Моніліоз
Моніліоз (плодова гниль) — дуже шкідливе грибкове захворювання рослин. Втрати врожаю щорічно становлять 20–30 %, а в окремих господарствах — 50–70 %. Захворювання поширене у Європі, США, Чилі, Південній Африці. Поширюється моніліоз із ушкодженими плодами, але найчастіше з ураженим садивним матеріалом.

Особливості номенклатури збудника 

Збудником моніліозу кісточкових культур є гриб Monilinia laxa порядку Hyphomycetales. Це паразит широкої спеціалізації: здатен уражувати 12 видів дерев (рід Prunus). Це абрикос, персик, вишня, повстяна вишня, слива. Моніліоз вважають однією з найшкодочинніших хвороб цих культур. Лише деякі сорти кісточкових якоюсь мірою стійкі до моніліозу, зокрема, вишня — Анадольська, Шпанка рання та ін.; слива — Ренклод ранній, Угорка звичайна, Персикова та ін.; абрикоса — Червонощока, Нікітська та ін.; персик — Чемпіон ранній, Радянський, Глінка та ін. Іноді кісточкові потерпають від Monilinia fructigena.

Моніліоз зерняткових культур викликають й інші види грибів. Айву уражує гриб Monilinia cydonia, груші й яблуні — Monilinia fructigena. Проте збитки від моніліозу яблунь і груш значно менші, ніж від моніліозу кісточкових.

Моніліоз також може уражувати рослини родини Вересових (Ericaceae), а саме: брусницю (Vaccinium vitis-idaea) — збудник Monilinia urnula; лохину американську або ягідник щитковий (Vaccinium corymbosum) — збудник Monilinia vaccinii-corymbosi.

Чутливими є ще декілька видів родини Розових — різні представники роду Горобини (Sorbus) та їхні гібриди з деякими видами із родів Глід (Crataegus) та Мушмула (Mespilus). Збудник Monilinia ariae уражує сакуру або дрібнопильчасту вишню (Prunus serrulata), широко відому як декоративне дерево.

Біологія збудника 

Збудник зимує в уражених органах рослин, переважно плодах, у вигляді міцелію (грибниці), яка навесні утворює нове конідіальне спороношення. Конідії лимоноподібні, 9,5–12 х 6–10 мкм, але їхній розмір може варіювати залежно від субстрату, на якому вони з'являються, і температурних умов формування. У південних районах країни конідії можуть зимувати досить рідко. Конідії інфікують переважно молоді дерева. Сприятливою для швидкого розвитку моніліозу навесні є прохолодна й волога погода під час цвітіння. Низькі температури затримують фазу цвітіння, а висока вологість (особливо під час дощів і туманів) сприяє швидкому формуванню конідій та їх поширенню. Зараження відбувається під час цвітіння за допомогою вітру та комах. Конідій потрапляє на маточку квітки, а потім через квітконіжку — в гілку. Надалі моніліоз розвивається всередині гілки, дедалі глибше проникаючи у деревину.

Захворювання проявляється протягом усього вегетаційного періоду рослин. Навесні викликає побуріння і засихання квіток, в'янення та засихання молодих листків, відмирання плодових гілочок й однорічних пагонів. Через ураження молодих пагонів моніліоз іще називають «моніліальний опік».

У червні-липні моніліоз уражує плоди. На поверхні плодів з'являються спочатку бурі плями, які згодом розростаються й займають всю поверхню плоду. На них хаотично розташовані дрібні сірі нарости. Ураження М. fructigena проявляється дещо інакше. На ураженій тканині плодів формуються значно більші за розміром жовто-палевого кольору подушечки, що розміщуються концентричними лініями. Плоди зморщуються, муміфікуються і лишаються на дереві до весни. Уражений плід заражує сусідні при доторканні, плоди з восковим нальотом менш уразливі.

Моніліоз небезпечний не лише для врожаю, але й для всього дерева. Моніліальний опік проявляється після цвітіння як несподіване побуріння суцвіть, засихання листя, молодих пагонів і плодових гілок. Уражені гілки стають неначе обпалені, що й зумовило назву. Також моніліальний опік можна сплутати з ушкодженням морозом, що спостерігається під час ранкових приморозків.

Способи захисту рослин 

1.Із агротехнічних заходів ефективні осіння зяблева оранка й обкопування пристовбурних ділянок дерев із заорюванням у ґрунт опалих листків та уражених плодів.

2.Збирання та спалювання восени муміфікованих плодів і опалого листя.

3.Обприскування рослин восени 3%-ним розчином бордоської рідини або 1 % мідного купоросу, хлорокисом міді 0,9 %.

