Політика Пакистану
Політика Пакистану проходить в рамках, встановлених Конституцією. Країна є федеративною парламентською республікою, в якій провінційні частини уряду користуються високим ступенем автономії і мають великі повноваження. Виконавча влада покладена на Національний кабінет міністрів, який очолює прем'єр-міністр, що працює злагоджено разом з двопалатним парламентом і судоустроєм. Положення Конституції забезпечують баланс на поділ повноважень між виконавчою, законодавчою та судовою гілками влади.

У Глави держави є президент, що обирається колегією вибірників на п'ятирічний термін. Президент був значним авторитетом до 18-ї поправки, ухваленої у 2010 році. З тих пір Пакистан був перенесений з напівпрезидентської системи до чисто парламентської держави.

Уряд складається з трьох гілок: виконавчої, законодавчої і судової. Виконавча гілка влади складається з кабінету міністрів і очолює прем'єр-міністр. Він повністю незалежний від законодавчої влади, яка складається з двопалатного парламенту. Верхньою палатою є Сенат, в той час як Національні збори — нижня палата. У судова гілка влади складається з Верховного Суду як вищої судової інстанції, поряд з вищим судом та інших нижчих судів. Судова функція полягає в інтерпретації Конституції і федеральних законів і підзаконних актів.

Пакистан є багатопартійною демократією, де кілька політичних партій борються за місця у національних та провінційних асамблеях. Однак, після падіння Дакки в 1971 році, двопартійна система була впроваджена Міжнародною партією та мусульманською лігою. Також спостерігається різке зростання популярності Центристської партії. Військове відомство зіграло впливову роль у політиці. З 1950-х до 2000-х років, кілька переворотів скидали демократичні режими. Однак, після відставки президента Первеза Мушаррафа в 2008 році, гостра лінія була проведена між військовим і політичним життям, Пакистан наближається до становлення ліберальної демократії.

Доаналітичним підрозділом журналу Economist, склала рейтинг Пакистану як «гібридний режим» у 2016 році.

Виконавча влада 
Президент Пакистану, відповідно до конституційного положення про те, що державною релігією є іслам, повинен бути мусульманином. Обирається на п'ятирічний термін колегією вибірників, що складається з членів Сенату і Національної асамблеї та членів провінційних асамблей, президент має право на переобрання. Але ні одна людина не може обіймати посаду більше двох термінів поспіль. Президент може піти у відставку або буде притягнутий до відповідальності і може бути відсторонений від посади через непрацездатність або грубе порушення, голосами третини членів парламенту. Президент, як правило, діє за рекомендацією прем'єр-міністра, але має важливі залишкові повноваження.

Одним із найбільш важливих деталей з цих держав — спадщина генерала Мухаммеда Зія-уль-Хак — це право президента розпускати Національні збори «на свій розсуд» в яких уряд федерації не може працювати згідно з положеннями Конституції та звернення до електорату. Ця влада вже двічі працювала з восьмої поправки в 1985 році, і двічі була скасована —На тринадцятій поправці в 1997 році. Незважаючи на це, президент залишається на посаді голови Ради національної безпеки, у відповідності до національної безпеки, закон 2004 року.

Прем'єр-міністр призначає членів національних зборів шляхом голосування. Прем'єр-міністру допомагають федеральний кабінет міністрів, Ради міністрів, члени якого призначаються президентом за порадою прем'єр-міністра. Федеральний уряд складається з міністрів, державних міністрів та радників. Федеральний кабінет складається з міністрів, державних міністрів та радників.

Законодавча гілка влади 
Двопалатний федеральний законодавчий орган складається з Сенату (верхньої палати) національних Зборів (нижня палата). Відповідно до статті № 50 Конституції Пакистану, Національні Збори, Сенат і президент разом складають орган, відомий як Majlis-i-Shoora (Рада радників).

