Владислав Белза
Владислав Белза (; псевдоніми: Владислав Пяст, Владислав Островські; 17 жовтня 1847, Варшава — 29 січня 1913, Львів) — польський культурно-освітній діяч, поет-неоромантик, публіцист, літературознавець. Автор драматичних творів, літературознавчих праць присвячених творчості Адама Міцкевича, упорядник кількох антологій поезії, та низки популярних патріотичних віршів. Член Літературного товариства імені Адама Міцкевича у Львові. Секретар Національної бібліотеки імені Оссолінських.

Життєпис 

Владислав Белза народився 17 жовтня 1847 року у Варшаві, в родині Юзефа Белза — польського хіміка, піонер цукрової промисловості в Польщі та Авґусти Боґуміли Теофіли Островської. Закінчив Варшавську державну гімназію у 1865 році. Вступив до Казанського кадетського корпусу, але залишив його та перевівся у Варшавську головну школу, в якій навчався з 1866 по 1868 роки.

У 1868 року Владислав Белза виїхав за кордон у Австро-Угорщину до Львова. Подорожував Італією, Швейцарією та Францією, де зблизився з поетом Юзефом Залеським, та за його порадою оселився у Познані. Владислав Белза став одним з організаторів видання «Promyk. Tygodnik dla Dzieci» та «Towarzysz pilnich Dzieci», ініціатор створення польського театру в Познані. Брав активну участь у протидії германізації польського населення в Сілезії та Великопольському регіоні. Через це у 1871 році німецький уряд оголосив Белзу персоною нон ґрата, та заборонив йому перебування у межах Пруссії. Белза був змушений переїхав до Праги, звідки у лютому 1872 року переїхав до Львова.

У Львові Владислав Белза співпрацював з виданнями «Dziennik Polski» та «Gazeta Narodowa». Владислав Белза слухав лекції Антонія Малецького та Романа Пілата в Університеті Яна Казимира. Белза був ініціатором створення 1880 року у Львові літературно-художнього гуртка ().

Від 1882 року працював у Національної бібліотеки імені Оссолінських, спочатку як завідувач читальнею для молоді, а від 1891 року й до своєї смерти Владислав Белза працював секретарем-адміністратором Інституту та очолював видавництво при закладі ім. Оссолінських, де друкувалися польські книжки та шкільні підручники.

Владислав Белза був одним із засновників «Літературного товариства імені Адама Міцкевича» () у 1886 році та одним з ініціаторів побудови пам'ятника Адамові Міцкевичу в Львові.

21 січня 1876 року Белза відкрив видавничо-торговельний заклад «Книгарня Владислава Белзи», який знаходився у готелі «Жорж».. Книгарня профінансувала 1876–1878 роках 26 видання. У 1878 році «Книгарня Владислава Белзи» припинила існування.

У 1883 році Владислав Белза разом з Юзефом Іґнацієм Крашевським та Антонієм Малецьким заснував видавництво «Macierz Polska», яке до початку першої світової війни випустило книг загальним накладом понад 1 500 000 примірників, одна поема Адама Міцкевича «Пан Тадеуш» вийшла накладом 180 000 примірників. Видавництво спеціалізувалося на виданні дешевих польських книг.

Останні роки життя Владислав Белза мешкав недалеко від Оссоленіуму, в будинку на вул. Хорунщина нижча (сучасна вул. Дудаєва, 16), де й помер 29 січня 1913 року. Похований на Личаківському цвинтарі у Львові.

Творчість 
Ще під час навчання Владислав Белза писав статті для варшавського тижневика «Друг дітей» і «Тижневий огляд суспільного життя, літератури і мистецтва». Як поет дебютував у 1863 році віршем «Весняний дощик», який був опублікований у тижневику «Друг дітей».

