Експліцитна пам'ять
Експліцитна пам'ять (від  — «розгорнутий, розкритий») або декларативна пам'ять — тип пам'яті, при якому наявний досвід або інформація актуалізується довільно і свідомо.

Люди використовують експліцитную пам'ять протягом дня, наприклад, згадуючи момент зустрічі або згадуючи подію з минулого. Експліцитная пам'ять передбачає усвідомлене згадування, порівняно з імпліцитною пам'яттю, яка є несвідомим, ненавмисним типом пам'яті. Актуалізація конкретного уроку водіння — приклад експліцитної пам'яті, а підвищення водійської майстерності в результаті уроку є прикладом імпліцитної пам'яті.

Історія 
Дослідження декларативної пам'яті почалося в 1930-ті роки радянським фізіологом І. С. Бериташвили. Терміну «декларативна пам'ять» тоді ще не було, тому він називав її «образною» пам'яттю, і саме «образна пам'ять» займала провідне місце в його концепції нервово-психічної діяльності. Для вивчення даного виду пам'яті він проводив експерименти з тваринами. Собаці показували щось їстівне і ховали за одну з ширм (в лабораторії їх було кілька), після чого слідувала деяка затримка, протягом якої собака чекала, поки не відкриється доступ до ширми, за якою захована їжа. Досвід повторювали, ховаючи їжу і за іншими ширмами. Він же встановив мозковий субстрат образної пам'яті — видаляючи неокортекс у кішок і собак, він виявив, що їх образна пам'ять повністю зникала.
Однак самі терміни «декларативна» і «процедурна» пам'ять у 1980-х роках ввели Л. Сквайр і Н. Коен, вивчаючи пацієнтів з амнезією. Вони спостерігали за пацієнтами з корсаківським синдромом з антероградної амнезією і пацієнтів, які отримували конвульсійні електрошокові впливи. Досліджувані пацієнти могли набувати і зберігати навик дзеркального читання, однак не могли запам'ятати і пригадати слова, які щойно прочитали.

Підсистеми експліцитної пам'яті 
Експліцитну пам'ять також називають декларативною. Декларативна пам'ять включає в себе запам'ятовування подій, слів, осіб і т. ін., і оскільки її зміст може бути «декларовано» (звідси і назва), вона вважається усвідомленою, тобто експліцитною. Декларативна пам'ять включає в себе 2 підсистеми:

 епізодичну пам'ять — складається зі спогадів про події в житті людини. Це можуть бути спогади, які сталися безпосередньо з суб'єктом чи просто спогади про події, які відбувалися навколо нього. Епізодична пам'ять дозволяє здійснювати ментальні «подорожі в часі» — спираючись на різні контекстуальні та ситуативні деталі з попереднього досвіду.

 семантичну пам'ять — стосується загальних світових знань (факти, ідеї, смисли, поняття), які можуть бути сформульовані. Семантична пам'ять, на відміну від епізодичної пам'яті, яка складається зі спогадів про досвід і конкретні події, що відбуваються протягом нашого життя, може бути відтворена в будь-який момент. Наприклад, семантична пам'ять може містити інформацію про те, що з себе представляє собака, тоді як епізодична пам'ять може містити певний спогад про приручення конкретної собаки. Найчастіше людина дізнається про щось нове, застосовуючи знання, отримані в минулому.

Кодування і відтворення 
Кодування експліцитної пам'яті залежить від стимульованої низхідної обробки, в якій суб'єкт реорганізовує дані для зберігання. Суб'єкт створює асоціації з раніше пов'язаними подразниками і переживаннями. Наступне згадування інформації, таким чином, значною мірою залежить від того, яким способом спочатку була оброблена інформація.. Чим глибше людина аналізує навколишні явища, тим більш деталізований і глибокий слід залишається у неї в пам'яті, чого не можна сказати про поверхневий аналіз. Це називається ефектом рівня обробки. Простіше кажучи, щоб створити експліцитні спогади, людині потрібно переживати події: думати про них, говорити про них, писати про них, вивчати їх і т. д. Якщо студент читає підручник, а після цього пише тест, то семантична пам'ять, що стосується того, що було прочитано, поліпшується. Це опрацювання, «метод тесту», поліпшує запам'ятовування інформації. Це явище називається ефектом тестування.
Відтворення: оскільки людина відіграє активну роль в обробці інформації, то внутрішні сигнали, які використовувалися в обробці, також можуть бути використані для ініціювання спонтанного згадування. Коли хтось говорить про події, слова, які він використовуює, допоможуть людині, коли вона спробує згадати цей випадок пізніше. Умови, в яких інформація фіксується в пам'яті, можуть вплинути на спогади. Якщо людина знаходиться в такій же ситуації, в якій вона перебувала, коли вихідна інформація була закарбована, їй набагато простіше буде згадати подію. Це відноситься до специфіки кодування і це також стосується експліцитної пам'яті.

