Михайло Сигізмундович
Михайло Сигізмундович (також Михайлушко, католицьке ім'я — Болеслав, 1380-і — 1451/52) — литовський князь з династій Гедиміновичів, син великого князя литовського Сигізмунда Кейстутовича, князь стародубський та брянський (1432—1445).

Біографія

Молоді роки 
З 1390 року разом з батьком та іншими знатними литовськими аристократами перебував як заручник у володіннях Тевтонського ордену. Коли Вітовт не дотримався своїх обіцянок тевтонцям та уклав з Ягайлом Острівську угоду в 1392 році Михайла разом з іншими заручниками кинули до темниці.

У 1398 році повернувся до Великого князівства Литовського та одружився з Анною, дочкою плоцього князя Земовита IV. У 1427-1429 роках перебував при дворі великого магістра Тевтонського ордену.

За правління батька 
З 1432 року, коли його батько зайняв великокнязівський престол, перебував при ньому. Також командував військами, які діяли проти Свидригайла Ольгердовича у боротьбі за владу у Литві.

У 1435 році литовські армії під командуванням Михайла здолали Свидригайла у битві під Вількомиром. Після цього він зайняв Оршу та взяв в облогу Вітебськ і Полоцьк. Під час правління батька також отримав у володіння Слуцьк, Слонім, Ховхлу та землі на Підляшші.

Після вбивства Сигізмунда у червні 1440 року частина литовських феодалів, головним чином в Жемайтії підтримали кандидатуру Михайла Сигізмундовича на великокнязівський трон. Проте великим князем було обрано Казимира Ягеллона. Згідно з «Хронікою Биховця» Казимир, вступаючи на престол, дарував Михайлу Більськ, Брянськ, Сурож, Клецьк, Койданаву та Стародуб.

Повстання 
Перебуваючи у Клецьку Михайло Сигізмундович задумав змову проти Казимира з метою захоплення влади у Великому князівстві, яка була розкрита. За іншими джерелами, Михайло виїхав до свояків у Мазовію за підтримкою у боротьбі з Казимиром. Звідти вирушив до Молдови і потім до хана Золотої Орди, Саїд-Ахмада. На початку 1449 року разом з татарськими військами на короткий час захопив Сіверщину та Київ. Після невдачі шукав підтримки у Москві, де його ув'язнили та пізніше отруїли.

Зі смертю Михайла чоловіча лінія потомків Кейстута перервалась.

Сім'я 
Михайло Сигізмундович мав щонайменше двох дружин, а найбільш ймовірно — трьох, усі вони були мазовецькими князівнами. Дітей у Михайла не було.

1. Анна (?—до 1435(?)), дочка плоцького князя Земовита IV і Олександри Ольгердівни. 

2. Євфимія (?—1436) — дочка Болеслава Янушовича з мазовецьких князів і Анни Федорівни Ратненської, внучка князя варшавського Януша Старшого; шлюб відбувс у 1435 році, проте вже через рік Євфимія померла.

3. Катерина (?—1475) — дружина з 1439 року, молодша дочка Земовита IV.

Література та джерела

Джерела 

 Стрийковський Мацей. Літопис польський, литовський, жмудський і всієї Руси / Відп. ред. О. Купчинський. Наукове товариство ім. Шевченка. ‒ Львів, 2011. ‒ 1075 с. ‒ ISBN 966-8868-26-9
 Хроника Быховца // Полное собрание русских летописей. — Т. 32. — Москва, 1975.

Література 

 Барвінський Б. Жигмонт Кейстутович великий князь литовсько-руський (1432—1440): Іст. монографія. — Жовква, 1905.
 Пазднякоў В. Міхаіл Жыгімонтавіч / Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус — Яцкевіч. — Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. — 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.
 Попель Р. И. Князь Михайлушка Жигимонтович: политическая биография // Alba Ruscia: белорусские земли на перекрестке культур и цивилизаций (X—XVI вв.). — М.: Квадрига, 2015. — 256 с. ISBN 978-5-91791-182-3. — С. 102—121.
 Tęgowski J. Pierwsze pokolenia Giedyminowiczów. — Poznań-Wrocław: Wydawnictwo Historyczne, 1999. — 319 s. ISBN 83-913563-1-0. — S. 224—227.

