Вільгельм Адам (полковник)
Вільгельм Адам (; 28 березня 1893, Дармштадт — 24 листопада 1978, Дрезден) — офіцер вермахту, оберст (полковник) (1942); політичний і військовий діяч НДР, генерал-майор ННА (1977).

Біографія

Ранні роки 
З сім'ї заможного селянина. У 1908—1913 роках навчався в учительській семінарії в Шлюхтерні. Після її закінчення 1 жовтня 1913 року вступив добровольцем в 5-у роту 88-го піхотного полку (2-го Нассауського).

Перша світова війна 
Першу світову війну Адам зустрів уже в званні унтер-офіцера, брав участь в перших боях на Західному фронті. 23 вересня 1914 він опинився в Дюссельдорфському лазареті.

Після одужання 26 жовтня було направлено до резервного батальйон свого колишнього полку. З 6 квітня по 20 травня 1915 року Адам відвідував офіцерські курси в таборі Локштедт і 22 травня 1915 йому було присвоєно звання лейтенанта.

14 червня 1915 він був призначений на посаду командира взводу на 1-й збірно-навчальний пункт 16-го армійського корпусу, а з 5 жовтня 1915 року обіймав ту саму посаду в 5-й роті 30-го піхотного полку «Граф Вердер» (4-го Рейнського).

6 липня 1916 року він, будучи хворий, був поміщений в польовий лазарет Гемершайн в Пфальці.

25 липня 1916 року він був переведений в 1-й резервний батальйон 88-го піхотного полку.

З 28 серпня по 27 вересня 1916 року Адам був відряджений на навчальні курси кулеметників (MG-Lehrkurs) в Деберітц. Після свого повернення він 28 вересня 1916 року стало командиром 31-ї кулеметної польовий роти, а трохи пізніше — 2-й кулеметної роти 424-го піхотного полку. Одночасно, з 26 листопада по 2 грудня 1917 року Адам відвідував курси для молодшого командного складу в Богданова.

28 жовтня 1918 року був призначений офіцером для доручень в 70-ю піхотну бригаду ландвера.

Після того, як війна закінчилася Адам узяв відпустку і поїхав на батьківщину. 31 січня 1919 року був звільнений з лав армії.

Міжвоєнний період 
У 1919—1929 роках Адам працював старшим викладачем (нім. Oberfachschullehrer) у військово-ремісничій школі (нім. Fachschule des Heeres) в Лангензельбольд (Гессен), а в 1929—1934 роках був на тій же посаді в військово-ремісничій школі в Веймарі (Тюрингія). У таких школах навчалися цивільним професіям старослужащие солдати рейхсверу. Паралельно він в 1922—1924 роках навчається в Університеті у Франкфурті-на-Майні і в 1927 році здає іспит на звання викладача середньої школи. Розлючений поразкою Німеччини у війні, Адам активно бере участь в реваншистських і профашистських організаціях.

Майже відразу ж після війни, в 1919 році, він вступає в Військовий Союз Лангензельбольда (нім. Militärvereins Langenselbold), а в 1920 році — в Младогерманскій Орден (нім. Jungdeutschen Ordens). У 1923 році Адам стає членом НСДАП й у тому ж році бере участь в Мюнхенському путч. Однак уже в 1926 році він виходить з НСДАП і вступає в більш помірну Німецьку Народну Партію (ННП), лідером якої був відомий в той час політик Густав Штреземан; проте в 1929 році Адам виходить і з цієї партії.

Після приходу Гітлера до влади він вступає в Союз фронтовиків «Сталевий шолом». У тому ж році «Сталевий шолом» був включений до складу штурмових загонів, а Адам став обершарфюрера СА. У 1933 році Адам був переведений в резерв СА, а влітку наступного, 1934 року, в чині капітана був покликаний на військову службу в 3-ю роту 15-го піхотного полку (Гізен). З 16 липня по 14 вересня 1934 року проходив навчання в центрі підготовки піхоти в Дьоберіце (нім. Lehrgang im Ausbildungsstab für Infanterie in Döberitz).

