Мовна одиниця
Мовна одиниця — елемент системи мови, нерозкладний в рамках певного рівня членування тексту і протиставлений іншим одиницям в підсистемі мови, що відповідає цьому рівню. Може бути розкладена на одиниці нижчого рівня.

Відповідно до рівня розкладеності розрізняють прості і складні одиниці: прості абсолютно неподільні (морфема як значуща одиниця, фонема); складні подільні, однак поділ обов'язково виявляє одиниці нижчого мовного рівня.

Сукупності основних мовних одиниць утворюють рівні мовної системи.

Класифікація одиниць 

За ознакою наявності звукової оболонки виділяються наступні типи одиниць мови:

 матеріальні — мають постійну звукову оболонку (фонема, морфема, слово, речення);
 відносно-матеріальні — мають змінну звукову оболонку (моделі будови слів, словосполучень, речень, що володіють узагальненим конструктивним значенням, відтвореним у всіх побудованих згідно з ними одиницях);
 одиниці значення — не існують поза матеріальних або відносно-матеріальних, складаючи їх смислове сторону (сема, семема).
Серед матеріальних одиниць за ознакою наявності значення виділяються:

 односторонні — не мають власного значення (фонема, склад); беруть участь у формуванні та розрізненні звукових оболонок двосторонніх одиниць. Іноді до односторонніх одиниць відносять і самі звукові оболонки;
 двосторонні — крім звучання, наділені значенням (морфема, слово, фразеологічна одиниця, речення). Можуть також називатися вищими одиницями мови.

«Емічні» і «етичні» одиниці 
Для матеріальних одиниць мови характерно одночасно існування у вигляді безлічі варіантів — як у вимові звукових відрізків — і у вигляді абстрактного інваріанта — безлічі всіх варіантів. Для позначення варіантів одиниць існують так звані «етичні» () терміни (алофон, фон; аломорф, морф), для позначення інваріантів — «емічній» () терміни (фонема, морфема, лексема і т. д.). Обидва терміни належать американському лінгвісту К. Л. Пайку. У більшості напрямків лінгвістики «етичні» і відповідні їм «емічні» одиниці належать до одного рівня мови.

Одиниці мови 
Одиниці мови виникають в результаті комбінації одиниць мови в мовному ланцюгу. До них належать словосполучення (крім фразеологізмів) і пропозиції, а також похідні і складні слова, вільно утворені в промові з тим чи іншим правилам; інші слова, а також фонеми і морфеми є одиницями мови.

Характеристика одиниць 
Незважаючи на істотні розбіжності в трактуванні одиниць мови в рамках різних наукових напрямків, можна виділити універсальні, які виявляються у всіх мовах властивості одиниць. Так, фонема є клас фонетично подібних звуків (втім, багато лінгвістів не вважають цю умову задовільно.; так, Л. В. Щерба вважав, що «єдність відтінків однієї фонеми зумовлена не їх фонетичною схожістю, а неможливістю розрізняти слова і форми слів даною мовою»; Р. І. Аванесов і В. М. Сидоров відзначали, що "різні звучання, які взаємно виключаються в одному і тому ж положенні, є різновидами однієї і тієї ж фонеми, як би сильно вони не відрізнялися одина від другої за освітою і якістю "), об'єднаних тотожністю функцій, морфема є синтаксично несамостійною двосторонньою одиницею, слово синтаксично самостійне, пропозиція — одиниця мови, що складається зі слів. Таким чином, різні мови можуть бути описані з використанням одних і тих же термінів.

Відносини одиниць 
Одиниці мови вступають один з одним у відносини трьох типів:

 парадигматичні;
 синтагматичні;
 ієрархічні (менш складні одиниці нижчих рівнів входять в одиниці вищих).

Відносини перших двох типів можливі лише між одиницями, що належать до одного рівня.

