Сакське письмо
Сакське письмо (ще Іссикське письмо)  — частково дешифроване письмо саків Семиріччя чи одна «з груп абеток, створених кочовими спільнотами у різних частинах Азії»,, вірогідно силабарія, відоме з низки пам'яток від щонайпізніше IV ст. до н. е. до V/VI ст. н. е.

Було зроблено низку спроб перекладу написів, але жодну з них не визнано задовільною (як приклад — спроба прочитання тексту трилінгви з Дашт-і-Навура, яку зробив Я. Гарматта, але «відповідність його прочитання є сумнівною»).

Від моменту, коли було знайдено Іссикський напис, та до останнього часу публікується велика кількість літератури, у якій робляться спроби пов'язати сакське письмо з так званим тюркським рунічним письмом. Не вдаючись до аналізу якості цих напрацювань, варто навести наступні констатації, які й досі не втратили актуальності:

Сучасний стан досліджень 

Наразі відомо близько 30 написів, які походять переважно з території античної Бактрії (окрім Іссикської). Можна констатувати, що сакське письмо було однією з найпоширеніших та найуживаніших абеток на теренах Кушанського царства за часів Віми Такту та Віми Кадфіза.

За попереднім аналізом виділено три різних абетки, які відносяться до одного типу письма.

1. Найдавніша 

Найдавніша абетка — напис з Есікського кургану та напис з Ай-Ханума (IV—II ст. до н. е.). Обидва написи мають п'ять спільних знаків (за нумерацією C. Rapin — 4, 6, 12, 13, 18 (див. нижче)) й, можливо, походять від арамейського.

Напис з кургану Есік 

Іссикський напис на срібній чаші складається з 25-26 знаків (близько 16 відмінних), написаних справа ліворуч двома рядками. Три знаки мають схожість з пізнішими тюрськими рунами. Щодо структури знаків — графемоутворюючими є короткі диагональні риски. Окремі знаки мають подібність до низки архаїчних писемностей (кхароштхі тощо), але це наразі не дає жодних підстав для висновків щодо походження іссикських знаків.

Напис з Ай-Ханума 

Айханумський напис зроблено на срібному злитку. Як й іссикський, напис з Ай-Ханума написано справа ліворуч, він складається з 21 знака, з яких три останні (19-21) пошкоджено, а з решти вісімнадцяти — одинадцять оригінальних. Знак 16 безумовно є знаком поділу.
праворуч|thumb|200px|Напис з Сурх-Коталу.

2. Напис з Сурх-Коталу (поч. II ст.) 

У фрагментованому напису з Сурх-Коталу головною особливістю є введення в текст курсивних літер грецької абетки (α та β). Певні знаки мають подібність до знаків найдавнішого часу, певні — до знаків з Дешт-і-Навура тощо.

3. Найпоширеніша 

Найпоширеніша — написи з Дашт-і-Навура, Кара-Тепе, Хатин-Рабата, Кампир-Тепе та Кош-Тепе саме ця абетка весь час доповнюється новими знахідками (I—V/VI ст.). Абетка складається з близько тридцяти знаків, які використано у різних написах, та декількох знаків, відомих лише з напису Дашт-і-Навура.

Примітки 

Мова
Племена скіфо-сибірського кола
Нерозшифровані писемності
Саки (народ)
Сакське письмо ( ще Іссикське письмо ) — частково дешифроване письмо саків Семиріччя чи одна « з груп абеток , створених кочовими спільнотами у різних частинах Азії » , , вірогідно силабарія , відоме з низки пам'яток від щонайпізніше IV ст . до н . е . до V / VI ст . н . е . Було зроблено низку спроб перекладу написів , але жодну з них не визнано задовільною ( як приклад — спроба прочитання тексту трилінгви з Дашт-і - Навура , яку зробив Я . Гарматта , але « відповідність його прочитання є сумнівною » ) . Від моменту , коли було знайдено Іссикський напис , та до останнього часу публікується велика кількість літератури , у якій робляться спроби пов'язати сакське письмо з так званим тюркським рунічним письмом . Не вдаючись до аналізу якості цих напрацювань , варто навести наступні констатації , які й досі не втратили актуальності : Сучасний стан досліджень Наразі відомо близьконаписів , які походять переважно з території античної Бактрії ( окрім Іссикської ) . Можна констатувати , що сакське письмо було однією з найпоширеніших та найуживаніших абеток на теренах Кушанського царства за часів Віми Такту та Віми Кадфіза . За попереднім аналізом виділено три різних абетки , які відносяться до одного типу письма . 1 . Найдавніша Найдавніша абетка — напис з Есікського кургану та напис з Ай-Ханума ( IV — II ст . до н . е . ) . Обидва написи мають п'ять спільних знаків ( за нумерацією C . Rapin — ( див . нижче ) ) й , можливо , походять від арамейського . Напис з кургану Есік Іссикський напис на срібній чаші складається ззнаків ( близьковідмінних ) , написаних справа ліворуч двома рядками . Три знаки мають схожість з пізнішими тюрськими рунами . Щодо структури знаків — графемоутворюючими є короткі диагональні риски . Окремі знаки мають подібність до низки архаїчних писемностей ( кхароштхі тощо ) , але це наразі не дає жодних підстав для висновків щодо походження іссикських знаків . Напис з Ай-Ханума Айханумський напис зроблено на срібному злитку . Як й іссикський , напис з Ай-Ханума написано справа ліворуч , він складається ззнака , з яких три останніпошкоджено , а з решти вісімнадцяти — одинадцять оригінальних . Знакбезумовно є знаком поділу . праворуч|thumb| 200px| Напис з Сурх-Коталу . 2 . Напис з Сурх -Коталу ( поч . II ст . ) У фрагментованому напису з Сурх-Коталу головною особливістю є введення в текст курсивних літер грецької абетки ( α та β ) . Певні знаки мають подібність до знаків найдавнішого часу , певні — до знаків з Дешт - і - Навура тощо . 3 . Найпоширеніша Найпоширеніша — написи з Дашт - і - Навура , Кара-Тепе , Хатин - Рабата , Кампир-Тепе та Кош-Тепе саме ця абетка весь час доповнюється новими знахідками ( I — V / VI ст . ) . Абетка складається з близько тридцяти знаків , які використано у різних написах , та декількох знаків , відомих лише з напису Дашт - і - Навура . Примітки Мова Племена скіфо - сибірського кола Нерозшифровані писемності Саки ( народ )