Пакистан до демократії не має ніякого відношення. Однак, колишні уряди були звільнені за корупцію. Влада президента може відправити у відставку прем'єр-міністра і розпустити Національну асамблею.

Сенат 
Сенат-це постійний законодавчий орган з рівним представництвом від кожної з чотирьох провінцій, які обираються членами відповідних провінційних асамблей. Голова Сенату, згідно Конституції, є наступним в списку, щоб діяти як президент, та  повинен керувати допоки новий президент формально буде обраний. Сенат і Національні збори може ініціювати і прийняти закон, за винятком фінансових законопроєктів. Тільки Національні збори можуть ухвалити федеральний бюджет і фінансові законопроєкти. На відміну від Національних Зборів, Сенат не може бути розпущений президентом.

Національні Збори 

Члени національних Зборів обираються шляхом загальних виборів (раніше-двадцять один років і старші, але й поправкою асамблея змінила його на вісімнадцять років.). Місця розподіляються в кожній з чотирьох провінцій, федерально керовані племінні території, і Ісламабад, столична територія на основі населення. Члени Національних Зборів служать для парламентського терміну, який становить п'ять років, якщо хтось з членів помирає або йде у відставку раніше, то Національні Збори розпускають. Хоча переважна більшість членів є мусульманами, близько 5 % місць зарезервовані для меншин, включаючи християн, індуїстів і сикхів. Вибори меншин проводяться на основі окремих електоратів в той же час, коли проводяться опитування для мусульман в ході загальних виборів.

Судова гілка влади 
Судова система включає Верховний суд, вищі суди провінцій, муніципалітетів і судів, громадянських і світових судів, здійснюють цивільне та кримінальної юрисдикції. Деякі федеральні та провінційні суди і трибунали, такі як суд, послуги, прибутковий податок і акцизи суд, банківських суд і рад трибуналів компанія також створені у всіх провінціях.

Верховний Суд 

Верховний Суд має апеляційну та консультативну юрисдикцію.

Засновується судова комісія Пакистану, далі у цій статті іменується комісія з призначення суддів Верховного Суду, Високого суду і Федерального шаріатського суду, як це передбачено.

Для призначення суддів Верховного Суду, комісія повинна складатися з: Головного судді Пакистану; чотирьох старших суддів Верховного Суду;федерального міністра юстиції та правосуддя;Генерального прокурора Пакистану; старшого адвоката Верховного суду Пакистану, висунутий пакистанської Адвокатської палати строком на два роки.

Президент призначає старшого суддю Верховного суду в якості голови Пакистану. Головний суддя та судді Верховного суду можуть залишатись на посаді до шістдесяти п'яти років: тепер 68 років, і це ще одна стаття сімнадцятої поправки.

Федеральний шаріатський суд Пакистану 
Федеральний шаріатський суд Пакистану-це суд, який має право перевіряти людей і визначати, чи відповідають вони законам країни, та чи дотримуються законів шаріату. Він складається з 8 мусульманських суддів, які призначаються президентом Пакистану після консультації з головним суддею цього суду, з числа службовців що пішли у відставку, суддів Верховного суду чи вищого суду, або з числа осіб, які володіють кваліфікацією суддів Верховного суду. З 8 суддів, 3 повинні добре розбиратись в ісламському праві. Судді обіймають свою посаду протягом 3 років, та може бути продовжений президентом. Якщо яка-небудь частина закону оголошується проти ісламського закону, уряд зобов'язаний вжити необхідних заходів до внесення відповідних змін до такого закону. Рішення суду є обов'язковими для судів, а також нижчих судових інстанцій. Суд призначає свій персонал і встановлює свої власні правила.
З моменту свого створення в 1980 році Федеральний шаріатський суд Пакистану був предметом критики і суперечок у суспільстві, він створений в якості заходів щодо ісламізації та військового режиму.  В минулому, цей суд був використаний в якості притулку для незговірливих суддів.

