Дьогтєв Петро Максимович
Петро Максимович Дьогтєв (1918—2003) — сержант Робітничо-селянської Червоної Армії, учасник Другої світової війни, Герой Радянського Союзу (1944).

Біографія 
Петро Дьогтєв народився 19 грудня 1918 року в селі Новосолдатка (нині — Репйовський район Воронезької області) в сім'ї селянина. Закінчив сім класів школи. У 1930—1937 роках працював різноробочим у радгоспі. У 1938 році призваний на службу в Робітничо-селянську Червону армію. Брав участь у радянсько-фінській війні, в 1940 році демобілізований. Проживав у Ленінграді, працював на заводі. На початку Другої світової війни разом із заводом був евакуйований до Уфи. У березні 1942 року Дьогтєв повторно призваний в армію. До листопада 1943 року гвардії сержант Петро Дьогтєв був навідником гармати 178-го гвардійського стрілецького полку 60-ї гвардійської стрілецької дивізії 6-ї армії 3-го Українського фронту. Відзначився під час битви за Дніпро.

26 листопада 1943 року Дьогтєв в складі штурмової групи переправився на західний берег Дніпра в районі села Розумівка Запорізького району Запорізької області Української РСР. Під масованим ворожим вогнем він знищив дзот, кулемет і протитанкову рушницю противника, що сприяло успішному захопленню плацдарму. Коли супротивник зробив проти окопалися на плацдармі радянських підрозділів контратаку трьома танками і двома батальйонами піхоти, Дьогтєв підбив один з танків, змусивши повернути назад інші. Дії Дьогтєва сприяли утриманню плацдарму до підходу основних сил.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1944 року за зразкове виконання бойових завдань командування і проявлені мужність і героїзм у боях з німецькими загарбниками гвардії сержант Петро Дьогтєв удостоєний високого звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі «Золота Зірка» за номером 3415.

Після закінчення війни Дьогтєв був демобілізований. Проживав у станиці Михайлівська Курганинського району Краснодарського краю, працював завідувачем місцевим клубом, заступником директора школи № 29 по господарській частині. Останні роки свого життя провів у Курганинське. Помер 11 жовтня 2003 року.

Також нагороджений орденами Вітчизняної війни 1-го і 2-го ступеня, а також рядом медалей.

Література 
 Герои Советского Союза: Краткий биографический словарь / Пред. ред. коллегии И. Н. Шкадов. — М.: Воениздат, 1987. — Т. 1 /Абаев — Любичев/. — 911 с. — 100 000 экз. — ISBN отс., Рег. № в РКП 87-95382.
 Подвиги их — бессмертны. — Уфа: Китап, 2000.
 Славные сыны Башкирии. — Кн. 4. — Уфа, 1979.

Примітки 

Радянські артилеристи Другої світової війни
Герої Радянського Союзу
Кавалери ордена Леніна
Кавалери ордена Вітчизняної війни II ступеня
Кавалери ордена Вітчизняної війни I ступеня
Народились 19 грудня
Народились 1918
Померли 11 жовтня
Померли 2003
Учасники Битви за Дніпро
Учасники радянсько-фінської війни
Персоналії:Уфа
Петро Максимович Дьогтєв2003 ) — сержант Робітничо - селянської Червоної Армії , учасник Другої світової війни , Герой Радянського Союзу Біографія Петро Дьогтєв народивсягрудняроку в селі Новосолдатка ( нині — Репйовський район Воронезької області ) в сім'ї селянина . Закінчив сім класів школи . У1937 роках працював різноробочим у радгоспі . Уроці призваний на службу в Робітничо - селянську Червону армію . Брав участь у радянсько - фінській війні , вроці демобілізований . Проживав у Ленінграді , працював на заводі . На початку Другої світової війни разом із заводом був евакуйований до Уфи . У березніроку Дьогтєв повторно призваний в армію . До листопадароку гвардії сержант Петро Дьогтєв був навідником гарматиго гвардійського стрілецького полкуї гвардійської стрілецької дивізіїї арміїго Українського фронту . Відзначився під час битви за Дніпро . 26 листопадароку Дьогтєв в складі штурмової групи переправився на західний берег Дніпра в районі села Розумівка Запорізького району Запорізької області Української РСР . Під масованим ворожим вогнем він знищив дзот , кулемет і протитанкову рушницю противника , що сприяло успішному захопленню плацдарму . Коли супротивник зробив проти окопалися на плацдармі радянських підрозділів контратаку трьома танками і двома батальйонами піхоти , Дьогтєв підбив один з танків , змусивши повернути назад інші . Дії Дьогтєва сприяли утриманню плацдарму до підходу основних сил . Указом Президії Верховної Ради СРСР відлютогороку за зразкове виконання бойових завдань командування і проявлені мужність і героїзм у боях з німецькими загарбниками гвардії сержант Петро Дьогтєв удостоєний високого звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі « Золота Зірка » за номером Після закінчення війни Дьогтєв був демобілізований . Проживав у станиці Михайлівська Курганинського району Краснодарського краю , працював завідувачем місцевим клубом , заступником директора школи № по господарській частині . Останні роки свого життя провів у Курганинське . Помержовтняроку . Також нагороджений орденами Вітчизняної війни 1-го іго ступеня , а також рядом медалей . Література Герои Советского Союза : Краткий биографический словарь / Пред . ред . коллегии И . Н . Шкадов . — М . : Воениздат , — Т . 1 /Абаев — Любичев / . — с . — 000 экз . — ISBN отс . , Рег . № в РКП Подвиги их — бессмертны . — Уфа : Китап , Славные сыны Башкирии . — Кн . — Уфа , Примітки Радянські артилеристи Другої світової війни Герої Радянського Союзу Кавалери ордена Леніна Кавалери ордена Вітчизняної війни II ступеня Кавалери ордена Вітчизняної війни I ступеня Народилисьгрудня Народились Померлижовтня Померли Учасники Битви за Дніпро Учасники радянсько - фінської війни Персоналії :Уфа