Еміліян Піперкович
Еміліян Піперкович (в миру Неделько Піперкович, ; 23 серпня 1886, Липлян, Косово — 10 вересня 1970, Заєчар, Сербія) — єпископ Сербської православної церкви, єпископ Тимоцький (1922—1970). Сербський богослов і церковний письменник.

Біографія 
Після закінчення школи в Липлянах навчався в початковій гімназії в Пріштіні і Салоніках. Потім вступив до Богословської школи на острові Халкі, де навчався разом з майбутнім Константинопольським патріархом Афінагором Спіру.

У 1910 році був законовчителем гімназії у Скоп'є.

У 1911 році в монастирі архістратига Михаїла в Кучевіште (нині — на території Республіки Македонія) був пострижений у чернецтво.

15 серпня того ж року митрополитом Скопським Вікентієм Крджічем був висвячений в сан диякона.

У 1913-1918 роки як стипендіат Синоду Сербської православної церкви навчався на богословському факультеті Афінського університету.

У 1919 році захистив докторську дисертацію «Іллірик і канонічні права Римської і Константинопольської Церков над ним».

Був секретарем архієпископа Сербського і митрополита Белградського Димитрія Павловича під час перебування останнього на острові Керкіра. Входив до складу делегації Сербської православної церкви, яка вела в Константинополі переговори про передачу звільнених після Першої світової війни територій в юрисдикцію Сербської Церкви і про відновлення Сербської Патріархії.

29 червня 1920 році Митрополитом Белградським Димитрієм Павловичем висвячений в сан ієрея і призначений законовчителем у Белградську реальну гімназію, а потім призначений викладачем Духовної семінарії в Сремських Карловцях. 22 березня 1921 року став професором даної семінарії.

23 січня 1922 року в кафедральному соборі в ім'я святителя Миколая в Сремських Карловцях був висвячений на єпископа Тімоцького.

Урочиста інтронізація на єпископський престол відбулася лише 27 березня 1922 через ремонт двору в Заєчарі.

Неодноразово виконував відповідальні завдання керівництва Сербської православної церкви. Брав участь в інтронізації Патріарха Румунського Мирона Крісті в 1925 році.

Написав працю «Один історичний погляд на становище Тімоцької області» («Један історіјскі поглед на положај Тимочко області», 1924). У його час надрукований «Літопис Тімоцької єпархії» в 10 книгах, публікувалася в період 1923-1932 років. Друкував свої праці в періодичних виданнях: «Гласнику» (офіційний друкований орган СПЦ) і грецьких «Εκκλησιαστικὸς φάρος», «Εκλησιαστικός κήρυξ».

У 1930 році взяв участь в роботі Підготовчої міжправославної комісії на Афоні, котра становила програму для Просиноду православних Церков. Через рік опублікував книгу про роботу цієї комісії — «Підготовча Міжправославна комісія в монастирі Ватопед» (Пріпремна међуправославна комісіjа у Ватопед. Сремски Карловці, 1931).

У 1936 році здійснив освячення каплиці у Фессалоніку в пам'ять сербських воїнів, загиблих у Першій світовій війні.

Очолював делегацію Сербської православної церкви на урочистостях на честь 1900-річчя прибуття апостола Павла до Греції.

7 липня 1941 року, після окупації Югославії, єпископ Еміліан, єпископ Бацький Іриней Чирич, єпископ Зворніцько-Тузланський Нектарій Круль і єпископ Ніський Іоан Іліч відвідали Патріарха Сербського Гавриїла V, що знаходився під домашнім арештом в монастирі Раковіца, прийняли у нього повноваження з управління СПЦ і згодом на чолі з митрополитом Скопським Йосипом Цвійовичем здійснювали управління Церквою в період вимушеної еміграції Патріарха Гавриїла V. Дотримуючись принципу невтручання в політику, архієреї прагнули до співпраці з владою, але твердо і безкомпромісно відстоювали свободу Церкви.

Після повернення з еміграції Патріарха Гавриїла в 1946 році відійшов від активної церковно-політичної діяльності і повернувся до управління Тімоцькою єпархією, яка в ході війни практично не постраждала.

5 березня 1964 року коли Архієрейський Собор Сербської православної церкви ухвалив позбавити сану єпископа Американсько-Канадського Діонісія, що пішов у розкол, проти цього рішення виступили лише єпископ Тімоцький Еміліан і єпископ Расько-Прізренський Павло.

У серпні 1970 року через хворобу не зміг взяти участь в урочистостях на честь 50-річчя відновлення Сербської Патріархії. У листі Патріарху Герману він повідомив, що важко хвилюється через свою відсутність на засіданні, так як є «єдиним живим з шести членів делегації, яка в 1919-1920 роках вела переговори зі Вселенською Патріархією».

Помер 10 вересня [970 року в Заєчарі. Похований в Соборній церкві Заєчара.

