Балабін Євген Іванович
Євген Іванович Балабін ( 22 грудня 1879, Область Війська Донського —  , Відень) — військовий діяч, донський козак, офіцер Російської імперії, генерал-лейтенант. Учасник Першої світової і Громадянської воєн, революційних подій 1917—1921 років на українських землях. Під час Другої світової війни підтримав німецьку армію в боротьбі з більшовизмом за допомогою козацтва.

Початок військової діяльності 
Євген Балабін народився на кінозаводському хуторі біля річки Манич (Область Війська Донського; - нині Семикаракорського району Ростовської області Російської Федерації) в родині козацького полковника. Навчався в Донському кадетському корпусі в 1890—1898 рр. та Миколаївському кавалерійському училищі. Випущений хорунжим в 1900 році в Лейб-гвардії козацький Його Величності полк.

У 1904 році був пожалуваний у сотники. У 1908 році отримав військове звання під'єсаул. Через два роки у1910 р. був призначений командиром 3-ї сотні. З 1912 р. — військове звання осавула. У 1913 році  Євген Балабін був призначений командиром сотні Його Величності.

Перша світова війна 
У 1915 році отримує військове звання полковника. Також  Євгена Балабіна переводять на посаду помічника командира полку по стройовій частині.
З 29 квітня 1916 р. він командир 12-го Донського князя Потьомкіна-Таврійського полку.
Навесні 1917 р. — за вівагу, проявлену у боях він отримання військове звання генерал-майора. А 19 серпня 1917 року призначений командиром 2-ї бригади 9-ї Донської козацької дивізії. 9 січня 1918 року  Євген Балабін був переведений на посаду начальника цієї дивізії, що знаходилася на той час у місті Новочеркаську.

Революційні події 1918—1920 років 
У 1918 р.  Євген Балабін перебува на посаді командувача бойовою лінією оборони Новочеркаська. Після обрання Петра Краснова отаманом Війська Донського Євген Балабін призначається членом Донського уряду і завідувачем відділу конярства армії.
20 липня 1919 року наказом по Донському війську він отримав військове звання генерал-лейтенант. А 6 березня 1920 року виїхав з Новоросійська в еміграцію до Константинополя.

Еміграція, Друга світова війна 
У грудні 1921 року Євген Балабін переїхав до Чехословаччини. З січня 1922 р. по 1938 р. він працював вихователем та викладачем російської гімназії. Після окупації Німеччиною Чехії очолив «Загальнокозацьке Об'єднання у Протектораті Богемія (Чехія) та Моравія». З 1940 року організація об'єднала козацькі організації на території Німеччини, Угорщини та окупованих ними країн і стала іменуватися «Загальнокозацьке Об'єднання в Німецькій імперії, Словаччині та Угорщині», а Євген Балабін став її отаманом (1940—1945 рр.).

У 1944 р. був запрошений Андрієм Власовим до складу Комітету визволення народів Росії. З травня 1945 по травень 1947 років Євген Балабін переховувався поблизу Зальцбурга в Австрії. У червні 1947 року, рятуючись від видачі до СРСР, він виїхав до Південної Америки. Пізніше повернувся на територію Австрії.

Нагороди (в хронологічному порядку) 

 1909 р. — орден Святої Анни 3 ступеня
 1912 р. — орден Святого Станіслава 2 ступеня
 1914 р. — орден Святої Анни 2 ступеня з мечами
 1915 р. — орден Святого Володимира 4 ступеня з мечами і бантом.
 1916 р. — орден Святого Володимира 3 ст. з мечами.

Твори 

 Воспоминания: «Далёкое и близкое, старое и новое» ISBN 978-5-9524-3718-0

Родина 

Дружина: Олександра В'ячеславівна Воробйова, донька інженера шляхів сполучення (одружилися у 1906 році).

Брат: Микола Іванович Балабін (1868—1918) — полковник, начальник Іркутського губернського жандармського управління (1914—1917 рр.), заарештовував письменника Максима Горького (11 січня 1905 року).

