Абхазький католикосат
Абха́зький католикоса́т () — історична східно-православна де-факто автокефальна помісна церква, заснована Антіохійським Патріархатом в VIII столітті на основі Абазгійської єпархії Вселенського патріархату Константинополя, яка вже існувала з початку IV століття. У XIII столітті Абхазький католикосат включав в себе територію всієї Західної Грузії: його північна межа проходила по Кавказького хребта, природною західним кордоном було Чорне море, на сході території Абхазький католікосат обмежував Ліхскій (Сурамський) хребет, на півдні і південному заході — Месхетський хребет і річка Чорохі. У 1814 р. Абхазький Католикосат в Абхазії був скасований Російською імперією, яка б взяла під контроль Церкву Грузії до 1917 р.

Правонаступником Абхазького католикосату оголосила себе самопроголошена та нечисельна Абхазька православна церква, яка теперішнього часу не визнана іншими помісними східними православними церквами.

Історія 

У першій половині VIII століття була тенденція до суверенізації Абазгії від Візантії, що призвела до утворення Абхазького царства, підштовхнула до прагнення, до оформлення незалежності також і в церковному відношенні. У середині VIII століття влада Абхазії посилають велику церковну делегацію в Антіохію з метою поставлення в Абхазію свого абхазького католикоса. На Соборі Антіохійської Церкви, очолюваної Патріархом Феофілактом, було вирішено висвятити на єпископа і звести в сан католикоса одного з них, на ім'я Іван, а іншого поставити в сан єпископа. Католикос Іоанн і його наступники мали «поминати при богослужінні Антіохійського патріарха», тобто самостійність, надана Абхазькій Церкві у першій половині VIII століття полягала у праві обирати і висвячувати католикосів собором місцевих єпископів. Після повернення в Абхазію, католикос Іоанн, місцем своєї єпископської кафедри обирає місто Піцунду.

Даний період характеризується широким поширенням християнства в Абхазії.

Злиття Абхазького і Картлійського царства було вчинено в XII столітті при Давиді IV Будівельнику, коли було остаточно ліквідовано Тбіліський емірат і столиця держави перенесена з Кутаїсі в Тбілісі. Паралельно відбувалося і церковне об'єднання: католикос Мцхетський поширив свою духовну владу на всю Грузію, включаючи Абхазьку Церкву, в результаті чого отримав титул католикоса-Патріарха всієї Грузії. Але в середині XIII століття в результаті підкорення монголами Грузії єдина Грузинська держава розпалася на дві — східну на чолі з царем Давидом Улу і західну з царем Давидом V Нариним, що спричинило і церковний розподіл. В 1290 році у грамоті царя Давида VI вперше згаданий Абхазький католикосат.

У 1390 році, на Піцундський престол був зведений католикос Арсеній. Католикос Арсеній був уродженцем Західної Грузії і опинився на престолі абхазьких католикосів завдяки військовому походу мегрельского володаря Вамеха Дадіані на Джигетию (Адигею) і Абхазію в 1390 році.

У другій половині XVI століття відбулося перенесення кафедри абхазьких католикосів з Піцунди в Гелатський монастир в Західній Грузії. З цього часу католикоси стали іменуватися «католикос Абхазький та Імеретинський», з XVII століття «Імеретинський та Абхазький».

Останній Абхазький католикос Максим II, з князівської родини Абашидзе, через політичні розбіжності з імеретинським царем Давидом, був змушений виїхати на проживання до Росії. Цар Давид навпаки думав про політичну самостійність своєї держави, спираючись на підтримку Туреччини. По дорозі в Палестину католикос Максим II у 1795 році помер у Києво-Печерській Лаврі. Зі смертю цього католикоса припинив своє існування Абхазький католикосат. Місцеблюстителі кафедри абхазьких католикосів: митрополит Досифей (Церетелі) і митрополит Євфимій (Шервашидзе), в 1819 році були вислані з Імеретії.

