Крістофер Робін Мілн
Крістофер Робін Мілн (; , Челсі — , Тотнес) — мемуарист, син англійського письменника Алана Мілна, який став прототипом Крістофера Робіна в збірці оповідань про Вінні-Пуха.

Біографія

Дитинство 
Крістофер Робін народився на Меллорд-стріт у Челсі о 8 годині ранку в родині письменника Алана Мілна і його дружини Дороті. Батьки думали, що народиться дівчинка, і заздалегідь придумали їй ім'я Розмарі. «Ми дійсно більше хотіли, щоб була Розмарі, але сподіваюся, що з цим джентльменом ми просто будемо щасливі», — сказав Алан через кілька днів після народження сина Бідді Ворену. Коли з'ясувалося, що народився хлопчик, Алан і Дороті вирішили назвати його Біллі, але потім передумали, бо це ім'я, на їхню думку, звучало неофіційно. У підсумку вони вирішили дати дитині два імені, по одному від кожного з батьків. І хоча офіційно хлопчик був названий Крістофером Робіном, батьки все одно часто називали його Біллі. Коли хлопчик почав говорити, у нього не виходило правильно вимовити своє прізвище Мілн, і замість цього виходило Мун, внаслідок цього батьки часто називали його «Біллі Мун». Ставши старше, хлопчик часто представлявся лише першою половиною ім'я — Крістофер. Через п'ять років після народження Крістофера Мілни переїхали в заміський будинок Котчфорд-Фарм в Хатерфілді. У ранньому дитинстві волосся Крістофера були каштановими, внаслідок чого його тезка в диснеївських екранізаціях завжди зображений брюнетом. По мірі дорослішання волосся Крістофера почало світлішати, як у Алана.

На свій перший день народження він отримав від батька у подарунок «ведмедика Тедді» лондонської фірми «Фарнелл» (), якого він назвав Едвардом. Цей іграшковий ведмідь не тільки став постійним супутником хлопчика, але і, поряд з реальною ведмедицею Вінні, яку Милни бачили в лондонському зоопарку, в кінцевому рахунку послужив натхненням до створення головного героя книг про Вінні-Пуха. Іграшковий ведмідь був приблизно в два фути заввишки, мав світле забарвлення, і у нього часто випадали очі.

Шлюб Алана і Дороті був не надто щасливим, а їх любов — досить однобічною (Дороті, по суті, ніколи не приховувала, що вийшла заміж за Алана з чистого розрахунку). Крістофер все дитинство провів під опікою своєї няні — Олівії Ренд-Брокуелл (у вірші Мілна «Королівський палац» вона названа Еліс). Хоча Алан до моменту народження сина втратив інтерес до ортодоксального християнства і Крістофера так ніколи і не хрестили, він дозволив Олівії дати хлопчикові релігійне виховання. Спілкування ж з батьками обмежувалися лише короткими моментами після сніданку, під час чаю і ввечері, перед сном — Алан весь час проводив у своєму кабінеті за рукописами, а Дороті і зовсім не цікавилася сином, віддаючи перевагу світському життю. Ставши старшим, Крістофер прагнув проводити з батьками більше часу, але оскільки Алан і Дороті самі проводили вільний час порізно, то Крістофер намагався цей час чергувати між ними. Баррі Ган в біографічній статті «Алан Мілн: Вінні-Пух та інші неприємності» писав, що батьки і їх шлюб до кінця життя залишалися для Крістофера загадкою.

Спілкування з батьком стимулювало інтерес Крістофера до математики і крикету, а також до пацифізму. Хоча Крістофер був досить розумний для хлопчика свого віку, сам він пізніше дуже критично відгукувався про свої розумові здібності — він міг запросто вирішити складну математичну задачу, але зазнати невдачі при спробі розв'язати просту. Його природна сором'язливість в кінцевому підсумку привела до того, що інтерес до крикету з часом знітився, а любов до математики розтанула, коли він вступив в Кембридж. У багатьох своїх листах Крістофер вказує, що Алан не вмів ладити з дітьми, і що сам він з батьком у дитинстві близький не був. Втім, в 1931 році Дороті на три роки поїхала в США до американського коханця, що нарешті дозволило Крістоферу і Алану зблизитися і пізніше Крістофер згадував той період свого життя з ностальгією. При спілкуванні з мамою у нього проявилися здібності до ручної роботи. Хлопчик мав набір інструментів, за допомогою яких займався своєю улюбленою (у віці 7 років) справою — розбиранням і складанням замка на двері дитячої кімнати. До десяти років він розібрав великий годинник з маятником і переробив свою іграшкову духову рушницю, яка тепер могла стріляти «справжніми» зарядами.