Обласні та вищі суди 
У кожній провінції є один Верховний суд. В даний час всі чотири провінції Пенджаб, Сінд, Хайбер-Пахтунхва і Белуджистан мають високі суди. Після затвердження 18-ї поправки до Конституції у квітні 2010 року, новий Високий суд засновується у федеральній столиці Ісламабаді з назвою Ісламабадський Верховний суд. У 18-й поправці, суддів призначали тих, які були запропоновані парламентською комісією. Провінційний суд, призначається президентом після консультації з головним суддею Верховного суду, а також після консультації з губернатором області та головним суддею Верховного суду.

Крім того, існують спеціальні суди і трибунали для розгляду конкретних видів справ, таких, як суди наркотиків, арбітражні суди, суди з трудових суперечок, і спеціальних судів для банківських злочинів. Існують також спеціальні суди для переслідування терористів.

Омбудсмен/Мохтасиб 
Ще однією особливістю судової системи є Мохтасиб (омбудсмен), який передбачено в Конституції. Мохтасиб був створений у багатьох ранніх мусульманських державах. Він   призначається президентом, Мохтасиб займає свою посаду протягом чотирьох років, термін не може бути продовжено або поновлено. Мета Мохтасиба полягає в тому, щоб розробити систему для застосування адміністративної відповідальності, шляхом вивчення і усунення несправедливості по відношенню до людини через порушення, допущені Федеральним агентством або федеральним державним чиновником. Мохтасиб має право на компенсації тим, хто постраждав від неправильного управління людьми.

Пакистан керується демократичними і військовими урядами. Перше десятиліття він був затьмарений політичними збуреннями і нестабільністю, з частими обвалами громадянського демократичного уряду, що в підсумку призвело до військового перевороту 1958. З 1947 року і по теперішній час Пакистан керується різними консервативними урядами і соціалістично-орієнтованих урядів. З 1947 року по 1958 рік, прем'єр-міністри Пакистану або подавали у відставку або були вигнані. 7 жовтня 1958 року президент Пакистану Іскандер Мірза у співпраці з генералом Мохаммадом Аюб Ханом скасував Конституцію Пакистану і запровадив воєнний стан.

Генерал Аюб Хан був президентом з 1958 по 1969 рік, і генерал Яхья Хан з 1969 по 1971 рік, головний суддя Хабіб Марват Хан обраний першим головою Сенату Пакистану. Управління з 1972 по 1977 рік було під владою Зульфікара Алі Бхутта, але він був повалений генералом Зія-уль-Хаком. Генерал Зія загинув в авіакатастрофі в 1988 році, після чого Беназіра Бхутто, дочка Зульфікара Алі Бхутто, була обрана прем'єр-міністром Пакистану. Вона була наймолодшою жінкою коли-небудь, що була обрана главою уряду і першою жінкою, обрана в якості глави уряду мусульманської країни.

Форма правління 
Офіційно Федеративна Республіка, Пакистан має довгу історію періодів виборної демократії і авторитарного військового уряду. Військові президенти були Аюб Хан в 1960-х роках, генерал Зія-уль-Хака у 1980-х роках, і генерал Первезом Мушаррафом в 1999 році. Однак глав урядів та держав були обрані цивільними лідерами. Загальні вибори були проведені в жовтні 2002 року. Після моніторингу виборів група спостерігачів від Співдружності, заявив висновок:

 Ми вважаємо, що в день виборів воля народу була виражена і в результатах відображені їхні побажання. Однак, в контексті різних заходів, що вживаються державою ми не впевнені в справедливості процесу в цілому.

22 травня 2004 року Співтовариства на рівні міністрів групи дій повторно визнав Пакистан у Співдружності, формально визнаючи його прогрес у повернення до демократії.

Кашмір в політиці Пакистану 
Азад Кашмір має свою конституцію, видав Тимчасовий закон про конституцію 1974 року та місцеву обрану парламентську форму правління. Конституція дозволяє багатьом структурам, що складаються з самоврядної держави, включаючи законодавчу асамблею, обрану на основі періодичних виборів, прем'єр-міністра, який командує більшістю голосів на асамблеї, опосередковано обраним президентом, незалежною судовою системою та органами місцевого самоврядування.

