Одіссей (телесеріал)
«Одіссей» () — 12-серійний телесеріал Стефана Джусті, знятий у 2013 році. Фільм є вільною екранізацією знаменитого епосу Гомера «Одіссея» і оповідає про тривале очікування повернення Одіссея його родиною, паралельно показано інтриги і змови, до яких вдаються женихи в надії дістати царський трон і без згоди Пенелопи на шлюб з одним з них.

Сюжет 
XII століття до н. е. Десять років після закінчення Троянської війни, Улісс, цар острова Ітака, до цих пір не повернувся додому. Тільки члени сім'ї Улісса і віддані слуги продовжують вірити, що він ще живий: його вірна дружина Пенелопа, син Телемах, який ледь знав батька, Лаерт, старий батько Улісса, і Ментор, вихователь Телемаха.

Щоб відновити порядок на Ітаці, женихи змушують Пенелопу знову вийти заміж, і тим самим призначити нового царя. Цариця сумнівається: чи повинна вона пожертвувати любов'ю до чоловіка заради його царства? Телемах страждає від знущань женихів і намагається довести, що він гідний слави свого батька. Наречені намагаються об'єднатися, але цей союз дуже крихкий, адже кожен прагне трону. Серед небагатьох, які прибули після закінчення війни на єдиному, вцілілому з флоту Улісса кораблі, у палаці прислуговує Евринома, особиста рабиня Пенелопи, племінниця Пріама. Вона бажає скористатися напругою і помститися за смерть своїх близьких. Клея, дочка Евріноми, не рветься знищити рід Улісса, тому що лише смутно пам'ятає про Трою і несподівано закохується в Телемаха.

Женихи, втомившись від тривалих очікувань, вирішують отримати трон підлим обманом, принизивши Пенелопу чутками, що вона зрадила чоловіка з проїжджих оповідачем, якого самі ж і направили до цариці під приводом розповісти про чоловіка. Коли нарешті Улісс повертається, після недовгого щастя Пенелопи і Телемаха, царя засліплює гнів і зайва обережність: він упевнений, що ніхто не радий його поверненню, що всі його зрадили. Телемах, всупереч почуттям до Клеї, на догоду батькові вступає в шлюб з феакиянкою Навзикаєю, дочкою Алкіноя та Арети. Знаючи, що Навзикая врятувала Улісса, Пенелопа ревнує її до чоловіка, вважаючи, що Улісс палає до дівчини любовними почуттями.

Гнів доводить царя до безумства: не розбираючись, він розправляється з кожним, на кого впаде підозра в зраді, не помічаючи очевидної правди; він порушує закони шанування богів. Жорстока розплата настає дуже скоро: на Ітаку нападає Менелай. Зійшовшись з загарбником в поєдинку, Улісс отримує смертельну рану, але вбиває Менелая. Перед обличчям смерті він розуміє, наскільки глибоко він помилявся у своїх близьких. Зі спокійною душею він вмирає на руках у Пенелопи востаннє зізнавшись, що все своє життя любив тільки її одну. Прийнявши кермо правління, Телемах обіцяє мир і процвітання на Ітаці. Пенелопа, спустошена втратою коханого чоловіка, має намір прожити вдовою до кінця днів, очікуючи зустрічі з ним у Потойбічному світі. Осліплий Гомер диктує своєму писареві останні слова своєї поеми про великого героя.

В ролях 

 Алессіо Боні — Улісс
 Катеріна Муріно — Пенелопа
 Нільс Шнайдер — Телемах, син Улісса и Пенелопи
 Бруно Тодескіні — Леокріт
 Жозеф Малерба — Ментор
 Салім Кеш'юш — Оріон
 Огустен Легран — Антіной, жених Пенелопи
 Фредерік Кірін — Фіоскос, ворожбит
 Каріна Теста — Клея
 Карло Брандт — Лаерт
 Юго Венель — Лейод
 Вітторія Сконьямільо — Еврінома
 Амр Вакед — Евхаристос
 Жеремі Петрусь — Гомер
 Філіпп Меймат — Паламед, друг Антіноя
 Вітор Гонсалвес — Менелай, цар Спарти
 Фанні Пльяр — Майя, жриця Артеміди
 Ніколас Робін — Аріст
 Жюлі Гайє — Єлена, жінка Менелая
 Нуно Лопес — Амфіном
 Луїш Лукас — Алкіной
 Вінсан Акін — Кірос, боєц
 Капуцина Делабі — Навсікая
 Софія Гріло — Арета

