Національний комітет Естонії
Національний комітет Естонії  ест. Eesti Vabariigi Rahvuskomitee (EVR) - передпарламент, що виник в захопленій  Вермахтом  Естонії в кінці  Другої світової війни. Комітет був створений політиками, які представляли партії, що існували в довоєнній Естонській Республіці, в тому числі  відсторонений від влади окупаційними радянськими військами  в 1940 році прем'єр-міністр Естонії Юрі Улуотс, який став в.о. Президента Естонії у вигнанні після арешту окупаційною радянською владою  Президента Естонії Костянтина Пятса. Останнім актом Національного комітету Естонії було створення Уряду Отто Тіїфа.

Історія 
З моменту виникнення Національний Комітет підтримало багато політиків з числа тих, що знаходилися в той час в Естонії, включно з представниками як проурядового, так і опозиційного крила політичної еліти другої половини 1930-х років. Метою комітету було відновлення незалежності Естонії на підставі принципу правонаступництва Естонської Республіки.

Перше засідання Комітету відбулося 14 лютого, друге – 23 березня 1944 р. Головою правління був обраний Каарел Лідак (Лійдеман), членами – Ернст Кулль, Оскар Мянд, Оскар Густавсон, Юхан Рейго і Юхан Каарлімяе. В березні 1944 року адміністрація Мяе Гяльмар - Карла-Зігмунда Ліцмана визнала EVR (Естонський визвольний комітет), оскільки EVR погодився підтримати мобілізацію жителів Естонії в німецьку армію. Діяльність EVR була помітно ослаблена арештом у квітні 1944 р. німецькою поліцією безпеки багатьох членів комітету і вимушеним відходом в підпілля тих, що залишилися на волі. У липні Національний комітет відновив свою діяльність. В члени Комітету був кооптований Отто Тіїф, який в умовах підпілля став контактною особою між EVR і Юрі Улуотсом.

1 серпня Національный Комітет проголосив себе носієм вищої державної влади в Естонії. Комітет опублікував декларацію і так визначив свої задачі: здійснення державної влади до вступу в Естонії в дію конституційних органів, а особливо організація захисту Естонської держави і народу.

Уряд Отто Тііфа 
18 серпня призначений Комітетом тимчасовим президентом Юрі Улуотс приступив до формування національного уряду на чолі з Отто Тіїфом, який до цього часу був обраний керівником Національного комітету.  Наступного дня, 19 серпня Юрі Улуотс вийшов у ефір із закликом докласти всіх зусиль для боротьби з  наступаючими окупаційними військами Червоної Армії і вступати в німецькі формування. 25 серпня на засіданні Комітету Юрі Улуотс оголосив склад пропонованого ним уряду і ті з його членів, хто ще не входив до складу EVR, були туди кооптовані. Після рішення німців вивести війська з Естонії, Ю. Улуотс 18 вересня 1944 затвердив уряд на чолі з О. Тіїфом.  21 вересня на вежі «Довгий Герман» в Талліні поруч з німецьким військовим прапором () був урочисто піднятий менший за розміром синьо-чорно-білий прапор Естонії.

Після вступу влади уряду Отто Тіїфа в силу Національний комітет Естонської Республіки припинив свою діяльність 20 вересня 1944 р. 

Одним з перших кроків уряду Тіїфа було проголошення нейтралітету у війні. За короткий термін свого існування Уряд Отто Тіїфа встиг видати два номери « Державного Вісника». Уряд Отто Тіїфа проіснував два дні в період між відступом німецьких військ з Таллінну і його окупацією радянськими військами. 21 вересня більшість членів уряду Тіїфа покинули Таллінн. Тут залишився тільки Отто Тіїф і кілька його колег, які виїхали з Таллінна вранці 22 вересня, безпосередньо перед вторгненням червоноармійських танкових частин.

22 вересня окупаційні частини Червоної армії атакували Таллінн. Зайнявши місто, Червона Армія зняла синьо-чорно-білий прапор з вежі « Довгого Германа» і замість нього був піднятий прапор СРСР. 7 членів уряду Тіїфа, включно з ним самим заарештувало НКВС, Яан Майде був засуджений до розстрілу, Тіїф отримав 10 років, Арнольд Сузі і Хуго Пяртельпоег — 8 років, Вольдемар Сумберг, Йоганнес Пікков і Юхан Каарлімяе — 5 років, всі засуджені до таборів були позбавлені громадянських прав на 5 років після відбуття терміну ув'язнення .

