Львов Михайло Лаврентійович
Миха́йло Лавре́нтійович Львов (; 1757 — 27 червня 1825) — російський флотоводець, генерал-майор флоту (1803).

Молодший брат генерала від інфантерії Сергія Лаврентійовича Львова 1-го (1742—1812) і генерал-майора Андрія Лаврентійовича Львова (1751—1823).

Життєпис 
Народився в родині полковника і прокурора Головної провіантської канцелярії Лаврентія Йосиповича Львова, походив з «карачевських дворян».

У 1773 році вступив до Морського кадетського корупусу. У кампанію 1775 року — гардемарин на кораблі «Преслава», в кампанію 1776 року — підпрапорщик на кораблі «Ростислав», у квітні 1777 року — мічман на кораблі «Єзекіїль» в ескадрі віце-адмірала В. Я. Чічагова. У 1778 році відправлений для навчання морській справі до Великої Британії: ходив у Вест-Індію і назад, у 1779 році на військовому кораблі крейсував Ла-Маншем.

Після повернення в Росію, 29 квітня 1780 року одержав звання лейтенанта, служив на Балтійському флоті. З 1 січня 1788 року — капітан-лейтенант. Під час російсько-шведської війни 1788—1790 років брав участь у Гогландській морській битві, у серпні 1788, командуючи фрегатом «Святий Марк», захопив біля Гангуту 14 судів, завантажених провіантом, і спалив їх. За успішний бій з ворожими канонерськими човнами нагороджений орденом Святого Володимира 4-го ступеня.

5 квітня 1789 року призначений генеральс-ад'ютантом у штаб князя Г. О. Потьомкіна, де служили його старші брати. З грудня 1789 року — командир фрегату «Святий Миколай», що будувався в Миколаєві.

У 1790 році знаходився в ескадрі віце-адмірала Ф. Ф. Ушакова, відзначився в морській битві біля Хаджибею (спалив турецький адміральський корабель, потопив декілька малих суден, а одне взяв як приз). З повідомленням про перемогу відправлений до Г. О. Потьомкіна, а від нього — у Санкт-Петербург, де був представлений імператриці Катерині II і 15 вересня 1790 року нагороджений орденом Святого Георгія 4-го ступеня. Після повернення командував фрегатом «Святий Миколай». 21 липня 1791 року знову відзначився в морській битві поблизу Варни. За бій біля мису Каліакрія нагороджений 11 вересня 1792 року золотою шпагою «За хоробрість».

У 1793 році підвищений до звання капітана 2-го рангу. З 1 січня 1796 року — капітан 1-го рангу. У лютому 1798 року за власним проханням був звільнений від служби з мундиром і пенсіоном. З 19 лютого 1803 року — радник Московської контрольної експедиції. 9 грудня 1803 року проведений у генерал-майори. 18 жовтня 1806 року вийшов у відставку.

Під час франко-російської війни 1812 року брав участь у формуванні Калузького ополчення, губернським дворянським зібранням обраний командиром 3-го пішого козачого полку (2 602 осіб). Спільно з донським козачим полком В. А. Бихалова 1-го прикривав кордонні лінії уздовж кордонів губернії.

Після закінчення воєнних дій займався веденням господарства у своєму маєтку в Мединському повіті Калузької губернії, де й помер.

Похований на кладовищі Донського монастиря в Москві.

Нагороди 
 Орден Святого Володимира 4-го ступеня (1788).
 Орден Святого Георгія 4-го ступеня (1790).
 Золота шпага «За хоробрість» (1792).

Посилання 
 Війна 1812 року. Біографічний довідник . 

Російські флотоводці
Учасники російсько-шведської війни 1788—1790
Учасники російсько-турецької війни 1787—1792
Учасники Франко-російської війни 1812
Поховані на Старому Донському цвинтарі
Миха́йло Лавре́нтійович Львов ( ; — червня — російський флотоводець , генерал - майор флоту Молодший брат генерала від інфантерії Сергія Лаврентійовича Львоваго1812 ) і генерал - майора Андрія Лаврентійовича Львова1823 ) . Життєпис Народився в родині полковника і прокурора Головної провіантської канцелярії Лаврентія Йосиповича Львова , походив з « карачевських дворян » . Уроці вступив до Морського кадетського корупусу . У кампаніюроку — гардемарин на кораблі « Преслава » , в кампаніюроку — підпрапорщик на кораблі « Ростислав » , у квітніроку — мічман на кораблі « Єзекіїль » в ескадрі віце - адмірала В . Я . Чічагова . Уроці відправлений для навчання морській справі до Великої Британії : ходив у Вест - Індію і назад , уроці на військовому кораблі крейсував Ла - Маншем . Після повернення в Росію , квітняроку одержав звання лейтенанта , служив на Балтійському флоті . Зсічняроку — капітан - лейтенант . Під час російсько - шведської війни1790 років брав участь у Гогландській морській битві , у серпні командуючи фрегатом « Святий Марк » , захопив біля Гангутусудів , завантажених провіантом , і спалив їх . За успішний бій з ворожими канонерськими човнами нагороджений орденом Святого Володимираго ступеня . 5 квітняроку призначений генеральс - ад'ютантом у штаб князя Г . О . Потьомкіна , де служили його старші брати . З грудняроку — командир фрегату « Святий Миколай » , що будувався в Миколаєві . Уроці знаходився в ескадрі віце - адмірала Ф . Ф . Ушакова , відзначився в морській битві біля Хаджибею ( спалив турецький адміральський корабель , потопив декілька малих суден , а одне взяв як приз ) . З повідомленням про перемогу відправлений до Г . О . Потьомкіна , а від нього — у Санкт - Петербург , де був представлений імператриці Катерині II івересняроку нагороджений орденом Святого Георгіяго ступеня . Після повернення командував фрегатом « Святий Миколай » . липняроку знову відзначився в морській битві поблизу Варни . За бій біля мису Каліакрія нагородженийвересняроку золотою шпагою « За хоробрість » . Уроці підвищений до звання капітанаго рангу . Зсічняроку — капітанго рангу . У лютомуроку за власним проханням був звільнений від служби з мундиром і пенсіоном . Злютогороку — радник Московської контрольної експедиції . грудняроку проведений у генерал - майори . жовтняроку вийшов у відставку . Під час франко - російської війнироку брав участь у формуванні Калузького ополчення , губернським дворянським зібранням обраний командиромго пішого козачого полку602 осіб ) . Спільно з донським козачим полком В . А . Бихаловаго прикривав кордонні лінії уздовж кордонів губернії . Після закінчення воєнних дій займався веденням господарства у своєму маєтку в Мединському повіті Калузької губернії , де й помер . Похований на кладовищі Донського монастиря в Москві . Нагороди Орден Святого Володимираго ступеня Орден Святого Георгіяго ступеня Золота шпага « За хоробрість » Посилання Війнароку . Біографічний довідник \ . Російські флотоводці Учасники російсько - шведської війни1790 Учасники російсько - турецької війни1792 Учасники Франко - російської війни Поховані на Старому Донському цвинтарі