Альтернативні медіа
Альтернати́вні ме́діа () — за визначенням Ноама Чомскі, це ті ЗМІ, котрі відображають точку зору відмінну від офіційної позиції корпорацій і/або державних структур. У російській же пресі термін вживають для позначення альтернативної форми реклами (сюди зараховують онлайн, мобільний і цифрову зовнішню рекламу) або кажучи про характер дистрибуції (альтернативної традиційною схемою поширення друкованої продукції). Тобто мова про те, що в Америці називають «новими медіа» (). Зміни медіа-ландшафту та розвиток мережі Інтернет розглядаються російськими експертами саме як розвиток альтернативи пресі і телебаченню, проте Чомскі мав на увазі зовсім інший аспект, маючи на увазі, окрім різниці форми медіа-комунікації як самвидав. Хоча безсумнівно: будь-які інновації медіа-галузі адаптуються мейнстримом, якщо ці прийоми несуть в собі комерційний потенціал.

Параметри 
Ноам Чомскі відзначав, що в цілому модель американської медіа-індустрії дублюється майже в усьому світі. Він описав п'ять т. н. фільтрів галузі, свого роду критерії альтернативності ЗМІ:
 Форма власності
 Джерела фінансування
 Джерела інформації
 Особлива форма лобізму (т. н. flak)
 Ідеологія

В есе 1993 року «Культурне блокування: хакерство, рубка і піратська реклама в Імперії Знаків» Марк Дері задокументував з'являються тактики основ опору (медіа хакерство, інформаційну війну, мистецтво терору і партизанську семіотику) застосовуються у відношенні до «навіть настирливішою інструментальної технокультури, чий операційний метод полягає в досягненні згоди через маніпуляцію символами».  У сленгу громадського діапазону частот, термін «глушіння» (блокування) ставиться до спроб «уявити шуми у вигляді сигналів як при переході від передавача до приймача».«Культурні блокатори» відмовляються бути «пасивними покупцями» і відстоюють свої права вставляти альтернативні ідеї в потік стереотипів.

Видавець Factsheet Five Майк Гандерлой () вважає, що можна ставити знак рівності між альтернативною та підпільною пресою. Він ще в 1991 році відзначав, що такого роду видання «ніколи не публікують рекламу дизайнерських джинсів».

Приклади

США 
Прикладами альтернативних видань в США служать Whole Earth Catalog, the Boston Phoenix, and Mother Jones. Мається на увазі, що такого роду видання не приносять прибутку своїм власникам і втрачають звання альтернативних як тільки виходять на рівень операційної рентабельності.

У США розвиток піратських радіо йшло з 1960-х років, коли було відкрито безліч станцій, і американський епітет «free radio» сприймався всіма в одному ряду з іншими відкриттями десятиліттями: «free culture», «free love» и т. п. В Америці діє близько сотні таких радіостанцій, і тому можна говорити про американську альтернативну медіа-сцену як одна з найбільш розгалужених в світі.  Тут є музичні, культурні, екологічні та анархічні радіо.

Найінтелектуальнішим з подібних проєктів вважається «Alternative Radio», яке веде мовлення з 1989 року.

СРСР і Росія 
Самвидав журнали в Радянському Союзі були хрестоматійні зразки підпільної альтернативної преси.

У постперестроечную епоху ряд російських публіцистів ставили експерименти в сфері альтернативного медіатворчества.  Можна відзначити проєкти Олександра Проханова («Завтра»), Едуарда Лимонова («Лимонка»), Євгена Додолєва («Новий Погляд») та інші. Більшість такого роду початку комерціалізувалися і/або маргінізувались до середини 90-х.

Альтернативність такого роду журналістики на рівні вдалих дослідів з новоязом і новою лексикою описували Любов Аркус и Дмитро Биков ще в 1987 році:
Мова преси поки що досить одноманітна, журналісти зі індивідуалізованим стилем - на вагу золота. В газетах переважає суміш двох новомови: це мова колишньої епохи, сильно розбавлений англіцизмами. Це молоде покоління - в основному діти тих самих шістдесятників Володимир Яковлєв, Артем Боровик, Дмитро Ліханов, Євген Додолєв, Олександр Любимов, - вже бере своє. Представники недавньої «золотої молоді», які виросли у величезних квартирах або провели отроцтво за кордоном, молоді випускники міжнародного відділення журфаку МГУ, вони починають робити погоду на телебаченні і в пресі. Відмінні стартові можливості і природжена відсутність страху дозволяє їм протягом півроку розтабуювати всі заборонені теми і відвідати всі гарячі точки, куди раніше не ступала нога радянського журналіста.