Свою першу збірку віршів «Подарунок для вихованих дітей» () Владислав Белза опублікував у 1867 році. У 1869 році вийшла його друга дитяча книга «Азбука у віршах для польських дітей» (). 1893 року у Львові спільно зі Станіславом Россовським, на той час видавцем дитячого часопису «Маленький Світ» (), видав віршовані томи «Чарівної книги» ().

У 1900 році Владислав Белза написав у Львові патріотичний вірш «Катехізис польської дитини», з присвятою своєму п'ятирічному похреснику Людвику Вольському, сину відомої поетеси Марилі Вольської та її чоловіка, Вацлава Вольського, який пізніше став символом польського патріотизму. У часи Другої Польської Республіки «Катехізис польської дитини» був обов'язковим для вивчення у польських школах.

Доробок 
 «Podarek dla grzecznych dzieci» / «Подарунок для вихованих дітей» (Варшава, 1867)
 «Abecadlnik w wierszykach dla polskich dzieci» (Краків, 1870)
 «Piesni liryczne» (Варшава, 1868)
 «Z doli-niedoli» (Краків, 1869)
 «Zamek Grojecki» (Краків, 1869)
 «Emancypantka» (Познань, 1870)
 «Poezje Wladyslawa Belzy» (Лейпциг, 1874)
 «Zaklete dzwony» (Львів, 1875)
 «Zaklete dzwony. Legenda z dziejow polskich» (Львів, 1876)
 «Antologja polska» (Варшава, 1880)
 «Zydzi w poezji polskiej» (Львів, 1883)
 «Sobieski w poezyi polskiej. Glosy poetow polskich o bohaterskim obroncy Wiednia» (Львів, 1883)
 «Kobieta w poezji polskiej» (Краків, 1885)
 «Maryla» (Львів, 1885)
 «Kronika potoczna i anegdotyczna z zycia Adama Mickiewicza» (Львів, 1884)
 «Iwonicz i jego okolice» (Львів, 1885)
 «Maryla i jej stosunek do Mickiewicza» (Варшава, 1887)
 «Ksiega aforyzmow» / «Книга афоризмів» (Краків, 1888)
 «Dawni krolowie tej ziemi» (Золочів, 1888)
 «Album pamiatkowe Adama Mickiewicza» / «Пам'ятний альбом Адама Міцкевича» (Львів, 1889)
 «Ostatni chwile i pogrzeb Adama Mickiewicza» / «Останні хвилини і похорони Адама Міцкевича» (Львів-Краків, 1890)
 «Katechizm polskiego dziecka» / «Катехізис польської дитини» (Львів, 1901)
 «Olowiany zolnierz i inne powiastki dla mlodego wieku» (Варшава, 1909)
 «Z Wenecji do Neapolu» (Варшава-Краків, 1910)
 «Wincenty Pol. Wspomnienie w 40-sta rocznice zgonu poety» (Краків, 1912)

Вшанування пам'яті 
У польському курортному місті Івонич-Здруй, де Владислав Белза займався організацією культурного життя у 1874–1890 роках, йому встановлено його монумент. Іменем Владислава Белзи названо вувлицю у Бидґощі.

Див. також 
 Люди, пов'язані зі Львовом

Примітки

Джерела 
 «Касова книга книгарні Владислава Белзи у Львові» // Львівська національна наукова бібліотека України імені Василя Стефаника, відділ рукописів, ф. 5, оп. 1, од. зб. III 2897. 
 Tukanowicz W. «Belza Wladyslaw» // Slownik pracownikow ksiazki polskiej / pod red. I. Reichel — Warszawa, 1972 — S. 54–55. 
 Piekarski W.«Belza Wladyslaw» // Polski slownik biograficzny. — Krakow, 1935. — T. 1. — S. 413. 
 Konopka M. «Lwowska ksiegarnia Wladyslawa Belzy (1876-1878)» / Roczniki Biblioteczne. — Lwow, 2005. — S. 197-208. 
 Niewiński A. Katecheta Polskich dzieci // Kurier Galicyjski — Lwów: 29 stycznia–11 lutego 2013. — nr. 2 (174) — S. 26.

