Конрад I Глогувський
Конрад I Глогувський (1228/1231 — 1273/1274) — князь Вроцлавський в 1248 році, Легніцький в 1248—1249 роках, Глогувський в 1251—1273/1274 роках.

Життєпис 
Походив з роду Сілезьких П'ястів. Четвертий сином Генрика II, верховного князя Польщі, й Ганни (доньки богемського короля Пржемисла I Оттокара). Народився у 1228 або 1231 року. У 1241 році його батько загинув в битві при Легниці з монгольськими військами. Разом з молодшим братом Владиславом опинився під опіку старшого брата Болеслава. З метою уникнути дроблення батьківських земель його, за згодою матері, відправили вчитися до Парижу, розраховуючи, що він обере духовну кар'єру.

У 1248 році, дізнавшись про розподіл батьківських земель між старшими братами Болеславом II і Генріхом III, Конрад повернувся і зажадав свою частку. Болеслав II спробував умовити його замість цього стати єпископом Пассауським, але невдало. Побоюючись за своє життя, Конрад втік до свояка — Пшемисла I, князя великої Польщі (чоловіка сестри Конрада — Єлизавети). Останній на чолі війська вдерся до Сілезії, де переміг військо Болеслава II, який потрапив у полон. Після цього Конрад став князем Глогувським (де під час війни спорудив фортецю Битом), власним Жагані, а Генріх III повернув Вроцлавське князівство, під владою Болеслава II залишилися Легницьке князівство.

В подальшому відносини між братами Конрадом I, Генріхом III і Болеславом II залишалися складними. У 1251 році Конрад I захопив брата Генріха III, вимагаючи від того допомоги у війні з Болеславом II. Останній вимушений був погодитися. В результаті військових дій проти Болеслава II князь Глогувський приєднав до своїхз володінь містечка Любйонж, Сядовель, Сцинаву. 1252 року отримав лицарський статус в Познані від Пшемисла I, чим можливо бажав підкреслити союз з Великою Польщею. Зацим спільно з Пшемислом I розпочав військові дії проти Генріха III, але без значного успіху. Разом з тим у 1253—1254 роках виступав за дипломатичне вирішення конфлікту Пшемислава I і Генріха III, але це не дало результату, оскільки перший був союзником Угорщини, а другий — Богемії, а обидва королівства мали тривалий конфлікт.

У внутрішній політиці він заохочував переселення в свої землі німецьких колоністів, сприяв отриманню Глогувом 1253 року магдебурзького права. У відносинах з церквою Конрад I підтримував енергійного вроцлавського єпископа Томаша I в питанні про церковне імунітет. У 1257 році князь Глоргувський захопив Болеслав II, який змушений був відпустити Томаша I (того було схоплено у 1256 році) і сплатити значний штраф.

1260 року Конрад I налагодив союзні стосунки з Пржемислом Оттокаром II, королем Богемії, та усіма сілезькими князями з огляду на небезпеки з боку військ Золотої Орди, що 1259 року сплюндрували Сандомирське князівство і Малу Польщу. У 1268 році князь Глогувський почав порушувати видані ним самим привілеї церкві, скориставшись відсутність обраного єпископа. Зрештою призвело до конфлікту з новим вроцлавським єпископом Томашем II, якого обрано 1270 року. Але зрештою Конрад I змушений був підтвердити усі раніше надані привілеї.

Наприкінці життя заклав костел в Зелена-Гурі, присвячений своїй бабці Святій Ядвізі Костел було завершено через 20 років після його смерті його сином Генріхом III. Помер у 1273 або 1274 році. Спочатку Глогувським князівством спільно правили його сини, але потім стався його поділ.

Родина 
1. Дружина — Соломія, донька Владислава Одонича, князя Великої Польщі

Діти:
 Анна (1250/1252 — 1271), дружина Людвіг II Віттельсбаха, герцога Верхньої Баварії
 Генріх (1251/1260—1309), князь Глогувський
 Конрад (1252/1265—1304), князь Жаганський
 Євфімія (1254—до 1275), дружина Альбрехта I, графа Горіци
 Пшемисл (1255/1265—1289), князь Сцинавський
 Ядвіга (бл. 1265—1318), абатиса монастиря Св. Клариси у Вроцлаві

2. Дружина — Софія, донька Дітриха II Веттіна, маркграфа Ландсберга

дітей не було

Джерела 
 Rocznik kapituły poznańskiej, wyd. B. Kürbis, w: Roczniki wielkopolskie, Monumenta Poloniae Historia s. n., t. 6, Warszawa 1962.
 Kronika wielkopolska, wyd. B. Kürbis, Monumenta Poloniae Historia s. n., t. 8, Warszawa 1970.
 Mularczyk J., Z problematyki walk o władzę na Śląsku w latach czterdziestych XIII wieku, Sobótka, t. 3 (1979), nr 1
 Jasiński K., Rodowód Piastów śląskich, Kraków 2005.

