Ейхе Роберт Індрикович
Роберт Індрикович Ейхе (; , садиба Авотин Добленського повіту Курляндської губернії, тепер Латвія — розстріляний , Москва) — радянський державний і партійний діяч, революціонер, нарком землеробства СРСР. Входив до складу особливої трійки НКВС СРСР. Член ЦВК СРСР. Депутат Верховної Ради СРСР 1-го скликання (1937—1938). Кандидат у члени ЦК ВКП(б) у 1925—1930 роках. Член ЦК ВКП(б) у 1930—1938 роках. Кандидат у члени Політичного бюро ЦК ВКП(б) з 1 лютого 1935 по 29 квітня 1938 року.

Біографія 
Народився 31 липня (12 серпня) 1890 року в родині наймита. У 1904 році закінчив Добленське (Добельське) двокласне початкове училище. У 1905—1906 роках — учень коваля в кузні на фермі у містечку Бістенгоф Мітавського повіту.

У 1905 році вступив в Соціал-демократію Латиського краю (СДЛК). Член РСДРП(б) з грудня 1905 року.

У 1906 році переїхав до Мітави, де з 1906 по 1907 рік був учнем, підмайстром в слюсарно-ковальській майстерні Вейнберга. У 1907—1908 році працював слюсарем на заводі Крамера у Мітаві.

У серпні 1907 року був заарештований, провів у в'язниці два місяці, був звільнений за відсутністю доказів. У тому ж році обраний до районного комітет Мітавському організації СДЛК, а у 1908 році обраний членом Мітавського комітету Соціал-демократії Латиського краю (СДЛК). У лютому 1908 року разом з 18 товаришами був заарештований на нелегальних зборах, після шестимісячного ув'язнення звільнений під нагляд поліції.

У кінці 1908 року емігрував до Великої Британії. З 1908 по 1911 рік був кочегаром на пароплаві в далеких плаваннях, працював в Шотландії на вугільній шахті, на цинкоплавильном заводі в Уест-Хартлпулі.

У 1911 році, дізнавшись, що в разі повернення в Росію йому більше не загрожує великий тюремний термін, повернувся в Ригу. У 1911—1912 роках — котельник Ризького машинобудівного заводу «Фельзер і Ко». У 1912—1913 роках — слюсар Ризького вагонобудівного заводу «Фенікс».

Обраний членом IV районного комітету СДЛК в Ризі. Був членом профспілки «Молот», товариства «Освіта» і кооперативного товариства «Продукт». З 1914 року — член ЦК СДЛК.

З січня 1914 по квітень 1915 року перебував у в'язницях Риги, Пскова, Петрограду та Красноярська. У 1915 році був засланий в Черев'янську волость Канського повіту Єнісейської губернії. Звідти на початку 1916 року переїхав до Яланського, потім втік до Іркутська, під чужим прізвищем жив в Ачинському повіті та працював на олійницькому заводі в селі Крутоярка. Після Лютневої революції 1917 року працював у кооперативі «Самодеятельность» в місті Красноярську.

У травні 1917 року переїхав до Риги. З травня по серпень 1917 року був членом президії виконкому Ризької міської ради та членом Ризької міської управи.

Під час німецької окупації Риги вів підпільну роботу. У січні 1918 року був заарештований німцями, перебував у військовій тюрмі та концтаборі у місті Фрідріхгоф, але вже в липні 1918 року втік до Російської РФСР.

У серпні — грудні 1918 року — заступник уповноваженого Народного комісаріату продовольства РРФСР у місті Єфремов Тульської губернії.

4 грудня 1918 — 13 січня 1920 (фактично серпень 1919) року — комісар продовольства Радянської Латвії.

У вересні — грудні 1919 року — заступник Челябінського губернського продовольчого комісара. З грудня 1919 року — заступник голови виконавчого комітету Челябінської губернської ради.

У лютому — вересні 1920 року — голова Челябінського губернського комітету РКП(б). У вересні — грудні 1920 року — відповідальний секретар Челябінського губернського комітету РКП(б). У 1921 році призначений заступником народного комісара продовольства Киргизької (Казахської) АРСР.

Потім до червня 1921 року працював у ЦК Компартії Латвії, був делегатом III конгресу Комінтерну.

У 1921 — квітні 1922 року — заступник уповноваженого, уповноважений Народного комісаріату продовольства РРФСР по Південному-Сходу у місті Ростові-на-Дону.

У травні 1922—1923 роках — комісар по продовольству Сибірського продовольчого комітету.

У 1923—1924 роках — заступник народного комісаріату продовольства РРФСР.

У 1924 — грудні 1925 року — заступник голови Сибірського революційного комітету.

10 грудня 1925 — травень 1929 року — голова виконавчого комітету Сибірської крайової ради у місті Новосибірську.

У травні 1929 — серпні 1930 року — 1-й секретар Сибірського крайового комітету ВКП(б) у місті Новосибірську. Організатор колективізації і розкуркулення. Був членом комісії «для вироблення заходів щодо куркульства», сформованої Політбюро 15 січня 1930 р на чолі з Молотовим.

