Арета IV Філопатор
Арета (Харітат) IV Філопатор (д/н — бл. 40) — цар Набатеї в 9 до н. е. — 40 роках н. е. Мав також прізвисько «Великий». При ньому держава набула найбільшого політичного, територіального, економічного і культурного розквіту.

Життєпис 
Стосовно батьків існують суперечності. Одними дослідниками розглядається дослідниками як нащадок Маліку I, можливо по жіночій лінії, а інші вважають Аретисином царя Ободата III. Замолоду мав ім'я Еней. У 9 році до н. е. після отруєння царя Ободата III зайняв трон Набатейського царства. Змінив ім'я на Арета, щоб довести законність своєї влади.

У Римі Сіллай, владний радник Ободата III, намагався підкупити сенаторів і за допомогою римського імператора Октавіана Августа здобути владу. Арета IV своєю чергою надіслав подарунки та листа, в якому звинуватив у загибелі Ободата III самого Сіллая. Завдяки роздобутим Миколою Дамаським доказам вини Сіллая, того було страчено, а Арету IV в 7 році до н. е. було визнано законним володарем.

У 4 році до н. е. після смерті Ірода I, царя Юдеї, в державі почалися заворушення. Для їх придушення Арета IV відправив війська, що допомогли римлянам придушити невдоволених й надалі сприяли встановленню римської влади в Юдеї. Надалі видав свою доньку Фазеліс за тетрарха Ірода Антипу. Але останній згодом закохався в Іродіаду, дружину свого брата. Ірод Антипа виганяє свою дружину, дочку царя набатеїв Арети, ув'язнює її у Махероні та одружується з Іродіадою.

Зрештою донька царя повернулася близько 35 року до Набатеї. Образу доньки набатейський володар вирішив використати як привід для війни за Галаад, де мав прикордонні суперечки з Іродом Антипою. Взимку 36/37 років Арета IV захопив прикордонні землі тетрарха уздовж Йордану, включаючи райони Кумрана. Лиша звістка про смерть імператора Тіберія 37 року зупинила легіони Луція Вітеллія, що рухалися надопомогу Іроді Антипі.

У Новому Завіті (Друге послання апостола Павла до Коринтян, глава 11 вірші 32-33) повідомляється про переслідування при Ареті IV апостола Павла в Дамаску, який належав Набатеї. Причини цього невідомі. Або він бажав зробити приємну Іродіадам і юдейським первосвященникам або виконував подібний наказ римської влади.

У його правління Набатейського царства досягло свого найвищого розквіту, тягнучись від північного Хіджазу на півдні до плато Хауран (Сирія) на півночі. На цей період також припадає розквіт набатейських міст в Негеві — Собат, Елуси, Нессани, Мампсіса і Ободи, через які відбулася посередницька торгівля спеціями і пахощами з південної Аравії. В цей період храмові комплекси починають виконувати банківські функції. За наказом царя відбулося також заснування важливого набатейського центру Хегра (на північному заході сучасної Саудівської Аравії). У цей період створено відомі пам'ятники архітектури Петри, тодішньої столиці Набатейського царства.

Арета IV помер в 40 році. Його старший син Маліку II успадковував владу батька.

Родина 
Відомо про двох дружин Арети IV — Хулду і Шукайлат I. Від першої дружини мав синів Маліку, Ободата і Раббеля та доньок Фазеліс, Шасудат, Хагру. Від другої дружини — доньок Пацель і Шукайлат II.

