Цірик Володимир Миколайович
Володи́мир Микола́йович Ці́рик ( — ) — старший лейтенант Збройних сил України, учасник російсько-української війни.

Життєпис 
Народився 1993 року в селі Угля (Тячівський район, Закарпатська область); навчався в Мукачівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою. Закінчив Національну академію Сухопутних військ імені гетьмана Сагайдачного у Львові (в лютому 2015 року, достроковий випуск).

Навесні 2015 року в званні старшого лейтенанта потрапив на передову, у 93-тю бригаду, і був призначений командиром 9-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону. Разом з ним командиром 7-ї роти призначили і Олександра Сака («Стафф»), з яким Володимир потоваришував ще на першому курсі Мукачівського ліцею. 10 місяців воював під Пісками, неподалік ДАП. Проти підрозділів 93-ї бригади у Пісках тоді воювала бригада «Восток» та 2-й мотострілецький батальйон окупаційних військ РФ. Командування вважало Володимира одним з найбільш перспективних і талановитих офіцерів бригади.

18 липня 2016-го увечері поблизу села Кримське (Новоайдарський район) під час патрулювання місцевості зі сторони нейтральної території група військовослужбовців 93-ї бригади була обстріляна силами терористів з гранатометів і кулеметів, після цього зав'язався бій, поранень зазнало 3 бійці. БМП-2, що виїхала на допомогу та для евакуації, підірвалася на замаскованій протитанковій міні. Володимир Цірик загинув при близькому вогневому контакті, тоді ж поліг солдат Роман Омельченко «Яша». Серед поранених — товариш та однокурсник Володимира, командир 7-ї роти Олександр Сак («Стафф»).

Похований в селі Угля 21 липня 2016 року, остання дорога була встелена квітами, люди проводили Володимира навколішки.

Без єдиного сина лишилася мама Світлана Бокоч.

Нагороди та вшанування 
 Орден Богдана Хмельницького III ступеня (27 жовтня 2016, посмертно) — за особисту мужність і високий професіоналізм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі.
 Недержавна відзнака ― орден «Народний Герой України» (16.12.2017, посмертно).
 18 липня 2017 року у селі Угля відкрито пам'ятну дошку та освячено пам'ятник на сільському цвинтарі. Меморіальна дошка розташована на обеліску поруч із меморіальною дошкою на честь Олександра Шимона.

Примітки

Джерела 
 Книга пам'яті

Посилання

Інтерв'ю 
 Останнє інтерв'ю легендарного "Оси"  // 27 липня 2016

Уродженці Углі
Випускники Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного
Померли в Новоайдарському районі
Поховані в Тячівському районі
Володи́мир Микола́йович Ці́рик ( — ) — старший лейтенант Збройних сил України , учасник російсько - української війни . Життєпис Народивсяроку в селі Угля ( Тячівський район , Закарпатська область ) ; навчався в Мукачівському ліцеї з посиленою військово - фізичною підготовкою . Закінчив Національну академію Сухопутних військ імені гетьмана Сагайдачного у Львові ( в лютомуроку , достроковий випуск ) . Навесніроку в званні старшого лейтенанта потрапив на передову , утю бригаду , і був призначений командиромї механізованої ротиго механізованого батальйону . Разом з ним командиромї роти призначили і Олександра Сака ( « Стафф » ) , з яким Володимир потоваришував ще на першому курсі Мукачівського ліцею . місяців воював під Пісками , неподалік ДАП . Проти підрозділівї бригади у Пісках тоді воювала бригада « Восток » тай мотострілецький батальйон окупаційних військ РФ . Командування вважало Володимира одним з найбільш перспективних і талановитих офіцерів бригади . 18 липняго увечері поблизу села Кримське ( Новоайдарський район ) під час патрулювання місцевості зі сторони нейтральної території група військовослужбовцівї бригади була обстріляна силами терористів з гранатометів і кулеметів , після цього зав'язався бій , поранень зазналобійці . БМП - 2 , що виїхала на допомогу та для евакуації , підірвалася на замаскованій протитанковій міні . Володимир Цірик загинув при близькому вогневому контакті , тоді ж поліг солдат Роман Омельченко « Яша » . Серед поранених — товариш та однокурсник Володимира , командирї роти Олександр Сак ( « Стафф » ) . Похований в селі Углялипняроку , остання дорога була встелена квітами , люди проводили Володимира навколішки . Без єдиного сина лишилася мама Світлана Бокоч . Нагороди та вшанування Орден Богдана Хмельницького III ступеняжовтня посмертно ) — за особисту мужність і високий професіоналізм , виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України , вірність військовій присязі . Недержавна відзнака ― орден « Народний Герой України » 12 . 2017 , посмертно ) . липняроку у селі Угля відкрито пам'ятну дошку та освячено пам'ятник на сільському цвинтарі . Меморіальна дошка розташована на обеліску поруч із меморіальною дошкою на честь Олександра Шимона . Примітки Джерела Книга пам'яті Посилання Інтерв'ю Останнє інтерв'ю легендарного " Оси " / / липня Уродженці Углі Випускники Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного Померли в Новоайдарському районі Поховані в Тячівському районі