Гречкін Олексій Олександрович
Олексі́й Олекса́ндрович Гре́чкін (; 26 березня 1893 — 30 серпня 1964) — радянський воєначальник, генерал-лейтенант (1943).

Життєпис 
Народився в селі Карпенок (Карпенка) Новоузенського повіту Самарської губернії Російської імперії. Росіянин. Після закінчення у 1910 році учительської школи в селі Дьяковка того ж повіту, вчителював.

У 1914 році мобілізований до Російської імператорської армії і зарахований до запасного батальйону лейб-гвардії Ізмайловського полку. Наприкінці травня 1915 року направлений на навчання до 3-ї Петроградської школи прапорщиків.

Учасник Першої світової війни з серпня 1915 року. Воював у складі 228-го піхотного Задонського полку 57-ї піхотної дивізії на Західному, Румунському і Південно-Західному фронтах. Командував ротою, батальйоном. У 1917 році обраний членом полкового комітету. Після демобілізації знову вчителював.

У серпні 1918 року добровільно вступив до лав РСЧА і був призначений помічником комісара штабу Донської радянської республіки. Учасник Громадянської війни в Росії на Південному фронті: командир батальйону, начальник оборони Моршанського повіту, командир запасного полку 9-ї Кубанської армії.

Після закінчення війни командував полком, дивізійною школою, Ростовським окремим караульним батальйоном. У 1926 році закінчив Стрілецько-тактичні курси удосконалення командного складу РСЧА «Постріл» імені Комінтерна і призначений командиром 9-го Туркестанського стрілецького полку 3-ї Туркестанської стрілецької дивізії Середньоазійського військового округу. На цій посаді в квітні — липні 1931 року брав участь у боях з басмачами Ібрагим-бека.

З січня 1932 року — помічник командира, а з липня 1935 року — командир 15-ї Сиваської стрілецької дивізії, комбриг (26.11.1935).

З березня 1936 року — начальник відділу військової підготовки Київського військового округу. Член ВКП(б) з 1938 року. У 1939 році закінчив Курси удосконалення вищого начальницького складу при Військовій академії Генштабу РСЧА. У вересні того ж року брав участь у вторгненні СРСР до Польщі.

З початком радянсько-фінської війни 1939—1940 років, за розпорядженням начальника Управління кадрів РСЧА Ю. О. Щаденка, О. О. Гречкін сформував і очолив 1-шу дивізію Фінської народної армії, брав разом з нею участь у боях на Карельському перешийку та при взятті Виборга, генерал-майор (04.06.1940).

Після завершення бойових дій у липні 1940 року призначений помічником командувача військами Північно-Кавказького військового округу (ПКВО) з навчальних закладів.

З початком німецько-радянської війни, перебуваючи на вищеозначеній посаді, керував роботами зі створення Міусського рубежу оборони, оборонних обводів довкола Ростова-на-Дону. З 3 серпня по 4 вересня виконував обов'язки командувача військами ПКВО. З жовтня 1941 року — командувач оперативною групою 56-ї окремої армії Південного фронту; з червня 1942 року — заступник командувача 24-ю армією; з серпня 1942 року — командир 318-ї стрілецької дивізії; з грудня 1942 року — командир 16-го стрілецького корпусу; у лютому 1943 року командував десантною групою військ 18-ї армії Закавказького фронту; з червня 1943 року — командувач 9-ю армією Північно-Кавказького фронту, генерал-лейтенант (10.1943). З листопада 1943 року — командувач 28-ю армією 4-го Українського, а згодом — 3-го Українського фронтів. Брав участь у боях зі звільнення Півдня України.

У травні 1944 року призначений заступником командувача військами 3-го Прибалтійського фронту. Після розформування фронту в жовтні 1944 року направлений у розпорядження ГУК НКО, а з квітня 1945 року знаходився в розпорядженні Військової ради 1-го Українського фронту. Наприкінці війни був призначений командиром 48-го стрілецького корпусу 1-го Українського фронту.

Після завершення війни генерал-лейтенант О. О. Гречкін продовжував командувати 48-м стрілецьким корпусом у Львівському військовому окрузі. З травня 1946 року — командир 73-го Сілезького стрілецького корпусу в Прикарпатському військовому окрузі.

З жовтня 1946 року — помічник начальника з тактичної підготовки Вищих стрілецько-тактичних курсів Удосконалення командного складу піхоти «Постріл» імені Б. М. Шапошникова. З лютого 1951 року — начальник спеціального факультету прискореної підготовки Військового інституту іноземних мов. У червні 1954 року вийшов у відставку.

Мешкав у Москві, де й помер. Похований в колумбарії Новодівочого цвинтаря.

Нагороди 
Нагороджений орденом Леніна (21.02.1945), п'ятьма орденами Червоного Прапора (16.11.1932, 13.12.1942, 05.08.1944, 03.11.1944, 1948), орденами Кутузова 1-го ступеня (09.10.1943), Богдана Хмельницького 1-го ступеня (19.03.1944), Суворова 2-го ступеня (25.05.1945) і медалями.

Посилання 
 Біографія на сайті МО РФ . 
 Біографія на «Хронос» . 