Правителі Сілезії
П'ясти
Конрад I Глогувський1231 — 1274 ) — князь Вроцлавський вроці , Легніцький в1249 роках , Глогувський в1273 / 1274 роках . Життєпис Походив з роду Сілезьких П'ястів . Четвертий сином Генрика II , верховного князя Польщі , й Ганни ( доньки богемського короля Пржемисла I Оттокара ) . Народився уабороку . Уроці його батько загинув в битві при Легниці з монгольськими військами . Разом з молодшим братом Владиславом опинився під опіку старшого брата Болеслава . З метою уникнути дроблення батьківських земель його , за згодою матері , відправили вчитися до Парижу , розраховуючи , що він обере духовну кар'єру . Уроці , дізнавшись про розподіл батьківських земель між старшими братами Болеславом II і Генріхом III , Конрад повернувся і зажадав свою частку . Болеслав II спробував умовити його замість цього стати єпископом Пассауським , але невдало . Побоюючись за своє життя , Конрад втік до свояка — Пшемисла I , князя великої Польщі ( чоловіка сестри Конрада — Єлизавети ) . Останній на чолі війська вдерся до Сілезії , де переміг військо Болеслава II , який потрапив у полон . Після цього Конрад став князем Глогувським ( де під час війни спорудив фортецю Битом ) , власним Жагані , а Генріх III повернув Вроцлавське князівство , під владою Болеслава II залишилися Легницьке князівство . В подальшому відносини між братами Конрадом I , Генріхом III і Болеславом II залишалися складними . Уроці Конрад I захопив брата Генріха III , вимагаючи від того допомоги у війні з Болеславом II . Останній вимушений був погодитися . В результаті військових дій проти Болеслава II князь Глогувський приєднав до своїхз володінь містечка Любйонж , Сядовель , Сцинаву . року отримав лицарський статус в Познані від Пшемисла I , чим можливо бажав підкреслити союз з Великою Польщею . Зацим спільно з Пшемислом I розпочав військові дії проти Генріха III , але без значного успіху . Разом з тим у1254 роках виступав за дипломатичне вирішення конфлікту Пшемислава I і Генріха III , але це не дало результату , оскільки перший був союзником Угорщини , а другий — Богемії , а обидва королівства мали тривалий конфлікт . У внутрішній політиці він заохочував переселення в свої землі німецьких колоністів , сприяв отриманню Глогувомроку магдебурзького права . У відносинах з церквою Конрад I підтримував енергійного вроцлавського єпископа Томаша I в питанні про церковне імунітет . Уроці князь Глоргувський захопив Болеслав II , який змушений був відпустити Томаша I ( того було схоплено уроці ) і сплатити значний штраф . 1260 року Конрад I налагодив союзні стосунки з Пржемислом Оттокаром II , королем Богемії , та усіма сілезькими князями з огляду на небезпеки з боку військ Золотої Орди , щороку сплюндрували Сандомирське князівство і Малу Польщу . Уроці князь Глогувський почав порушувати видані ним самим привілеї церкві , скориставшись відсутність обраного єпископа . Зрештою призвело до конфлікту з новим вроцлавським єпископом Томашем II , якого обранороку . Але зрештою Конрад I змушений був підтвердити усі раніше надані привілеї . Наприкінці життя заклав костел в Зелена - Гурі , присвячений своїй бабці Святій Ядвізі Костел було завершено черезроків після його смерті його сином Генріхом III . Помер уабороці . Спочатку Глогувським князівством спільно правили його сини , але потім стався його поділ . Родина 1 . Дружина — Соломія , донька Владислава Одонича , князя Великої Польщі Діти : Анна1252 — дружина Людвіг II Віттельсбаха , герцога Верхньої Баварії Генріх1260 — 1309 ) , князь Глогувський Конрад1265 — 1304 ) , князь Жаганський Євфіміядо дружина Альбрехта I , графа Горіци Пшемисл1265 — 1289 ) , князь Сцинавський Ядвіга ( бл . 1318 ) , абатиса монастиря Св . Клариси у Вроцлаві 2 . Дружина — Софія , донька Дітриха II Веттіна , маркграфа Ландсберга дітей не було Джерела Rocznik kapituły poznańskiej , wyd . B . Kürbis , w : Roczniki wielkopolskie , Monumenta Poloniae Historia s . n . , t . Warszawa Kronika wielkopolska , wyd . B . Kürbis , Monumenta Poloniae Historia s . n . , t . Warszawa Mularczyk J . , Z problematyki walk o władzę na Śląsku w latach czterdziestych XIII wieku , Sobótka , t .( 1979 ) , nr 1 Jasiński K . , Rodowód Piastów śląskich , Kraków Правителі Сілезії П'ясти