Якщо залишити за рамками опису блогосферу, то з помітних спроб створити засіб комунікації, що відповідає критеріям «фільтрації» за Чомскі, можна назвати артпроєкт Moulin Rouge на цьому етапі, коли журнал де-факто відмовися від розміщення реклами і медіаідеолог Марина Лєско спробувала розробити ідею «політичного глянцю» з альтернативною точкою зору (під слоганом «Журнал нетрадиційною політичною орієнтації»), залучаючи для роботи не тільки мережевих знаменитостей, але і представників російського істеблішменту для формування екстравагантної трибуни поза домінуючого публіцістічексого контексту.
Вписується в систему фільтрів за Чомскі і проєкт Юрія Гримова «Fакел»— журнал з девізом «для тих, кому більше всіх треба», котрий існував в 2001 -2004 роках на спонсорські кошти і позиціонувався як  «найдорожче безкоштовне видання в світі». У виданні пропагувався постмодернізм і набирає силу мережева культура, приділяючи увагу всім формам  актуального мистецтва.

Поза цією системою фільтрів, але при цьому альтернативними по конецпціі були в історії російської медіа-індустрії та інші глянцеві продукти: оригінальний журнал концерну Independent Media - «Культ особистостей» і журнал «ОМ», які не змогли «акумулювати бюджети, достатні для оперативної рентабельності». Ігор Григор'єв и Ярослав Могутін працювали в «альтернативному» жанрі і тому заслужили репутацію маргінальних журналістів.

Піратські ТВ-станції 
 BB See — Ірландія, функціонувала в 2005 и 2006 роках.
 Channel D — Дублін, Ірландія.
 Kanal X — працювала в НДР     .
 Lanesville TV — Вихід в ефір по суботах з 1972 по 1977 роки (всього 258 випусків) .
 LATELE — Барселона, Іспанія.
 Lucky 7 — Нью-Йорк, США — проіснувала два дні в квітні 1978 року.
 Network 21 — Лондон — півгодинні виходи в в п'ятницю 1987 року.
 Odelia TV — в ефірі 1981 році в Ізраїлі  .
 Pirate Cat TV — каліфорнійська станція   .
 Star Ray TV — Торонто.
 TV Syd — шведський проєкт  .

Див. також 
 «Завтра»
 «Лимонка»
 «Новий Погляд»

Примітки

Посилання 
  Незалежна преса
  Alternative Media Global Project
  Мережа альтернативних новин
  Каталог «Media Criticism and Research Sites», каталог альтернативних видань 
   MediaChannel 
   «Новини Уфології» 