Джерела 
 G. W. Bowersock (1971). «A Report on Arabia Provincia». The Journal of Roman Studies. 61: 221
 Rainer Riesner. Paul's Early Period: Chronology, Mission Strategy, Theology. — Wm. B. Eerdmans Publishing, 1998. — С. 75-76. — 556 с. — 
 Jane Taylor (2001). Petra and the Lost Kingdom of the Nabataeans. I B Tauris. p. 69. 
 Schwentzel, Christian-Georges. Juifs et Nabatéens. Les monarchies ethniques du Proche-Orient hellénistique et romain / B. Legras. — Rennes: PUR, 2013. — P. 201—202. — 308 p. — 

Царі Набатеї
Арета ( Харітат ) IV Філопатор ( д / н — бл . — цар Набатеї вдо н . е . — роках н . е . Мав також прізвисько « Великий » . При ньому держава набула найбільшого політичного , територіального , економічного і культурного розквіту . Життєпис Стосовно батьків існують суперечності . Одними дослідниками розглядається дослідниками як нащадок Маліку I , можливо по жіночій лінії , а інші вважають Аретисином царя Ободата III . Замолоду мав ім'я Еней . Уроці до н . е . після отруєння царя Ободата III зайняв трон Набатейського царства . Змінив ім'я на Арета , щоб довести законність своєї влади . У Римі Сіллай , владний радник Ободата III , намагався підкупити сенаторів і за допомогою римського імператора Октавіана Августа здобути владу . Арета IV своєю чергою надіслав подарунки та листа , в якому звинуватив у загибелі Ободата III самого Сіллая . Завдяки роздобутим Миколою Дамаським доказам вини Сіллая , того було страчено , а Арету IV вроці до н . е . було визнано законним володарем . Уроці до н . е . після смерті Ірода I , царя Юдеї , в державі почалися заворушення . Для їх придушення Арета IV відправив війська , що допомогли римлянам придушити невдоволених й надалі сприяли встановленню римської влади в Юдеї . Надалі видав свою доньку Фазеліс за тетрарха Ірода Антипу . Але останній згодом закохався в Іродіаду , дружину свого брата . Ірод Антипа виганяє свою дружину , дочку царя набатеїв Арети , ув'язнює її у Махероні та одружується з Іродіадою . Зрештою донька царя повернулася близькороку до Набатеї . Образу доньки набатейський володар вирішив використати як привід для війни за Галаад , де мав прикордонні суперечки з Іродом Антипою . Взимку37 років Арета IV захопив прикордонні землі тетрарха уздовж Йордану , включаючи райони Кумрана . Лиша звістка про смерть імператора Тіберіяроку зупинила легіони Луція Вітеллія , що рухалися надопомогу Іроді Антипі . У Новому Завіті ( Друге послання апостола Павла до Коринтян , глававіршіповідомляється про переслідування при Ареті IV апостола Павла в Дамаску , який належав Набатеї . Причини цього невідомі . Або він бажав зробити приємну Іродіадам і юдейським первосвященникам або виконував подібний наказ римської влади . У його правління Набатейського царства досягло свого найвищого розквіту , тягнучись від північного Хіджазу на півдні до плато Хауран ( Сирія ) на півночі . На цей період також припадає розквіт набатейських міст в Негеві — Собат , Елуси , Нессани , Мампсіса і Ободи , через які відбулася посередницька торгівля спеціями і пахощами з південної Аравії . В цей період храмові комплекси починають виконувати банківські функції . За наказом царя відбулося також заснування важливого набатейського центру Хегра ( на північному заході сучасної Саудівської Аравії ) . У цей період створено відомі пам'ятники архітектури Петри , тодішньої столиці Набатейського царства . Арета IV помер вроці . Його старший син Маліку II успадковував владу батька . Родина Відомо про двох дружин Арети IV — Хулду і Шукайлат I . Від першої дружини мав синів Маліку , Ободата і Раббеля та доньок Фазеліс , Шасудат , Хагру . Від другої дружини — доньок Пацель і Шукайлат II . Джерела G . W . Bowersock « A Report on Arabia Provincia » . The Journal of Roman Studies . Rainer Riesner . Paul's Early Period : Chronology , Mission Strategy , Theology . — Wm . B . Eerdmans Publishing , — С . — с . — Jane Taylor Petra and the Lost Kingdom of the Nabataeans . I B Tauris . p . Schwentzel , Christian - Georges . Juifs et Nabatéens . Les monarchies ethniques du Proche - Orient hellénistique et romain / B . Legras . — Rennes : PUR , — P . 202 . — p . — Царі Набатеї