Луї Наполеон Лан
Луї Наполеон Огюст Лан, 2-ий герцог Монтебелло (фр. Louis Napoléon Auguste Lannes; 30 липня 1801, Париж, Франція — 18 липня 1874, Шато де Марей-Сюр-І (Марна), Франція) — французький дипломат і політичний діяч.

Життєпис 
Старший син Жана Лана, 1-го герцога Монтебелло, Маршала Імперії, який помер 22 травня 1809 року від ран отриманих в битві під Есслінгом, і його другої дружини, Антуанети Схоластики де Ґеєнек (1782—1856). 27 січня 1827 року отримав звання пера Франції від Карла X за заслуги свого батька, проте зайняв своє місце у Люксембурзькому палаці (місце для засідань Палати перів) лише після Липневої революції 1830 року. За цей час він відвідав США, після чого разом з віконтом де Шатобріаном працював у посольстві Франції в Римі.

Спочатку Лан, як здавалося за його голосами у Палаті перів, був пов'язаний з Легітимістською фракцією (яка підтримувала претензії старшої лінії династії Бурбонів на французький престол), але незабаром він приєднався до Липневої монархії і зазвичай голосував разом з Доктринерами. Він брав участь у численних дискусіях про свободу преси, спадковий дворянський титул (1831), тюремне ув'язнення за борги, бюджет і прогрес в армії (1832).

У 1833 році Лан був відісланий у відрядження в Данію, в суд Копенгагена. У Палаті перів, він підтримав закон, що скасовує день жалоби (21 січня) на честь Людовика XVI. Луї також підтримав вересневі закони 1835 року.

У 1836 році герцог був призначений послом Франції в Швейцарській Конфедерації замість маркіза де Рюміньї, який вважався занадто сприятливим до швейцарських лібералів. Призначення Луї, який мав до них протилежне ставлення, мало задовольнити Австрію, з якою Франція намагалася зблизитися, щоб зламати свою ізоляцію в Європі, і забезпечити шлюбні перспективи для принца Фердинанда Філіпа, герцога Орлеанського, спадкоємця французького престолу.

У 1838 році він був призначений представником Франції в Неаполі, при дворі короля двох Сицилій, Фердинанда II.

1 квітня 1839 року Герцог Монтебелло був відкликаний з Неаполя, для заміни Луї-Матью Моле на посаді міністра закордонних справ у тимчасовому міністерстві, яке було розпущене після 12 травня. Він передав цю посаду маршалу Сульту, герцогу Далматському, і повернувся в Палату перів, де виступав на тему літературної власності, Легіону честі, грецького кредиту та дитячої праці на фабриках.

В 1840 році Луї Наполеон повернувся в Неаполь як посол, де він вів переговори про шлюб герцога Омаль з Марі-Каролін де Бурбон, Принцесою Салерно (1844).

9 травня 1847, герцог Монтебелло замінив барона де Меку як міністр військово-морських сил і колоній в міністерстві Гізо. За свій час на посаді Лан презентував доповідь королеві, в якій він висловився проти звільнення рабів, і кілька законопроєктів, що стосуються суду присяжних в колоніях, в орган, який здійснює контроль і звітність військово-морського флоту та взяв участь в обговоренні щодо бюджету, розчищення земель, навчання і практики медицини та фармацевтики тощо.

Після революції 1848 року герцог Монтебелло покинув уряд. Однак, незабаром, 13 травня 1849 року, Лан був обраний до Законодавчих зборів Другої Республіки як частина коаліції з "старих партій". Герцог представляв департамент Марна, де він володів великими виноградниками. Лан був частиною комісії, яка закликала до розширення та обмежився тим, що постійно голосував разом з більшістю: за римську експедицію, за закон Фаллу-Пар'ю про безоплатну освіту, і за обмеження загального виборчого права.

Луї Наполеон не відразу підтримав державний переворот 2 грудня 1851. Але він передумав і 15 лютого 1858 року Лан був призначений послом в Росії замість графа Рейневала. На цій посаді, де герцог залишався до 1864, він повинен був узгодити договір 6 квітня 1861 року про взаємні гарантії творів мистецтва та духу.

За указом імператора Наполеона III, 5 жовтня 1864 р. Лан був призначений сенатором. 6 січня 1866 року він пішов з посади посла. Герцог довгий час представляв кантон Ай у Загальній Раді департаменту Марна, в якій він був одним з віцепрезидентів.

Особисте життя 

У 1830 році одружився з Елеонорою Дженкінсон, дочкою Сера Чарльза Дженкінсона. В подружжя було двоє дочок та шість синів, включаючи Гюстава Лана де Монтебелло.

