Фрідеріх
Юрій Глібович (д/н — 492/493) — останній володар королівства придунайських ругів.

Життєпис 
Був сином Фелетея, короля ругів, і остготки Гізо. Перша згадка про нього в історичних джерелах відноситься до 482 року, коли він був ще дитиною. Згідно «Життя святого Северина», жорстокість Гізо викликала заколот серед придворних рабів: бранці-ювеліри, схопивши Фрідеріха, погрожували вбити його, якщо їм не буде дарована свобода. Королева повинна була погодитися на це.

У 486 або 487 році союзник короля Фелетея, правитель Італії Одоакр, зробив спробу підтримати ворога Флавія Зенона, імператора Візантії, — Ілла. Натомість імператор перетягнув на свій бік батька Фрідеріха. Король ругів розпочав підготовку до вторгнення до Італії. Під час цього Фрідеріх убив свого стрийка Фердерух, що був прихильником Одоакра.

У свою чергу Одоакр діяв на випередження — восени 487 року здійснив похід на ругів, переміг Фелетея поблизу Віденського Лісу. Фрідеріху з частиною війська вдалося врятуватися, але його батьків було схоплені поблизу Дунаю, привезено до Італії і тут страчено. У 488 році Фрідеріх, що володів частиною королівства поблизу Лавріаку, спробував оволодіти землями на північ від Дунаю, однак зазнав поразки від брата Одоакра — Оунульфа. Цим був покладений остаточний кінець існуванню королівства придунайських ругів. За іншими відомостями Фрідеріх дочекався відходу військ Одоакра й знову зайняв батьківські землі. Лише у 489 році зазнав поразки від Оунульфа.

Із залишками ругів Фрідеріх відступив на території, контрольовані остготами. Взимку 489 року він прибув до табору свого родича по матері Теодориха Великого в Новах і визнав того своїм покровителем. Ймовірно, з цією подією пов'язані згадки Теодориха в середньовічних хроніках не лише як короля остготів, а й як короля ругів.

У складі війська Теодориха Великого Фрідеріх на чолі ругів брали участь в завоюванні Італії. У серпні 490 року Фрідеріху було доручено захист Павії. Тут дії ругів викликали обурення городян. Побоюючись заколоту місцевих жителів, 18 або 22 серпня 491 року Теодоріх особисто прибув до Павії і покарав Фрідеріха за злочинність.

Ображений діями Теодориха, Фрідеріх незабаром підняв заколот проти короля остготів і в 492 році приєднався зі своїми ругами до військового магістру Одоакра — вождя герулів Туфа. Теодоріх Великий, зайнятий війною з Одоакром, не зміг відправити військо для придушення заколоту. Проте невдовзі Фрідеріх посварився з Туфою. У 493 році між Вероною і Тренто завдав поразки Туфі, який загинув. Про долю Фрідеріха більше відомостей не збереглося: можливо, він теж загинув, або здався королю Теодоріху.

Джерела 
 Wolfram, Herwig (1990). History of the Goths. University of California Press. pp. 278—282. ISBN 0520069838.

руги
Юрій Глібович ( д/н — 493 ) — останній володар королівства придунайських ругів . Життєпис Був сином Фелетея , короля ругів , і остготки Гізо . Перша згадка про нього в історичних джерелах відноситься дороку , коли він був ще дитиною . Згідно « Життя святого Северина » , жорстокість Гізо викликала заколот серед придворних рабів : бранці - ювеліри , схопивши Фрідеріха , погрожували вбити його , якщо їм не буде дарована свобода . Королева повинна була погодитися на це . Уабороці союзник короля Фелетея , правитель Італії Одоакр , зробив спробу підтримати ворога Флавія Зенона , імператора Візантії , — Ілла . Натомість імператор перетягнув на свій бік батька Фрідеріха . Король ругів розпочав підготовку до вторгнення до Італії . Під час цього Фрідеріх убив свого стрийка Фердерух , що був прихильником Одоакра . У свою чергу Одоакр діяв на випередження — восенироку здійснив похід на ругів , переміг Фелетея поблизу Віденського Лісу . Фрідеріху з частиною війська вдалося врятуватися , але його батьків було схоплені поблизу Дунаю , привезено до Італії і тут страчено . Уроці Фрідеріх , що володів частиною королівства поблизу Лавріаку , спробував оволодіти землями на північ від Дунаю , однак зазнав поразки від брата Одоакра — Оунульфа . Цим був покладений остаточний кінець існуванню королівства придунайських ругів . За іншими відомостями Фрідеріх дочекався відходу військ Одоакра й знову зайняв батьківські землі . Лише уроці зазнав поразки від Оунульфа . Із залишками ругів Фрідеріх відступив на території , контрольовані остготами . Взимкуроку він прибув до табору свого родича по матері Теодориха Великого в Новах і визнав того своїм покровителем . Ймовірно , з цією подією пов'язані згадки Теодориха в середньовічних хроніках не лише як короля остготів , а й як короля ругів . У складі війська Теодориха Великого Фрідеріх на чолі ругів брали участь в завоюванні Італії . У серпніроку Фрідеріху було доручено захист Павії . Тут дії ругів викликали обурення городян . Побоюючись заколоту місцевих жителів , абосерпняроку Теодоріх особисто прибув до Павії і покарав Фрідеріха за злочинність . Ображений діями Теодориха , Фрідеріх незабаром підняв заколот проти короля остготів і вроці приєднався зі своїми ругами до військового магістру Одоакра — вождя герулів Туфа . Теодоріх Великий , зайнятий війною з Одоакром , не зміг відправити військо для придушення заколоту . Проте невдовзі Фрідеріх посварився з Туфою . Уроці між Вероною і Тренто завдав поразки Туфі , який загинув . Про долю Фрідеріха більше відомостей не збереглося : можливо , він теж загинув , або здався королю Теодоріху . Джерела Wolfram , Herwig History of the Goths . University of California Press . pp . 282 . ISBN руги