Посилання 
 Г. В. Воронич Владислав Белза // 
 Вірш «Батьківщина» у перекладі Богдана-Ігора Антонича

Уродженці Варшави
Польські поети
Польські публіцисти
Польські літературознавці
Померли у Львові
Поховані на Личаківському цвинтарі
Владислав Белза ( ; псевдоніми : Владислав Пяст , Владислав Островські ; жовтня Варшава — січня Львів ) — польський культурно - освітній діяч , поет - неоромантик , публіцист , літературознавець . Автор драматичних творів , літературознавчих праць присвячених творчості Адама Міцкевича , упорядник кількох антологій поезії , та низки популярних патріотичних віршів . Член Літературного товариства імені Адама Міцкевича у Львові . Секретар Національної бібліотеки імені Оссолінських . Життєпис Владислав Белза народивсяжовтняроку у Варшаві , в родині Юзефа Белза — польського хіміка , піонер цукрової промисловості в Польщі та Авґусти Боґуміли Теофіли Островської . Закінчив Варшавську державну гімназію уроці . Вступив до Казанського кадетського корпусу , але залишив його та перевівся у Варшавську головну школу , в якій навчався зпороки . Уроку Владислав Белза виїхав за кордон у Австро - Угорщину до Львова . Подорожував Італією , Швейцарією та Францією , де зблизився з поетом Юзефом Залеським , та за його порадою оселився у Познані . Владислав Белза став одним з організаторів видання « Promyk . Tygodnik dla Dzieci » та « Towarzysz pilnich Dzieci » , ініціатор створення польського театру в Познані . Брав активну участь у протидії германізації польського населення в Сілезії та Великопольському регіоні . Через це уроці німецький уряд оголосив Белзу персоною нон ґрата , та заборонив йому перебування у межах Пруссії . Белза був змушений переїхав до Праги , звідки у лютомуроку переїхав до Львова . У Львові Владислав Белза співпрацював з виданнями « Dziennik Polski » та « Gazeta Narodowa » . Владислав Белза слухав лекції Антонія Малецького та Романа Пілата в Університеті Яна Казимира . Белза був ініціатором створенняроку у Львові літературно - художнього гуртка ( ) . Відроку працював у Національної бібліотеки імені Оссолінських , спочатку як завідувач читальнею для молоді , а відроку й до своєї смерти Владислав Белза працював секретарем - адміністратором Інституту та очолював видавництво при закладі ім . Оссолінських , де друкувалися польські книжки та шкільні підручники . Владислав Белза був одним із засновників « Літературного товариства імені Адама Міцкевича » ( ) уроці та одним з ініціаторів побудови пам'ятника Адамові Міцкевичу в Львові . 21 січняроку Белза відкрив видавничо - торговельний заклад « Книгарня Владислава Белзи » , який знаходився у готелі « Жорж » .. Книгарня профінансувала1878 рокахвидання . Уроці « Книгарня Владислава Белзи » припинила існування . Уроці Владислав Белза разом з Юзефом Іґнацієм Крашевським та Антонієм Малецьким заснував видавництво « Macierz Polska » , яке до початку першої світової війни випустило книг загальним накладом понад500примірників , одна поема Адама Міцкевича « Пан Тадеуш » вийшла накладом000 примірників . Видавництво спеціалізувалося на виданні дешевих польських книг . Останні роки життя Владислав Белза мешкав недалеко від Оссоленіуму , в будинку на вул . Хорунщина нижча ( сучасна вул . Дудаєва , де й померсічняроку . Похований на Личаківському цвинтарі у Львові . Творчість Ще під час навчання Владислав Белза писав статті для варшавського тижневика « Друг дітей » і « Тижневий огляд суспільного життя , літератури і мистецтва » . Як поет дебютував уроці віршем « Весняний дощик » , який був опублікований у тижневику « Друг дітей » . Свою першу збірку віршів « Подарунок для вихованих дітей » ( ) Владислав Белза опублікував уроці . Уроці вийшла його друга дитяча книга « Азбука у віршах для польських дітей » ( ).