Після цього він до 1937 року командував ротами в різних полицях. 12 жовтня 1937 року Адам був призначений викладачем по тактиці і топографії у військову школу в Дрезден. Там він 31 грудня 1937 року одержав чергове звання майора. Деякий час (з 12 серпня по 25 жовтня 1938 роки) він викладав тактику і топографію в піхотній школі в Дёберітце, поки знову не був переведений в Дрезден на свою колишню посаду.

Друга світова війна 
25 вересня 1939 він був призначений на посаду ад'ютанта командира 23-го армійського корпусу (IIa XXIII. Armeekorps). 16 травня 1940 року в ході боїв за Францію загинув його син Гейнц.

У листопаді 1941 року він став начальником управління кадрів 6-ї армії, 1-м ад'ютантом 6-ї армії під командуванням генерал-фельдмаршала Вальтера фон Рейхенау, якого 20 січня 1942 року змінив Фрідріх Паулюс. У складі 6-ї армії Адам брав участь у Сталінградській битві. У листопаді-грудні 1942 року, коли залишки 6-ї армії були оточені, Адам як командир бойової групи за допомогою контратак і оборонних боїв стримував натиск радянських військ по річці Чир. За це він 17 грудня 1942 року був нагороджений Лицарським хрестом Залізного хреста.

Полон 
31 січня 1943 разом зі штабом 6-ї армії і своїм патроном здався в полон. Разом з полоненими генералами 6-ї армії він в лютому 1943 року був відправлений до табору для військовополонених в Красногорськ (під Москвою). У квітні їх перевели в Суздаль.

З липня 1943 він перебував у таборі для військовополонених в Войкове. У липні 1944 року Адам був знову відправлений в Красногорськ, а трохи пізніше, в Луньова, де розташовувалася штаб-квартира Союзу німецьких офіцерів. Вступив до Спілки німецьких офіцерів після замаху на Гітлера 20 липня 1944 року.

Після закінчення Другої світової війни Союз німецьких офіцерів в листопаді 1945 року був розпущений. У травні 1946 року знову був переведений в табір для військовополонених в Войкове. Влітку 1947 року його з Паулюсом, фон Ленскі і Мюллером возили в Сталінград для зйомок документального фільму. У квітні 1948 році відвідував курси, організовані Антифашистської школою № 27. У самому кінці місяця в результаті хворобливого запалення нерва на лівій руці він був змушений перервати навчання.

На службі НДР 
У вересні 1948 року Адам повернувся до Німеччини. Спочатку він працював в Міністерстві народної освіти Саксонії. Вступив в Національно-демократичну партію Німеччини. Восени 1949 його обрали головою НДПН землі Саксонія.

Восени 1950 року Адам був обраний депутатом в Народну Палату (до 1962 року) і міністром фінансів уряду землі Саксонія. З 1949 року по 1978 рік він був членом президії НДПН. У серпні 1952 він був переведений до Берліна, в штаб казарменій Народної Поліції, де прослужив рік і три місяці на посаді керівника відділу інспекції в управлінні навчальних закладів (нім. Leiter der Abteilung Inspektion in der Verwaltung der Lehranstalten).

У жовтні 1953 року Адам знову повернувся в Дрезден на посаду керівника Вищої офіцерської школи казарменій народної поліції. Після утворення замість казарменій народної поліції Національної народної армії офіцерська школа була перетворена в Вища офіцерське училище (з 1959 року — Військова академія ім. Фрідріха Енгельса). 31 березня 1958 року Адам вийшов у відставку.

У 1953 році до Німеччини повернувся Фрідріх Паулюс і оселився в Дрездені. До самої смерті колишнього фельдмаршала 1 лютого 1957 року Адам підтримував з ним теплі дружні стосунки. У 1960-і роки він активно працює в Співтоваристві колишніх офіцерів (нім. Arbeitsgemeinschaft ehemaliger Offiziere). У 1965 році вийшла в світ книга спогадів Адама «Важке Рішення» («Der schwere Entschluss»). У 1968 році він був нагороджений Орденом «Знамено Праці». 7 жовтня 1977 року, 28-у річницю утворення НДР йому було присвоєно звання генерал-майор у відставці. Помер в Дрездені у віці 85 років.