Склад уряду Отто Тійфа 
18 вересня 1944 року виконувач обов'язків Президента Республіки і прем'єр-міністра Юрі Улуотс призначив уряд під керівництвом заступника прем'єр-міністра Отто Тіїфа в складі: 
 Отто Тіїф - виконувач обов'язків прем'єр-міністра і міністр внутрішніх справ.
 Йоган Хольберг - військовий міністр, пізніше був виведений зі складу уряду 
 Хуго Пяртельпоег - міністр фінансів
 Йоганнес Пікков - міністр шляхів сполучення
 Рудольф Пенно - міністр торгівлі та промисловості
 Аугуст Рей - міністр закордонних справ
 Юхан Каарлімяе - міністр без портфеля
 Арнольд Сузі - міністр освіти
 Каарел Лійдак - міністр сільського господарства
 Вольдемар Сумберг - міністр соціальних справ
 Йоганнес Клесмент - міністр юстиції
Також до складу уряду увійшли.
 Оскар Густавсон - державний контролер
 Гельмут Маанді  - державний секретар
 Ендель Інгліст - заступник держсекретаря
 Яан Майде - Головнокомандувач Збройних Сил
 Ріхард Евела - канцлер юстиції
 Юхан Рейг - начальник внутрішньої охорони.

Див. Також 
 Таллінська операція (1944)
 Уряд Естонії у вигнанні
 Вільгельм Канаріс

Посилання 
 Otto Tief ja 1944. a. vahevalitsus Korporatsioon Rotalia, 2006 ISBN 9949-13-506-0, ISBN 978-9949-13-506-6 
 Отто Тіїф Зі спогадів та нотаток про 1939-1969 публ., передм., комент. і довід. матеріал Е. В. // Минувщина : Іст. альм. - [Вип.] 7. - М. : Прогрес : Фенікс, 1992. - С. 112-189 : портр.
 Idavaenlase osav propaganda

