Платон Кульбуш
Платон Кульбуш (; в миру Пауль Кульбуш, , 13 липня 1869 , село Поотсі, Ліфляндська губернія, нині Естонія — 14 січня 1919, Тарту, Естонія) — єпископ Відомства православного сповідання Російської імперії, єпископ Ревельський.

Біографія  
Батько — Петро Кульбуш був псаломщиком і вчителем церковно-приходської школи при Аросаарській (Арусаарській) церкві Ризької єпархії.

Закінчив Ризьке духовне училище у 1884 році, Ризьку духовну семінарію — у 1890 році (кращий студент випуску), Санкт-Петербурзьку духовну академію — у 1894 році зі ступенем кандидата богослов'я.

Священник  
5 грудня 1894 року був висвячений на священника і призначений на посаду настоятеля естонського православного приходу в Петербурзі, який був заснований указом Святійшого синоду 31 грудня 1894 року. Спочатку богослужіння доводилося здійснювати в підвалі Малоколоменської Воскресенської церкви.

Засновник і завідувач відкритої 21 жовтня 1898 року естонської двокласної церковно-приходської школи. Він сам і члени причту вели заняття безоплатно. При школі існував невеликий інтернат, найбідніші учні забезпечувалися харчуванням. 29 листопада 1898 року за його ініціативи в Петербурзі було відкрито естонське Братство в ім'я священномученика Ісидора Юр'євського. Метою братства була турбота про зростання і духовне зміцнення православної естонської пастви, видання та поширення духовної літератури естонською мовою, облаштування бібліотек, допомога нужденним, побудова парафіяльного храму.

Ініціатор будівництва в Петербурзі естонської православної церкви в ім'я священномученика Ісидора Юр'євського, освяченої 23 вересня 1907 року. У створенні та освяченні храму брав участь Іван Кронштадтський.

Богослужіння в церкві відбувалися естонською мовою. При храмі були приміщення для культурно-просвітницької діяльності, проведення катехизації, а також невеликий готель для естонців, що приїжджали до Петербургу.

Тільки за перші 12 років його енергійної і невтомної служби утворилося сім естонських парафій: в Петербурзі, Кронштадті, Гатчині, Лузі, Нарві, Клопицях (Петергофський повіт) і в селі Заяньє Гдовського повіту. Був благочинним дванадцяти естонських парафій Санкт-Петербурзької єпархії. У 1905 році возведений у сан протоієрея. Був відомим у місті проповідником, чиї проповіді регулярно друкувалися в «Санкт-Петербурзькому духовному віснику», законовчителем в Ливарній жіночій гімназії.

Єпископ  
8 серпня 1917 року в Тарту відбулися збори Ризької єпархії, на яких було висунуто пропозицію про освіту в єпархії Ревельского вікаріатства, до складу якого увійшли б усі естонські парафії. Кандидатом на єпископську кафедру був названий протоієрей Павло Кульбуш. Ця пропозиція була схвалена Патріархом Тихоном, який говорив про протоієрея Павла: «Нікому не вдасться в наш темний час правителів-безбожників змусити його відступити від віри». Подальшу долю протоієрея Платона Кульбуша, єпископа Ревельського визначив Священний синод, що 18 грудня 1917 року постановив після постригу в чернецтво возвести його у сан архімандрита.

Прийняв чернечий постриг з ім'ям Платон. Хіротонізований на єпископа Ревельского 31 грудня 1917 року в Олександро-Невському соборі в Ревелі (Таллінні) митрополитом Петроградським і Гдовським Веніаміном Казанським і вікарієм Петроградської єпархії єпископом Лузьким Артемієм Ільїнським. Незабаром йому було доручено керувати Ризькою єпархією, проте його резиденція залишилася в Тарту.

Активно займався відновленням парафіяльного життя в єпархії. У складних умовах війни і німецької окупації частиною на конях, частиною пішки, відвідав велику частину своїх парафій в Естонії і в Латвії, де, за свідченням очевидців, «його проникливе богослужіння і захоплюючі проповіді вносили бадьорий струмінь в серця пастви».

Користувався повагою як своєї православної пастви, так і вірян інших конфесій серед співвітчизників.
Тонка і глибоко освічена людина, чуйна, м'яка і привітна у звертанні, що поєднувала широту поглядів і почуття гумору з постійною духовною зосередженістю і релігійним завзяттям.

Арешт і мученицька смерть  
22 грудня 1918 року Тарту був зайнятий більшовиками. 2 січня 1919 року єпископ Платон був заарештований на вулиці і разом з іншими жителями міста (всього за 24 дня більшовицької влади в Тарту було заарештовано понад 500 осіб) ув'язнений в приміщенні Кредитного банку. У перетвореній на в'язницю будівлі ув'язнені містилися в дуже важких умовах, а особливим знущанням і приниженням піддавався владика Платон, який ще не отямився від хвороби (грип-іспанка з ускладненням у вигляді крупозного запалення легенів).