Звання 

 Доброволець (1 жовтня 1913)
 Єфрейтор (24 червня 1914)
 Унтер-офіцер (25 липня 1914)
 Віце-фельдфебель (1 квітня 1915)
 Лейтенант (22 травня 1915)
 Гауптман (16 червень 1934)
 Майор (31 грудня 1937)
 Оберст-лейтенант (14 лютого 1941)
 Оберст (15 лютого 1942)
 Оберст (ННА) (1952)
 Генерал-майор (ННА) (7 жовтня 1977)

Нагороди 

 Залізний хрест
 2-го класу (6 вересня 1914)
 1-го класу (30 вересня 1917)
 Нагрудний знак «За поранення» в чорному

 Орден крові (1933)
 Почесний хрест ветерана війни з мечами (8 лютого 1935)
 Медаль «За вислугу років у Вермахті» 4-го і 3-го класу (12 років) (2 жовтня 1936) — отримав 2 медалі одночасно.

 Застібка до Залізного хреста
 2-го класу (26 травня 1940)
 1-го класу (10 жовтня 1941)
Хрест Воєнних заслуг 2-го класу з мечами
Медаль «За зимову кампанію на Сході 1941/42»
 Лицарський хрест Залізного хреста (17 грудня 1942)

 Орден «За заслуги перед Вітчизною» (НДР) 2-го ступеня (1956)
 Орден «Прапор Праці» (1968)
 Почесна застібка в золоті до ордена «За заслуги перед Вітчизною» (1977)

Примітки

Джерела 
 Сталинградская битва. Июль 1942 — февраль 1943: энциклопедия / под ред. М. М. Загорулько. — 5-е изд., испр. и доп. — Волгоград: Издатель, 2012. — С. 31—32. — 800 с.
 В. Адам. Катастрофа на Волге. — Смоленск: Русич, 2001.
 Die Ordensträger der Deutschen Wehrmacht (CD), VMD-Verlag GmbH, Osnabrück, 2002.
 Fellgiebel W.P., Elite of the Third Reich, The recipients of the Knight's Cross of the Iron Cross 1939—1945: A Reference, Helion & Company Limited, Solihull, 2003, ISBN 1-874622-46-9.