4.У саду, де влітку було помічено ураження моніліозом, навесні проводять фунгіцидні обробки. Перед цвітінням та після нього обприскування від моніліозу можна проводити фунгіцидом у суміші з інсектицидом, позаяк укуси комах сприяють зараженню дерев плодовою гниллю. Боротьбі з комахами-переносниками слід приділити особливу увагу. Сприяють поширенню плодожерки і жуки-казарки. Із інсектицидів для сумісної обробки використовують препарат Актара 25WG, в.г. (Тіаметоксам, 250г/кг) — 1,4г на 10л води.

Нагадуємо, що слід дотримуватися правил змішування пестицидів. Бордоська суміш не сумісна з жодним препаратом, окрім похідних сірки. Сумарна концентрація використаних пестидів, віднесена до максимально допустимої, не має перевищувати 1.

C1/Cmax1 + C2/Cmax2+…+ Cn/Cmaxn ≤ 1.

Cmax — максимально допустима концентрація препарату зазначена на етикетці.

Для приготування робочого розчину із речовин у різних препаративних формах, спочатку змочуваний порошок заливають водою, а потім додають водорозчинний препарат чи концентрат емульсії.

5.Вирізування та спалювання уражених і засохлих пагонів. Обрізування роблять рано навесні, через 8–12 днів після цвітіння. Восени слід обрізати уражені дерева у першу чергу, щоб уникнути вторинного зараження. Обрізуючи гілки варто пам'ятати, що міцелій гриба у гілках просувається від місця зараження догори, тому слід обрізувати нижче місця ушкодження, захоплюючи декілька здорових гілочок. Уникайте механічних ушкоджень здорових тканин, а у разі поранень варто обробити ушкодження садовими варом чи фарбою.

6.У червні-липні моніліоз починає входити у фазу розвитку безпосередньо на плодах. Ознакою моніліозу є загнивання плодів просто на гілках. Такі плоди бажано знімати і знищувати. У період дозрівання плодів боротися з моніліозом засобами хімічного захисту заборонено.

7.Із біопрепаратів фунгіцидної дії проти моніліозу застосовують Фунгістоп (триходермін спори гриба Trichoderma Viride, штам 16 ЦКМ F-59M, р.). Триходерма паразитує на грибі-збуднику та знищує його. Ще можна обробляти біопрепаратом Фітоспорин-М. Біопрепарати придатні до застосування у будь-який час без кореляції зі збиранням плодів.

Джерела 

 Обпікає без вогню. Моніліоз кісточкових
 Моніліоз 
 Моніліоз. Що, як, чим? 

