Ейлін Прінгл
Ейлін Прінгл (, народжена Ейлін Бісбі (; 23 липня 1895 — 16 грудня 1989) — американська актриса.

Біографія 
Ейлін Бісбі народилася в Сан-Франциско в заможній і відомої в місті сім'ї, завдяки чому отримала гарну освіту в Європі. У 1916 році вона вийшла заміж за багатого чиновника з Ямайки Чарльза Маккензі Прінга. Акторський дебют Прінгл відбувся в 1920 році, і одну з перших своїх ролей вона зіграла в короткометражці «Викрадені миті» з Рудольфо Валентіно в головній ролі. У 1924 році її подруга, британська романістка Елінор Глін, запросила актрису на головну роль в екранізацію свого твору «Три тижні», після чого кар'єра Прінгл стала стрімко розвиватися. У листопаді 1924 року Ейлін Прінгл була однією з гостей, поряд з Луеллой Парсонс, Чарлі Чапліном і Меріон Дейвіс, на яхті мільярдера Вільяма Рендольфа Герста «Онеіда», з нагоди дня народження режисера Томаса Інса. Цей захід завершився дуже сумно, тому що на наступний після дня народження день Томас Інс був госпіталізований, і через декілька днів помер. Хоча його смерть була викликана шлунково-кишковим захворюванням, преса підняла великий галас навколо цієї події, в якій опинилися замішані всі гості заходу, в тому числі і Ейлін Прінгл.

В акторському середовищі Прінгл мало з ким спілкувалася, підтримуючи при цьому тісні дружні відносини з визначними представниками літературного середовища. Серед її друзів були Карл Ван Вехта, Генрі Менкен, Руперт Хьюз і Джозеф Хергешейфер, через що преса охрестила її «улюбленицею інтелігенції». Художник Ральф Бартон також був товарищом актриси, і використовував Прінгл в якості моделі для зображення Дороті в його ілюстраціях до новели «Джентльмени віддають перевагу блондинкам» Аніти Лус. Протягом 1920-х років Прінгл продовжувала досить багато зніматися, з'явившись в таких картинах як «Олов'яні боги» (1926), «Дама з камеліями» (1926), «Тіло і душа» (1927), «Сон любові» (1928), «Люди мистецтва» (1928) і «Уолл Стріт» (1929). З початком ери звукового кіно студії почали шукати нові зірки для своїх фільмів, і кар'єра Прінг почала згасати. Актриса перемістилася на ролі другого плану, з'явившись в подальшому в таких картинах як «Джейн Ейр» (1934), «Дружина проти секретарки» (1936), «Нічого святого» (1937), «Жінки» (1939) і «Вони померли на своїх постах» (1941). 1944 року вона в останній раз з'явилася на великому екрані, після чого завершила свою акторську кар'єру. Після розлучення з Чарльзом Маккензі Прінглом в 1926 році, актриса була в шлюбі з письменником Джеймсом М. Кейном, союз з яким тривав всього два роки (1944—1946).

Залишок життя Ейлін Прінгл провела в достатку, проживаючи в Нью-Йорку, де в 1989 році померла у віці 94 років. Її внесок у кіноіндустрію США відзначений зіркою на Голлівудській алеї слави.

Вибрана фільмографія 
 1924 — Дружина кентавра / The Wife of the Centaur
 1929 — Самотній чоловік / A Single Man

Примітки

Посилання 

Поховані на цвинтарі «Вудлон»
Акторки США
Ейлін Прінгл ( , народжена Ейлін Бісбі ( ; липня — грудня — американська актриса . Біографія Ейлін Бісбі народилася в Сан-Франциско в заможній і відомої в місті сім'ї , завдяки чому отримала гарну освіту в Європі . Уроці вона вийшла заміж за багатого чиновника з Ямайки Чарльза Маккензі Прінга . Акторський дебют Прінгл відбувся вроці , і одну з перших своїх ролей вона зіграла в короткометражці « Викрадені миті » з Рудольфо Валентіно в головній ролі . Уроці її подруга , британська романістка Елінор Глін , запросила актрису на головну роль в екранізацію свого твору « Три тижні » , після чого кар'єра Прінгл стала стрімко розвиватися . У листопадіроку Ейлін Прінгл була однією з гостей , поряд з Луеллой Парсонс , Чарлі Чапліном і Меріон Дейвіс , на яхті мільярдера Вільяма Рендольфа Герста « Онеіда » , з нагоди дня народження режисера Томаса Інса . Цей захід завершився дуже сумно , тому що на наступний після дня народження день Томас Інс був госпіталізований , і через декілька днів помер . Хоча його смерть була викликана шлунково - кишковим захворюванням , преса підняла великий галас навколо цієї події , в якій опинилися замішані всі гості заходу , в тому числі і Ейлін Прінгл . В акторському середовищі Прінгл мало з ким спілкувалася , підтримуючи при цьому тісні дружні відносини з визначними представниками літературного середовища . Серед її друзів були Карл Ван Вехта , Генрі Менкен , Руперт Хьюз і Джозеф Хергешейфер , через що преса охрестила її « улюбленицею інтелігенції » . Художник Ральф Бартон також був товарищом актриси , і використовував Прінгл в якості моделі для зображення Дороті в його ілюстраціях до новели « Джентльмени віддають перевагу блондинкам » Аніти Лус . Протягомх років Прінгл продовжувала досить багато зніматися , з'явившись в таких картинах як « Олов'яні боги » « Дама з камеліями » « Тіло і душа » « Сон любові » « Люди мистецтва » і « Уолл Стріт » З початком ери звукового кіно студії почали шукати нові зірки для своїх фільмів , і кар'єра Прінг почала згасати . Актриса перемістилася на ролі другого плану , з'явившись в подальшому в таких картинах як « Джейн Ейр » « Дружина проти секретарки » « Нічого святого » « Жінки » і « Вони померли на своїх постах » року вона в останній раз з'явилася на великому екрані , після чого завершила свою акторську кар'єру . Після розлучення з Чарльзом Маккензі Прінглом вроці , актриса була в шлюбі з письменником Джеймсом М . Кейном , союз з яким тривав всього два роки1946 ) . Залишок життя Ейлін Прінгл провела в достатку , проживаючи в Нью-Йорку , де вроці померла у віціроків . Її внесок у кіноіндустрію США відзначений зіркою на Голлівудській алеї слави . Вибрана фільмографія — Дружина кентавра / The Wife of the Centaur — Самотній чоловік / A Single Man Примітки Посилання Поховані на цвинтарі « Вудлон » Акторки США