Мулета (човен)
Муле́та (, ,; стара орфографія: ) — традиційний рибальський човен, що використовувався у південно-західній Португалії з XVI до кінця XIX століття. Була типовим судном у рибальських поселеннях в гирлі річки Тахо, навпроти Лісабона — Сейшала, Баррейру, Кашкайша та інших. Також — сейша́льська муле́та ().

Опис 
Вперше згадується в документах у XVI століття як «молета» (). Вітрильник із незвичайним способом кріплення вітрил. Виготовлявся з дерева. Довжина корпусу — 12–14 м, ширина — до 4 м. Дно пласке або ввігнуте, з низькою осадкою до 1,5 м. Ніс загнутий, оббитий залізом, інколи прикрашений зображеннями очей. Мав одну, нахилену до носа щоглу, з довгим бушпритом. На щоглі розміщували велике латинське вітрило і декілька додаткових. Підйом вітрил здійснювали з корми за допомоги вигнутого рангоуту. Бушприт мав вітрило на кшталт спінакера, а під ним — два невеликих прямокутних вітрила. Площа всіх вітрил складала до 170 м²; більшість з них використовувалися лише під час рибалки. На одному човні розміщалося до 15 осіб. Заборонений після 1930 р. 

Зображена на гербах португальських містечок Сейшал і Баррейру.

У геральдиці

Примітки

Джерела 
 Gil, Adriano Beça.  Traditional craft of the Tagus Estuary  // Newsletter. № 15. ed. by European Maritime Heritage. Danish Schooner Charter, 2003, p. 1–2.
 Мулета // Архитектура судов и кораблей. Крактий морской словарь. Владивосток: Издательство дальневосточного университета, 1992. С. 138.
 Мулета // Морской энциклопедический словарь / В. В. Дмитриев. Санкт-Петербург: Судостроение, 1993. Т. 1. С. 328.
 Muleta // Infopédia

Посилання 

Човни
Кораблі Португалії
Муле́та ( , , ; стара орфографія : ) — традиційний рибальський човен , що використовувався у південно - західній Португалії з XVI до кінця XIX століття . Була типовим судном у рибальських поселеннях в гирлі річки Тахо , навпроти Лісабона — Сейшала , Баррейру , Кашкайша та інших . Також — сейша́льська муле́та ( ) . Опис Вперше згадується в документах у XVI століття як « молета » ( ) . Вітрильник із незвичайним способом кріплення вітрил . Виготовлявся з дерева . Довжина корпусу — 14 м , ширина — дом . Дно пласке або ввігнуте , з низькою осадкою до5 м . Ніс загнутий , оббитий залізом , інколи прикрашений зображеннями очей . Мав одну , нахилену до носа щоглу , з довгим бушпритом . На щоглі розміщували велике латинське вітрило і декілька додаткових . Підйом вітрил здійснювали з корми за допомоги вигнутого рангоуту . Бушприт мав вітрило на кшталт спінакера , а під ним — два невеликих прямокутних вітрила . Площа всіх вітрил складала дом² ; більшість з них використовувалися лише під час рибалки . На одному човні розміщалося доосіб . Заборонений післяр . Зображена на гербах португальських містечок Сейшал і Баррейру . У геральдиці Примітки Джерела Gil , Adriano Beça . Traditional craft of the Tagus Estuary / / Newsletter . № 15 . ed . by European Maritime Heritage . Danish Schooner Charter , p . 2 . Мулета / / Архитектура судов и кораблей . Крактий морской словарь . Владивосток : Издательство дальневосточного университета , С . Мулета / / Морской энциклопедический словарь / В . В . Дмитриев . Санкт - Петербург : Судостроение , Т . С . Muleta / / Infopédia Посилання Човни Кораблі Португалії