Горєлов Лев Миколайович
Лев Миколайович Горєлов (; 2 серпня 1922, д. Кстіщі, Калузька губернія — 29 грудня 2018) — радянський воєначальник, генерал-лейтенант.

Біографія 
У 1940 році був призваний в Червону Армію і направлений в 202-ю повітряно-десантну бригаду, яка перебувала в Хабаровську.

До 1943 року в бойових діях участі не брав, оскільки служив на Далекому Сході. У 1943 році закінчив курси «Постріл» Далекосхідного військового округу. З 1943 року-член ВЛКСМ.

Під час Другої світової війни брав участь в бойових діях на 3-му і 2-му Українських фронтах на посаді командира автоматної роти 357-го полку 114-ї повітряно-десантної дивізії.

Наказом № 15 / н від 22.04.1945 року по 114 гв. сд 9 гв. армії гвардії лейтенант Горєлов нагороджений орденом Червоної Зірки за відбиття контратаки противника в кількості 4 бронетранспортерів і автоматників та забезпечення оволодіння полком містом Кляйн Варасдорф.

Після війни продовжив службу в Повітрянодесантних військах. Закінчив Військову академію імені М. В. Фрунзе (1958).

З січня 1966 року по червень 1970 командир 7-ї гвардійської повітряно-десантної дивізії. Учасник введення радянських військ до Чехословаччини в 1968 році.

Всього за роки служби в ПДВ здійснив 511 стрибків з парашутом.

У 1970 році переведений з підвищенням з десантних в сухопутні війська, був призначений першим заступником командувача 14-ю армією в Кишинів.

Закінчив курси при Військовій академії Генерального штабу імені К. Є. Ворошилова (1973).

З жовтня 1975 по грудень 1979 року головний військовий радник Збройних сил в Демократичній Республіці Афганістан (ДРА). Виступив проти введення радянських військ в Афганістан.

У січні 1980 року отримав нове призначення на посаду заступника командувача військами Одеського військового округу по вищих навчальних закладах і позавійськовій підготовці. З 1984 року в запасі.

У 1985 році нагороджений орденом Вітчизняної війни 1-го ступеня.

З 1992 року заступник голови Комітету Одеської обласної Ради ветеранів. Почесний член Української Спілки ветеранів Афганістану.

Проживав в Одесі. Почесний громадянин міста Одеси.

Сім'я: Дружина Клавдія Пантелеївна, дочка Наталія і син Юрій.

Нагороди 
 Три ордени Червоного Прапора
 Орден Вітчизняної війни I ступеня
 Чотири ордена Червоної Зірки
 Орден «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» III ступеня
 Медалі, в тому числі «За бойові заслуги».
 Орден Богдана Хмельницького (Україна) II ступеня (2004)

Примітки 

Почесні громадяни Одеси
Військовики 7-ї десантно-штурмової дивізії
Лев Миколайович Горєлов ( ; серпня д . Кстіщі , Калузька губернія — грудня — радянський воєначальник , генерал - лейтенант . Біографія Уроці був призваний в Червону Армію і направлений вю повітряно - десантну бригаду , яка перебувала в Хабаровську . Дороку в бойових діях участі не брав , оскільки служив на Далекому Сході . Уроці закінчив курси « Постріл » Далекосхідного військового округу . Зроку - член ВЛКСМ . Під час Другої світової війни брав участь в бойових діях наму іму Українських фронтах на посаді командира автоматної ротиго полкуї повітряно - десантної дивізії . Наказом № 15 / н від04 . 1945 року погв . сдгв . армії гвардії лейтенант Горєлов нагороджений орденом Червоної Зірки за відбиття контратаки противника в кількостібронетранспортерів і автоматників та забезпечення оволодіння полком містом Кляйн Варасдорф . Після війни продовжив службу в Повітрянодесантних військах . Закінчив Військову академію імені М . В . Фрунзе З січняроку по червенькомандирї гвардійської повітряно - десантної дивізії . Учасник введення радянських військ до Чехословаччини вроці . Всього за роки служби в ПДВ здійснивстрибків з парашутом . Уроці переведений з підвищенням з десантних в сухопутні війська , був призначений першим заступником командувачаю армією в Кишинів . Закінчив курси при Військовій академії Генерального штабу імені К . Є . Ворошилова З жовтняпо груденьроку головний військовий радник Збройних сил в Демократичній Республіці Афганістан ( ДРА ) . Виступив проти введення радянських військ в Афганістан . У січніроку отримав нове призначення на посаду заступника командувача військами Одеського військового округу по вищих навчальних закладах і позавійськовій підготовці . Зроку в запасі . Уроці нагороджений орденом Вітчизняної війниго ступеня . Зроку заступник голови Комітету Одеської обласної Ради ветеранів . Почесний член Української Спілки ветеранів Афганістану . Проживав в Одесі . Почесний громадянин міста Одеси . Сім'я : Дружина Клавдія Пантелеївна , дочка Наталія і син Юрій . Нагороди Три ордени Червоного Прапора Орден Вітчизняної війни I ступеня Чотири ордена Червоної Зірки Орден « За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР » III ступеня Медалі , в тому числі « За бойові заслуги » . Орден Богдана Хмельницького ( Україна ) II ступеня Примітки Почесні громадяни Одеси Військовикиї десантно - штурмової дивізії