Але ці положення є порожніми. Відповідно до розділу 56 Закону про тимчасову конституцію Кашміру (який був розроблений федеральними міністерствами права і справами Кашміру в Ісламабаді), уряд Пакистану може звільнити будь-якого обраного в уряді  Азада Кашміра, незалежно від підтримки, якою він може користуватись. В Тимчасовому Законі про Конституцію передбачається два виконавчі форуми — уряд Азад Кашмір у Музаффарабаді та Кашмірська Рада Азад в Ісламабаді.

Таким чином, Азад Кашмір залишається для своїх всіх намірів і цілей, під суворим контролем Пакистану. З самого початку, інституційна система в цій території була розроблена, щоб забезпечити контроль Пакистану та його справ. На думку комісії Організації Об'єднаних Націй для Індії і Пакистану  39 резолюцій.

Провінційні Уряду 

Пакистан підрозділяється на 4 області, 2 території, і 1 столичний округ. Кожна провінція має провінційну Асамблею, безпосередньо обраний парламент. Члени обираються на п'ятирічний термін. Кожні збори проводяться головним міністром, який потім вибирає міністрів свого кабінету.

 Белуджистан
 Федерально Керовані Племінні Території*
 Ісламабад, Столична Територія**
 Хайбер-Пахтунхва
 Пенджаб
 Сінд
 Гілгіт–Балтистан має напів-провінційний стан, безпосередньо обраний парламент, обраний головним міністром і на федеральному рівні призначений губернатором регіону.

Органи Місцевого Самоврядування 
Пакистанські провінції діляться на райони.

Ця методика не є новою для регіону, так як він схожий на те, що називається старою панчаят Радж система в Індії, яка була введена в Англії в колоніальну епоху. В Індії це було реалізовано в деяких регіонах.

Головна відмінність полягає в тому, що Пакистан є єдиною країною з міськими межами. У Пакистані є єдина трирівнева інтегрована представницька система місцевого управління. Велика Британія, країна, яка першою ввела цю методику в області.

Ця методика стає все більш адаптованою, так як вона забезпечує більш високу системну продуктивність, будучи у більш широких межах, що забезпечує більш тісну регіональну інтеграцію.

Існує більше п'яти тисяч місцевих урядів у Пакистані. Починаючи з 2001 року, переважна більшість із них були на чолі з демократично обраними місцевими радами, кожен з яких очолює Назім (міський голова або керівник.) Ради вибори проводяться кожні чотири роки.

Зовнішні зв'язки 

Пакистан є другою за величиною, мусульманською країною за чисельністю населення, і його статусу, як ядерної держави, будучи єдиною мусульманською країною, що відіграє певну роль на міжнародної арені. Він також є активним членом Організації Об'єднаних Націй. Історично склалося так, що його зовнішня політика охоплює непрості стосунки з Індією, бажання стабільного Афганістану, давніх і тісних відносин з КНДР, велика безпека та економічні інтереси в Перській затоці і широке коло двосторонніх відносин з США та іншими західними країнами. Пакистан також є важливим членом Організації ісламського співробітництва. Пакистан використав ОВК в якості плану по сприянню відродження і просвітництва в ісламському світі.

Побоюючись радянської експансії, Пакистан був у міцних відносинах з Сполученими Штатами Америки та Китайської Народної Республіки протягом більшої частини холодної війни. Пакистан був членом СЕНТО і СЕАТО.

У 1964 році Пакистан підписав регіональне співробітництво в цілях розвитку (РСР) договір з Туреччиною та Іраном, коли всі три країни були тісно пов'язані з США, і як сусіди Радянського Союзу. Пакистан має також тісні відносини з Туреччиною. Відносини Пакистану з Індією останнім часом покращилися, і це відкриває зовнішньої політики Пакистану на питання, що виходять за рамки безпеки. Дана розробка може повністю змінити характер зовнішньої політики Пакистану.