Механізм утворення і збереження 
Экспліцитна пам'ять формується за участю таких структур мозку, як кора великих півкуль, гіпокамп, нюховий мозок, мигдалина, базальний передній мозок. Що стосується збереження пам'яті, то в даному процесі беруть участь і вторинні асоціативні проєкційні зони кори головного мозку. Ці структури відповідають за розумові функції і подальше розпізнавання складної інформації. Кожна область вторинної проєкційної кори (зорова, слухова, сенсомоторна і мозочок з базальними ядрами) відповідає за відповідну пам'ять — зорову, слухову, пам'ять про вироблені рухові навички. Префронтальна кора грає найважливішу роль в хронологізації подій в нашій пам'яті.

Види порушень 
 Гіпомнезія — порушення здатності запам'ятовувати і відтворювати окремі події і факти. При легкій формі гіпомнезії людина погано запам'ятовує імена, номери і т. ін.
 Гіпермнезія — згадування надмірної кількості інформації, проблеми з забуванням. При цьому послаблюється запам'ятовування поточної інформації.
 Амнезія — повне випадання подій і фактів, які мали місце в певний часовий відрізок життя.
 Ретроградна амнезія
 Антероградна амнезія
 Фіксаційна амнезія
 Прогресуюча амнезія
 Парамнезія — помилкові спогади, змішування минулого і справжнього, реального і вигаданого.
 Псевдоремінісценція
 Конфабуляція
 Криптомнезія