Посилання 

 Балабін, Євген Іванович .   // Проект «Російська армія у Великій війні». 
 БАЛАБІН Євген Іванович // Донський временник / Донська державна публічна бібліотека. Ростов-на-Дону, 1993—2014  

 

Генерал-майори (Російська імперія)
Кавалери ордена святого Володимира 3 ступеня
Кавалери ордена Святого Володимира 4 ступеня
Кавалери ордена Святого Станіслава 2 ступеня
Кавалери ордена Святої Анни 2 ступеня
Кавалери ордена Святої Анни 3 ступеня
Персоналії за алфавітом
Народились 22 грудня
Народились 1879
Померли 27 жовтня
Померли 1973
Померли у Відні
Євген Іванович Балабін ( грудня Область Війська Донського — , Відень ) — військовий діяч , донський козак , офіцер Російської імперії , генерал - лейтенант . Учасник Першої світової і Громадянської воєн , революційних подій1921 років на українських землях . Під час Другої світової війни підтримав німецьку армію в боротьбі з більшовизмом за допомогою козацтва . Початок військової діяльності Євген Балабін народився на кінозаводському хуторі біля річки Манич ( Область Війська Донського ; - нині Семикаракорського району Ростовської області Російської Федерації ) в родині козацького полковника . Навчався в Донському кадетському корпусі в1898 рр . та Миколаївському кавалерійському училищі . Випущений хорунжим вроці в Лейб - гвардії козацький Його Величності полк . Уроці був пожалуваний у сотники . Уроці отримав військове звання під'єсаул . Через два роки у1910 р . був призначений командиромї сотні . Зр . — військове звання осавула . Уроці Євген Балабін був призначений командиром сотні Його Величності . Перша світова війна Уроці отримує військове звання полковника . Також Євгена Балабіна переводять на посаду помічника командира полку по стройовій частині . Зквітняр . він командирго Донського князя Потьомкіна - Таврійського полку . Навеснір . — за вівагу , проявлену у боях він отримання військове звання генерал - майора . Асерпняроку призначений командиромї бригадиї Донської козацької дивізії . січняроку Євген Балабін був переведений на посаду начальника цієї дивізії , що знаходилася на той час у місті Новочеркаську . Революційні події1920 років Ур . Євген Балабін перебува на посаді командувача бойовою лінією оборони Новочеркаська . Після обрання Петра Краснова отаманом Війська Донського Євген Балабін призначається членом Донського уряду і завідувачем відділу конярства армії . 20 липняроку наказом по Донському війську він отримав військове звання генерал - лейтенант . Аберезняроку виїхав з Новоросійська в еміграцію до Константинополя . Еміграція , Друга світова війна У грудніроку Євген Балабін переїхав до Чехословаччини . З січняр . пор . він працював вихователем та викладачем російської гімназії . Після окупації Німеччиною Чехії очолив « Загальнокозацьке Об'єднання у Протектораті Богемія ( Чехія ) та Моравія » . Зроку організація об'єднала козацькі організації на території Німеччини , Угорщини та окупованих ними країн і стала іменуватися « Загальнокозацьке Об'єднання в Німецькій імперії , Словаччині та Угорщині » , а Євген Балабін став її отаманом1945 рр . ) . Ур . був запрошений Андрієм Власовим до складу Комітету визволення народів Росії . З травняпо травеньроків Євген Балабін переховувався поблизу Зальцбурга в Австрії . У червніроку , рятуючись від видачі до СРСР , він виїхав до Південної Америки . Пізніше повернувся на територію Австрії . Нагороди ( в хронологічному порядку ) р . — орден Святої Анниступеня р . — орден Святого Станіславаступеня р . — орден Святої Анниступеня з мечами р . — орден Святого Володимираступеня з мечами і бантом . р . — орден Святого Володимираст . з мечами . Твори Воспоминания : « Далёкое и близкое , старое и новое » ISBN9524 - 3718-0 Родина Дружина : Олександра В'ячеславівна Воробйова , донька інженера шляхів сполучення ( одружилися уроці ) . Брат : Микола Іванович Балабін1918 ) — полковник , начальник Іркутського губернського жандармського управління1917 рр . ) , заарештовував письменника Максима Горькогосічняроку ) . Посилання Балабін , Євген Іванович \ . / / Проект « Російська армія у Великій війні » . БАЛАБІН Євген Іванович / / Донський временник / Донська державна публічна бібліотека . Ростов - на - Дону , 2014 Генерал - майори ( Російська імперія ) Кавалери ордена святого Володимираступеня Кавалери ордена Святого Володимираступеня Кавалери ордена Святого Станіславаступеня Кавалери ордена Святої Анниступеня Кавалери ордена Святої Анниступеня Персоналії за алфавітом Народилисьгрудня Народились Померлижовтня Померли Померли у Відні