Близьким другом дитинства Крістофера була Анна Дарлінгтон, яка була на вісім місяців його старше. Ганна з Крістофером стали героями кількох віршів у збірці «Тепер нам шість» (). Як і у Крістофера, у якого був ведмідь Едвард, у Анни також була улюблена іграшка — мавпочка Джамбо. Залишилося невідомим, чи збирався Алан ввести Джамбо в якості персонажа книги про Вінні-Пуха.

До того моменту, коли Алан, завдяки книгам про Вінні-Пуха, отримав масову популярність і визнання, ведмідь Едвард уже не був улюбленою іграшкою Крістофера, але йому доводилося тримати його у себе в кімнаті і позувати з ним для журналістів.

Шкільні роки 
У дитинстві Крістоферу подобалося допомагати батькові у створенні книг. Крім Вінні-Пуха він також став прототипом кількох героїв віршів у збірниках «Коли ми були зовсім маленькими» () і «Тепер нам шість», який написав Алан. Один раз Крістофер організував для своїх батьків невелику гру, в якій відтворив кілька історій з його героєм і його друзями. Аж до того, як він пішов до школи, Крістоферу, за його власними словами, «цілком подобалося бути Крістофером Робіном і бути відомим», однак, в незалежній лондонській школі Гіббса, в яку він вступив у 1929 році, над ним почали знущатися однокласники, які дражнили його цитатами з книги і особливо з вірша «Vespers», де був рядок «Hush! Hush! Whisper who dares! Christopher Robin is saying his prayers» (). Цілком ймовірно, що тут злий жарт зіграло релігійне виховання Олівії. В результаті Крістофер з віком став поступово ненавидіти ту славу, яку він придбав завдяки творчості батька.

У 9 років Крістофер перейшов в іншу незалежну школу для хлопчиків Стоуї в Бакінгемширі, де почав займатися боксом, щоб давати відсіч на шпильки однокласників. У 1939 році він виграв стипендію на вивчення англійської мови в Трініті-коледжі в Кембриджі.

Подальше життя 
Коли почалася Друга світова війна, хлопчик припинив свої заняття і спробував вступити в ряди англійської армії, але не пройшов медичну комісію. Тоді його батько, використовуючи свій вплив, домігся, щоб Крістофера зарахували інженером у другий навчальний батальйон Корпусу Королівської Інженерії. У липні 1942 року Крістофер, отримавши звання офіцера, був спочатку відправлений на Середній Схід, а потім — в Італію. Але навіть служачи за кордоном, Крістофер привертав до себе увагу як син Мілна і тому ще більше зненавидів творчість батька, бо вважав це експлуатацією свого дитинства. Крістоферу дуже сподобалася Італія, йому навіть довелося побачити останнє виверження Везувію. Тут же у нього трапилася перша юнацька любов — до італійсько-австрійки Гедде з групи ополченців. Дівчина навчалася у Венеціанському університеті, де вивчала англійську і вивчила її, фактично, завдяки Крістоферу, який, у свою чергу поліпшив свою італійську. Під час італійської кампанії Крістофер був поранений в голову шрапнеллю при бомбардуванні мосту, який він будував. І хоча це серйозно не позначилося на його здоров'ї, але через 50 років в його мозку були виявлені дрібні металеві осколки. Після поранення Крістофер був звільнений від служби в армії і повернувся в Кембридж, але перед цим встиг зізнатися Гедді в любові і обіцяв повернутися до неї. Але коли він повернувся через шість місяців, їх роман поступово зійшов нанівець. Останній лист від Гедди, в якому дівчина привітала його з заручинами, він отримав в 1948 році. По закінченні навчання Крістофер отримав диплом бакалавра третього ступеня з англійської мови.