Розбіжності з оригіналом 
Телесеріал є дуже вільною екранізацією «Одіссеї», автори взяли за основу тільки сюжет поеми, висвітлюючи дію на Ітаці. Мандри Одіссея, які диктуються писареві Гомеру, трактуються як вигадка самого Одіссея.

 Протягом усього телесеріалу Одіссея називають Уліссом (під цим ім'ям він був відомий стародавнім римлянам), також повністю виключене втручання богів, які відіграють ключову роль в «Одіссеї»;
 Женихи гинуть від руки Одіссея під час прийняття присяги, а не під час змагання з його луком (сам епізод змагання опущений);
 Помститися за смерть женихів не збираються їх престарілі батьки на чолі з Евпіфом, батьком Антіноя, а їхні сини на чолі з сином Антіноя, Оріоном;
 Телемах вступає в шлюб Навсікаєю, хоча любить рабиню Клею і одружується на ній вже після смерті Одіссея. Дані повороти сюжету ймовірно є відсиланням до версій про дружину Телемаха: його дружиною була або Навсікая або дочка Нестора Полікаста (що очевидно і послужила прототипом рабині Клеї);
 Менелай хоче підпорядкувати або захопити Ітаку, чого насправді ніколи не було;
 Одіссей гине від руки Менелая на узбережжі, згідно з переказами саме так Одіссея вбиває його позашлюбний син Телегон.