В ніч з 14 на 15 січня 1919 року місто було відбито натиском естонської армії. Відступаючи, червоні комісари відвели в підвальне приміщення і вбили 20 ув'язнених, в тому числі владику Платона, протоієреїв Успенського собору м. Тарту Михайла Блейве і Миколу Бежаницького. Тіла деяких убитих були до понівечені до невпізнання. Тіло єпископа Платона містило на собі сліди 7 штиків і 4 вогнепальних ран, причому одна з них — від розривної кулі прямо в праве око, потилиця була пробита прикладом гвинтівки. Його впізнали тільки по захованій на грудях панагії.

9 лютого 1919 року єпископа Платона було поховано в лівому приділі Спасо-Преображенського собору в Ревелі.

Пам'ять і канонізація  

У 1922 році в пам'ять про святителя був заснований Орден єпископа Платона, який вручається за служіння на славу Бога і на користь Естонської апостольської православної церкви.

У 1929 року у дворі Спасо-Преображенського собору в Талліні був встановлений бюст єпископа Платона, а в лютому 1931 року відбулося урочисте освячення мармурового саркофага над його могилою, спорудженого за проектом скульптора Амандуса Адамсона на кошти, асигновані естонським урядом і зібрані шляхом пожертвувань.

У 1981 році рішенням Архієрейського Собору Російської православної церкви закордоном канонізований у лику святих із включенням до Собору новомучеників і сповідників російських зі встановленням дня пам'яті 1 січня.

Єпископ Платон шанується в Естонській апостольській православній церкві Константинопольського патріархату, якій належить як Спасо-Преображенський собор у м. Таллінн, так і Успенський собор м. Тарту.

У жовтні 2000 року єпископ Платон був канонізований Синодом Константинопольської церкви.

Примітки

Посилання 
 Платон (Кульбуш) на сайте «Русское православие»
 Орден епископа Платона
 Официальный сайт Свято-Исидоровской церкви

Джерела 
 Микола Гіндов: Перший плато-православний єпископ Естонії, Платон: його життя і діяльність. Тарту 1929
 Оскар Шаберт: Дас Стербен де Ревальшен Бішофс Платон і дер Оберпріестер Бесханіцький і Блеїв в Дерпаті у січні 1919. Рига 1932. 
 Юрі Поска. «Мучеництво єпископа Платона», Фонд культури Естонської Апостольської Православної Церкви, Стокгольм 1968.
 Юрі Поска. «Мученики єпископа Платона» (складено Айваром Сарапіком; у перекладі з англійської Madis Palli), Таллінн 1994