7 квітня Крістофер був заручений зі своєю двоюрідною сестрою Леслі Селінкурт, а 24 липня того ж року вони одружилися. Батьки Крістофера не схвалили цей шлюб, у Дороті були натягнуті відносини з її братом Обрі, батьком Леслі, і сама вона хотіла, щоб її син одружився з подругою дитинства Ганною Дарлінгтон, а Алан відчував занепокоєння за майбутніх онуків через родинний зв'язок між молодятами. Крістофер хотів стати, як і його батько, письменником, але повоєнний час був дуже важким для письменників, а маючи тільки третю ступінь бакалавра, він не міг пробитися традиційними засобами. Крім того, Крістофер усвідомлював, що як письменника його завжди будуть порівнювати з батьком. До того ж Леслі теж не дуже подобався «Вінні-Пух», тому любов Крістофера до однойменного персонажу остаточно випарувалася. У 1951 році Крістофер з дружиною переїхали в Дартмут, де відкрили книжковий магазин «Харбур». Дороті вважала рішення сина дивним, оскільки Крістоферу не дуже подобалося продавати книги і, отже, часто зустрічатися з шанувальниками Вінні-Пуха. І тим не менш, протягом багатьох років Крістофер і Леслі керували магазином без будь-якої допомоги (наприклад, гонорарів від продажу книг про Вінні-Пуха). У цей період життя Крістофер остаточно позбувся від природної сором'язливості.

Після того як батько захворів, Крістофер зрідка приїжджав до батьків у Котчфорд-Фарм, але після його смерті не бачився з матір'ю цілих п'ятнадцять років, аж до її смерті; навіть на смертному одрі вона відмовилася бачити свого сина. Баррі Ган у своїй статті пише, що небажання Дороті бачитися з сином було викликано тим, що на похороні батька Крістофер шепнув їй на вухо щось таке, що вона тут же вдарила його по обличчю. Після похорону Алана Крістофер більше не повертався в Котчфорд-Фарм, а Дороті незабаром, розпродавши речі чоловіка, продала і будинок і переїхала в Лондон.

Через кілька місяців після смерті батька в 1956 році у Крістофера народилася дочка Клер Мілн, у якої діагностували дитячий церебральний параліч. У 52 роки Крістофер, віддавши кермо управління магазином Леслі почав писати автобіографію, перша частина якої вийшла в 1974 році під назвою «The Enchanted Places» (). У ній він розповів про проблеми, з якими йому довелося зіткнутися в дитинстві через Вінні-Пуха. Друга називалася «The Path Through The Trees» () і піднімала ті ж теми, третя — «The Hollow On The Hill» (), — розповідала про його філософські погляди на життя. Справжні іграшки Крістофера, які послужили прототипами героїв книги, були ним же пожертвувані Нью-Йоркській публічній бібліотеці до невдоволення більшості шанувальників, однак Крістофер пояснив, що «вони давно його не цікавлять» — сам він досить негативно ставився до комерціалізації Вінні-Пуха.

Смерть та спадок 
Після того, як йому діагностували міастенію, Крістофер Робін Мілн прожив ще кілька років і помер уві сні 20 квітня 1996 року. Після його смерті газета «The Observer» написала, що Крістофер був «переконаним атеїстом».

За ініціативою вдови Крістофера, Леслі Мілн, у 2002 році був заснований благодійний «Фонд Клер Мілн» для допомоги таким хворим дітям, як їх дочка Клер, в Девонширі і Корнуоллі: у нього йде значна частина гонорарів за використання образу Вінні-Пуха, на які має права Клер Мілн. Сама Клер померла у 2012 році у віці 56 років від природних причин внаслідок серцевої патології.

Магазин «Харбур», який з моменту відкриття був єдиним незалежним магазином Дартмута, у вересні 2011 був закритий його нинішніми власниками Роландом і Керолайн Абрам, бо не витримав конкуренції з інтернет-магазинами і місцевим супермаркетом, а також внаслідок того, що нинішні власники будівлі, де він розташовувався, завищили орендну плату. Проте в грудні того ж року шанувальники скупили все обладнання магазину і, ставши його новими власниками, відкрили магазин у новому будинку.