Німецькі військовики Першої світової війни
Члени Німецької народної партії
Учасники Другої світової війни з Німеччини
Оберсти вермахту
Учасники Сталінградської битви
Генерал-майори (ННА)
Члени Народної палати НДР
Вільгельм Адам ( ; березня Дармштадт — листопада Дрезден ) — офіцер вермахту , оберст ( полковник ) політичний і військовий діяч НДР , генерал - майор ННА Біографія Ранні роки З сім'ї заможного селянина . У1913 роках навчався в учительській семінарії в Шлюхтерні . Після її закінченняжовтняроку вступив добровольцем ву ротуго піхотного полкуго Нассауського ) . Перша світова війна Першу світову війну Адам зустрів уже в званні унтер - офіцера , брав участь в перших боях на Західному фронті . вереснявін опинився в Дюссельдорфському лазареті . Після одужанняжовтня було направлено до резервного батальйон свого колишнього полку . Зквітня потравняроку Адам відвідував офіцерські курси в таборі Локштедт ітравняйому було присвоєно звання лейтенанта . 14 червнявін був призначений на посаду командира взводу най збірно - навчальний пунктго армійського корпусу , а зжовтняроку обіймав ту саму посаду вй ротіго піхотного полку « Граф Вердер » го Рейнського ) . 6 липняроку він , будучи хворий , був поміщений в польовий лазарет Гемершайн в Пфальці . 25 липняроку він був переведений вй резервний батальйонго піхотного полку . Зсерпня повересняроку Адам був відряджений на навчальні курси кулеметників ( MG - Lehrkurs ) в Деберітц . Після свого повернення вінвересняроку стало командиромї кулеметної польовий роти , а трохи пізніше — й кулеметної ротиго піхотного полку . Одночасно , злистопада погрудняроку Адам відвідував курси для молодшого командного складу в Богданова . 28 жовтняроку був призначений офіцером для доручень вю піхотну бригаду ландвера . Після того , як війна закінчилася Адам узяв відпустку і поїхав на батьківщину . січняроку був звільнений з лав армії . Міжвоєнний період У1929 роках Адам працював старшим викладачем ( нім . Oberfachschullehrer ) у військово - ремісничій школі ( нім . Fachschule des Heeres ) в Лангензельбольд ( Гессен ) , а в1934 роках був на тій же посаді в військово - ремісничій школі в Веймарі ( Тюрингія ) . У таких школах навчалися цивільним професіям старослужащие солдати рейхсверу . Паралельно він в1924 роках навчається в Університеті у Франкфурті - на - Майні і вроці здає іспит на звання викладача середньої школи . Розлючений поразкою Німеччини у війні , Адам активно бере участь в реваншистських і профашистських організаціях . Майже відразу ж після війни , вроці , він вступає в Військовий Союз Лангензельбольда ( нім . Militärvereins Langenselbold ) , а вроці — в Младогерманскій Орден ( нім . Jungdeutschen Ordens ) . Уроці Адам стає членом НСДАП й у тому ж році бере участь в Мюнхенському путч . Однак уже вроці він виходить з НСДАП і вступає в більш помірну Німецьку Народну Партію ( ННП ) , лідером якої був відомий в той час політик Густав Штреземан ; проте вроці Адам виходить і з цієї партії . Після приходу Гітлера до влади він вступає в Союз фронтовиків « Сталевий шолом » . У тому ж році « Сталевий шолом » був включений до складу штурмових загонів , а Адам став обершарфюрера СА . Уроці Адам був переведений в резерв СА , а влітку наступного , року , в чині капітана був покликаний на військову службу вю ротуго піхотного полку ( Гізен ) . Злипня повересняроку проходив навчання в центрі підготовки піхоти в Дьоберіце ( нім . Lehrgang im Ausbildungsstab für Infanterie in Döberitz ) . Після цього він дороку командував ротами в різних полицях . жовтняроку Адам був призначений викладачем по тактиці і топографії у військову школу в Дрезден . Там вінгрудняроку одержав чергове звання майора . Деякий час ( зсерпня пожовтняроки ) він викладав тактику і топографію в піхотній школі в Дёберітце , поки знову не був переведений в Дрезден на свою колишню посаду . Друга світова війна 25 вереснявін був призначений на посаду ад'ютанта командираго армійського корпусу ( IIa XXIII . Armeekorps ). травняроку в ході боїв за Францію загинув його син Гейнц . У листопадіроку він став начальником управління кадрівї армії , м ад'ютантомї армії під командуванням генерал - фельдмаршала Вальтера фон Рейхенау , якогосічняроку змінив Фрідріх Паулюс . У складії армії Адам брав участь у Сталінградській битві . У