Palaeobatrachidae
Palaeobatrachidae — вимерла група жаб. Вони жили, головним чином, від еоцену через пліоцен в Європі, однак деякі скам'янілі відомі з вапняку. Як і трубочки, вони були дуже водяними. Навіть пуголовки добре збереглися як скам'янілість! Їх головастики не мали дзьобів і зубчиків (головастики типу 1). Палеобатрахиди нагадують піпетки в багатьох інших функціях, таких як подовжений кісток пальців і пальців, сильно розширеної ілією (кістки стегна) та подовженими, непрохідними фіброзними зубами. Однак хребці цих жаб виявилися проколістими (артикуляція вогню на передньому кінці), а не опістококулярними (формування задня вогкість), як і в піпетках, а деякі хребці в області стегна були злиті, щоб утворити синсакрим. Відомо, що деякі таксони мають додатковий кістковий елемент у четвертому пальці та п'ятому пальці (Естес та Рейг, 1973). Деякі палеобатрахиди досягли розміру 120 мм довжини вихлопу.

Обговорення філогенетичних відносин
Ford та Cannatella (1993) визначають † Palaeobatrachidae, як правило, використовується: назва вузла для найпоширенішого загального предка † Palaeobatrachus, † Neusibatrachus, † Pliobatrachus, † Albionbatrachus та † Lithobatrachus, а також всі його нащадки. Естес та Рейг (1973) союзників † Palaeobatrachidae до Pipidae, а Cannatella (1985) і Cannatella і de Sá (1993) чітко зазначили синапоморфії, що підтримують ці відносини. Естес та Рейг (1973) виділяють † Палеобатрахида з Pipidae, що мають проколесні хребці (апоморфні), синсакрим (апоморфний) і наявність ментомеклеєвих кісток (плізіоморфних). † Palaeobatrachus occidentalis (Естес та Санчіз, 1982 р.) З Крейдою Північної Америки відома тільки з ілією, тому її включення в † Палеобатрахида є дещо попереднім. Аналогічно, юрсько-крейдовий окам'яє † Neusibatrachus (Seiffert, 1972) є проколінним, але не має синзакрилу та деяких інших ознак, що знаходяться в третинних скам'янілостях.

Джерела 
Інформація взята з сайту: http://tolweb.org/Palaeobatrachidae/16985
Palaeobatrachidae — вимерла група жаб . Вони жили , головним чином , від еоцену через пліоцен в Європі , однак деякі скам'янілі відомі з вапняку . Як і трубочки , вони були дуже водяними . Навіть пуголовки добре збереглися як скам'янілість ! Їх головастики не мали дзьобів і зубчиків ( головастики типу Палеобатрахиди нагадують піпетки в багатьох інших функціях , таких як подовжений кісток пальців і пальців , сильно розширеної ілією ( кістки стегна ) та подовженими , непрохідними фіброзними зубами . Однак хребці цих жаб виявилися проколістими ( артикуляція вогню на передньому кінці ) , а не опістококулярними ( формування задня вогкість ) , як і в піпетках , а деякі хребці в області стегна були злиті , щоб утворити синсакрим . Відомо , що деякі таксони мають додатковий кістковий елемент у четвертому пальці та п'ятому пальці ( Естес та Рейг , Деякі палеобатрахиди досягли розмірумм довжини вихлопу . Обговорення філогенетичних відносин Ford та Cannatellaвизначають † Palaeobatrachidae , як правило , використовується : назва вузла для найпоширенішого загального предка † Palaeobatrachus , † Neusibatrachus , † Pliobatrachus , † Albionbatrachus та † Lithobatrachus , а також всі його нащадки . Естес та Рейгсоюзників † Palaeobatrachidae до Pipidae , а Cannatellaі Cannatella і de Sáчітко зазначили синапоморфії , що підтримують ці відносини . Естес та Рейгвиділяють † Палеобатрахида з Pipidae , що мають проколесні хребці ( апоморфні ) , синсакрим ( апоморфний ) і наявність ментомеклеєвих кісток ( плізіоморфних ) . † Palaeobatrachus occidentalis ( Естес та Санчіз , р . ) З Крейдою Північної Америки відома тільки з ілією , тому її включення в † Палеобатрахида є дещо попереднім . Аналогічно , юрсько - крейдовий окам'яє † Neusibatrachus ( Seiffert , є проколінним , але не має синзакрилу та деяких інших ознак , що знаходяться в третинних скам'янілостях . Джерела Інформація взята з сайту : http://tolweb.org/Palaeobatrachidae/16985