Прототип персонажа 
У своїх автобіографічних книгах К. Мілн зізнавався у негативному ставленні до популярності «Вінні-Пуха» і головного героя: «Були дві речі, які затьмарили моє життя і від яких я повинен був рятуватися: слава мого батька і „Крістофер Робін“…». «Крістофера Мілна все життя переслідувало творіння його батька, і його брали за Крістофера Робіна в основному тому, що публіка палко бажала повірити, що „зачароване місце“ існує». Висловлювалися різні думки про співвідношення персонажа і його прототипу: так, згідно однієї теорії Крістофер послужив прототипом одночасно Крістофера Робіна і П'ятачка, який висловлював його справжню суть — невротичної дитини, яку виховували як дівчинку.

Деяким сучасникам те, як Мілн описував свого сина у віршах і книгах, здавалося нещирим і спекулятивним. Так, П. Р. Вудхаус, який добре знав Мілнів, висміяв вірші про Крістофера Робіна в оповіданні «Ліричний напад» (). — Тімоті-Пімоті Боббін?
 — Тімоті, так його так, Пімоті Б. Ні більше, ні менше. Власне, чому дивуватися? Вірус поезії завжди шукає слабке місце. Родні — люблячий батько. З сином він сюсюкався давно, проте — в прозі. Слід очікувати, що, коли зараза оживе, жертвою стане нещасний хлопчик.
 — Яке ганебне майбутнє він йому готує! — журився Вільям. — Через багато років, коли мій племінник буде грати в чемпіонаті, газети нагадають, що це — Тімоті П. Боббін із знаменитих віршів…

В культурі 
У 2017 році був випущений фільм «Прощавай, Крістофер Робін», що розповідає про життя Алана Мілна і його відносини з Крістофером. Роль Крістофера зіграли Уїлл Тилстон (Крістофер в дитинстві) і Алекс Лоутер (дорослий Крістофер).

У 2018 році був випущений фільм «Крістофер Робін», що оповідає сильно белетризоване доросле життя Крістофера. Крістофера зіграли Ортон О'Брайан (Крістофер в дитинстві) і Юен Макгрегор (дорослий Крістофер).

Бібліографія 
 The Enchanted Places. New York: E. P. Dutton & Co., Inc., 1974
 The Path Through the Trees. New York: E. P. Dutton & Co., Inc., 1979.
 The Hollow on the Hill. London: Methuen London Ltd., 1982.

Примітки

Посилання 
 
 
 