Пакистан приєднався до Руху неприєднання в 1979 році.

Посилання 

Політика Пакистану
Політика Пакистану проходить в рамках , встановлених Конституцією . Країна є федеративною парламентською республікою , в якій провінційні частини уряду користуються високим ступенем автономії і мають великі повноваження . Виконавча влада покладена на Національний кабінет міністрів , який очолює прем'єр - міністр , що працює злагоджено разом з двопалатним парламентом і судоустроєм . Положення Конституції забезпечують баланс на поділ повноважень між виконавчою , законодавчою та судовою гілками влади . У Глави держави є президент , що обирається колегією вибірників на п'ятирічний термін . Президент був значним авторитетом дої поправки , ухваленої уроці . З тих пір Пакистан був перенесений з напівпрезидентської системи до чисто парламентської держави . Уряд складається з трьох гілок : виконавчої , законодавчої і судової . Виконавча гілка влади складається з кабінету міністрів і очолює прем'єр - міністр . Він повністю незалежний від законодавчої влади , яка складається з двопалатного парламенту . Верхньою палатою є Сенат , в той час як Національні збори — нижня палата . У судова гілка влади складається з Верховного Суду як вищої судової інстанції , поряд з вищим судом та інших нижчих судів . Судова функція полягає в інтерпретації Конституції і федеральних законів і підзаконних актів . Пакистан є багатопартійною демократією , де кілька політичних партій борються за місця у національних та провінційних асамблеях . Однак , після падіння Дакки вроці , двопартійна система була впроваджена Міжнародною партією та мусульманською лігою . Також спостерігається різке зростання популярності Центристської партії . Військове відомство зіграло впливову роль у політиці . Зх дох років , кілька переворотів скидали демократичні режими . Однак , після відставки президента Первеза Мушаррафа вроці , гостра лінія була проведена між військовим і політичним життям , Пакистан наближається до становлення ліберальної демократії . Доаналітичним підрозділом журналу Economist , склала рейтинг Пакистану як « гібридний режим » уроці . Виконавча влада Президент Пакистану , відповідно до конституційного положення про те , що державною релігією є іслам , повинен бути мусульманином . Обирається на п'ятирічний термін колегією вибірників , що складається з членів Сенату і Національної асамблеї та членів провінційних асамблей , президент має право на переобрання . Але ні одна людина не може обіймати посаду більше двох термінів поспіль . Президент може піти у відставку або буде притягнутий до відповідальності і може бути відсторонений від посади через непрацездатність або грубе порушення , голосами третини членів парламенту . Президент , як правило , діє за рекомендацією прем'єр - міністра , але має важливі залишкові повноваження . Одним із найбільш важливих деталей з цих держав — спадщина генерала Мухаммеда Зія -уль - Хак — це право президента розпускати Національні збори « на свій розсуд » в яких уряд федерації не може працювати згідно з положеннями Конституції та звернення до електорату . Ця влада вже двічі працювала з восьмої поправки вроці , і двічі була скасована — На тринадцятій поправці вроці . Незважаючи на це , президент залишається на посаді голови Ради національної безпеки , у відповідності до національної безпеки , законроку . Прем'єр - міністр призначає членів національних зборів шляхом голосування . Прем'єр - міністру допомагають федеральний кабінет міністрів , Ради міністрів , члени якого призначаються президентом за порадою прем'єр - міністра . Федеральний уряд складається з міністрів , державних міністрів та радників . Федеральний кабінет складається з міністрів , державних міністрів та радників . Законодавча гілка влади Двопалатний федеральний законодавчий орган складається з Сенату ( верхньої палати ) національних Зборів ( нижня палата ) . Відповідно до статті № 50 Конституції Пакистану , Національні Збори , Сенат і президент разом