Нагороди 
 Орден Святого Сави I и II ступеня.
 Орден Корони Румунії I ступеня

Примітки 

Православна церква Сербії
Випускники Халкінської богословської школи
Єпископи
Богослови
Померли в Сербії
Духовенство
Народились 23 серпня
Народились 1886
Померли 10 вересня
Померли 1970
Еміліян Піперкович ( в миру Неделько Піперкович , ; серпня Липлян , Косово — вересня Заєчар , Сербія ) — єпископ Сербської православної церкви , єпископ Тимоцький1970 ) . Сербський богослов і церковний письменник . Біографія Після закінчення школи в Липлянах навчався в початковій гімназії в Пріштіні і Салоніках . Потім вступив до Богословської школи на острові Халкі , де навчався разом з майбутнім Константинопольським патріархом Афінагором Спіру . Уроці був законовчителем гімназії у Скоп'є . Уроці в монастирі архістратига Михаїла в Кучевіште ( нині — на території Республіки Македонія ) був пострижений у чернецтво . 15 серпня того ж року митрополитом Скопським Вікентієм Крджічем був висвячений в сан диякона . Уроки як стипендіат Синоду Сербської православної церкви навчався на богословському факультеті Афінського університету . Уроці захистив докторську дисертацію « Іллірик і канонічні права Римської і Константинопольської Церков над ним » . Був секретарем архієпископа Сербського і митрополита Белградського Димитрія Павловича під час перебування останнього на острові Керкіра . Входив до складу делегації Сербської православної церкви , яка вела в Константинополі переговори про передачу звільнених після Першої світової війни територій в юрисдикцію Сербської Церкви і про відновлення Сербської Патріархії . 29 червняроці Митрополитом Белградським Димитрієм Павловичем висвячений в сан ієрея і призначений законовчителем у Белградську реальну гімназію , а потім призначений викладачем Духовної семінарії в Сремських Карловцях . березняроку став професором даної семінарії . 23 січняроку в кафедральному соборі в ім'я святителя Миколая в Сремських Карловцях був висвячений на єпископа Тімоцького . Урочиста інтронізація на єпископський престол відбулася лишеберезнячерез ремонт двору в Заєчарі . Неодноразово виконував відповідальні завдання керівництва Сербської православної церкви . Брав участь в інтронізації Патріарха Румунського Мирона Крісті вроці . Написав працю « Один історичний погляд на становище Тімоцької області » ( « Један історіјскі поглед на положај Тимочко області » , У його час надрукований « Літопис Тімоцької єпархії » вкнигах , публікувалася в періодроків . Друкував свої праці в періодичних виданнях : « Гласнику » ( офіційний друкований орган СПЦ ) і грецьких « Ε κ κλησιαστι κὸς φάρος » , « Ε κλησιαστι κός κήρυξ » . Уроці взяв участь в роботі Підготовчої міжправославної комісії на Афоні , котра становила програму для Просиноду православних Церков . Через рік опублікував книгу про роботу цієї комісії — « Підготовча Міжправославна комісія в монастирі Ватопед » ( Пріпремна међуправославна комісіjа у Ватопед . Сремски Карловці , Уроці здійснив освячення каплиці у Фессалоніку в пам'ять сербських воїнів , загиблих у Першій світовій війні . Очолював делегацію Сербської православної церкви на урочистостях на честьріччя прибуття апостола Павла до Греції . 7 липняроку , після окупації Югославії , єпископ Еміліан , єпископ Бацький Іриней Чирич , єпископ Зворніцько - Тузланський Нектарій Круль і єпископ Ніський Іоан Іліч відвідали Патріарха Сербського Гавриїла V , що знаходився під домашнім арештом в монастирі Раковіца , прийняли у нього повноваження з управління СПЦ і згодом на чолі з митрополитом Скопським Йосипом Цвійовичем здійснювали управління Церквою в період вимушеної еміграції Патріарха Гавриїла V . Дотримуючись принципу невтручання в політику , архієреї прагнули до співпраці з владою , але твердо і безкомпромісно відстоювали свободу Церкви . Після повернення з еміграції Патріарха Гавриїла вроці відійшов від активної церковно - політичної діяльності і повернувся до управління Тімоцькою єпархією , яка в ході війни практично не постраждала . 5 березняроку коли Архієрейський Собор Сербської православної церкви ухвалив позбавити сану єпископа Американсько - Канадського Діонісія , що пішов у розкол , проти цього рішення виступили лише єпископ Тімоцький Еміліан і єпископ Расько - Прізренський Павло . У серпніроку через хворобу не зміг взяти участь в урочистостях на честьріччя відновлення Сербської Патріархії . У листі Патріарху Герману він повідомив , що важко хвилюється через свою відсутність на засіданні , так як є « єдиним живим з шести членів делегації , яка вроках вела переговори зі Вселенською Патріархією » . Помервересня [ 970 року в Заєчарі . Похований в Соборній церкві Заєчара . Нагороди Орден Святого Сави I и II ступеня . Орден Корони Румунії I ступеня Примітки Православна церква Сербії Випускники Халкінської богословської школи Єпископи Богослови Померли в Сербії Духовенство Народилисьсерпня Народились Померливересня Померли