Воробйов Михайло Петрович
Миха́йло Петро́вич Воробйо́в (; 29 грудня 1896 — 12 червня 1957) — радянський воєначальник, маршал інженерних військ (1944).

Життєпис 
Народився в слободі Хасав-Юрт, нині — місто, районний центр Дагестану, в родині залізничного радіотелеграфіста. Росіянин. З 1906 року мешкав у Владикавказі. У 1913 році закінчив 1-ше Владикавказьке реальне училище і виїхав до Санкт-Петербурга. Вступив до Санкт-Петербурзького гірничого інституту, де провчився 2 роки.

У 1916 році призваний до Російської імператорської армії. У 1917 році закінчив Оренбурзьку школу прапорщиків. Учасник Першої світової війни на румунському фронті. Брав участь в революційних подіях 1917 року, обирався головою полкового комітету, командував взводом, ротою.

У лавах Червоної армії з березня 1918 року. Учасник громадянської війни в Росії: червоноармієць 1-го Владикавказького радянського загону, командир дорожно-мостової роти 13-ї стрілецької дивізії, бригадний інженер 3-ї стрілецької бригади, дивізійний інженер 33-ї Кубанської стрілецької дивізії. Воював на Південному, Західному і Кавказькому фронтах. Член РКП(б) з 1919 року.

З 1921 року — командир саперного батальйону, згодом — начальник зв'язку стрілецького корпусу. У 1924—1929 роках навчався на інженерному факультеті Військово-технічної академії РСЧА, після закінчення якої залишений для проходження ад'юнктури. З липня 1932 року — викладач, у тому ж році — начальник факультету інженерного озброєння Військово-технічної академії РСЧА; з 1935 року — начальник командного факультету тієї ж Академії.

З липня 1936 року — начальник Ленінградської об'єднаної Червонопрапорної військово-інженерної школи імені Комінтерна (з 1937 року — Ленінградське військово-інженерне училище). Воєнінженер 1 рангу (1936), доцент (1936).

Під-час радянсько-фінської війни у 1939 році перебував у відрядженні в зоні бойових дій, комбриг (1939).

З липня 1940 року — генерал-інспектор інженерних військ РСЧА, генерал-майор інженерних військ (04.06.1940).

Учасник німецько-радянської війни з червня 1941 року: начальник інженерного управління (з липня 1941 — начальник інженерних військ) Західного фронту. Одночасно, з грудня 1941 року, був командувачем 1-ї саперної армії. З квітня 1942 року й до кінця війни — начальник інженерних військ РСЧА. Генерал-лейтенант інженерних військ (29.03.1943), генерал-полковник інженерних військ (16.09.1943), маршал інженерних військ (21.02.1944).

У повоєнний час продовжував командувати інженерними військами, з квітня 1946 року — начальник інженерних військ Сухопутних військ Радянської армії.

З травня 1952 року — начальник інженерних військ Київського військового округу. З 1954 року — заступник начальника будівництва і розквартирування військ МО СРСР. З 1956 року і до кінця життя — заступник командувача військами Прибалтійського військового округу з будівництва і розквартирування.

Нагороди 
Нагороджений двома орденами Леніна, трьома орденами Червоного Прапора, орденами Суворова 1-го ступеня (31.07.1943), Вітчизняної війни 1-го ступеня (07.03.1943), Трудового Червоного Прапора і медалями.

Примітки

Посилання 
 Государственное управление в России в портретах . 

Уродженці Хасав'юрта
Російські військовики Першої світової війни
Учасники Громадянської війни в Росії
Члени КПРС
Учасники радянсько-фінської війни
Радянські генерали Другої світової війни
Миха́йло Петро́вич Воробйо́в ( ; грудня — червня — радянський воєначальник , маршал інженерних військ Життєпис Народився в слободі Хасав - Юрт , нині — місто , районний центр Дагестану , в родині залізничного радіотелеграфіста . Росіянин . Зроку мешкав у Владикавказі . Уроці закінчивше Владикавказьке реальне училище і виїхав до Санкт-Петербурга . Вступив до Санкт - Петербурзького гірничого інституту , де провчивсяроки . Уроці призваний до Російської імператорської армії . Уроці закінчив Оренбурзьку школу прапорщиків . Учасник Першої світової війни на румунському фронті . Брав участь в революційних подіяхроку , обирався головою полкового комітету , командував взводом , ротою . У лавах Червоної армії з березняроку . Учасник громадянської війни в Росії : червоноармієцьго Владикавказького радянського загону , командир дорожно - мостової ротиї стрілецької дивізії , бригадний інженерї стрілецької бригади , дивізійний інженерї Кубанської стрілецької дивізії . Воював на Південному , Західному і Кавказькому фронтах . Член РКП ( б ) зроку . Зроку — командир саперного батальйону , згодом — начальник зв'язку стрілецького корпусу . У1929 роках навчався на інженерному факультеті Військово - технічної академії РСЧА , після закінчення якої залишений для проходження ад'юнктури . З липняроку — викладач , у тому ж році — начальник факультету інженерного озброєння Військово - технічної академії РСЧА ; зроку — начальник командного факультету тієї ж Академії . З липняроку — начальник Ленінградської об'єднаної Червонопрапорної військово - інженерної школи імені Комінтерна ( зроку — Ленінградське військово - інженерне училище ) . Воєнінженеррангу доцент Під - час радянсько - фінської війни уроці перебував у відрядженні в зоні бойових дій , комбриг З липняроку — генерал - інспектор інженерних військ РСЧА , генерал - майор інженерних військ06 . 1940 ) . Учасник німецько - радянської війни з червняроку : начальник інженерного управління ( з липня — начальник інженерних військ ) Західного фронту . Одночасно , з грудняроку , був командувачемї саперної армії . З квітняроку й до кінця війни — начальник інженерних військ РСЧА . Генерал - лейтенант інженерних військ03 . 1943 ) , генерал - полковник інженерних військ09 . 1943 ) , маршал інженерних військ02 . 1944 ) . У повоєнний час продовжував командувати інженерними військами , з квітняроку — начальник інженерних військ Сухопутних військ Радянської армії . З травняроку — начальник інженерних військ Київського військового округу . Зроку — заступник начальника будівництва і розквартирування військ МО СРСР . Зроку і до кінця життя — заступник командувача військами Прибалтійського військового округу з будівництва і розквартирування . Нагороди Нагороджений двома орденами Леніна , трьома орденами Червоного Прапора , орденами Сувороваго ступеня07 . 1943 ) , Вітчизняної війниго ступеня03 . 1943 ) , Трудового Червоного Прапора і медалями . Примітки Посилання Государственное управление в России в портретах \ . Уродженці Хасав'юрта Російські військовики Першої світової війни Учасники Громадянської війни в Росії Члени КПРС Учасники радянсько - фінської війни Радянські генерали Другої світової війни