Примітки 

Національно-визвольні рухи
Політика Естонії
Естонія в Другій світовій війні
Національний комітет Естонії ест . Eesti Vabariigi Rahvuskomitee ( EVR ) - передпарламент , що виник в захопленій Вермахтом Естонії в кінці Другої світової війни . Комітет був створений політиками , які представляли партії , що існували в довоєнній Естонській Республіці , в тому числі відсторонений від влади окупаційними радянськими військами вроці прем'єр - міністр Естонії Юрі Улуотс , який став в . о . Президента Естонії у вигнанні після арешту окупаційною радянською владою Президента Естонії Костянтина Пятса . Останнім актом Національного комітету Естонії було створення Уряду Отто Тіїфа . Історія З моменту виникнення Національний Комітет підтримало багато політиків з числа тих , що знаходилися в той час в Естонії , включно з представниками як проурядового , так і опозиційного крила політичної еліти другої половиних років . Метою комітету було відновлення незалежності Естонії на підставі принципу правонаступництва Естонської Республіки . Перше засідання Комітету відбулосялютого , друге – березняр . Головою правління був обраний Каарел Лідак ( Лійдеман ) , членами – Ернст Кулль , Оскар Мянд , Оскар Густавсон , Юхан Рейго і Юхан Каарлімяе . В березніроку адміністрація Мяе Гяльмар - Карла - Зігмунда Ліцмана визнала EVR ( Естонський визвольний комітет ) , оскільки EVR погодився підтримати мобілізацію жителів Естонії в німецьку армію . Діяльність EVR була помітно ослаблена арештом у квітнір . німецькою поліцією безпеки багатьох членів комітету і вимушеним відходом в підпілля тих , що залишилися на волі . У липні Національний комітет відновив свою діяльність . В члени Комітету був кооптований Отто Тіїф , який в умовах підпілля став контактною особою між EVR і Юрі Улуотсом . 1 серпня Національный Комітет проголосив себе носієм вищої державної влади в Естонії . Комітет опублікував декларацію і так визначив свої задачі : здійснення державної влади до вступу в Естонії в дію конституційних органів , а особливо організація захисту Естонської держави і народу . Уряд Отто Тііфа 18 серпня призначений Комітетом тимчасовим президентом Юрі Улуотс приступив до формування національного уряду на чолі з Отто Тіїфом , який до цього часу був обраний керівником Національного комітету . Наступного дня , серпня Юрі Улуотс вийшов у ефір із закликом докласти всіх зусиль для боротьби з наступаючими окупаційними військами Червоної Армії і вступати в німецькі формування . серпня на засіданні Комітету Юрі Улуотс оголосив склад пропонованого ним уряду і ті з його членів , хто ще не входив до складу EVR , були туди кооптовані . Після рішення німців вивести війська з Естонії , Ю . Улуотсвереснязатвердив уряд на чолі з О . Тіїфом . вересня на вежі « Довгий Герман » в Талліні поруч з німецьким військовим прапором ( ) був урочисто піднятий менший за розміром синьо - чорно - білий прапор Естонії . Після вступу влади уряду Отто Тіїфа в силу Національний комітет Естонської Республіки припинив свою діяльністьвересняр . Одним з перших кроків уряду Тіїфа було проголошення нейтралітету у війні . За короткий термін свого існування Уряд Отто Тіїфа встиг видати два номери « Державного Вісника » . Уряд Отто Тіїфа проіснував два дні в період між відступом німецьких військ з Таллінну і його окупацією радянськими військами . вересня більшість членів уряду Тіїфа покинули Таллінн . Тут залишився тільки Отто Тіїф і кілька його колег , які виїхали з Таллінна вранцівересня , безпосередньо перед вторгненням червоноармійських танкових частин . 22 вересня окупаційні частини Червоної армії атакували Таллінн . Зайнявши місто , Червона Армія зняла синьо - чорно - білий прапор з вежі « Довгого Германа » і замість нього був піднятий прапор СРСР . членів уряду Тіїфа , включно з ним самим заарештувало НКВС , Яан Майде був засуджений до розстрілу , Тіїф отримавроків , Арнольд Сузі і Хуго Пяртельпоег —років , Вольдемар Сумберг , Йоганнес Пікков і Юхан Каарлімяе — років , всі засуджені до таборів були позбавлені громадянських прав нароків після відбуття терміну ув'язнення \ . Склад уряду Отто Тійфа 18 вересняроку виконувач обов'язків Президента Республіки і прем'єр - міністра Юрі Улуотс призначив уряд під керівництвом заступника прем'єр - міністра Отто Тіїфа в складі : Отто Тіїф - виконувач обов'язків прем'єр - міністра і міністр внутрішніх справ . Йоган Хольберг - військовий міністр , пізніше був виведений зі складу уряду Хуго Пяртельпоег - міністр фінансів Йоганнес Пікков - міністр шляхів сполучення Рудольф Пенно - міністр торгівлі та промисловості Аугуст Рей - міністр закордонних справ Юхан Каарлімяе - міністр без портфеля Арнольд Сузі - міністр освіти Каарел Лійдак - міністр сільського господарства Вольдемар Сумберг - міністр соціальних справ Йоганнес Клесмент - міністр юстиції Також до складу уряду увійшли . Оскар Густавсон - державний контролер Гельмут Маанді - державний секретар Ендель Інгліст - заступник держсекретаря Яан Майде - Головнокомандувач Збройних Сил Ріхард Евела - канцлер юстиції Юхан Рейг - начальник внутрішньої охорони . Див . Також Таллінська операція Уряд Естонії у вигнанні Вільгельм Канаріс Посилання Otto Tief ja a . vahevalitsus Korporatsioon Rotalia , ISBN506 -0 , ISBN13 - 506 - 6 Отто Тіїф Зі спогадів та нотаток пропубл . , передм . , комент . і довід . матеріал Е . В . / / Минувщина \ : Іст . альм . - [ Вип . ] - М . \ : Прогрес \ : Фенікс , - С . : портр . Idavaenlase osav propaganda Примітки Національно - визвольні рухи Політика Естонії Естонія в Другій світовій війні