року у Львові спільно зі Станіславом Россовським , на той час видавцем дитячого часопису « Маленький Світ » ( ) , видав віршовані томи « Чарівної книги » ( ) . Уроці Владислав Белза написав у Львові патріотичний вірш « Катехізис польської дитини » , з присвятою своєму п'ятирічному похреснику Людвику Вольському , сину відомої поетеси Марилі Вольської та її чоловіка , Вацлава Вольського , який пізніше став символом польського патріотизму . У часи Другої Польської Республіки « Катехізис польської дитини » був обов'язковим для вивчення у польських школах . Доробок « Podarek dla grzecznych dzieci » / « Подарунок для вихованих дітей » ( Варшава , « Abecadlnik w wierszykach dla polskich dzieci » ( Краків , « Piesni liryczne » ( Варшава , « Z doli-niedoli » ( Краків , « Zamek Grojecki » ( Краків , « Emancypantka » ( Познань , « Poezje Wladyslawa Belzy » ( Лейпциг , « Zaklete dzwony » ( Львів , « Zaklete dzwony . Legenda z dziejow polskich » ( Львів , « Antologja polska » ( Варшава , « Zydzi w poezji polskiej » ( Львів , « Sobieski w poezyi polskiej . Glosy poetow polskich o bohaterskim obroncy Wiednia » ( Львів , « Kobieta w poezji polskiej » ( Краків , « Maryla » ( Львів , « Kronika potoczna i anegdotyczna z zycia Adama Mickiewicza » ( Львів , « Iwonicz i jego okolice » ( Львів , « Maryla i jej stosunek do Mickiewicza » ( Варшава , « Ksiega aforyzmow » / « Книга афоризмів » ( Краків , « Dawni krolowie tej ziemi » ( Золочів , « Album pamiatkowe Adama Mickiewicza » / « Пам'ятний альбом Адама Міцкевича » ( Львів , « Ostatni chwile i pogrzeb Adama Mickiewicza » / « Останні хвилини і похорони Адама Міцкевича » ( Львів - Краків , « Katechizm polskiego dziecka » / « Катехізис польської дитини » ( Львів , « Olowiany zolnierz i inne powiastki dla mlodego wieku » ( Варшава , « Z Wenecji do Neapolu » ( Варшава-Краків , « Wincenty Pol . Wspomnienie wsta rocznice zgonu poety » ( Краків , Вшанування пам'яті У польському курортному місті Івонич - Здруй , де Владислав Белза займався організацією культурного життя у1890 роках , йому встановлено його монумент . Іменем Владислава Белзи названо вувлицю у Бидґощі . Див . також Люди , пов'язані зі Львовом Примітки Джерела « Касова книга книгарні Владислава Белзи у Львові » / / Львівська національна наукова бібліотека України імені Василя Стефаника , відділ рукописів , ф . оп . од . зб . III Tukanowicz W . « Belza Wladyslaw » / / Slownik pracownikow ksiazki polskiej / pod red . I . Reichel — Warszawa , — S . 55 . Piekarski W . « Belza Wladyslaw » / / Polski slownik biograficzny . — Krakow , — T . — S . Konopka M . « Lwowska ksiegarnia Wladyslawa Belzy / Roczniki Biblioteczne . — Lwow , — S . Niewiński A . Katecheta Polskich dzieci / / Kurier Galicyjski — Lwów : stycznia – 11 lutego — nr .( 174 ) — S . Посилання Г . В . Воронич Владислав Белза / / Вірш « Батьківщина » у перекладі Богдана - Ігора Антонича Уродженці Варшави Польські поети Польські публіцисти Польські літературознавці Померли у Львові Поховані на Личаківському цвинтарі