Пржеорський Іван Броніславович
Іван Броніславович Пржеорський (, місто Бар?, тепер Вінницької області — ?) — український радянський діяч, інженер, директор Бердичівського верстатобудівного заводу «Комсомолець» Житомирської області. Депутат Верховної Ради УРСР 7-го скликання.

Біографія 
Народився в родині робітника. Трудову діяльність розпочав у п'ятнадцятирічному віці. Працював слюсарем, потім токарем механічних майстерень Барської професійно-технічної школи на Вінниччині.

Закінчив Київський політехнічний інститут, здобув вищу інженерну освіту.

Після закінчення інституту працював інженером Київського монтажного тресту, а згодом — начальником монтажних робіт Новокраматорського машинобудівного заводу імені Сталіна Донецької області. Працював також інженером на металургійному комбінаті «Запоріжсталь» та ряді інших підприємств СРСР, зокрема в Московській області.

Під час німецько-радянської війни — інженер військового заводу.

Член ВКП(б).

З 1948 року — головний інженер, з 1950 року — секретар партійного бюро Бердичівського верстатобудівного заводу «Комсомолець» Житомирської області. Керував роботою бюро раціоналізаторів і винахідників заводу.

У 1952—1972 роках — директор Бердичівського верстатобудівного заводу «Комсомолець» Житомирської області. Завод налагодив випуск складних, високої точності токарно-револьверних верстатів, розробив нові моделі напівавтоматичних і автоматичних верстатів з програмовим управлінням.

З 1972 року — на пенсії.

Нагороди 
 орден Жовтневої Революції 
 орден Трудового Червоного Прапора (1966)
 ордени
 медалі

Джерела 
 Історія машинобудівного заводу "Комсомолець"
 газета «Радянська Житомирщина» (Житомир) — лютий 1967 року.

Персоналії за алфавітом
Персоналії:Бердичів
Депутати Верховної Ради УРСР 7-го скликання
Іван Броніславович Пржеорський ( , місто Бар ? , тепер Вінницької області — ? ) — український радянський діяч , інженер , директор Бердичівського верстатобудівного заводу « Комсомолець » Житомирської області . Депутат Верховної Ради УРСРго скликання . Біографія Народився в родині робітника . Трудову діяльність розпочав у п'ятнадцятирічному віці . Працював слюсарем , потім токарем механічних майстерень Барської професійно - технічної школи на Вінниччині . Закінчив Київський політехнічний інститут , здобув вищу інженерну освіту . Після закінчення інституту працював інженером Київського монтажного тресту , а згодом — начальником монтажних робіт Новокраматорського машинобудівного заводу імені Сталіна Донецької області . Працював також інженером на металургійному комбінаті « Запоріжсталь » та ряді інших підприємств СРСР , зокрема в Московській області . Під час німецько - радянської війни — інженер військового заводу . Член ВКП ( б ) . Зроку — головний інженер , зроку — секретар партійного бюро Бердичівського верстатобудівного заводу « Комсомолець » Житомирської області . Керував роботою бюро раціоналізаторів і винахідників заводу . У1972 роках — директор Бердичівського верстатобудівного заводу « Комсомолець » Житомирської області . Завод налагодив випуск складних , високої точності токарно - револьверних верстатів , розробив нові моделі напівавтоматичних і автоматичних верстатів з програмовим управлінням . Зроку — на пенсії . Нагороди орден Жовтневої Революції орден Трудового Червоного Прапора ордени медалі Джерела Історія машинобудівного заводу " Комсомолець " газета « Радянська Житомирщина » ( Житомир ) — лютийроку . Персоналії за алфавітом Персоналії : Бердичів Депутати Верховної Ради УРСРго скликання