складають орган , відомий як Majlis-i-Shoora ( Рада радників ) . Пакистан до демократії не має ніякого відношення . Однак , колишні уряди були звільнені за корупцію . Влада президента може відправити у відставку прем'єр - міністра і розпустити Національну асамблею . Сенат Сенат - це постійний законодавчий орган з рівним представництвом від кожної з чотирьох провінцій , які обираються членами відповідних провінційних асамблей . Голова Сенату , згідно Конституції , є наступним в списку , щоб діяти як президент , та повинен керувати допоки новий президент формально буде обраний . Сенат і Національні збори може ініціювати і прийняти закон , за винятком фінансових законопроєктів . Тільки Національні збори можуть ухвалити федеральний бюджет і фінансові законопроєкти . На відміну від Національних Зборів , Сенат не може бути розпущений президентом . Національні Збори Члени національних Зборів обираються шляхом загальних виборів ( раніше - двадцять один років і старші , але й поправкою асамблея змінила його на вісімнадцять років . ) . Місця розподіляються в кожній з чотирьох провінцій , федерально керовані племінні території , і Ісламабад , столична територія на основі населення . Члени Національних Зборів служать для парламентського терміну , який становить п'ять років , якщо хтось з членів помирає або йде у відставку раніше , то Національні Збори розпускають . Хоча переважна більшість членів є мусульманами , близько % місць зарезервовані для меншин , включаючи християн , індуїстів і сикхів . Вибори меншин проводяться на основі окремих електоратів в той же час , коли проводяться опитування для мусульман в ході загальних виборів . Судова гілка влади Судова система включає Верховний суд , вищі суди провінцій , муніципалітетів і судів , громадянських і світових судів , здійснюють цивільне та кримінальної юрисдикції . Деякі федеральні та провінційні суди і трибунали , такі як суд , послуги , прибутковий податок і акцизи суд , банківських суд і рад трибуналів компанія також створені у всіх провінціях . Верховний Суд Верховний Суд має апеляційну та консультативну юрисдикцію . Засновується судова комісія Пакистану , далі у цій статті іменується комісія з призначення суддів Верховного Суду , Високого суду і Федерального шаріатського суду , як це передбачено . Для призначення суддів Верховного Суду , комісія повинна складатися з : Головного судді Пакистану ; чотирьох старших суддів Верховного Суду ; федерального міністра юстиції та правосуддя ; Генерального прокурора Пакистану ; старшого адвоката Верховного суду Пакистану , висунутий пакистанської Адвокатської палати строком на два роки . Президент призначає старшого суддю Верховного суду в якості голови Пакистану . Головний суддя та судді Верховного суду можуть залишатись на посаді до шістдесяти п'яти років : теперроків , і це ще одна стаття сімнадцятої поправки . Федеральний шаріатський суд Пакистану Федеральний шаріатський суд Пакистану - це суд , який має право перевіряти людей і визначати , чи відповідають вони законам країни , та чи дотримуються законів шаріату . Він складається змусульманських суддів , які призначаються президентом Пакистану після консультації з головним суддею цього суду , з числа службовців що пішли у відставку , суддів Верховного суду чи вищого суду , або з числа осіб , які володіють кваліфікацією суддів Верховного суду . Зсуддів , повинні добре розбиратись в ісламському праві . Судді обіймають свою посаду протягомроків , та може бути продовжений президентом . Якщо яка-небудь частина закону оголошується проти ісламського закону , уряд зобов'язаний вжити необхідних заходів до внесення відповідних змін до такого закону . Рішення суду є обов'язковими для судів , а також нижчих судових інстанцій . Суд призначає свій персонал і встановлює свої власні правила . З моменту свого створення вроці Федеральний шаріатський суд Пакистану був предметом критики і суперечок у суспільстві , він створений в якості заходів щодо ісламізації та військового