Єпископи
Священномученики
Репресовані
Священники
Випускники Санкт-Петербурзької духовної академії
Уродженці Естонії
Померли в Тарту
Християнські святі XX століття
Платон Кульбуш ( ; в миру Пауль Кульбуш , , липня , село Поотсі , Ліфляндська губернія , нині Естонія — січня Тарту , Естонія ) — єпископ Відомства православного сповідання Російської імперії , єпископ Ревельський . Біографія Батько — Петро Кульбуш був псаломщиком і вчителем церковно - приходської школи при Аросаарській ( Арусаарській ) церкві Ризької єпархії . Закінчив Ризьке духовне училище уроці , Ризьку духовну семінарію — уроці ( кращий студент випуску ) , Санкт - Петербурзьку духовну академію — уроці зі ступенем кандидата богослов'я . Священник 5 грудняроку був висвячений на священника і призначений на посаду настоятеля естонського православного приходу в Петербурзі , який був заснований указом Святійшого синодугрудняроку . Спочатку богослужіння доводилося здійснювати в підвалі Малоколоменської Воскресенської церкви . Засновник і завідувач відкритоїжовтняроку естонської двокласної церковно - приходської школи . Він сам і члени причту вели заняття безоплатно . При школі існував невеликий інтернат , найбідніші учні забезпечувалися харчуванням . листопадароку за його ініціативи в Петербурзі було відкрито естонське Братство в ім'я священномученика Ісидора Юр'євського . Метою братства була турбота про зростання і духовне зміцнення православної естонської пастви , видання та поширення духовної літератури естонською мовою , облаштування бібліотек , допомога нужденним , побудова парафіяльного храму . Ініціатор будівництва в Петербурзі естонської православної церкви в ім'я священномученика Ісидора Юр'євського , освяченоївересняроку . У створенні та освяченні храму брав участь Іван Кронштадтський . Богослужіння в церкві відбувалися естонською мовою . При храмі були приміщення для культурно - просвітницької діяльності , проведення катехизації , а також невеликий готель для естонців , що приїжджали до Петербургу . Тільки за першіроків його енергійної і невтомної служби утворилося сім естонських парафій : в Петербурзі , Кронштадті , Гатчині , Лузі , Нарві , Клопицях ( Петергофський повіт ) і в селі Заяньє Гдовського повіту . Був благочинним дванадцяти естонських парафій Санкт - Петербурзької єпархії . Уроці возведений у сан протоієрея . Був відомим у місті проповідником , чиї проповіді регулярно друкувалися в « Санкт - Петербурзькому духовному віснику » , законовчителем в Ливарній жіночій гімназії . Єпископ 8 серпняроку в Тарту відбулися збори Ризької єпархії , на яких було висунуто пропозицію про освіту в єпархії Ревельского вікаріатства , до складу якого увійшли б усі естонські парафії . Кандидатом на єпископську кафедру був названий протоієрей Павло Кульбуш . Ця пропозиція була схвалена Патріархом Тихоном , який говорив про протоієрея Павла : « Нікому не вдасться в наш темний час правителів - безбожників змусити його відступити від віри » . Подальшу долю протоієрея Платона Кульбуша , єпископа Ревельського визначив Священний синод , щогрудняроку постановив після постригу в чернецтво возвести його у сан архімандрита . Прийняв чернечий постриг з ім'ям Платон . Хіротонізований на єпископа Ревельскогогрудняроку в Олександро - Невському соборі в Ревелі ( Таллінні ) митрополитом Петроградським і Гдовським Веніаміном Казанським і вікарієм Петроградської єпархії єпископом Лузьким Артемієм Ільїнським . Незабаром йому було доручено керувати Ризькою єпархією , проте його резиденція залишилася в Тарту . Активно займався відновленням парафіяльного життя в єпархії . У складних умовах війни і німецької окупації частиною на конях , частиною пішки , відвідав велику частину своїх парафій в Естонії і в Латвії , де , за свідченням очевидців , « його проникливе богослужіння і захоплюючі проповіді вносили бадьорий струмінь в серця пастви » . Користувався повагою як своєї православної пастви , так і вірян інших конфесій серед співвітчизників . Тонка і глибоко освічена людина , чуйна , м'яка і привітна у звертанні , що поєднувала широту поглядів і почуття гумору з постійною духовною зосередженістю і релігійним завзяттям . Арешт і мученицька смерть 22 грудняроку Тарту був зайнятий більшовиками . січняроку єпископ Платон був заарештований на вулиці і разом з іншими жителями міста ( всього задня більшовицької влади в Тарту було заарештовано понадосіб ) ув'язнений в приміщенні Кредитного банку . У перетвореній на в'язницю будівлі ув'язнені містилися в дуже важких умовах , а особливим знущанням і приниженням піддавався владика Платон , який ще не отямився від хвороби ( грип -іспанка з ускладненням у вигляді крупозного запалення легенів ) . В ніч знасічняроку місто було відбито натиском естонської армії . Відступаючи , червоні комісари відвели в підвальне приміщення і вбилиув'язнених , в тому числі владику Платона , протоієреїв Успенського собору м . Тарту Михайла Блейве і Миколу Бежаницького . Тіла деяких убитих були до понівечені до невпізнання . Тіло єпископа Платона містило на собі слідиштиків івогнепальних ран , причому одна з них — від розривної кулі прямо в праве око , потилиця була пробита прикладом гвинтівки . Його впізнали тільки по захованій на грудях панагії . 9 лютогороку єпископа Платона було поховано в лівому приділі Спасо - Преображенського собору в Ревелі . Пам'ять і канонізація Уроці в пам'ять про святителя був заснований Орден єпископа Платона , який вручається за служіння на славу Бога і на користь Естонської апостольської православної церкви . Уроку у дворі Спасо - Преображенського собору в Талліні був встановлений бюст єпископа Платона , а в лютомуроку відбулося урочисте освячення мармурового саркофага над його могилою , спорудженого за проектом скульптора Амандуса Адамсона на кошти , асигновані естонським урядом і зібрані шляхом пожертвувань . Уроці рішенням Архієрейського Собору Російської православної церкви закордоном канонізований у лику святих із включенням до Собору новомучеників і сповідників російських зі встановленням дня пам'ятісічня . Єпископ Платон шанується в Естонській апостольській православній церкві Константинопольського патріархату , якій належить як Спасо - Преображенський собор у м . Таллінн , так і Успенський собор м . Тарту . У жовтніроку єпископ Платон був канонізований Синодом Константинопольської церкви . Примітки Посилання Платон ( Кульбуш ) на сайте « Русское православие » Орден епископа Платона Официальный сайт Свято - Исидоровской церкви Джерела Микола Гіндов : Перший плато - православний єпископ Естонії , Платон : його життя і діяльність . Тарту Оскар Шаберт : Дас Стербен де Ревальшен Бішофс Платон і дер Оберпріестер Бесханіцький і Блеїв в Дерпаті у січні Рига Юрі Поска . « Мучеництво єпископа Платона » , Фонд культури Естонської Апостольської Православної Церкви , Стокгольм Юрі Поска . « Мученики єпископа Платона » ( складено Айваром Сарапіком ; у перекладі з англійської Madis Palli ) , Таллінн Єпископи Священномученики Репресовані Священники Випускники Санкт - Петербурзької духовної академії Уродженці Естонії Померли в Тарту Християнські святі XX століття