Анна Савойська
А́нна Саво́йська (1306—1365) — візантійська імператриця, регентка.

Життєпис 
Походила з Савойської династії. Донька Амадея V, графа Савойї, та Марії Брабантської. Народилася у 1306 році, отримавши ім'я Джованна. У 1323 році втратила батька, опинившись під опікою брата Едуарда I. У цей час посилюються дипломатичні контакти між Савойським графством і Візантією з метою підтримки Палеологів у маркізаті Монферрат. У 1326 році Джованна була видана заміж за візантійського співімператора Андроніка III, прийняла православ'я, змінивши ім'я на Анна.

Мешкала певний час з чоловіком в Адріанополі. У 1328 році Андронік III повалив свого діда—імператора Андроніка II й став одноосібним володарем Візантії. Весь час правління намагалася впливати на політичні рішення, підтримуючи прозахідну політику.

У 1341 році після смерті Андроніка III була оголошена регенткою при малолітньому синові-імператорові Іоанні V. Проте за заповітом імператора цивільну адміністрацію очолив Іоанн Кантакузин. Між імператрицею та Контакузином майже з самого початку виник конфлікт. Імператриця запідозрила його в змові — маєтки регента було конфісковано, його друзі та близькі опинилися у в'язниці, а він, оголошений зрадником, уникнув небезпеки, заховавшись у своєму рідному місті Дідімотіка. Там, 26 жовтня 1341, прихильники проголосили Іоанна Кантакузина імператором. Почалася війна, що тривала 6 років. Анна Савойська опиралася на партію зилотів на чолі з Олексієм Апокавком. Союзником регентки стала Болгарія, а Кантакузина — Сербія. У 1343 році регентка спрямувала посланців папі римському Клименту VI щодо згоди на унію між католицькою і православною церквою. Також Анна намагалася дістати підтримку Венеції. Тоді Кантакузин отримав допомогу від Орхана I, бея Османської держави, та Умуру, бея Айдина. Зрештою Анна Савойська і Олексій Апокавк зазнали поразки. У відповідь Анна найняла турків з бейліка Сарухан, але ті спустошили Фракію та околиці Константинополя, не забажавши воювати з Кантакузиним. Скориставшись з цього, генуезці захопили Хіос, а спроби їх відбити спричинили конфлікт з Генуезькою республікою. 1347 року Іоанн Кантакузин увійшов до Константинополя, де його змушено визнали співправителем неповнолітнього імператора Іоанна V Палеолога та одночасно його регентом.

Після втрати влади Анна Савойська деякий час мешкала в Константинополі, але у 1351 році перебралася до Фессалонік, де мала власний суд і скарбницю. Згодом прийняла чернецтво під ім'ям Анастасія. Померла в монастирі 1356 року. Перепохована в Константинополі.

Родина 
Чоловік — Андронік III Палеолог, візантійський імператор.

Діти:
 Марія-Ірина (1327 — після 1356), дружина Михайла Асена IV, співцаря Болгарії
 Іоанн (1332—1391), імператор
 Михайло (1337 — після 1370), деспот
 Ірина-Марія (1384 — д/н), дружина Франческо I Гаттілузіо, з генуезького роду сеньйорів Лесбоса Гаттілузіо.

Примітки

Джерела 
 Alexios G. Savvides, Benjamin Hendrickx (Hrsg.): Encyclopaedic Prosopographical Lexicon of Byzantine History and Civilization. Bd. 1: Aaron — Azarethes. Brepols Publishers, Turnhout 2007, , стор. 280—281
 Ducas, Historia turco-bizantina 1341—1462, a cura di Michele Puglia, 2008, il Cerchio, Rimini, 
 Elisabeth Malamut, " Jeanne-Anne, princesse de Savoie et impératrice de Byzance ", dans Elisabeth Malamut et Andreas Nicolaïdes, éd., Impératrices, princesses, aristocrates et saintes souveraines: De l'Orient chrétien et musulman au Moyen Âge et au début des temps modernes, Aix-en-Provence, Presses universitaires de Provence, 2014, стор. 85-118

