Неумивакін Дмитро Олександрович
Дмитро́ Олекса́ндрович Неумива́кін ( — ) — сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни.

Життєпис 
Народився 1977 року в станиці Ассинівська (Сунженський район, Чечня). З 1993 року мешкав у місті Вінниця. Проходив строкову службу, згодом пішов до армії вдруге та пройшов відбір до складу миротворчої місії в Іраку — але тоді в нього народився син.

2014 року з початком російської агресії прийшов до військкомату добровольцем; воював в Іловайську. Після демобілізації підписав контракт.

Мобілізований в серпні 2015; сержант, командир відділення 53-ї окремої механізованої бригади.

27 вересня 2016 року троє бійців вийшли на бойове завдання з розвідки — поблизу міста Горлівка та потрапили під обстріл. Одного бійця одразу вдалося евакуювати, другий вийшов через півтори доби до своїх. Бійці розповіли, що бачили Дмитра із пораненням, а з лівого боку у нього йшла кров, він лише встиг сказати: «Виходьте звідси».

Через два місяці в морг міста Дніпро було доставлене тіло. Точна дата смерті невідома — загинув у полоні, а на хресті вказано «жовтень 2016» без дати.

Після проведення ідентифікації ДНК похований 23 грудня 2016 року у Вінниці на Алеї Слави.

Був розлучений, без Дмитра лишилися мама та син.

Нагороди та вшанування 
 указом Президента України № 138/2017 від 22 травня 2017 року «за особисту мужність і високий професіоналізм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі» — нагороджений медаллю «За військову службу Україні» (посмертно)

Примітки

Джерела 
 Неумивакін Дмитро Олександрович // Книга пам'яті полеглих за Україну

Уродженці Чечні
Померли в Горлівці
Поховані у Вінниці
Дмитро́ Олекса́ндрович Неумива́кін ( — ) — сержант Збройних сил України , учасник російсько - української війни . Життєпис Народивсяроку в станиці Ассинівська ( Сунженський район , Чечня ) . Зроку мешкав у місті Вінниця . Проходив строкову службу , згодом пішов до армії вдруге та пройшов відбір до складу миротворчої місії в Іраку — але тоді в нього народився син . 2014 року з початком російської агресії прийшов до військкомату добровольцем ; воював в Іловайську . Після демобілізації підписав контракт . Мобілізований в серпні сержант , командир відділенняї окремої механізованої бригади . 27 вересняроку троє бійців вийшли на бойове завдання з розвідки — поблизу міста Горлівка та потрапили під обстріл . Одного бійця одразу вдалося евакуювати , другий вийшов через півтори доби до своїх . Бійці розповіли , що бачили Дмитра із пораненням , а з лівого боку у нього йшла кров , він лише встиг сказати : « Виходьте звідси » . Через два місяці в морг міста Дніпро було доставлене тіло . Точна дата смерті невідома — загинув у полоні , а на хресті вказано « жовтень без дати . Після проведення ідентифікації ДНК похованийгрудняроку у Вінниці на Алеї Слави . Був розлучений , без Дмитра лишилися мама та син . Нагороди та вшанування указом Президента України № 138 / 2017 відтравняроку « за особисту мужність і високий професіоналізм , виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України , вірність військовій присязі » — нагороджений медаллю « За військову службу Україні » ( посмертно ) Примітки Джерела Неумивакін Дмитро Олександрович / / Книга пам'яті полеглих за Україну Уродженці Чечні Померли в Горлівці Поховані у Вінниці