режиму . В минулому , цей суд був використаний в якості притулку для незговірливих суддів . Обласні та вищі суди У кожній провінції є один Верховний суд . В даний час всі чотири провінції Пенджаб , Сінд , Хайбер - Пахтунхва і Белуджистан мають високі суди . Після затвердженняї поправки до Конституції у квітніроку , новий Високий суд засновується у федеральній столиці Ісламабаді з назвою Ісламабадський Верховний суд . Уй поправці , суддів призначали тих , які були запропоновані парламентською комісією . Провінційний суд , призначається президентом після консультації з головним суддею Верховного суду , а також після консультації з губернатором області та головним суддею Верховного суду . Крім того , існують спеціальні суди і трибунали для розгляду конкретних видів справ , таких , як суди наркотиків , арбітражні суди , суди з трудових суперечок , і спеціальних судів для банківських злочинів . Існують також спеціальні суди для переслідування терористів . Омбудсмен / Мохтасиб Ще однією особливістю судової системи є Мохтасиб ( омбудсмен ) , який передбачено в Конституції . Мохтасиб був створений у багатьох ранніх мусульманських державах . Він призначається президентом , Мохтасиб займає свою посаду протягом чотирьох років , термін не може бути продовжено або поновлено . Мета Мохтасиба полягає в тому , щоб розробити систему для застосування адміністративної відповідальності , шляхом вивчення і усунення несправедливості по відношенню до людини через порушення , допущені Федеральним агентством або федеральним державним чиновником . Мохтасиб має право на компенсації тим , хто постраждав від неправильного управління людьми . Пакистан керується демократичними і військовими урядами . Перше десятиліття він був затьмарений політичними збуреннями і нестабільністю , з частими обвалами громадянського демократичного уряду , що в підсумку призвело до військового перевороту Зроку і по теперішній час Пакистан керується різними консервативними урядами і соціалістично - орієнтованих урядів . Зроку порік , прем'єр - міністри Пакистану або подавали у відставку або були вигнані . жовтняроку президент Пакистану Іскандер Мірза у співпраці з генералом Мохаммадом Аюб Ханом скасував Конституцію Пакистану і запровадив воєнний стан . Генерал Аюб Хан був президентом зпорік , і генерал Яхья Хан зпорік , головний суддя Хабіб Марват Хан обраний першим головою Сенату Пакистану . Управління з 1972 порік було під владою Зульфікара Алі Бхутта , але він був повалений генералом Зія -уль - Хаком . Генерал Зія загинув в авіакатастрофі вроці , після чого Беназіра Бхутто , дочка Зульфікара Алі Бхутто , була обрана прем'єр - міністром Пакистану . Вона була наймолодшою жінкою коли -небудь , що була обрана главою уряду і першою жінкою , обрана в якості глави уряду мусульманської країни . Форма правління Офіційно Федеративна Республіка , Пакистан має довгу історію періодів виборної демократії і авторитарного військового уряду . Військові президенти були Аюб Хан вх роках , генерал Зія-уль-Хака ух роках , і генерал Первезом Мушаррафом вроці . Однак глав урядів та держав були обрані цивільними лідерами . Загальні вибори були проведені в жовтніроку . Після моніторингу виборів група спостерігачів від Співдружності , заявив висновок : Ми вважаємо , що в день виборів воля народу була виражена і в результатах відображені їхні побажання . Однак , в контексті різних заходів , що вживаються державою ми не впевнені в справедливості процесу в цілому . 