Генріх IV Вірний
Генріх IV Вірний (1291/1292 — між 1323 та 1324) — князь Глогуво-Жаганський і Великопольський (як Генріх IV) у 1309—1312 роках, князь Жагансько-Сцинавський у 1312—1317 роках, князь познанський у 1312—1314 роках, князь глогувський у 1317—1321 роках (як Генріх II), князь жаганський у 1317—1342 роках.

Життєпис

Молоді роки 
Походив з Сілезьких П'ястів. Старший син Генріх III, князя Глогувського, та Матильди Брауншвейг-Люнебурзької. Народився 1291 або 1292 року. 1296 року відповідно до домовленостей батька з Владиславом Локетеком ставав спадкоємцем останнього у Великій Польщі(на час, коли у того не було спадкоємця чоловічої статі).

1309 року після смерті батька разом з братами Конрадом, Болеславом, Яном і Пшемислом отримав спільну владу над Глогувським і Великопольським князівствами. Проте фактично керівництво до 1312 року здійснювала їх мати. Але невдовзі Генріх, як старший син, став долучатися до управління.

Боротьба за Велику Польщу 
У 1310 році Генріх IV разом з братами Конрадом і Болеславом 3 березня 1310 року на з'їзді в Берліні відмовився від своїх претензій на Східну Померанію на користь Вальдемара I, маркграфа Бранденбург-Штендаля, і Йоган V, маркграфа Бранденбург-Зальцведеля. Останні незабаром за велику грошову суму на користь Тевтонського ордена. Також відбулося весілля з представницею роду Бранденбург-Зальцведель. Того ж року у Великій Польщі спалахнуло повстання проти влади Генріха IV і його молодших братів. Генріх IV зазнав поразки від повстанців у битві під Клецко. Втім продовжив запеклу боротьбу без значного успіху.

Зрештою 1312 року на бік повсталих перейшли Якуб Свинка, архієпископ Гнєзненський, і Анджей Заремба, єпископ Познанський. Тоді Генріх IV з братами вирішили розділити батьківський спадок. Він отримав князівства Жаганське, Сцинавське, Познаньське, але керував ними спільно з братами Яном та Пшемислом. Проте з огляди на досить молодий вік братів Генріх IV фактично самостійно тут панував.

У 1313 році до Великої Польщі вдерся Владислав Локетек, на бік якого перейшла значна частина місцевої шляхти. До 1314 року було втрачено Познанське, Каліське і Гнєзненське князівства. Під владою Генріха IV Вірного залишилися південно-західні землі Великопольщі, кордоном з Локетеком стала річка Обра. В свою чергу Генріх IV намагався отримати допомогу від свого союзника і родича — Вальдемара I, маркграфа Брандунбург-Штендальського, але той в цей час воював з Мекленбургом і герцогством Саксонським.

Війни в Сілезії 
Невдала боротьба за Велику Польщу частково була пов'язана зі складною ситуацією в Сілезії, де проти Генріха IV та його братів виступило Легніцьке князівство. З військами останньої велася запекла, але марна війна до 1317 року. Вона лише послабила обидві сторони. 1317 року відбувся новий розділ спадкових володінь з рештою братів, внаслідок чого Генріх IV стає князем Глогувським (разом з братом Пшемислом) та Жаганським (одноосібно).

Наступні декілька років Генріх IV намагався зміцнити своє становище у підвладних володіннях, знайти союзників у боротьбі за Велику Польщу і Сілезію. Натомість 1322 року утворилася коаліція його ворогів у складі князів Владислава Локетека, Бернарда Свідницького, Генріха VI Вроцлавського, Болеслава III Легницького. В результаті поразки від неї було втрачено Намислувське володіння.

Стосунки з Русю 
Після смерті короля Русі Лева II у 1323 році влада у Королівстві Русі (Галицько-Волинському князівстві) опинилася фактично у боярській раді. Остання стала шукати серед родичів Лева II претендента на трон. Серед кандидатів у 1324 році став Генріх IV, втім програв Болеславу Тройденовичу, якого бояри розглядали як більш прийнятного для себе.

Стосунки з Німеччиною і Богемією 
Разом з боротьбою з польськими князями Генріх IV опинився у небезпеці з півдня через амбіції Людовика IV, імператора Священної Римської імперії. За цих обстави було укладено союзи з ворогами імператора — папою римським Іваном XXII і Леопольдом I, герцогом Австрії. Невдовзі боротьба в Німеччині та Італії відволікла увагу Людовика IV від сілезьких справ. 1321 року передав усе Глогувське князівство братові Пшемислу.