Нагороди 

 Франція: Великий Хрест Почесного легіону (30 жовтня 1844)
 Російська Імперія: Орден Андрія Первозваного (наданий російським імператором в 1864)

Примітки

Джерела 

 Larousse encyclopédique en couleurs, Франція Loisirs, 1978
 «Louis Napoléon Lannes», Adolphe Robert, Edgar Bourloton et Gaston Cougny, Dictionnaire des parlementaires français (1789–1891), XIXe siècle
 État présent de la noblesse française contenant le dictionnaire de la noblesse contemporaine et l'armorial général de France d'après les manuscrits de Ch. d'Hozier . Antoine Bachelin-Deflorenne. libr. des bibliophiles, 1887, сторінка 1360

Нагороджені Великим Хрестом ордена Почесного легіону
Випускники Політехнічної школи
Політики Франції
Посли Франції в Росії
Посли Франції в Швейцарії
Міністри закордонних справ Франції
Померли 1874
Народились 1801
Герцоги Монтебелло
Луї Наполеон Огюст Лан , ий герцог Монтебелло ( фр . Louis Napoléon Auguste Lannes ; липня Париж , Франція — липня Шато де Марей-Сюр-І ( Марна ) , Франція ) — французький дипломат і політичний діяч . Життєпис Старший син Жана Лана , го герцога Монтебелло , Маршала Імперії , який помертравняроку від ран отриманих в битві під Есслінгом , і його другої дружини , Антуанети Схоластики де Ґеєнек1856 ). січняроку отримав звання пера Франції від Карла X за заслуги свого батька , проте зайняв своє місце у Люксембурзькому палаці ( місце для засідань Палати перів ) лише після Липневої революціїроку . За цей час він відвідав США , після чого разом з віконтом де Шатобріаном працював у посольстві Франції в Римі . Спочатку Лан , як здавалося за його голосами у Палаті перів , був пов'язаний з Легітимістською фракцією ( яка підтримувала претензії старшої лінії династії Бурбонів на французький престол ) , але незабаром він приєднався до Липневої монархії і зазвичай голосував разом з Доктринерами . Він брав участь у численних дискусіях про свободу преси , спадковий дворянський титул тюремне ув'язнення за борги , бюджет і прогрес в армії Уроці Лан був відісланий у відрядження в Данію , в суд Копенгагена . У Палаті перів , він підтримав закон , що скасовує день жалобисічня ) на честь Людовика XVI . Луї також підтримав вересневі законироку . Уроці герцог був призначений послом Франції в Швейцарській Конфедерації замість маркіза де Рюміньї , який вважався занадто сприятливим до швейцарських лібералів . Призначення Луї , який мав до них протилежне ставлення , мало задовольнити Австрію , з якою Франція намагалася зблизитися , щоб зламати свою ізоляцію в Європі , і забезпечити шлюбні перспективи для принца Фердинанда Філіпа , герцога Орлеанського , спадкоємця французького престолу . Уроці він був призначений представником Франції в Неаполі , при дворі короля двох Сицилій , Фердинанда II . 1 квітняроку Герцог Монтебелло був відкликаний з Неаполя , для заміни Луї - Матью Моле на посаді міністра закордонних справ у тимчасовому міністерстві , яке було розпущене післятравня . Він передав цю посаду маршалу Сульту , герцогу Далматському , і повернувся в Палату перів , де виступав на тему літературної власності , Легіону честі , грецького кредиту та дитячої праці на фабриках . Вроці Луї Наполеон повернувся в Неаполь як посол , де він вів переговори про шлюб герцога Омаль з Марі-Каролін де Бурбон , Принцесою Салерно 9 травня герцог Монтебелло замінив барона де Меку як міністр військово - морських сил і колоній в міністерстві Гізо . За свій час на посаді Лан презентував доповідь королеві , в якій він висловився проти звільнення рабів , і кілька законопроєктів , що стосуються суду присяжних в колоніях , в орган , який здійснює контроль і звітність військово - морського флоту та взяв участь в обговоренні щодо бюджету , розчищення земель , навчання і практики медицини та фармацевтики тощо . Після революціїроку герцог Монтебелло покинув уряд . Однак , незабаром , травняроку , Лан був обраний до Законодавчих зборів Другої Республіки як частина коаліції з " старих партій " . Герцог представляв департамент Марна , де він володів великими виноградниками . Лан був частиною комісії , яка закликала до розширення та обмежився тим , що постійно голосував разом з більшістю : за римську експедицію , за закон Фаллу - Пар'ю про безоплатну освіту , і за обмеження загального виборчого права . Луї Наполеон не відразу підтримав державний переворотгрудня Але він передумав ілютогороку Лан був призначений послом в Росії замість графа Рейневала . На цій посаді , де герцог залишався до він повинен був узгодити договірквітняроку про взаємні гарантії творів мистецтва та духу . За указом імператора Наполеона III , жовтняр . Лан був призначений сенатором . січняроку він пішов з посади посла . Герцог довгий час представляв кантон Ай у Загальній Раді департаменту Марна , в якій він був одним з віцепрезидентів . Особисте життя Уроці одружився з Елеонорою Дженкінсон , дочкою Сера Чарльза Дженкінсона . В подружжя було двоє дочок та шість синів , включаючи Гюстава Лана де Монтебелло . Нагороди Франція : Великий Хрест Почесного легіонужовтня Російська Імперія : Орден Андрія Первозваного ( наданий російським імператором в Примітки Джерела Larousse encyclopédique en couleurs , Франція Loisirs , « Louis Napoléon Lannes » , Adolphe Robert , Edgar Bourloton et Gaston Cougny , Dictionnaire des parlementaires français1891 ) , XIXe siècle État présent de la noblesse française contenant le dictionnaire de la noblesse contemporaine et l'armorial général de France d'après les manuscrits de Ch . d'Hozier \ . Antoine Bachelin-Deflorenne . libr . des bibliophiles , сторінка Нагороджені Великим Хрестом ордена Почесного легіону Випускники Політехнічної школи Політики Франції Посли Франції в Росії Посли Франції в Швейцарії Міністри закордонних справ Франції Померли Народились Герцоги Монтебелло