У серпні 1930 — 17 жовтня 1937 року — 1-й секретар Західно-Сибірського крайового комітету ВКП(б) у місті Новосибірську. З 28 червня 1937 року входив до складу особливої трійки НКВС СРСР по Західно-Сибірському краю.

17 жовтня — 10 листопада 1937 року — 1-й секретар Новосибірського обласного комітету ВКП(б).

29 жовтня 1937 — 29 квітня 1938 року — народний комісар землеробства СРСР.

29 квітня 1938 року заарештований і звинувачений у створенні «латиської фашистської організації». 2 лютого 1940 засуджений до смертної кари. Розстріляний того ж дня (за іншими даними — 4 лютого). Похований на розстрільному полігоні «Комунарка» біля Москви.

Реабілітований Воєнною колегією Верховного суду СРСР 14 березня 1956 року і відновлений у партії 22 березня 1956 року КПК при ЦК КПРС.

Родина 
Дружина: Ейхе-Євгенія Євсіївна

Народилася 1898 р. в Архангельську; російська; член ВКП(б); освіта вища; на момент арешту працювала та навчалася на 2-му курсі Московського медичного інституту. Проживала: м. Москва, вул. О.Серафимовича, буд. 2 (Будинок уряду), кв. 235. Заарештовано 29 квітня 1938 р. Внесено до списку «Москва-центр» від 20.8.1938 за 1-ю категорією («Дружини ворогів народу, що підлягають суду ВКВС СРСР») — «за» Сталін і Молотов. Засуджено до ВМН ВКВС СРСР 26 серпня 1938 р. за звинуваченням у «шпигунстві». Розстріляна того ж дня разом із дружинами низки відомих чекістів, партійців та військових. Місце поховання – спецоб'єкт НКВС «Комунарка». Реабілітовано 21 квітня 1966 р. ВКВС СРСР.

Правнук: Олег Орлов-Ейхе (eng. Oleg Orloff-Eiche). Народився 5 лютого 1980 року в м. Кемь, Карельська АРСР. Виступає за припинення війни. Лідер національно-визвольного руху «Вільна Карелія».

Нагороди 
 Орден Леніна (15.03.1935)

Джерела 
 Эйхе Роберт Индрикович (Eihe Roberts) // Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898—1991 
 Филиппов С. Руководители центральных органов ВКП(б) в 1934—1939 гг. Справочник. — Москва, РОССПЭН, 2018. 
 Автобиография Эйхе, написанная им при вступлении в общество старых большевиков. // Гвардейцы Октября. Роль коренных народов стран Балтии в установлении и укреплении большевистского строя. — М: Индрик, 2009.