У 1326 році Генріх IV уклав договір з братами князями Яном сцинавським і Пшемислом Глогувським згідно з яким, якщо один з них помре без спадкоємця чоловічої статі, два інших повинні були успадкувати його володіння. Того ж року Ян I, король Богемії, розпочав відкрите втручання в польські справи, претендуючи на корону усієї Польщі. Внаслідок цього виник конфлікт із Владиславом Локетеком, що 1320 року коронувався в Кракові. У 1327 році богемські війська почали наступ, але перед тим Ян I вирішив встановити владу на Сілезією.

У 1328 році Генріх IV (разом з братами Яном Сцинавським, Конрадом Олесницьким) і Болеславом III Легницьким був змушений визнати зверхність Богемії. Натомість Генріх IV отримав підтримки з боку Яна I у своїх претензіях на частину маркграфства Бранденбурзького як родича колишньої династії Асканіїв. Втім не домігся якогось успіху.

У 1331 року після смерті брата Пшемисла розділив його володіння (Глогувське князівство) з іншим братом — Яном сцинавським. Але того ж року до князівства вдерлися богемські війська, що його захопили. Складною ситуацією Генріха IV скористався Владислав Локетек, що у 1332 році захопив решту Великої Польщі.

Водночас Ян Сцинавський продав свою частку Глогувського князівства королю Яну I. Генріх IV залишився лише номінальним власником половини Глогувського князівства. У 1335 році разом з братом Конрадом Олесницьким викупив у Яна Сцинавського його князівство. 1341 року Генріх IV купив в останнього Всховське володіння у Любуській землі. Помер Генріх IV Вірний у 1342 році. Йому спадкував син Генріх V Залізний

Родина 
Дружина — Матильда, донька Германа I, маркграфа Бранденбург-Зальцведеля.

Діти:
 Ядвига (1316—1348), абатиса в Требницькому монастиры
 Генріх (1319—1369)
 Саломія (1320—1359), дружина графа Генріха II фон Рейса
 Аґнешка (1321—1362), дружина: 1) Лешка Ратиборського; 2) Людовика I, Бжезько-Легницького

Джерела 
 Josef Joachim Menzel: Heinrich II. (IV.) der Getreue. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 8, Duncker & Humblot, Berlin 1969, ISBN 3-428-00189-3, S. 399 f. (Digitalisat).
 Historische Kommission für Schlesien (Hrsg.): Geschichte Schlesiens. Band 1: Ludwig Petry, Josef Joachim Menzel, Winfried Irgang (Hrsg.): Von der Urzeit bis zum Jahre 1526. 5., durchgesehene Auflage. Thorbecke, Sigmaringen 1988, ISBN 3-7995-6341-5, S. 147, 149, 153 f., 158, 162 ff. und 167.
  Marek, Miroslav. «Complete Genealogy of the House of Piast: Głogów»