Див. також 
 Імпліцитна пам'ять

Примітки 

Пам'ять
Процеси пам'яті
Експліцитна пам'ять ( від — « розгорнутий , розкритий » ) або декларативна пам'ять — тип пам'яті , при якому наявний досвід або інформація актуалізується довільно і свідомо . Люди використовують експліцитную пам'ять протягом дня , наприклад , згадуючи момент зустрічі або згадуючи подію з минулого . Експліцитная пам'ять передбачає усвідомлене згадування , порівняно з імпліцитною пам'яттю , яка є несвідомим , ненавмисним типом пам'яті . Актуалізація конкретного уроку водіння — приклад експліцитної пам'яті , а підвищення водійської майстерності в результаті уроку є прикладом імпліцитної пам'яті . Історія Дослідження декларативної пам'яті почалося вті роки радянським фізіологом І . С . Бериташвили . Терміну « декларативна пам'ять » тоді ще не було , тому він називав її « образною » пам'яттю , і саме « образна пам'ять » займала провідне місце в його концепції нервово - психічної діяльності . Для вивчення даного виду пам'яті він проводив експерименти з тваринами . Собаці показували щось їстівне і ховали за одну з ширм ( в лабораторії їх було кілька ) , після чого слідувала деяка затримка , протягом якої собака чекала , поки не відкриється доступ до ширми , за якою захована їжа . Досвід повторювали , ховаючи їжу і за іншими ширмами . Він же встановив мозковий субстрат образної пам'яті — видаляючи неокортекс у кішок і собак , він виявив , що їх образна пам'ять повністю зникала . Однак самі терміни « декларативна » і « процедурна » пам'ять ух роках ввели Л . Сквайр і Н . Коен , вивчаючи пацієнтів з амнезією . Вони спостерігали за пацієнтами з корсаківським синдромом з антероградної амнезією і пацієнтів , які отримували конвульсійні електрошокові впливи . Досліджувані пацієнти могли набувати і зберігати навик дзеркального читання , однак не могли запам'ятати і пригадати слова , які щойно прочитали . Підсистеми експліцитної пам'яті Експліцитну пам'ять також називають декларативною . Декларативна пам'ять включає в себе запам'ятовування подій , слів , осіб і т . ін . , і оскільки її зміст може бути « декларовано » ( звідси і назва ) , вона вважається усвідомленою , тобто експліцитною . Декларативна пам'ять включає в себепідсистеми : епізодичну пам'ять — складається зі спогадів про події в житті людини . Це можуть бути спогади , які сталися безпосередньо з суб'єктом чи просто спогади про події , які відбувалися навколо нього . Епізодична пам'ять дозволяє здійснювати ментальні « подорожі в часі » — спираючись на різні контекстуальні та ситуативні деталі з попереднього досвіду . семантичну пам'ять — стосується загальних світових знань ( факти , ідеї , смисли , поняття ) , які можуть бути сформульовані . Семантична пам'ять , на відміну від епізодичної пам'яті , яка складається зі спогадів про досвід і конкретні події , що відбуваються протягом нашого життя , може бути відтворена в будь -який момент . Наприклад , семантична пам'ять може містити інформацію про те , що з себе представляє собака , тоді як епізодична пам'ять може містити певний спогад про приручення конкретної собаки . Найчастіше людина дізнається про щось нове , застосовуючи знання , отримані в минулому . Кодування і відтворення Кодування експліцитної пам'яті залежить від стимульованої низхідної обробки , в якій суб'єкт реорганізовує дані для зберігання . Суб'єкт створює асоціації з раніше пов'язаними подразниками і переживаннями . Наступне згадування інформації , таким чином , значною мірою залежить від того , яким способом спочатку була оброблена інформація .. Чим глибше людина аналізує навколишні явища , тим більш деталізований і глибокий слід залишається у неї в пам'яті , чого не можна сказати про поверхневий аналіз . Це називається ефектом рівня обробки . Простіше кажучи , щоб створити експліцитні спогади , людині потрібно переживати події : думати про них , говорити про них , писати про них , вивчати їх і т . д . Якщо студент читає підручник , а після цього пише тест , то семантична пам'ять , що стосується того , що було прочитано , поліпшується . Це опрацювання , « метод тесту » , поліпшує запам'ятовування інформації . Це явище називається ефектом тестування . Відтворення : оскільки людина відіграє активну роль в обробці інформації , то внутрішні сигнали , які використовувалися в обробці , також можуть бути використані для ініціювання спонтанного згадування . Коли хтось говорить про події , слова , які він використовуює , допоможуть людині , коли вона спробує згадати цей випадок пізніше . Умови , в яких інформація фіксується в пам'яті , можуть вплинути на спогади . Якщо людина знаходиться в такій же ситуації , в якій вона перебувала , коли вихідна інформація була закарбована , їй набагато простіше буде згадати подію . Це відноситься до специфіки кодування і це також стосується експліцитної пам'яті . Механізм утворення і збереження Экспліцитна пам'ять формується за участю таких структур мозку , як кора великих півкуль , гіпокамп , нюховий мозок , мигдалина , базальний передній мозок . Що стосується збереження пам'яті , то в даному процесі беруть участь і вторинні асоціативні проєкційні зони кори головного мозку . Ці структури відповідають за розумові функції і подальше розпізнавання складної інформації . Кожна область вторинної проєкційної кори ( зорова , слухова , сенсомоторна і мозочок з базальними ядрами ) відповідає за відповідну пам'ять — зорову , слухову , пам'ять про вироблені рухові навички . Префронтальна кора грає найважливішу роль в хронологізації подій в нашій пам'яті . Види порушень Гіпомнезія — порушення здатності запам'ятовувати і відтворювати окремі події і факти . При легкій формі гіпомнезії людина погано запам'ятовує імена , номери і т . ін . Гіпермнезія — згадування надмірної кількості інформації , проблеми з забуванням . При цьому послаблюється запам'ятовування поточної інформації . Амнезія — повне випадання подій і фактів , які мали місце в певний часовий відрізок життя . Ретроградна амнезія Антероградна амнезія Фіксаційна амнезія Прогресуюча амнезія Парамнезія — помилкові спогади , змішування минулого і справжнього , реального і вигаданого . Псевдоремінісценція Конфабуляція Криптомнезія Див . також Імпліцитна пам'ять Примітки Пам'ять Процеси пам'яті