Примітки

Посилання 

 (англ.) 
 Mini site de la série sur le site de la chaîne Arte

Телесеріали 2013
Екранізації сюжетів давньогрецької міфології
Фентезійні телесеріали Франції
Одіссей
Пеплуми
« Одіссей » ( ) — серійний телесеріал Стефана Джусті , знятий уроці . Фільм є вільною екранізацією знаменитого епосу Гомера « Одіссея » і оповідає про тривале очікування повернення Одіссея його родиною , паралельно показано інтриги і змови , до яких вдаються женихи в надії дістати царський трон і без згоди Пенелопи на шлюб з одним з них . Сюжет XII століття до н . е . Десять років після закінчення Троянської війни , Улісс , цар острова Ітака , до цих пір не повернувся додому . Тільки члени сім'ї Улісса і віддані слуги продовжують вірити , що він ще живий : його вірна дружина Пенелопа , син Телемах , який ледь знав батька , Лаерт , старий батько Улісса , і Ментор , вихователь Телемаха . Щоб відновити порядок на Ітаці , женихи змушують Пенелопу знову вийти заміж , і тим самим призначити нового царя . Цариця сумнівається : чи повинна вона пожертвувати любов'ю до чоловіка заради його царства ? Телемах страждає від знущань женихів і намагається довести , що він гідний слави свого батька . Наречені намагаються об'єднатися , але цей союз дуже крихкий , адже кожен прагне трону . Серед небагатьох , які прибули після закінчення війни на єдиному , вцілілому з флоту Улісса кораблі , у палаці прислуговує Евринома , особиста рабиня Пенелопи , племінниця Пріама . Вона бажає скористатися напругою і помститися за смерть своїх близьких . Клея , дочка Евріноми , не рветься знищити рід Улісса , тому що лише смутно пам'ятає про Трою і несподівано закохується в Телемаха . Женихи , втомившись від тривалих очікувань , вирішують отримати трон підлим обманом , принизивши Пенелопу чутками , що вона зрадила чоловіка з проїжджих оповідачем , якого самі ж і направили до цариці під приводом розповісти про чоловіка . Коли нарешті Улісс повертається , після недовгого щастя Пенелопи і Телемаха , царя засліплює гнів і зайва обережність : він упевнений , що ніхто не радий його поверненню , що всі його зрадили . Телемах , всупереч почуттям до Клеї , на догоду батькові вступає в шлюб з феакиянкою Навзикаєю , дочкою Алкіноя та Арети . Знаючи , що Навзикая врятувала Улісса , Пенелопа ревнує її до чоловіка , вважаючи , що Улісс палає до дівчини любовними почуттями . Гнів доводить царя до безумства : не розбираючись , він розправляється з кожним , на кого впаде підозра в зраді , не помічаючи очевидної правди ; він порушує закони шанування богів . Жорстока розплата настає дуже скоро : на Ітаку нападає Менелай . Зійшовшись з загарбником в поєдинку , Улісс отримує смертельну рану , але вбиває Менелая . Перед обличчям смерті він розуміє , наскільки глибоко він помилявся у своїх близьких . Зі спокійною душею він вмирає на руках у Пенелопи востаннє зізнавшись , що все своє життя любив тільки її одну . Прийнявши кермо правління , Телемах обіцяє мир і процвітання на Ітаці . Пенелопа , спустошена втратою коханого чоловіка , має намір прожити вдовою до кінця днів , очікуючи зустрічі з ним у Потойбічному світі . Осліплий Гомер диктує своєму писареві останні слова своєї поеми про великого героя . В ролях Алессіо Боні — Улісс Катеріна Муріно — Пенелопа Нільс Шнайдер — Телемах , син Улісса и Пенелопи Бруно Тодескіні — Леокріт Жозеф Малерба — Ментор Салім Кеш'юш — Оріон Огустен Легран — Антіной , жених Пенелопи Фредерік Кірін — Фіоскос , ворожбит Каріна Теста — Клея Карло Брандт — Лаерт Юго Венель — Лейод Вітторія Сконьямільо — Еврінома Амр Вакед — Евхаристос Жеремі Петрусь — Гомер Філіпп Меймат — Паламед , друг Антіноя Вітор Гонсалвес — Менелай , цар Спарти Фанні Пльяр — Майя , жриця Артеміди Ніколас Робін — Аріст Жюлі Гайє — Єлена , жінка Менелая Нуно Лопес — Амфіном Луїш Лукас — Алкіной Вінсан Акін — Кірос , боєц Капуцина Делабі — Навсікая Софія Гріло — Арета Розбіжності з оригіналом Телесеріал є дуже вільною екранізацією « Одіссеї » , автори взяли за основу тільки сюжет поеми , висвітлюючи дію на Ітаці . Мандри Одіссея , які диктуються писареві Гомеру , трактуються як вигадка самого Одіссея . Протягом усього телесеріалу Одіссея називають Уліссом ( під цим ім'ям він був відомий стародавнім римлянам ) , також повністю виключене втручання богів , які відіграють ключову роль в « Одіссеї » ; Женихи гинуть від руки Одіссея під час прийняття присяги , а не під час змагання з його луком ( сам епізод змагання опущений ) ; Помститися за смерть женихів не збираються їх престарілі батьки на чолі з Евпіфом , батьком Антіноя , а їхні сини на чолі з сином Антіноя , Оріоном ; Телемах вступає в шлюб Навсікаєю , хоча любить рабиню Клею і одружується на ній вже після смерті Одіссея . Дані повороти сюжету ймовірно є відсиланням до версій про дружину Телемаха : його дружиною була або Навсікая або дочка Нестора Полікаста ( що очевидно і послужила прототипом рабині Клеї ) ; Менелай хоче підпорядкувати або захопити Ітаку , чого насправді ніколи не було ; Одіссей гине від руки Менелая на узбережжі , згідно з переказами саме так Одіссея вбиває його позашлюбний син Телегон . Примітки Посилання ( англ . ) Mini site de la série sur le site de la chaîne Arte Телесеріали Екранізації сюжетів давньогрецької міфології Фентезійні телесеріали Франції Одіссей Пеплуми