Агрономія
Хвороби плодових дерев
Садівництво
Моніліоз ( плодова гниль ) — дуже шкідливе грибкове захворювання рослин . Втрати врожаю щорічно становлять30 % , а в окремих господарствах — 70 % . Захворювання поширене у Європі , США , Чилі , Південній Африці . Поширюється моніліоз із ушкодженими плодами , але найчастіше з ураженим садивним матеріалом . Особливості номенклатури збудника Збудником моніліозу кісточкових культур є гриб Monilinia laxa порядку Hyphomycetales . Це паразит широкої спеціалізації : здатен уражувативидів дерев ( рід Prunus ) . Це абрикос , персик , вишня , повстяна вишня , слива . Моніліоз вважають однією з найшкодочинніших хвороб цих культур . Лише деякі сорти кісточкових якоюсь мірою стійкі до моніліозу , зокрема , вишня — Анадольська , Шпанка рання та ін . ; слива — Ренклод ранній , Угорка звичайна , Персикова та ін . ; абрикоса — Червонощока , Нікітська та ін . ; персик — Чемпіон ранній , Радянський , Глінка та ін . Іноді кісточкові потерпають від Monilinia fructigena . Моніліоз зерняткових культур викликають й інші види грибів . Айву уражує гриб Monilinia cydonia , груші й яблуні — Monilinia fructigena . Проте збитки від моніліозу яблунь і груш значно менші , ніж від моніліозу кісточкових . Моніліоз також може уражувати рослини родини Вересових ( Ericaceae ) , а саме : брусницю ( Vaccinium vitis-idaea ) — збудник Monilinia urnula ; лохину американську або ягідник щитковий ( Vaccinium corymbosum ) — збудник Monilinia vaccinii- corymbosi . Чутливими є ще декілька видів родини Розових — різні представники роду Горобини ( Sorbus ) та їхні гібриди з деякими видами із родів Глід ( Crataegus ) та Мушмула ( Mespilus ) . Збудник Monilinia ariae уражує сакуру або дрібнопильчасту вишню ( Prunus serrulata ) , широко відому як декоративне дерево . Біологія збудника Збудник зимує в уражених органах рослин , переважно плодах , у вигляді міцелію ( грибниці ) , яка навесні утворює нове конідіальне спороношення . Конідії лимоноподібні , 5 – 12 х10 мкм , але їхній розмір може варіювати залежно від субстрату , на якому вони з'являються , і температурних умов формування . У південних районах країни конідії можуть зимувати досить рідко . Конідії інфікують переважно молоді дерева . Сприятливою для швидкого розвитку моніліозу навесні є прохолодна й волога погода під час цвітіння . Низькі температури затримують фазу цвітіння , а висока вологість ( особливо під час дощів і туманів ) сприяє швидкому формуванню конідій та їх поширенню . Зараження відбувається під час цвітіння за допомогою вітру та комах . Конідій потрапляє на маточку квітки , а потім через квітконіжку — в гілку . Надалі моніліоз розвивається всередині гілки , дедалі глибше проникаючи у деревину . Захворювання проявляється протягом усього вегетаційного періоду рослин . Навесні викликає побуріння і засихання квіток , в'янення та засихання молодих листків , відмирання плодових гілочок й однорічних пагонів . Через ураження молодих пагонів моніліоз іще називають « моніліальний опік » . У червні - липні моніліоз уражує плоди . На поверхні плодів з'являються спочатку бурі плями , які згодом розростаються й займають всю поверхню плоду . На них хаотично розташовані дрібні сірі нарости . Ураження М . fructigena проявляється дещо інакше . На ураженій тканині плодів формуються значно більші за розміром жовто - палевого кольору подушечки , що розміщуються концентричними лініями . Плоди зморщуються , муміфікуються і лишаються на дереві до весни . Уражений плід заражує сусідні при доторканні , плоди з восковим нальотом менш уразливі . Моніліоз небезпечний не лише для врожаю , але й для всього дерева . Моніліальний опік проявляється після цвітіння як несподіване побуріння суцвіть , засихання листя , молодих пагонів і плодових гілок . Уражені гілки стають неначе обпалені , що й зумовило назву . Також моніліальний опік можна сплутати з ушкодженням морозом , що спостерігається під час ранкових приморозків . Способи захисту рослин 1 . Із агротехнічних заходів ефективні осіння зяблева оранка й обкопування пристовбурних ділянок дерев із заорюванням у ґрунт опалих листків та уражених плодів . 2 . Збирання та спалювання восени муміфікованих плодів і опалого листя . 3 . Обприскування рослин восени - ним розчином бордоської рідини або % мідного купоросу , хлорокисом міді9 % . 4 . У саду , де влітку було помічено ураження моніліозом , навесні проводять фунгіцидні обробки . Перед цвітінням та після нього обприскування від моніліозу можна проводити фунгіцидом у суміші з інсектицидом , позаяк укуси комах сприяють зараженню дерев плодовою гниллю . Боротьбі з комахами - переносниками слід приділити особливу увагу . Сприяють поширенню плодожерки і жуки - казарки . Із інсектицидів для сумісної обробки використовують препарат АктараG , в .г . ( Тіаметоксам , / кг ) — 4г на води . Нагадуємо , що слід дотримуватися правил змішування пестицидів . Бордоська суміш не сумісна з жодним препаратом , окрім похідних сірки . Сумарна концентрація використаних пестидів , віднесена до максимально допустимої , не має перевищувати C1 / Cmax1 + C2/Cmax2+…+ Cn/Cmaxn ≤ Cmax — максимально допустима концентрація препарату зазначена на етикетці . Для приготування робочого розчину із речовин у різних препаративних формах , спочатку змочуваний порошок заливають водою , а потім додають водорозчинний препарат чи концентрат емульсії . 5 . Вирізування та спалювання уражених і засохлих пагонів . Обрізування роблять рано навесні , через12 днів після цвітіння . Восени слід обрізати уражені дерева у першу чергу , щоб уникнути вторинного зараження . Обрізуючи гілки варто пам'ятати , що міцелій гриба у гілках просувається від місця зараження догори , тому слід обрізувати нижче місця ушкодження , захоплюючи декілька здорових гілочок . Уникайте механічних ушкоджень здорових тканин , а у разі поранень варто обробити ушкодження садовими варом чи фарбою . 6 . У червні - липні моніліоз починає входити у фазу розвитку безпосередньо на плодах . Ознакою моніліозу є загнивання плодів просто на гілках . Такі плоди бажано знімати і знищувати . У період дозрівання плодів боротися з моніліозом засобами хімічного захисту заборонено . 7 . Із біопрепаратів фунгіцидної дії проти моніліозу застосовують Фунгістоп ( триходермін спори гриба Trichoderma Viride , штамЦКМ F - 59M , р . ) . Триходерма паразитує на грибі - збуднику та знищує його . Ще можна обробляти біопрепаратом Фітоспорин- М . Біопрепарати придатні до застосування у будь-який час без кореляції зі збиранням плодів . Джерела Обпікає без вогню . Моніліоз кісточкових Моніліоз Моніліоз . Що , як , чим ? Агрономія Хвороби плодових дерев Садівництво