листопаді - грудніроку , коли залишкиї армії були оточені , Адам як командир бойової групи за допомогою контратак і оборонних боїв стримував натиск радянських військ по річці Чир . За це вінгрудняроку був нагороджений Лицарським хрестом Залізного хреста . Полон 31 січняразом зі штабомї армії і своїм патроном здався в полон . Разом з полоненими генераламиї армії він в лютомуроку був відправлений до табору для військовополонених в Красногорськ ( під Москвою ) . У квітні їх перевели в Суздаль . З липнявін перебував у таборі для військовополонених в Войкове . У липніроку Адам був знову відправлений в Красногорськ , а трохи пізніше , в Луньова , де розташовувалася штаб - квартира Союзу німецьких офіцерів . Вступив до Спілки німецьких офіцерів після замаху на Гітлералипняроку . Після закінчення Другої світової війни Союз німецьких офіцерів в листопадіроку був розпущений . У травніроку знову був переведений в табір для військовополонених в Войкове . Вліткуроку його з Паулюсом , фон Ленскі і Мюллером возили в Сталінград для зйомок документального фільму . У квітніроці відвідував курси , організовані Антифашистської школою № 27 . У самому кінці місяця в результаті хворобливого запалення нерва на лівій руці він був змушений перервати навчання . На службі НДР У вересніроку Адам повернувся до Німеччини . Спочатку він працював в Міністерстві народної освіти Саксонії . Вступив в Національно - демократичну партію Німеччини . Восенийого обрали головою НДПН землі Саксонія . Восенироку Адам був обраний депутатом в Народну Палату ( дороку ) і міністром фінансів уряду землі Саксонія . Зроку порік він був членом президії НДПН . У серпнівін був переведений до Берліна , в штаб казарменій Народної Поліції , де прослужив рік і три місяці на посаді керівника відділу інспекції в управлінні навчальних закладів ( нім . Leiter der Abteilung Inspektion in der Verwaltung der Lehranstalten ) . У жовтніроку Адам знову повернувся в Дрезден на посаду керівника Вищої офіцерської школи казарменій народної поліції . Після утворення замість казарменій народної поліції Національної народної армії офіцерська школа була перетворена в Вища офіцерське училище ( зроку — Військова академія ім . Фрідріха Енгельса ) . березняроку Адам вийшов у відставку . Уроці до Німеччини повернувся Фрідріх Паулюс і оселився в Дрездені . До самої смерті колишнього фельдмаршалалютогороку Адам підтримував з ним теплі дружні стосунки . Уі роки він активно працює в Співтоваристві колишніх офіцерів ( нім . Arbeitsgemeinschaft ehemaliger Offiziere ) . Уроці вийшла в світ книга спогадів Адама « Важке Рішення » ( « Der schwere Entschluss » ) . Уроці він був нагороджений Орденом « Знамено Праці » . жовтняроку , у річницю утворення НДР йому було присвоєно звання генерал - майор у відставці . Помер в Дрездені у віціроків . Звання Доброволецьжовтня Єфрейторчервня Унтер - офіцерлипня Віце - фельдфебельквітня Лейтенанттравня Гауптманчервень Майоргрудня Оберст - лейтенантлютого Оберстлютого Оберст ( ННА ) Генерал - майор ( ННА ) жовтня Нагороди Залізний хрест го класувересня го класувересня Нагрудний знак « За поранення » в чорному Орден крові Почесний хрест ветерана війни з мечамилютого Медаль « За вислугу років у Вермахті » го іго класуроків ) жовтня — отримавмедалі одночасно . Застібка до Залізного хреста го класутравня го класужовтня Хрест Воєнних заслугго класу з мечами Медаль « За зимову кампанію на Сході42 » Лицарський хрест Залізного хрестагрудня Орден « За заслуги перед Вітчизною » ( НДР)го ступеня Орден « Прапор Праці » Почесна застібка в золоті до ордена « За заслуги перед Вітчизною » Примітки Джерела Сталинградская битва . Июль — февраль энциклопедия / под ред . М . М . Загорулько . — е изд . , испр . и доп . — Волгоград : Издатель , — С . 32 . — с . В . Адам . Катастрофа на Волге . — Смоленск : Русич , Die Ordensträger der Deutschen Wehrmacht ( CD ) , VMD - Verlag GmbH , Osnabrück , Fellgiebel W . P . , Elite of the Third Reich , The recipients of the Knight's Cross of the Iron Cross1945: A Reference , Helion & Company Limited , Solihull , ISBN46 - 9 . Німецькі військовики Першої світової війни Члени Німецької народної партії Учасники Другої світової війни з Німеччини Оберсти вермахту Учасники Сталінградської битви Генерал - майори ( ННА ) Члени Народної палати НДР