Прототипи літературних персонажів
Шотландці Англії
Французи Англії
Алан Мілн
Вінні-Пух
Крістофер Робін Мілн ( ; , Челсі — , Тотнес ) — мемуарист , син англійського письменника Алана Мілна , який став прототипом Крістофера Робіна в збірці оповідань про Вінні - Пуха . Біографія Дитинство Крістофер Робін народився на Меллорд - стріт у Челсі огодині ранку в родині письменника Алана Мілна і його дружини Дороті . Батьки думали , що народиться дівчинка , і заздалегідь придумали їй ім'я Розмарі . « Ми дійсно більше хотіли , щоб була Розмарі , але сподіваюся , що з цим джентльменом ми просто будемо щасливі » , — сказав Алан через кілька днів після народження сина Бідді Ворену . Коли з'ясувалося , що народився хлопчик , Алан і Дороті вирішили назвати його Біллі , але потім передумали , бо це ім'я , на їхню думку , звучало неофіційно . У підсумку вони вирішили дати дитині два імені , по одному від кожного з батьків . І хоча офіційно хлопчик був названий Крістофером Робіном , батьки все одно часто називали його Біллі . Коли хлопчик почав говорити , у нього не виходило правильно вимовити своє прізвище Мілн , і замість цього виходило Мун , внаслідок цього батьки часто називали його « Біллі Мун » . Ставши старше , хлопчик часто представлявся лише першою половиною ім'я — Крістофер . Через п'ять років після народження Крістофера Мілни переїхали в заміський будинок Котчфорд- Фарм в Хатерфілді . У ранньому дитинстві волосся Крістофера були каштановими , внаслідок чого його тезка в диснеївських екранізаціях завжди зображений брюнетом . По мірі дорослішання волосся Крістофера почало світлішати , як у Алана . На свій перший день народження він отримав від батька у подарунок « ведмедика Тедді » лондонської фірми « Фарнелл » ( ) , якого він назвав Едвардом . Цей іграшковий ведмідь не тільки став постійним супутником хлопчика , але і , поряд з реальною ведмедицею Вінні , яку Милни бачили в лондонському зоопарку , в кінцевому рахунку послужив натхненням до створення головного героя книг про Вінні - Пуха . Іграшковий ведмідь був приблизно в два фути заввишки , мав світле забарвлення , і у нього часто випадали очі . Шлюб Алана і Дороті був не надто щасливим , а їх любов — досить однобічною ( Дороті , по суті , ніколи не приховувала , що вийшла заміж за Алана з чистого розрахунку ) . Крістофер все дитинство провів під опікою своєї няні — Олівії Ренд - Брокуелл ( у вірші Мілна « Королівський палац » вона названа Еліс ) . Хоча Алан до моменту народження сина втратив інтерес до ортодоксального християнства і Крістофера так ніколи і не хрестили , він дозволив Олівії дати хлопчикові релігійне виховання . Спілкування ж з батьками обмежувалися лише короткими моментами після сніданку , під час чаю і ввечері , перед сном — Алан весь час проводив у своєму кабінеті за рукописами , а Дороті і зовсім не цікавилася сином , віддаючи перевагу світському життю . Ставши старшим , Крістофер прагнув проводити з батьками більше часу , але оскільки Алан і Дороті самі проводили вільний час порізно , то Крістофер намагався цей час чергувати між ними . Баррі Ган в біографічній статті « Алан Мілн : Вінні - Пух та інші неприємності » писав , що батьки і їх шлюб до кінця життя залишалися для Крістофера загадкою . Спілкування з батьком стимулювало інтерес Крістофера до математики і крикету , а також до пацифізму . Хоча Крістофер був досить розумний для хлопчика свого віку , сам він пізніше дуже критично відгукувався про свої розумові здібності — він міг запросто вирішити складну математичну задачу , але зазнати невдачі при спробі розв'язати просту . Його природна сором'язливість в кінцевому підсумку привела до того , що інтерес до крикету з часом знітився , а любов до математики розтанула , коли він вступив в Кембридж . У багатьох своїх листах Крістофер вказує , що Алан не вмів ладити з дітьми , і що сам він з батьком у дитинстві близький не був . Втім , вроці Дороті на три роки поїхала в США до американського коханця , що нарешті дозволило Крістоферу і Алану зблизитися і пізніше Крістофер згадував той період свого життя з ностальгією . При спілкуванні з мамою у нього проявилися здібності до ручної роботи . Хлопчик мав набір інструментів , за допомогою яких займався своєю улюбленою ( у віціроків ) справою — розбиранням і складанням замка на двері дитячої кімнати . До десяти років він розібрав великий годинник з маятником і переробив свою іграшкову духову рушницю , яка тепер могла стріляти « справжніми » зарядами . Близьким другом дитинства Крістофера була Анна Дарлінгтон , яка була на вісім місяців його старше . Ганна з Крістофером стали героями кількох віршів у збірці « Тепер нам шість » ( ) . Як і у Крістофера , у якого був ведмідь Едвард , у Анни