Кейстутовичі
Брянські князі
Михайло Сигізмундович ( також Михайлушко , католицьке ім'я — Болеслав , і — 52 ) — литовський князь з династій Гедиміновичів , син великого князя литовського Сигізмунда Кейстутовича , князь стародубський та брянський1445 ) . Біографія Молоді роки Зроку разом з батьком та іншими знатними литовськими аристократами перебував як заручник у володіннях Тевтонського ордену . Коли Вітовт не дотримався своїх обіцянок тевтонцям та уклав з Ягайлом Острівську угоду вроці Михайла разом з іншими заручниками кинули до темниці . Уроці повернувся до Великого князівства Литовського та одружився з Анною , дочкою плоцього князя Земовита IV . Уроках перебував при дворі великого магістра Тевтонського ордену . За правління батька Зроку , коли його батько зайняв великокнязівський престол , перебував при ньому . Також командував військами , які діяли проти Свидригайла Ольгердовича у боротьбі за владу у Литві . Уроці литовські армії під командуванням Михайла здолали Свидригайла у битві під Вількомиром . Після цього він зайняв Оршу та взяв в облогу Вітебськ і Полоцьк . Під час правління батька також отримав у володіння Слуцьк , Слонім , Ховхлу та землі на Підляшші . Після вбивства Сигізмунда у червніроку частина литовських феодалів , головним чином в Жемайтії підтримали кандидатуру Михайла Сигізмундовича на великокнязівський трон . Проте великим князем було обрано Казимира Ягеллона . Згідно з « Хронікою Биховця » Казимир , вступаючи на престол , дарував Михайлу Більськ , Брянськ , Сурож , Клецьк , Койданаву та Стародуб . Повстання Перебуваючи у Клецьку Михайло Сигізмундович задумав змову проти Казимира з метою захоплення влади у Великому князівстві , яка була розкрита . За іншими джерелами , Михайло виїхав до свояків у Мазовію за підтримкою у боротьбі з Казимиром . Звідти вирушив до Молдови і потім до хана Золотої Орди , Саїд - Ахмада . На початкуроку разом з татарськими військами на короткий час захопив Сіверщину та Київ . Після невдачі шукав підтримки у Москві , де його ув'язнили та пізніше отруїли . Зі смертю Михайла чоловіча лінія потомків Кейстута перервалась . Сім'я Михайло Сигізмундович мав щонайменше двох дружин , а найбільш ймовірно — трьох , усі вони були мазовецькими князівнами . Дітей у Михайла не було . 1 . Анна ( ? — до ? ) ) , дочка плоцького князя Земовита IV і Олександри Ольгердівни . 2 . Євфимія ( ? — 1436 ) — дочка Болеслава Янушовича з мазовецьких князів і Анни Федорівни Ратненської , внучка князя варшавського Януша Старшого ; шлюб відбувс уроці , проте вже через рік Євфимія померла . 3 . Катерина ( ? — 1475 ) — дружина зроку , молодша дочка Земовита IV . Література та джерела Джерела Стрийковський Мацей . Літопис польський , литовський , жмудський і всієї Руси / Відп . ред . О . Купчинський . Наукове товариство ім . Шевченка . ‒ Львів , ‒с . ‒ ISBN26 - 9 Хроника Быховца / / Полное собрание русских летописей . — Т . — Москва , Література Барвінський Б . Жигмонт Кейстутович великий князь литовсько - руський1440 ): Іст . монографія . — Жовква , Пазднякоў В . Міхаіл Жыгімонтавіч / Вялікае княства Літоўскае : Энцыклапедыя . Ут . / рэд . Г . П . Пашкоў і інш . Т . Кадэцкі корпус — Яцкевіч . — Мінск : Беларуская Энцыклапедыя , — с . : іл . ISBN0378-0 . Попель Р . И . Князь Михайлушка Жигимонтович : политическая биография / / Alba Ruscia : белорусские земли на перекрестке культур и цивилизаций ( X — XVI вв . ) . — М . : Квадрига , — с . ISBN91791 - 182 - 3 . — С . 121 . Tęgowski J . Pierwsze pokolenia Giedyminowiczów . — Poznań-Wrocław : Wydawnictwo Historyczne , — s . ISBN1 - 0 . — S . 227 . Кейстутовичі Брянські князі