Уродженці Самарської області
Російські військовики Першої світової війни
Учасники Громадянської війни в Росії
Члени КПРС
Учасники радянсько-фінської війни
Радянські генерали Другої світової війни
Радянські командири стрілецьких дивізій у Другій світовій війні
Радянські командири стрілецьких корпусів Другої світової війни
Радянські командувачі арміями Другої світової війни
Померли в Москві
Олексі́й Олекса́ндрович Гре́чкін ( ; березня — серпня — радянський воєначальник , генерал - лейтенант Життєпис Народився в селі Карпенок ( Карпенка ) Новоузенського повіту Самарської губернії Російської імперії . Росіянин . Після закінчення уроці учительської школи в селі Дьяковка того ж повіту , вчителював . Уроці мобілізований до Російської імператорської армії і зарахований до запасного батальйону лейб - гвардії Ізмайловського полку . Наприкінці травняроку направлений на навчання дої Петроградської школи прапорщиків . Учасник Першої світової війни з серпняроку . Воював у складіго піхотного Задонського полкуї піхотної дивізії на Західному , Румунському і Південно - Західному фронтах . Командував ротою , батальйоном . Уроці обраний членом полкового комітету . Після демобілізації знову вчителював . У серпніроку добровільно вступив до лав РСЧА і був призначений помічником комісара штабу Донської радянської республіки . Учасник Громадянської війни в Росії на Південному фронті : командир батальйону , начальник оборони Моршанського повіту , командир запасного полкуї Кубанської армії . Після закінчення війни командував полком , дивізійною школою , Ростовським окремим караульним батальйоном . Уроці закінчив Стрілецько - тактичні курси удосконалення командного складу РСЧА « Постріл » імені Комінтерна і призначений командиромго Туркестанського стрілецького полкуї Туркестанської стрілецької дивізії Середньоазійського військового округу . На цій посаді в квітні — липніроку брав участь у боях з басмачами Ібрагим - бека . З січняроку — помічник командира , а з липняроку — командирї Сиваської стрілецької дивізії , комбриг11 . 1935 ) . З березняроку — начальник відділу військової підготовки Київського військового округу . Член ВКП ( б ) зроку . Уроці закінчив Курси удосконалення вищого начальницького складу при Військовій академії Генштабу РСЧА . У вересні того ж року брав участь у вторгненні СРСР до Польщі . З початком радянсько - фінської війни1940 років , за розпорядженням начальника Управління кадрів РСЧА Ю . О . Щаденка , О . О . Гречкін сформував і очолившу дивізію Фінської народної армії , брав разом з нею участь у боях на Карельському перешийку та при взятті Виборга , генерал - майор06 . 1940 ) . Після завершення бойових дій у липніроку призначений помічником командувача військами Північно - Кавказького військового округу ( ПКВО ) з навчальних закладів . З початком німецько - радянської війни , перебуваючи на вищеозначеній посаді , керував роботами зі створення Міусського рубежу оборони , оборонних обводів довкола Ростова - на - Дону . Зсерпня повересня виконував обов'язки командувача військами ПКВО . З жовтняроку — командувач оперативною групоюї окремої армії Південного фронту ; з червняроку — заступник командувачаю армією ; з серпняроку — командирї стрілецької дивізії ; з грудняроку — командирго стрілецького корпусу ; у лютомуроку командував десантною групою військї армії Закавказького фронту ; з червняроку — командувачю армією Північно - Кавказького фронту , генерал - лейтенант1943 ) . З листопадароку — командувачю армієюго Українського , а згодом —го Українського фронтів . Брав участь у боях зі звільнення Півдня України . У травніроку призначений заступником командувача військамиго Прибалтійського фронту . Після розформування фронту в жовтніроку направлений у розпорядження ГУК НКО , а з квітняроку знаходився в розпорядженні Військової радиго Українського фронту . Наприкінці війни був призначений командиромго стрілецького корпусуго Українського фронту . Після завершення війни генерал - лейтенант О . О . Гречкін продовжував командуватим стрілецьким корпусом у Львівському військовому окрузі . З травняроку — командирго Сілезького стрілецького корпусу в Прикарпатському військовому окрузі . З жовтняроку — помічник начальника з тактичної підготовки Вищих стрілецько - тактичних курсів Удосконалення командного складу піхоти « Постріл » імені Б . М . Шапошникова . З лютогороку — начальник спеціального факультету прискореної підготовки Військового інституту іноземних мов . У червніроку вийшов у відставку . Мешкав у Москві , де й помер . Похований в колумбарії Новодівочого цвинтаря . Нагороди Нагороджений орденом Леніна02 . 1945 ) , п'ятьма орденами Червоного Прапора11 . 1932 , 12 . 1942 , 08 . 1944 , 11 . 1944 , орденами Кутузоваго ступеня10 . 1943 ) , Богдана Хмельницькогого ступеня03 . 1944 ) , Сувороваго ступеня05 . 1945 ) і медалями . Посилання Біографія на сайті МО РФ \ . Біографія на « Хронос » \ . Уродженці Самарської області Російські військовики Першої світової війни Учасники Громадянської війни в Росії Члени КПРС Учасники радянсько - фінської війни Радянські генерали Другої світової війни Радянські командири стрілецьких дивізій у Другій світовій війні Радянські командири стрілецьких корпусів Другої світової війни Радянські командувачі арміями Другої світової війни Померли в Москві