Марія Тереса Карреньо
Марія Тереса Карреньо Гарсіа де Сіна (; 22 грудня 1853, Каракас — 12 червня 1917, Нью-Йорк) — венесуельсько-американська піаністка і композитор. Її називали королевою і Валькирією фортепіано.

Біографія 
Марія Тереса Карреньо зросла музичної та літературної сім'ї, в 1862 році переїхала в США, де основним вчителем юної піаністки став Луї Моро Готшалк. У десятирічному віці дебютувала з Бостонським симфонічним оркестром, виступала у Білому домі перед Авраамом Лінкольном.

З 1866 року жила переважно в Парижі, познайомилася з Гуно і Россіні, брала уроки у Антона Рубінштейна, грала разом з Листом, в 1873 році вийшла заміж за скрипаля Еміля Соре.

У 1874 році повернулася в Сполучені Штати. Пробувала себе як оперна співачка, в 1876 році познайомилася зі співаком Джованні Тальяпьетрой, який виконував головну партію в постановці «Дон Жуана» Моцарта і в якій Карреньо співала Церліну. Незабаром вступила з ним у другий шлюб. Карреньо і Тальяпьетра разом організували у 1885—1887 роках власну оперну трупу, з якою гастролювали на батьківщині Карреньо у Венесуелі. Гастролі були неуспішні. Це призвело, мабуть, до загострення відносин між подружжям і до розлучення.

У 1889 році Марія Тереса Карреньо знову вирушила до Європи, успішно провела гастролі до Німеччини і вийшла заміж утретє за композитора Ежена д Альбера. Неодноразово гастролювала в усіх найбільших містах Європи, в Північній і Південній Америці, Австралії, Африці; в 1891 році відвідала столицю Російської імперії місто Санкт-Петербург.

Останні роки життя Карреньо знову провела в Америці. В 1917 році під час гастролей на Кубі вона відчула нездужання і померла невдовзі після повернення в Нью-Йорк. Її похорон зібрали вершки міжнародного музичного співтовариства, включаючи Ігнаца Падеревського, Вальтера Дамроша, Франца Кнайзеля, Мішу Ельмана та інших

Залишила близько 40 творів для фортепіано, вокальної та камерної музики. Прем'єрний запис альбому фортепіанних п'єс Карреньо здійснила в 2013 році Олександра Елер.

У Каракасі створений Фонд Тереси Карреньо, діє театр її імені.

Примітки

Посилання 
 Біографія на сайті Посольства Венесуели в США

Література 
 Belloni E. Teresa Carreño: colori di madre. — Milano: Charta, 2001.

Вікіпедія:Статті з іншим значенням на Вікіданих
Композитори XX століття
Композитори XIX століття
Американські композиторки
Музиканти за алфавітом
Піаністи XX століття
Піаністи XIX століття
Піаністи США
Сторінки з неперевіреними перекладами
Венесуельські емігранти до США
Венесуельські композитори
Марія Тереса Карреньо Гарсіа де Сіна ( ; грудня Каракас — червня Нью-Йорк ) — венесуельсько - американська піаністка і композитор . Її називали королевою і Валькирією фортепіано . Біографія Марія Тереса Карреньо зросла музичної та літературної сім'ї , вроці переїхала в США , де основним вчителем юної піаністки став Луї Моро Готшалк . У десятирічному віці дебютувала з Бостонським симфонічним оркестром , виступала у Білому домі перед Авраамом Лінкольном . Зроку жила переважно в Парижі , познайомилася з Гуно і Россіні , брала уроки у Антона Рубінштейна , грала разом з Листом , вроці вийшла заміж за скрипаля Еміля Соре . Уроці повернулася в Сполучені Штати . Пробувала себе як оперна співачка , вроці познайомилася зі співаком Джованні Тальяпьетрой , який виконував головну партію в постановці « Дон Жуана » Моцарта і в якій Карреньо співала Церліну . Незабаром вступила з ним у другий шлюб . Карреньо і Тальяпьетра разом організували у1887 роках власну оперну трупу , з якою гастролювали на батьківщині Карреньо у Венесуелі . Гастролі були неуспішні . Це призвело , мабуть , до загострення відносин між подружжям і до розлучення . Уроці Марія Тереса Карреньо знову вирушила до Європи , успішно провела гастролі до Німеччини і вийшла заміж утретє за композитора Ежена д Альбера . Неодноразово гастролювала в усіх найбільших містах Європи , в Північній і Південній Америці , Австралії , Африці ; вроці відвідала столицю Російської імперії місто Санкт - Петербург . Останні роки життя Карреньо знову провела в Америці . Вроці під час гастролей на Кубі вона відчула нездужання і померла невдовзі після повернення в Нью-Йорк . Її похорон зібрали вершки міжнародного музичного співтовариства , включаючи Ігнаца Падеревського , Вальтера Дамроша , Франца Кнайзеля , Мішу Ельмана та інших Залишила близькотворів для фортепіано , вокальної та камерної музики . Прем'єрний запис альбому фортепіанних п'єс Карреньо здійснила вроці Олександра Елер . У Каракасі створений Фонд Тереси Карреньо , діє театр її імені . Примітки Посилання Біографія на сайті Посольства Венесуели в США Література Belloni E . Teresa Carreño : colori di madre . — Milano : Charta , Вікіпедія : Статті з іншим значенням на Вікіданих Композитори XX століття Композитори XIX століття Американські композиторки Музиканти за алфавітом Піаністи XX століття Піаністи XIX століття Піаністи США Сторінки з неперевіреними перекладами Венесуельські емігранти до США Венесуельські композитори