Примітки

Джерела

Посилання 

 Слово як мовна одиниця 
 Стилістика мовних одиниць і мовних рівнів 

Мовознавство
Мовна одиниця — елемент системи мови , нерозкладний в рамках певного рівня членування тексту і протиставлений іншим одиницям в підсистемі мови , що відповідає цьому рівню . Може бути розкладена на одиниці нижчого рівня . Відповідно до рівня розкладеності розрізняють прості і складні одиниці : прості абсолютно неподільні ( морфема як значуща одиниця , фонема ) ; складні подільні , однак поділ обов'язково виявляє одиниці нижчого мовного рівня . Сукупності основних мовних одиниць утворюють рівні мовної системи . Класифікація одиниць За ознакою наявності звукової оболонки виділяються наступні типи одиниць мови : матеріальні — мають постійну звукову оболонку ( фонема , морфема , слово , речення ) ; відносно - матеріальні — мають змінну звукову оболонку ( моделі будови слів , словосполучень , речень , що володіють узагальненим конструктивним значенням , відтвореним у всіх побудованих згідно з ними одиницях ) ; одиниці значення — не існують поза матеріальних або відносно - матеріальних , складаючи їх смислове сторону ( сема , семема ) . Серед матеріальних одиниць за ознакою наявності значення виділяються : односторонні — не мають власного значення ( фонема , склад ) ; беруть участь у формуванні та розрізненні звукових оболонок двосторонніх одиниць . Іноді до односторонніх одиниць відносять і самі звукові оболонки ; двосторонні — крім звучання , наділені значенням ( морфема , слово , фразеологічна одиниця , речення ) . Можуть також називатися вищими одиницями мови . « Емічні » і « етичні » одиниці Для матеріальних одиниць мови характерно одночасно існування у вигляді безлічі варіантів — як у вимові звукових відрізків — і у вигляді абстрактного інваріанта — безлічі всіх варіантів . Для позначення варіантів одиниць існують так звані « етичні » ( ) терміни ( алофон , фон ; аломорф , морф ) , для позначення інваріантів — « емічній » ( ) терміни ( фонема , морфема , лексема і т . д . ) . Обидва терміни належать американському лінгвісту К . Л . Пайку . У більшості напрямків лінгвістики « етичні » і відповідні їм « емічні » одиниці належать до одного рівня мови . Одиниці мови Одиниці мови виникають в результаті комбінації одиниць мови в мовному ланцюгу . До них належать словосполучення ( крім фразеологізмів ) і пропозиції , а також похідні і складні слова , вільно утворені в промові з тим чи іншим правилам ; інші слова , а також фонеми і морфеми є одиницями мови . Характеристика одиниць Незважаючи на істотні розбіжності в трактуванні одиниць мови в рамках різних наукових напрямків , можна виділити універсальні , які виявляються у всіх мовах властивості одиниць . Так , фонема є клас фонетично подібних звуків ( втім , багато лінгвістів не вважають цю умову задовільно . ; так , Л . В . Щерба вважав , що « єдність відтінків однієї фонеми зумовлена не їх фонетичною схожістю , а неможливістю розрізняти слова і форми слів даною мовою » ; Р . І . Аванесов і В . М . Сидоров відзначали , що " різні звучання , які взаємно виключаються в одному і тому ж положенні , є різновидами однієї і тієї ж фонеми , як би сильно вони не відрізнялися одина від другої за освітою і якістю " ) , об'єднаних тотожністю функцій , морфема є синтаксично несамостійною двосторонньою одиницею , слово синтаксично самостійне , пропозиція — одиниця мови , що складається зі слів . Таким чином , різні мови можуть бути описані з використанням одних і тих же термінів . Відносини одиниць Одиниці мови вступають один з одним у відносини трьох типів : парадигматичні ; синтагматичні ; ієрархічні ( менш складні одиниці нижчих рівнів входять в одиниці вищих ) . Відносини перших двох типів можливі лише між одиницями , що належать до одного рівня . Примітки Джерела Посилання Слово як мовна одиниця Стилістика мовних одиниць і мовних рівнів Мовознавство