Батищев Іустин Миколайович
Іустин (Іустим) Миколайович Батищев ( , м. Аккерман Бессарабської губернії — , м. Білгород-Дністровський Одеської області) — радянський діяч, революціонер-підпільник, заступник голови Татарбунарського райвиконкому Ізмаїльської області. Депутат Верховної Ради СРСР 1—2-го скликань (1941—1950).

Біографія 
Народився 1 травня 1882 року в родині бідного селянина із села Солдатського. З одинадцятирічного віку наймитував, пас худобу. Три роки навчався у столярній майстерні. Потім працював столяром у селах Бессарабської і Херсонської губерній.

Два роки відслужив рядовим у російській імператорській армії. Після демобілізації працював у столярних майстернях Одеського юнкерського училища. З 1905 року брав участь у революційній діяльності, розповсюджував листівки серед солдат 15-го артилерійського батальйону в Одесі. Потім переїхав до Татарбунарів, де працював столяром.

З 1914 року — у російській імператорській армії. Учасник Першої світової війни.

1918 року повернувся до Татарбунарів, працював столяром.

З 1919 року — професійний революціонер (партійна кличка — Алмазов), організатор боротьби селян Південної Бессарабії проти румунської влади. Творець мережі підпільних сільських райкомів і бойових загонів, член Південно-Бессарабського революційного комітету, один із організаторів Татарбунарського повстання вересня 1924 року.

Засуджений румунською владою на довічну каторгу після поразки Татарбунарського повстання і «процесу п'ятисот». Перебував у в'язницях Кишинева, Жилави, Окнеле Марі і Дофтану. Влітку 1940 року, після шістнадцятирічного ув'язнення, звільнений Червоною армією.

У 1940—1941 роках — завідувач відділу кадрів виконавчого комітету Татарбунарської районної ради депутатів трудящих Ізмаїльської області.

Член ВКП(б) з 1940 року.

Під час Німецько-радянської війни перебував у евакуації.

З 1944 року — заступник голови виконавчого комітету, завідувач відділу виконкому Татарбунарської районної ради депутатів трудящих Ізмаїльської області.

Потім — на пенсії у місті Білгороді-Дністровському Одеської області.

Помер 27 травня 1969 року.

Нагороди 
 орден Леніна (23.01.1948)
 медалі
Почесна грамота Президії Верховної Ради Української РСР (15.09.1964)

Джерела 
 Батищев Иустин Николаевич // Советская Молдавия: краткая энциклопедия / Вартичан И. К. — Кишинёв: Главная редакция Молдавской советской энциклопедии, 1982. — С. 176.
 Знамя советов: газета. — Аккерман, 1940 — грудень.

Депутати Верховної Ради СРСР 1-го скликання
Депутати Верховної Ради СРСР 2-го скликання
Члени КПРС
Уродженці Білгорода-Дністровського
Уродженці Аккерманського повіту
Іустин ( Іустим ) Миколайович Батищев ( , м . Аккерман Бессарабської губернії — , м . Білгород - Дністровський Одеської області ) — радянський діяч , революціонер - підпільник , заступник голови Татарбунарського райвиконкому Ізмаїльської області . Депутат Верховної Ради СРСР2-го скликань1950 ) . Біографія Народивсятравняроку в родині бідного селянина із села Солдатського . З одинадцятирічного віку наймитував , пас худобу . Три роки навчався у столярній майстерні . Потім працював столяром у селах Бессарабської і Херсонської губерній . Два роки відслужив рядовим у російській імператорській армії . Після демобілізації працював у столярних майстернях Одеського юнкерського училища . Зроку брав участь у революційній діяльності , розповсюджував листівки серед солдатго артилерійського батальйону в Одесі . Потім переїхав до Татарбунарів , де працював столяром . Зроку — у російській імператорській армії . Учасник Першої світової війни . 1918 року повернувся до Татарбунарів , працював столяром . Зроку — професійний революціонер ( партійна кличка — Алмазов ) , організатор боротьби селян Південної Бессарабії проти румунської влади . Творець мережі підпільних сільських райкомів і бойових загонів , член Південно - Бессарабського революційного комітету , один із організаторів Татарбунарського повстання вересняроку . Засуджений румунською владою на довічну каторгу після поразки Татарбунарського повстання і « процесу п'ятисот » . Перебував у в'язницях Кишинева , Жилави , Окнеле Марі і Дофтану . Вліткуроку , після шістнадцятирічного ув'язнення , звільнений Червоною армією . У1941 роках — завідувач відділу кадрів виконавчого комітету Татарбунарської районної ради депутатів трудящих Ізмаїльської області . Член ВКП ( б ) зроку . Під час Німецько - радянської війни перебував у евакуації . Зроку — заступник голови виконавчого комітету , завідувач відділу виконкому Татарбунарської районної ради депутатів трудящих Ізмаїльської області . Потім — на пенсії у місті Білгороді - Дністровському Одеської області . Помертравняроку . Нагороди орден Леніна01 . 1948 ) медалі Почесна грамота Президії Верховної Ради Української РСР09 . 1964 ) Джерела Батищев Иустин Николаевич / / Советская Молдавия : краткая энциклопедия / Вартичан И . К . — Кишинёв : Главная редакция Молдавской советской энциклопедии , — С . Знамя советов : газета . — Аккерман , — грудень . Депутати Верховної Ради СРСРго скликання Депутати Верховної Ради СРСРго скликання Члени КПРС Уродженці Білгорода - Дністровського Уродженці Аккерманського повіту