Посилання 

 Короткий нарис історії Абхазької Православної Церкви 
 Протокол засідання єпархіальних зборів Сухумо-Абхазької єпархії від 15 вересня 2009 р. 
 «Абхазький (Западногрузинский) католикосат»  // Православна енциклопедія, том 1, Москва, 2000, 67-72:

Абхазія
Історія Сочі
Піцунда
Історичні автокефальні православні церкви
1814 у християнстві
зникли 1814
Абха́зький католикоса́т ( ) — історична східно - православна де - факто автокефальна помісна церква , заснована Антіохійським Патріархатом в VIII столітті на основі Абазгійської єпархії Вселенського патріархату Константинополя , яка вже існувала з початку IV століття . У XIII столітті Абхазький католикосат включав в себе територію всієї Західної Грузії : його північна межа проходила по Кавказького хребта , природною західним кордоном було Чорне море , на сході території Абхазький католікосат обмежував Ліхскій ( Сурамський ) хребет , на півдні і південному заході — Месхетський хребет і річка Чорохі . Ур . Абхазький Католикосат в Абхазії був скасований Російською імперією , яка б взяла під контроль Церкву Грузії дор . Правонаступником Абхазького католикосату оголосила себе самопроголошена та нечисельна Абхазька православна церква , яка теперішнього часу не визнана іншими помісними східними православними церквами . Історія У першій половині VIII століття була тенденція до суверенізації Абазгії від Візантії , що призвела до утворення Абхазького царства , підштовхнула до прагнення , до оформлення незалежності також і в церковному відношенні . У середині VIII століття влада Абхазії посилають велику церковну делегацію в Антіохію з метою поставлення в Абхазію свого абхазького католикоса . На Соборі Антіохійської Церкви , очолюваної Патріархом Феофілактом , було вирішено висвятити на єпископа і звести в сан католикоса одного з них , на ім'я Іван , а іншого поставити в сан єпископа . Католикос Іоанн і його наступники мали « поминати при богослужінні Антіохійського патріарха » , тобто самостійність , надана Абхазькій Церкві у першій половині VIII століття полягала у праві обирати і висвячувати католикосів собором місцевих єпископів . Після повернення в Абхазію , католикос Іоанн , місцем своєї єпископської кафедри обирає місто Піцунду . Даний період характеризується широким поширенням християнства в Абхазії . Злиття Абхазького і Картлійського царства було вчинено в XII столітті при Давиді IV Будівельнику , коли було остаточно ліквідовано Тбіліський емірат і столиця держави перенесена з Кутаїсі в Тбілісі . Паралельно відбувалося і церковне об'єднання : католикос Мцхетський поширив свою духовну владу на всю Грузію , включаючи Абхазьку Церкву , в результаті чого отримав титул католикоса - Патріарха всієї Грузії . Але в середині XIII століття в результаті підкорення монголами Грузії єдина Грузинська держава розпалася на дві — східну на чолі з царем Давидом Улу і західну з царем Давидом V Нариним , що спричинило і церковний розподіл . Вроці у грамоті царя Давида VI вперше згаданий Абхазький католикосат . Уроці , на Піцундський престол був зведений католикос Арсеній . Католикос Арсеній був уродженцем Західної Грузії і опинився на престолі абхазьких католикосів завдяки військовому походу мегрельского володаря Вамеха Дадіані на Джигетию ( Адигею ) і Абхазію вроці . У другій половині XVI століття відбулося перенесення кафедри абхазьких католикосів з Піцунди в Гелатський монастир в Західній Грузії . З цього часу католикоси стали іменуватися « католикос Абхазький та Імеретинський » , з XVII століття « Імеретинський та Абхазький » . Останній Абхазький католикос Максим II , з князівської родини Абашидзе , через політичні розбіжності з імеретинським царем Давидом , був змушений виїхати на проживання до Росії . Цар Давид навпаки думав про політичну самостійність своєї держави , спираючись на підтримку Туреччини . По дорозі в Палестину католикос Максим II уроці помер у Києво - Печерській Лаврі . Зі смертю цього католикоса припинив своє існування Абхазький католикосат . Місцеблюстителі кафедри абхазьких католикосів : митрополит Досифей ( Церетелі ) і митрополит Євфимій ( Шервашидзе ) , вроці були вислані з Імеретії . Посилання Короткий нарис історії Абхазької Православної Церкви Протокол засідання єпархіальних зборів Сухумо - Абхазької єпархії відвересняр . « Абхазький ( Западногрузинский ) католикосат » / / Православна енциклопедія , том Москва , Абхазія Історія Сочі Піцунда Історичні автокефальні православні церкви 1814 у християнстві зникли