Журналістика
Альтернати́вні ме́діа ( ) — за визначенням Ноама Чомскі , це ті ЗМІ , котрі відображають точку зору відмінну від офіційної позиції корпорацій і / або державних структур . У російській же пресі термін вживають для позначення альтернативної форми реклами ( сюди зараховують онлайн , мобільний і цифрову зовнішню рекламу ) або кажучи про характер дистрибуції ( альтернативної традиційною схемою поширення друкованої продукції ) . Тобто мова про те , що в Америці називають « новими медіа » ( ) . Зміни медіа - ландшафту та розвиток мережі Інтернет розглядаються російськими експертами саме як розвиток альтернативи пресі і телебаченню , проте Чомскі мав на увазі зовсім інший аспект , маючи на увазі , окрім різниці форми медіа - комунікації як самвидав . Хоча безсумнівно : будь-які інновації медіа - галузі адаптуються мейнстримом , якщо ці прийоми несуть в собі комерційний потенціал . Параметри Ноам Чомскі відзначав , що в цілому модель американської медіа - індустрії дублюється майже в усьому світі . Він описав п'ять т . н . фільтрів галузі , свого роду критерії альтернативності ЗМІ : Форма власності Джерела фінансування Джерела інформації Особлива форма лобізму ( т . н . flak ) Ідеологія В есероку « Культурне блокування : хакерство , рубка і піратська реклама в Імперії Знаків » Марк Дері задокументував з'являються тактики основ опору ( медіа хакерство , інформаційну війну , мистецтво терору і партизанську семіотику ) застосовуються у відношенні до « навіть настирливішою інструментальної технокультури , чий операційний метод полягає в досягненні згоди через маніпуляцію символами » . У сленгу громадського діапазону частот , термін « глушіння » ( блокування ) ставиться до спроб « уявити шуми у вигляді сигналів як при переході від передавача до приймача » . « Культурні блокатори » відмовляються бути « пасивними покупцями » і відстоюють свої права вставляти альтернативні ідеї в потік стереотипів . Видавець Factsheet Five Майк Гандерлой ( ) вважає , що можна ставити знак рівності між альтернативною та підпільною пресою . Він ще вроці відзначав , що такого роду видання « ніколи не публікують рекламу дизайнерських джинсів » . Приклади США Прикладами альтернативних видань в США служать Whole Earth Catalog , the Boston Phoenix , and Mother Jones . Мається на увазі , що такого роду видання не приносять прибутку своїм власникам і втрачають звання альтернативних як тільки виходять на рівень операційної рентабельності . У США розвиток піратських радіо йшло зх років , коли було відкрито безліч станцій , і американський епітет « free radio » сприймався всіма в одному ряду з іншими відкриттями десятиліттями : « free culture » , « free love » и т . п . В Америці діє близько сотні таких радіостанцій , і тому можна говорити про американську альтернативну медіа - сцену як одна з найбільш розгалужених в світі . Тут є музичні , культурні , екологічні та анархічні радіо . Найінтелектуальнішим з подібних проєктів вважається « Alternative Radio » , яке веде мовлення зроку . СРСР і Росія Самвидав журнали в Радянському Союзі були хрестоматійні зразки підпільної альтернативної преси . У постперестроечную епоху ряд російських публіцистів ставили експерименти в сфері альтернативного медіатворчества . Можна відзначити проєкти Олександра Проханова ( « Завтра » ) , Едуарда Лимонова ( « Лимонка » ) , Євгена Додолєва ( « Новий Погляд » ) та інші . Більшість такого роду початку комерціалізувалися і / або маргінізувались до серединих . Альтернативність такого роду журналістики на рівні вдалих дослідів з новоязом і новою лексикою описували Любов Аркус и Дмитро Биков ще вроці : Мова преси поки що досить одноманітна , журналісти зі індивідуалізованим стилем - на вагу золота . В газетах переважає суміш двох новомови : це мова колишньої епохи , сильно розбавлений англіцизмами . Це молоде покоління - в основному діти тих самих шістдесятників Володимир Яковлєв , Артем Боровик , Дмитро Ліханов , Євген Додолєв , Олександр Любимов , - вже бере своє . Представники недавньої « золотої молоді » , які виросли у величезних квартирах або провели отроцтво за кордоном , молоді випускники міжнародного відділення журфаку МГУ , вони починають робити погоду на телебаченні і в пресі . Відмінні стартові можливості і природжена відсутність страху дозволяє їм протягом пів року розтабуювати всі заборонені теми і відвідати всі гарячі точки , куди раніше не ступала нога радянського журналіста . Якщо залишити за рамками опису блогосферу , то з помітних спроб створити засіб комунікації , що відповідає критеріям « фільтрації » за Чомскі , можна назвати артпроєкт Moulin Rouge на цьому етапі , коли журнал де - факто відмовися від розміщення реклами і медіаідеолог Марина Лєско спробувала розробити ідею « політичного глянцю » з альтернативною точкою зору ( під слоганом « Журнал нетрадиційною політичною орієнтації » ) , залучаючи для роботи не тільки мережевих знаменитостей , але і представників російського істеблішменту для формування екстравагантної трибуни поза домінуючого публіцістічексого контексту . Вписується в систему фільтрів за Чомскі і проєкт Юрія Гримова « Fакел » — журнал з девізом « для тих , кому більше всіх треба » , котрий існував в - 2004 роках на спонсорські кошти і позиціонувався як « найдорожче безкоштовне видання в світі » . У виданні пропагувався постмодернізм і набирає силу мережева культура , приділяючи увагу всім формам актуального мистецтва . Поза цією системою фільтрів , але при цьому альтернативними по конецпціі були в історії російської медіа - індустрії та інші глянцеві продукти : оригінальний журнал концерну Independent Media - « Культ особистостей » і журнал « ОМ » , які не змогли « акумулювати бюджети , достатні для оперативної рентабельності » . Ігор Григор'єв и Ярослав Могутін працювали в « альтернативному » жанрі і тому заслужили репутацію маргінальних журналістів . Піратські ТВ - станції BB See — Ірландія , функціонувала вироках . Channel D — Дублін , Ірландія . Kanal X — працювала в НДР \ . Lanesville TV — Вихід в ефір по суботах зпороки ( всьоговипусків ) \ . LATELE — Барселона , Іспанія . Lucky — Нью-Йорк , США — проіснувала два дні в квітніроку . Network — Лондон — півгодинні виходи в в п'ятницюроку . Odelia TV — в ефіріроці в Ізраїлі \ . Pirate Cat TV — каліфорнійська станція \ . Star Ray TV — Торонто . TV Syd — шведський проєкт \ . Див . також « Завтра » « Лимонка » « Новий Погляд » Примітки Посилання Незалежна преса Alternative Media Global Project Мережа альтернативних новин Каталог « Media Criticism and Research Sites » , каталог альтернативних видань MediaChannel « Новини Уфології » Журналістика