також була улюблена іграшка — мавпочка Джамбо . Залишилося невідомим , чи збирався Алан ввести Джамбо в якості персонажа книги про Вінні - Пуха . До того моменту , коли Алан , завдяки книгам про Вінні - Пуха , отримав масову популярність і визнання , ведмідь Едвард уже не був улюбленою іграшкою Крістофера , але йому доводилося тримати його у себе в кімнаті і позувати з ним для журналістів . Шкільні роки У дитинстві Крістоферу подобалося допомагати батькові у створенні книг . Крім Вінні - Пуха він також став прототипом кількох героїв віршів у збірниках « Коли ми були зовсім маленькими » ( ) і « Тепер нам шість » , який написав Алан . Один раз Крістофер організував для своїх батьків невелику гру , в якій відтворив кілька історій з його героєм і його друзями . Аж до того , як він пішов до школи , Крістоферу , за його власними словами , « цілком подобалося бути Крістофером Робіном і бути відомим » , однак , в незалежній лондонській школі Гіббса , в яку він вступив уроці , над ним почали знущатися однокласники , які дражнили його цитатами з книги і особливо з вірша « Vespers » , де був рядок « Hush ! Hush ! Whisper who dares ! Christopher Robin is saying his prayers » ( ) . Цілком ймовірно , що тут злий жарт зіграло релігійне виховання Олівії . В результаті Крістофер з віком став поступово ненавидіти ту славу , яку він придбав завдяки творчості батька . Уроків Крістофер перейшов в іншу незалежну школу для хлопчиків Стоуї в Бакінгемширі , де почав займатися боксом , щоб давати відсіч на шпильки однокласників . Уроці він виграв стипендію на вивчення англійської мови в Трініті - коледжі в Кембриджі . Подальше життя Коли почалася Друга світова війна , хлопчик припинив свої заняття і спробував вступити в ряди англійської армії , але не пройшов медичну комісію . Тоді його батько , використовуючи свій вплив , домігся , щоб Крістофера зарахували інженером у другий навчальний батальйон Корпусу Королівської Інженерії . У липніроку Крістофер , отримавши звання офіцера , був спочатку відправлений на Середній Схід , а потім — в Італію . Але навіть служачи за кордоном , Крістофер привертав до себе увагу як син Мілна і тому ще більше зненавидів творчість батька , бо вважав це експлуатацією свого дитинства . Крістоферу дуже сподобалася Італія , йому навіть довелося побачити останнє виверження Везувію . Тут же у нього трапилася перша юнацька любов — до італійсько - австрійки Гедде з групи ополченців . Дівчина навчалася у Венеціанському університеті , де вивчала англійську і вивчила її , фактично , завдяки Крістоферу , який , у свою чергу поліпшив свою італійську . Під час італійської кампанії Крістофер був поранений в голову шрапнеллю при бомбардуванні мосту , який він будував . І хоча це серйозно не позначилося на його здоров'ї , але черезроків в його мозку були виявлені дрібні металеві осколки . Після поранення Крістофер був звільнений від служби в армії і повернувся в Кембридж , але перед цим встиг зізнатися Гедді в любові і обіцяв повернутися до неї . Але коли він повернувся через шість місяців , їх роман поступово зійшов нанівець . Останній лист від Гедди , в якому дівчина привітала його з заручинами , він отримав вроці . По закінченні навчання Крістофер отримав диплом бакалавра третього ступеня з англійської мови . 7 квітня Крістофер був заручений зі своєю двоюрідною сестрою Леслі Селінкурт , алипня того ж року вони одружилися . Батьки Крістофера не схвалили цей шлюб , у Дороті були натягнуті відносини з її братом Обрі , батьком Леслі , і сама вона хотіла , щоб її син одружився з подругою дитинства Ганною Дарлінгтон , а Алан відчував занепокоєння за майбутніх онуків через родинний зв'язок між молодятами . Крістофер хотів стати , як і його батько , письменником , але повоєнний час був дуже важким для письменників , а маючи тільки третю ступінь бакалавра , він не міг пробитися традиційними засобами . Крім того , Крістофер усвідомлював , що як письменника його завжди будуть порівнювати з батьком . До того ж Леслі теж не дуже подобався « Вінні - Пух » , тому любов Крістофера до однойменного персонажу остаточно випарувалася . Уроці Крістофер з дружиною переїхали в Дартмут , де відкрили книжковий магазин « Харбур » . Дороті вважала рішення сина дивним , оскільки Крістоферу не дуже подобалося продавати книги і , отже , часто зустрічатися з шанувальниками Вінні - Пуха . І тим не менш , протягом багатьох років Крістофер і Леслі керували магазином без будь-якої допомоги ( наприклад , гонорарів від продажу книг про Вінні - Пуха ) . У цей період життя Крістофер остаточно позбувся від природної сором'язливості . Після того як батько захворів , Крістофер зрідка приїжджав до батьків у Котчфорд-Фарм , але після його смерті