22 травняроку Співтовариства на рівні міністрів групи дій повторно визнав Пакистан у Співдружності , формально визнаючи його прогрес у повернення до демократії . Кашмір в політиці Пакистану Азад Кашмір має свою конституцію , видав Тимчасовий закон про конституціюроку та місцеву обрану парламентську форму правління . Конституція дозволяє багатьом структурам , що складаються з самоврядної держави , включаючи законодавчу асамблею , обрану на основі періодичних виборів , прем'єр - міністра , який командує більшістю голосів на асамблеї , опосередковано обраним президентом , незалежною судовою системою та органами місцевого самоврядування . Але ці положення є порожніми . Відповідно до розділуЗакону про тимчасову конституцію Кашміру ( який був розроблений федеральними міністерствами права і справами Кашміру в Ісламабаді ) , уряд Пакистану може звільнити будь-якого обраного в уряді Азада Кашміра , незалежно від підтримки , якою він може користуватись . В Тимчасовому Законі про Конституцію передбачається два виконавчі форуми — уряд Азад Кашмір у Музаффарабаді та Кашмірська Рада Азад в Ісламабаді . Таким чином , Азад Кашмір залишається для своїх всіх намірів і цілей , під суворим контролем Пакистану . З самого початку , інституційна система в цій території була розроблена , щоб забезпечити контроль Пакистану та його справ . На думку комісії Організації Об'єднаних Націй для Індії і Пакистану резолюцій . Провінційні Уряду Пакистан підрозділяється наобласті , території , істоличний округ . Кожна провінція має провінційну Асамблею , безпосередньо обраний парламент . Члени обираються на п'ятирічний термін . Кожні збори проводяться головним міністром , який потім вибирає міністрів свого кабінету . Белуджистан Федерально Керовані Племінні Території * Ісламабад , Столична Територія * * Хайбер - Пахтунхва Пенджаб Сінд Гілгіт – Балтистан має напів - провінційний стан , безпосередньо обраний парламент , обраний головним міністром і на федеральному рівні призначений губернатором регіону . Органи Місцевого Самоврядування Пакистанські провінції діляться на райони . Ця методика не є новою для регіону , так як він схожий на те , що називається старою панчаят Радж система в Індії , яка була введена в Англії в колоніальну епоху . В Індії це було реалізовано в деяких регіонах . Головна відмінність полягає в тому , що Пакистан є єдиною країною з міськими межами . У Пакистані є єдина трирівнева інтегрована представницька система місцевого управління . Велика Британія , країна , яка першою ввела цю методику в області . Ця методика стає все більш адаптованою , так як вона забезпечує більш високу системну продуктивність , будучи у більш широких межах , що забезпечує більш тісну регіональну інтеграцію . Існує більше п'яти тисяч місцевих урядів у Пакистані . Починаючи зроку , переважна більшість із них були на чолі з демократично обраними місцевими радами , кожен з яких очолює Назім ( міський голова або керівник . ) Ради вибори проводяться кожні чотири роки . Зовнішні зв'язки Пакистан є другою за величиною , мусульманською країною за чисельністю населення , і його статусу , як ядерної держави , будучи єдиною мусульманською країною , що відіграє певну роль на міжнародної арені . Він також є активним членом Організації Об'єднаних Націй . Історично склалося так , що його зовнішня політика охоплює непрості стосунки з Індією , бажання стабільного Афганістану , давніх і тісних відносин з КНДР , велика безпека та економічні інтереси в Перській затоці і широке коло двосторонніх відносин з США та іншими західними країнами . Пакистан також є важливим членом Організації ісламського співробітництва . Пакистан використав ОВК в якості плану по сприянню відродження і просвітництва в ісламському світі . Побоюючись радянської експансії , Пакистан був у міцних відносинах з Сполученими Штатами Америки та Китайської Народної Республіки протягом більшої частини холодної війни . Пакистан був членом СЕНТО і СЕАТО . Уроці Пакистан підписав регіональне співробітництво в цілях розвитку ( РСР ) договір з Туреччиною та Іраном , коли всі три країни були тісно пов'язані з США , і як сусіди Радянського Союзу . Пакистан має також тісні відносини з Туреччиною . Відносини Пакистану з Індією останнім часом покращилися , і це відкриває зовнішньої політики Пакистану на питання , що виходять за рамки безпеки . Дана розробка може повністю змінити характер зовнішньої політики Пакистану . Пакистан приєднався до Руху неприєднання вроці . Посилання Політика Пакистану