці він опублікував — під псевдонімом « Стейсі Бішоп » — детективний роман « Death in the Dark » . Зпороки Антейл писав огляди для журналу « Modern Music' ' » ; колонка його відрізнялася неймовірною глибиною викладених думок . Уроці Антейл опублікував автобіографію — незабаром стала бестселером . Разом з Геді Ламар вроці отримав патент США № 2387 « Секретна система зв'язку » ( Secret Communication System ) , в якому мова йде про системи зв'язку , що включають передачу помилкових каналів на різних частотах . Вони стали основою для зв'язку з розширеним спектром ( spread spectrum ) , яка сьогодні широко використовується в мобільній телефонії , Wi-Fi і GPS . Примітки Посилання Сайт Антейла Композитори США Піаністи США Письменники США Винахідники США Німці США Американські експатріанти у Франції Маргінальні музиканти