не бачився з матір'ю цілих п'ятнадцять років , аж до її смерті ; навіть на смертному одрі вона відмовилася бачити свого сина . Баррі Ган у своїй статті пише , що небажання Дороті бачитися з сином було викликано тим , що на похороні батька Крістофер шепнув їй на вухо щось таке , що вона тут же вдарила його по обличчю . Після похорону Алана Крістофер більше не повертався в Котчфорд-Фарм , а Дороті незабаром , розпродавши речі чоловіка , продала і будинок і переїхала в Лондон . Через кілька місяців після смерті батька вроці у Крістофера народилася дочка Клер Мілн , у якої діагностували дитячий церебральний параліч . Уроки Крістофер , віддавши кермо управління магазином Леслі почав писати автобіографію , перша частина якої вийшла вроці під назвою « The Enchanted Places » ( ) . У ній він розповів про проблеми , з якими йому довелося зіткнутися в дитинстві через Вінні - Пуха . Друга називалася « The Path Through The Trees » ( ) і піднімала ті ж теми , третя — « The Hollow On The Hill » ( ) , — розповідала про його філософські погляди на життя . Справжні іграшки Крістофера , які послужили прототипами героїв книги , були ним же пожертвувані Нью-Йоркській публічній бібліотеці до невдоволення більшості шанувальників , однак Крістофер пояснив , що « вони давно його не цікавлять » — сам він досить негативно ставився до комерціалізації Вінні - Пуха . Смерть та спадок Після того , як йому діагностували міастенію , Крістофер Робін Мілн прожив ще кілька років і помер уві сніквітняроку . Після його смерті газета « The Observer » написала , що Крістофер був « переконаним атеїстом » . За ініціативою вдови Крістофера , Леслі Мілн , уроці був заснований благодійний « Фонд Клер Мілн » для допомоги таким хворим дітям , як їх дочка Клер , в Девонширі і Корнуоллі : у нього йде значна частина гонорарів за використання образу Вінні - Пуха , на які має права Клер Мілн . Сама Клер померла уроці у віціроків від природних причин внаслідок серцевої патології . Магазин « Харбур » , який з моменту відкриття був єдиним незалежним магазином Дартмута , у вереснібув закритий його нинішніми власниками Роландом і Керолайн Абрам , бо не витримав конкуренції з інтернет - магазинами і місцевим супермаркетом , а також внаслідок того , що нинішні власники будівлі , де він розташовувався , завищили орендну плату . Проте в грудні того ж року шанувальники скупили все обладнання магазину і , ставши його новими власниками , відкрили магазин у новому будинку . Прототип персонажа У своїх автобіографічних книгах К . Мілн зізнавався у негативному ставленні до популярності « Вінні - Пуха » і головного героя : « Були дві речі , які затьмарили моє життя і від яких я повинен був рятуватися : слава мого батька і „ Крістофер Робін “ … » . « Крістофера Мілна все життя переслідувало творіння його батька , і його брали за Крістофера Робіна в основному тому , що публіка палко бажала повірити , що „ зачароване місце “ існує » . Висловлювалися різні думки про співвідношення персонажа і його прототипу : так , згідно однієї теорії Крістофер послужив прототипом одночасно Крістофера Робіна і П'ятачка , який висловлював його справжню суть — невротичної дитини , яку виховували як дівчинку . Деяким сучасникам те , як Мілн описував свого сина у віршах і книгах , здавалося нещирим і спекулятивним . Так , П . Р . Вудхаус , який добре знав Мілнів , висміяв вірші про Крістофера Робіна в оповіданні « Ліричний напад » ( ) . — Тімоті - Пімоті Боббін ? — Тімоті , так його так , Пімоті Б . Ні більше , ні менше . Власне , чому дивуватися ? Вірус поезії завжди шукає слабке місце . Родні — люблячий батько . З сином він сюсюкався давно , проте — в прозі . Слід очікувати , що , коли зараза оживе , жертвою стане нещасний хлопчик . — Яке ганебне майбутнє він йому готує ! — журився Вільям . — Через багато років , коли мій племінник буде грати в чемпіонаті , газети нагадають , що це — Тімоті П . Боббін із знаменитих віршів … В культурі Уроці був випущений фільм « Прощавай , Крістофер Робін » , що розповідає про життя Алана Мілна і його відносини з Крістофером . Роль Крістофера зіграли Уїлл Тилстон ( Крістофер в дитинстві ) і Алекс Лоутер ( дорослий Крістофер ) . Уроці був випущений фільм « Крістофер Робін » , що оповідає сильно белетризоване доросле життя Крістофера . Крістофера зіграли Ортон О ' Брайан ( Крістофер в дитинстві ) і Юен Макгрегор ( дорослий Крістофер ) . Бібліографія The Enchanted Places . New York : E . P . Dutton & Co . , Inc . , The Path Through the Trees . New York : E . P . Dutton & Co . , Inc . , The Hollow on the Hill . London : Methuen London Ltd . , Примітки Посилання Прототипи літературних персонажів Шотландці Англії Французи Англії Алан Мілн Вінні - Пух