Єлизавета Шарлотта Бурбон-Орлеанська
Єлизавета Шарлотта де Бурбон-Орлеан (; 13 вересня 1676, Сен-Клу, Франція — 23 грудня 1744, Коммерсі, Франція) — французька принцеса з Орлеанської гілки Бурбонів, в шлюбі герцогиня Лотарингії і з 1736 року — княгиня де Коммерсі. Правила як регентка при малолітньому синові після смерті чоловіка.

Біографія 
Єлизавета Шарлотта була єдиною дочкою герцога Орлеанського Філіпа I і його другої дружини, принцеси Пфальцської Лізелотти, доньки курфюрста Пфальца Карла I Людвіга. 13 жовтня 1698 року вона у Фонтенбло вступила в шлюб з герцогом Лотарингії Леопольдом I Йосипом, сином герцога Карла V і його дружини, ерцгерцогині Елеонори (1653-1697), доньки імператора Священної Римської імперії Фердинанда III.

У цьому шлюбі Єлизавета Шарлотта народила 13 дітей, більшість з яких померли, захворівши віспою. Повноліття досягли лише четверо:
 Франц I (1708-1765), імператор Священної Римської імперії.
 Єлизавета Терезія (1711—1741), королева Сардинії з 1737 року в шлюбі з королем Сардинії і П'ємонту Карлом-Еммануїлом III.
 Карл Олександр (1712-1780), герцог Лотарингії.
 Анна Шарлотта (1714-1773), ігуменя Ремірмон і Сент-Водрю (Колегіальної церкви Св. Вальдетруди) в Монсі, коад'ютор аббатств Ессен і Торн.

Спочатку шлюбні стосунки складалися вдало, проте роки і численні пологи змінили зовнішність Єлизавети Шарлотти, і чоловік почав зраджувати з придворними метресами, зокрема, його коханкою стала мадам де Бово-Краон. Під час однієї з поїздок подружжя до королівського двору в Париж, при якому Леопольд і Єлизавета отримали від монарха титул «королівські високості», герцогиня була вражена вільною вдачею і відвертою розпустою, що панували у придворному середовищі. 

Після смерті чоловіка в 1729 році вона змушена була неодноразово за дуже складних політичних обставин як регентка при своїх малолітніх синах брати владу над Лотарингією у свої руки. У 1736 році її двоюрідний брат, король Франції Людовик XV подарував Єлизаветі Шарлотті в суверенне володіння князівство Коммерсі.

Так як Єлизавета Шарлотта Бурбон-Орлеанська була матір'ю імператора Священної Римської імперії Франца I, всі наступні покоління династії Габсбургів — аж до наших днів — є її нащадками, в тому числі і королева Франції Марія-Антуанетта і французька імператриця Марія-Луїза.

Література 
 Bégliv E. A. Histoire des duchés de Lorraine et de Bar. — Vol. 2. — Vidart et Jullien, 1833.
 Lettres d'Elisabeth-Charlotte d"Orléans, Duchesse de Lorraine, à la Marquise d"Aulède 1715—1738: (Publiées par E. Alexandre de Bonneval.) (A. m. d. Tit.:) Recueil de documents sur l'histoire de Lorraine. — Lucien Wiener, 1865. — P. 328.

Джерела 
 http://www.thepeerage.com/p10356.htm#i103556 
 http://genealogy.euweb.cz/lorraine/lorraine5.html 

Уродженці Сен-Клу
Уродженці Франції
Померли у Франції
Орлеанський дім
Герцоги Лотарингії
Принцеси
Французькі принцеси
Особи, які перенесли натуральну віспу
Княгині
Регентки
Єлизавета Шарлотта де Бурбон - Орлеан ( ; вересня Сен-Клу , Франція — грудня Коммерсі , Франція ) — французька принцеса з Орлеанської гілки Бурбонів , в шлюбі герцогиня Лотарингії і зроку — княгиня де Коммерсі . Правила як регентка при малолітньому синові після смерті чоловіка . Біографія Єлизавета Шарлотта була єдиною дочкою герцога Орлеанського Філіпа I і його другої дружини , принцеси Пфальцської Лізелотти , доньки курфюрста Пфальца Карла I Людвіга . жовтняроку вона у Фонтенбло вступила в шлюб з герцогом Лотарингії Леопольдом I Йосипом , сином герцога Карла V і його дружини , ерцгерцогині Елеонори доньки імператора Священної Римської імперії Фердинанда III . У цьому шлюбі Єлизавета Шарлотта народиладітей , більшість з яких померли , захворівши віспою . Повноліття досягли лише четверо : Франц I імператор Священної Римської імперії . Єлизавета Терезія1741 ) , королева Сардинії зроку в шлюбі з королем Сардинії і П'ємонту Карлом - Еммануїлом III . Карл Олександр герцог Лотарингії . Анна Шарлотта ігуменя Ремірмон і Сент - Водрю ( Колегіальної церкви Св . Вальдетруди ) в Монсі , коад'ютор аббатств Ессен і Торн . Спочатку шлюбні стосунки складалися вдало , проте роки і численні пологи змінили зовнішність Єлизавети Шарлотти , і чоловік почав зраджувати з придворними метресами , зокрема , його коханкою стала мадам де Бово - Краон . Під час однієї з поїздок подружжя до королівського двору в Париж , при якому Леопольд і Єлизавета отримали від монарха титул « королівські високості » , герцогиня була вражена вільною вдачею і відвертою розпустою , що панували у придворному середовищі . Після смерті чоловіка вроці вона змушена була неодноразово за дуже складних політичних обставин як регентка при своїх малолітніх синах брати владу над Лотарингією у свої руки . Уроці її двоюрідний брат , король Франції Людовик XV подарував Єлизаветі Шарлотті в суверенне володіння князівство Коммерсі . Так як Єлизавета Шарлотта Бурбон - Орлеанська була матір'ю імператора Священної Римської імперії Франца I , всі наступні покоління династії Габсбургів — аж до наших днів — є її нащадками , в тому числі і королева Франції Марія - Антуанетта і французька імператриця Марія - Луїза . Література Bégliv E . A . Histoire des duchés de Lorraine et de Bar . — Vol . — Vidart et Jullien , Lettres d 'Elisabeth - Charlotte d " Orléans , Duchesse de Lorraine , à la Marquise d " Aulède1738: ( Publiées par E . Alexandre de Bonneval . ) ( A . m . d . Tit . :) Recueil de documents sur l'histoire de Lorraine . — Lucien Wiener , — P . Джерела http://www.thepeerage.com/p10356.htm # i103556 http://genealogy.euweb.cz/lorraine/lorraine5.html Уродженці Сен-Клу Уродженці Франції Померли у Франції Орлеанський дім Герцоги Лотарингії Принцеси Французькі принцеси Особи , які перенесли натуральну віспу Княгині Регентки