Князі Польщі
Правителі Сілезії
П'ясти
Генріх IV Вірний1292 — міжта — князь Глогуво - Жаганський і Великопольський ( як Генріх IV ) у1312 роках , князь Жагансько - Сцинавський у1317 роках , князь познанський у1314 роках , князь глогувський у1321 роках ( як Генріх II ) , князь жаганський у1342 роках . Життєпис Молоді роки Походив з Сілезьких П'ястів . Старший син Генріх III , князя Глогувського , та Матильди Брауншвейг - Люнебурзької . Народивсяабороку . року відповідно до домовленостей батька з Владиславом Локетеком ставав спадкоємцем останнього у Великій Польщі ( на час , коли у того не було спадкоємця чоловічої статі ) . 1309 року після смерті батька разом з братами Конрадом , Болеславом , Яном і Пшемислом отримав спільну владу над Глогувським і Великопольським князівствами . Проте фактично керівництво дороку здійснювала їх мати . Але невдовзі Генріх , як старший син , став долучатися до управління . Боротьба за Велику Польщу Уроці Генріх IV разом з братами Конрадом і Болеславомберезняроку на з'їзді в Берліні відмовився від своїх претензій на Східну Померанію на користь Вальдемара I , маркграфа Бранденбург - Штендаля , і Йоган V , маркграфа Бранденбург - Зальцведеля . Останні незабаром за велику грошову суму на користь Тевтонського ордена . Також відбулося весілля з представницею роду Бранденбург - Зальцведель . Того ж року у Великій Польщі спалахнуло повстання проти влади Генріха IV і його молодших братів . Генріх IV зазнав поразки від повстанців у битві під Клецко . Втім продовжив запеклу боротьбу без значного успіху . Зрештоюроку на бік повсталих перейшли Якуб Свинка , архієпископ Гнєзненський , і Анджей Заремба , єпископ Познанський . Тоді Генріх IV з братами вирішили розділити батьківський спадок . Він отримав князівства Жаганське , Сцинавське , Познаньське , але керував ними спільно з братами Яном та Пшемислом . Проте з огляди на досить молодий вік братів Генріх IV фактично самостійно тут панував . Уроці до Великої Польщі вдерся Владислав Локетек , на бік якого перейшла значна частина місцевої шляхти . Дороку було втрачено Познанське , Каліське і Гнєзненське князівства . Під владою Генріха IV Вірного залишилися південно - західні землі Великопольщі , кордоном з Локетеком стала річка Обра . В свою чергу Генріх IV намагався отримати допомогу від свого союзника і родича — Вальдемара I , маркграфа Брандунбург - Штендальського , але той в цей час воював з Мекленбургом і герцогством Саксонським . Війни в Сілезії Невдала боротьба за Велику Польщу частково була пов'язана зі складною ситуацією в Сілезії , де проти Генріха IV та його братів виступило Легніцьке князівство . З військами останньої велася запекла , але марна війна дороку . Вона лише послабила обидві сторони . року відбувся новий розділ спадкових володінь з рештою братів , внаслідок чого Генріх IV стає князем Глогувським ( разом з братом Пшемислом ) та Жаганським ( одноосібно ) . Наступні декілька років Генріх IV намагався зміцнити своє становище у підвладних володіннях , знайти союзників у боротьбі за Велику Польщу і Сілезію . Натомістьроку утворилася коаліція його ворогів у складі князів Владислава Локетека , Бернарда Свідницького , Генріха VI Вроцлавського , Болеслава III Легницького . В результаті поразки від неї було втрачено Намислувське володіння . Стосунки з Русю Після смерті короля Русі Лева II уроці влада у Королівстві Русі ( Галицько - Волинському князівстві ) опинилася фактично у боярській раді . Остання стала шукати серед родичів Лева II претендента на трон . Серед кандидатів уроці став Генріх IV , втім програв Болеславу Тройденовичу , якого бояри розглядали як більш прийнятного для себе . Стосунки з Німеччиною і Богемією Разом з боротьбою з польськими князями Генріх IV опинився у небезпеці з півдня через амбіції Людовика IV , імператора Священної Римської імперії . За цих обстави було укладено союзи з ворогами імператора — папою римським Іваном XXII і Леопольдом I , герцогом Австрії . Невдовзі боротьба в Німеччині та Італії відволікла увагу Людовика IV від сілезьких справ . року передав усе Глогувське князівство братові Пшемислу . Уроці Генріх IV уклав договір з братами князями Яном сцинавським і Пшемислом Глогувським згідно з яким , якщо один з них помре без спадкоємця чоловічої статі , два інших повинні були успадкувати його володіння . Того ж року Ян I , король Богемії , розпочав відкрите втручання в польські справи , претендуючи на корону усієї Польщі . Внаслідок цього виник конфлікт із Владиславом Локетеком , щороку коронувався в Кракові . Уроці богемські війська почали наступ , але перед тим Ян I вирішив встановити владу на Сілезією . Уроці Генріх IV ( разом з братами Яном Сцинавським , Конрадом Олесницьким ) і Болеславом III Легницьким був змушений визнати зверхність Богемії . Натомість Генріх IV отримав підтримки з боку Яна I у своїх претензіях на частину маркграфства Бранденбурзького як родича колишньої династії Асканіїв . Втім не домігся якогось успіху . Уроку після смерті брата Пшемисла розділив його володіння ( Глогувське князівство ) з іншим братом — Яном сцинавським . Але того ж року до князівства вдерлися богемські війська , що його захопили . Складною ситуацією Генріха IV скористався Владислав Локетек , що уроці захопив решту Великої Польщі . Водночас Ян Сцинавський продав свою частку Глогувського князівства королю Яну I . Генріх IV залишився лише номінальним власником половини Глогувського князівства . Уроці разом з братом Конрадом Олесницьким викупив у Яна Сцинавського його князівство . року Генріх IV купив в останнього Всховське володіння у Любуській землі . Помер Генріх IV Вірний уроці . Йому спадкував син Генріх V Залізний Родина Дружина — Матильда , донька Германа I , маркграфа Бранденбург - Зальцведеля . Діти : Ядвига1348 ) , абатиса в Требницькому монастиры Генріх1369 ) Саломія1359 ) , дружина графа Генріха II фон Рейса Аґнешка1362 ) , дружина : Лешка Ратиборського ; Людовика I , Бжезько - Легницького Джерела Josef Joachim Menzel : Heinrich II . ( IV . ) der Getreue . In : Neue Deutsche Biographie ( NDB ) . Band Duncker & Humblot , Berlin ISBN00189 - 3 , S .f . ( Digitalisat ) . Historische Kommission für Schlesien ( Hrsg . ) : Geschichte Schlesiens . Band Ludwig Petry , Josef Joachim Menzel , Winfried Irgang ( Hrsg . ) : Von der Urzeit bis zum Jahre , durchgesehene Auflage . Thorbecke , Sigmaringen ISBN6341 - 5 , S .f . , ff . und Marek , Miroslav . « Complete Genealogy of the House of Piast : Głogów » Князі Польщі Правителі Сілезії П'ясти