Стратегічна оборона
Стратегічна оборона — один з підходів до  воєнної доктрини і національної безпеки у цілому та/або бойові дії  з метою запобігання, опору чи відбиття стратегічного наступу, здійснюваного у наземному, морському, повітряному просторі, кіберпросторі, шляхом вторгнення або нападу, або як атаки у ході кібервійни.

Стратегічна оборона не завжди має  пасивний характер. Насправді, вона часто пов'язана з обманом противника, пропагандою і психологічною війною. Стратегічна оборона може включати також завдавання превентивних ударів. У планування стратегічної оборони часто включаються не лише політичне та військове керівництво, але також організації цивільної безпеки.  

 Абсолютна більшість держав у світі у мирний час проголошує метою своєї політики саме стратегічну оборону.

У контексті військових дій стратегічної обороною вважається війна, яка може тривати від кількох днів до кількох поколінь або окремі військові кампанії під час війни, що включають низку операцій, розділених у часі і просторі, і з певною спільною досяжною метою, для яких виділена певна частина наявних збройних сил. Як кампанія, стратегічна оборона може складатися з кількох битв, деякі з яких можуть бути наступальними за природою, або можуть виникнути в результаті відступу на нові позиції, оточення, або облоги сторони, яка захищається, спрямовані на забезпечення стратегічної ініціативи.

Примітки

Джерела 

 Dupuy, Trevor N., Understanding War: Military History And The Theory Of Combat, Leo Cooper, New York, 1986
 Thompson, Julian, Lifeblood of war: logistics in armed conflict, Brassey's Classics, London, 1991

Рекомендована література 

 The Adelphi Papers, Volume 359, Number 1, August 1, 2003 Stephen J. Lukasik; S.E. Goodman; D.W. Longhurst, Chapter 2: Strategic Defence Options, pp. 15–24(10)
Військова стратегія
Військова справа
Стратегічна оборона — один з підходів до воєнної доктрини і національної безпеки у цілому та / або бойові дії з метою запобігання , опору чи відбиття стратегічного наступу , здійснюваного у наземному , морському , повітряному просторі , кіберпросторі , шляхом вторгнення або нападу , або як атаки у ході кібервійни . Стратегічна оборона не завжди має пасивний характер . Насправді , вона часто пов'язана з обманом противника , пропагандою і психологічною війною . Стратегічна оборона може включати також завдавання превентивних ударів . У планування стратегічної оборони часто включаються не лише політичне та військове керівництво , але також організації цивільної безпеки . Абсолютна більшість держав у світі у мирний час проголошує метою своєї політики саме стратегічну оборону . У контексті військових дій стратегічної обороною вважається війна , яка може тривати від кількох днів до кількох поколінь або окремі військові кампанії під час війни , що включають низку операцій , розділених у часі і просторі , і з певною спільною досяжною метою , для яких виділена певна частина наявних збройних сил . Як кампанія , стратегічна оборона може складатися з кількох битв , деякі з яких можуть бути наступальними за природою , або можуть виникнути в результаті відступу на нові позиції , оточення , або облоги сторони , яка захищається , спрямовані на забезпечення стратегічної ініціативи . Примітки Джерела Dupuy , Trevor N . , Understanding War : Military History And The Theory Of Combat , Leo Cooper , New York , Thompson , Julian , Lifeblood of war : logistics in armed conflict , Brassey's Classics , London , Рекомендована література The Adelphi Papers , Volume Number AugustStephen J . Lukasik ; S . E . Goodman ; D . W . Longhurst , Chapter Strategic Defence Options , pp . 15 – 24 ( 10 ) Військова стратегія Військова справа