Візантійські імператриці
Регенти Візантії
Регентки
Савойський дім
А́нна Саво́йська1365 ) — візантійська імператриця , регентка . Життєпис Походила з Савойської династії . Донька Амадея V , графа Савойї , та Марії Брабантської . Народилася уроці , отримавши ім'я Джованна . Уроці втратила батька , опинившись під опікою брата Едуарда I . У цей час посилюються дипломатичні контакти між Савойським графством і Візантією з метою підтримки Палеологів у маркізаті Монферрат . Уроці Джованна була видана заміж за візантійського співімператора Андроніка III , прийняла православ'я , змінивши ім'я на Анна . Мешкала певний час з чоловіком в Адріанополі . Уроці Андронік III повалив свого діда — імператора Андроніка II й став одноосібним володарем Візантії . Весь час правління намагалася впливати на політичні рішення , підтримуючи прозахідну політику . Уроці після смерті Андроніка III була оголошена регенткою при малолітньому синові - імператорові Іоанні V . Проте за заповітом імператора цивільну адміністрацію очолив Іоанн Кантакузин . Між імператрицею та Контакузином майже з самого початку виник конфлікт . Імператриця запідозрила його в змові — маєтки регента було конфісковано , його друзі та близькі опинилися у в'язниці , а він , оголошений зрадником , уникнув небезпеки , заховавшись у своєму рідному місті Дідімотіка . Там , жовтня прихильники проголосили Іоанна Кантакузина імператором . Почалася війна , що тривалароків . Анна Савойська опиралася на партію зилотів на чолі з Олексієм Апокавком . Союзником регентки стала Болгарія , а Кантакузина — Сербія . Уроці регентка спрямувала посланців папі римському Клименту VI щодо згоди на унію між католицькою і православною церквою . Також Анна намагалася дістати підтримку Венеції . Тоді Кантакузин отримав допомогу від Орхана I , бея Османської держави , та Умуру , бея Айдина . Зрештою Анна Савойська і Олексій Апокавк зазнали поразки . У відповідь Анна найняла турків з бейліка Сарухан , але ті спустошили Фракію та околиці Константинополя , не забажавши воювати з Кантакузиним . Скориставшись з цього , генуезці захопили Хіос , а спроби їх відбити спричинили конфлікт з Генуезькою республікою . року Іоанн Кантакузин увійшов до Константинополя , де його змушено визнали співправителем неповнолітнього імператора Іоанна V Палеолога та одночасно його регентом . Після втрати влади Анна Савойська деякий час мешкала в Константинополі , але уроці перебралася до Фессалонік , де мала власний суд і скарбницю . Згодом прийняла чернецтво під ім'ям Анастасія . Померла в монастиріроку . Перепохована в Константинополі . Родина Чоловік — Андронік III Палеолог , візантійський імператор . Діти : Марія - Ірина — після дружина Михайла Асена IV , співцаря Болгарії Іоанн1391 ) , імператор Михайло — після деспот Ірина - Марія — д / н ) , дружина Франческо I Гаттілузіо , з генуезького роду сеньйорів Лесбоса Гаттілузіо . Примітки Джерела Alexios G . Savvides , Benjamin Hendrickx ( Hrsg . ) : Encyclopaedic Prosopographical Lexicon of Byzantine History and Civilization . Bd . Aaron — Azarethes . Brepols Publishers , Turnhout , стор . 281 Ducas , Historia turco-bizantina1462 , a cura di Michele Puglia , il Cerchio , Rimini , Elisabeth Malamut , " Jeanne-Anne , princesse de Savoie et impératrice de Byzance " , dans Elisabeth Malamut et Andreas Nicolaïdes , éd . , Impératrices , princesses , aristocrates et saintes souveraines : De l'Orient chrétien et musulman au Moyen Âge et au début des temps modernes , Aix-en-Provence , Presses universitaires de Provence , стор . Візантійські імператриці Регенти Візантії Регентки Савойський дім