Депутати Верховної Ради СРСР 1-го скликання
Діячі Комінтерну
Страчені політики
Персоналії за алфавітом
Посмертно реабілітовані
Поховані на Донському кладовищі
Репресовані в СРСР
Учасники Громадянської війни в Росії
Члени ЦК КПРС
Роберт Індрикович Ейхе ( ; , садиба Авотин Добленського повіту Курляндської губернії , тепер Латвія — розстріляний , Москва ) — радянський державний і партійний діяч , революціонер , нарком землеробства СРСР . Входив до складу особливої трійки НКВС СРСР . Член ЦВК СРСР . Депутат Верховної Ради СРСРго скликання1938 ) . Кандидат у члени ЦК ВКП ( б ) у1930 роках . Член ЦК ВКП ( б ) у1938 роках . Кандидат у члени Політичного бюро ЦК ВКП ( б ) злютогопоквітняроку . Біографія Народивсялипнясерпня ) року в родині наймита . Уроці закінчив Добленське ( Добельське ) двокласне початкове училище . У1906 роках — учень коваля в кузні на фермі у містечку Бістенгоф Мітавського повіту . Уроці вступив в Соціал - демократію Латиського краю ( СДЛК ) . Член РСДРП ( б ) з грудняроку . Уроці переїхав до Мітави , де зпорік був учнем , підмайстром в слюсарно - ковальській майстерні Вейнберга . У1908 році працював слюсарем на заводі Крамера у Мітаві . У серпніроку був заарештований , провів у в'язниці два місяці , був звільнений за відсутністю доказів . У тому ж році обраний до районного комітет Мітавському організації СДЛК , а уроці обраний членом Мітавського комітету Соціал - демократії Латиського краю ( СДЛК ) . У лютомуроку разом зтоваришами був заарештований на нелегальних зборах , після шестимісячного ув'язнення звільнений під нагляд поліції . У кінціроку емігрував до Великої Британії . Зпорік був кочегаром на пароплаві в далеких плаваннях , працював в Шотландії на вугільній шахті , на цинкоплавильном заводі в Уест - Хартлпулі . Уроці , дізнавшись , що в разі повернення в Росію йому більше не загрожує великий тюремний термін , повернувся в Ригу . У1912 роках — котельник Ризького машинобудівного заводу « Фельзер і Ко » . У1913 роках — слюсар Ризького вагонобудівного заводу « Фенікс » . Обраний членом IV районного комітету СДЛК в Ризі . Був членом профспілки « Молот » , товариства « Освіта » і кооперативного товариства « Продукт » . Зроку — член ЦК СДЛК . З січняпо квітеньроку перебував у в'язницях Риги , Пскова , Петрограду та Красноярська . Уроці був засланий в Черев'янську волость Канського повіту Єнісейської губернії . Звідти на початкуроку переїхав до Яланського , потім втік до Іркутська , під чужим прізвищем жив в Ачинському повіті та працював на олійницькому заводі в селі Крутоярка . Після Лютневої революціїроку працював у кооперативі « Самодеятельность » в місті Красноярську . У травніроку переїхав до Риги . З травня по серпеньроку був членом президії виконкому Ризької міської ради та членом Ризької міської управи . Під час німецької окупації Риги вів підпільну роботу . У січніроку був заарештований німцями , перебував у військовій тюрмі та концтаборі у місті Фрідріхгоф , але вже в липніроку втік до Російської РФСР . У серпні — грудніроку — заступник уповноваженого Народного комісаріату продовольства РРФСР у місті Єфремов Тульської губернії . 4 грудня — січня ( фактично серпеньроку — комісар продовольства Радянської Латвії . У вересні — грудніроку — заступник Челябінського губернського продовольчого комісара . З грудняроку — заступник голови виконавчого комітету Челябінської губернської ради . У лютому — вересніроку — голова Челябінського губернського комітету РКП ( б ) . У вересні — грудніроку — відповідальний секретар Челябінського губернського комітету РКП ( б ) . Уроці призначений заступником народного комісара продовольства Киргизької ( Казахської ) АРСР . Потім до червняроку працював у ЦК Компартії Латвії , був делегатом III конгресу Комінтерну . У — квітніроку — заступник уповноваженого , уповноважений Народного комісаріату продовольства РРФСР по Південному - Сходу у місті Ростові - на - Дону . У травні1923 роках — комісар по продовольству Сибірського продовольчого комітету . У1924 роках — заступник народного комісаріату продовольства РРФСР . У — грудніроку — заступник голови Сибірського революційного комітету . 10 грудня — травеньроку — голова виконавчого комітету Сибірської крайової ради у місті Новосибірську . У травні — серпніроку — й секретар Сибірського крайового комітету ВКП ( б ) у місті Новосибірську . Організатор колективізації і розкуркулення . Був членом комісії « для вироблення заходів щодо куркульства » , сформованої Політбюросічняр на чолі з Молотовим . У серпні — жовтняроку — й секретар Західно - Сибірського крайового комітету ВКП ( б ) у місті Новосибірську . Зчервняроку входив до складу особливої трійки НКВС СРСР по Західно - Сибірському краю . 17 жовтня — листопадароку — й секретар Новосибірського обласного комітету ВКП ( б ) . 29 жовтня — квітняроку — народний комісар землеробства СРСР . 29 квітняроку заарештований і звинувачений у створенні « латиської фашистської організації » . лютогозасуджений до смертної кари . Розстріляний того ж дня ( за іншими даними — лютого ) . Похований на розстрільному полігоні « Комунарка » біля Москви . Реабілітований Воєнною колегією Верховного суду СРСРберезняроку і відновлений у партіїберезняроку КПК при ЦК КПРС . Родина Дружина : Ейхе - Євгенія Євсіївна Народиласяр . в Архангельську ; російська ; член ВКП ( б ) ; освіта вища ; на момент арешту працювала та навчалася наму курсі Московського медичного інституту . Проживала : м . Москва , вул . О . Серафимовича , буд .( Будинок уряду ) , кв . Заарештованоквітняр . Внесено до списку « Москва - центр » від8 . 1938 заю категорією ( « Дружини ворогів народу , що підлягають суду ВКВС СРСР » ) — « за » Сталін і Молотов . Засуджено до ВМН ВКВС СРСРсерпняр . за звинуваченням у « шпигунстві » . Розстріляна того ж дня разом із дружинами низки відомих чекістів , партійців та військових . Місце поховання – спецоб'єкт НКВС « Комунарка » . Реабілітованоквітняр . ВКВС СРСР . Правнук : Олег Орлов - Ейхе ( eng . Oleg Orloff - Eiche ) . Народивсялютогороку в м . Кемь , Карельська АРСР . Виступає за припинення війни . Лідер національно - визвольного руху « Вільна Карелія » . Нагороди Орден Леніна03 . 1935 ) Джерела Эйхе Роберт Индрикович ( Eihe Roberts ) / / Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза1991 Филиппов С . Руководители центральных органов ВКП ( б ) в1939 гг . Справочник . — Москва , РОССПЭН , Автобиография Эйхе , написанная им при вступлении в общество старых большевиков . / / Гвардейцы Октября . Роль коренных народов стран Балтии в установлении и укреплении большевистского строя . — М : Индрик , Депутати Верховної Ради СРСРго скликання Діячі Комінтерну Страчені політики Персоналії за алфавітом Посмертно реабілітовані Поховані на Донському кладовищі Репресовані в СРСР Учасники Громадянської війни в Росії Члени ЦК КПРС