Руй Барруш
Руй Барруш (,  24 листопада 1965, Паредеш) — португальський футболіст, що грав на позиції півзахисника. По завершенні ігрової кар'єри — тренер. З 2018 року очолює тренерський штаб команди «Порту Б».

Провів за «Порту» сім сезонів, з них шість разів ставав чемпіоном країни. Крім того виступав за кордоном у «Ювентусі» та «Монако», з якими виграв кілька національних Кубків, а також Кубок УЄФА з італійцями у 1990 році. Також грав за національну збірну Португалії. Футболіст року в Португалії (1988).

Клубна кар'єра 
У дорослому футболі дебютував 1984 року виступами за команд «Спортінг» (Ковільян), в якій провів один сезон, взявши участь у 25 матчах чемпіонату. Звідти він перейшов в інший клуб другого дивізіону чемпіонату Португалії, «Варзім». З цим клубом Барруш вийшов у вищий дивізіон національної першості, де і дебютував з командою у сезоні 1986/87.

Влітку 1987 року Барруш став гравцем «Порту». За один сезон Руй виграв у складі команди Суперкубок УЄФА, де забив єдиний м'яч у першій грі з «Аяксом», Міжконтинентальний кубок, чемпіонат і Кубок країни. У матчах національної першості він забив 12 голів, а після закінчення сезону був визнаний найкращим гравцем країни.

22 липня 1988 року за 7,5 мільярдів лір перейшов в італійський «Ювентус». У новому клубі футболіст був переведений на позицію треквартісти, не маючи чіткого положення на полі, де мав замінити багаторічного лідера клубу Мішеля Платіні. У першому ж сезоні, граючи у парі з данцем Мікаелем Лаудрупом, португалець забив 15 голів, ставши найкращим бомбардиром команди. У другому сезоні в клубі він допоміг команді виграти Кубок Італії і Кубок УЄФА. З лав «ювентіні» Барруша змусив піти прихід на пост головного тренера команди Луїджі Майфреді, який вирішив повністю змінити склад «бьянконері».

У 1990 році Барруш перейшов в «Монако», куди його запросив Арсен Венгер. Там португалець склав дует нападу разом з Джорджем Веа. У першому ж сезоні футболіст виграв з командою Кубок Франції, а на наступний рік дійшов до фіналу Кубка кубків, але там його команда програла бременському «Вердеру».

У 1993 році Руй підписав контракт з іншим французьким клубом, «Марселем», де став грати із співвітчизником Паулу Футре. Клуб зайняв в чемпіонаті сезону 1993/94 друге місце, але через корупційний скандал був відправлений у Другий дивізіон, після чого більшість футболістів покинули «Марсель», серед них був і Барруш.

1994 року повернувся до клубу «Порту», за який відіграв ще 6 сезонів, в п'яти з яких був гравцем основного складу команди. Він виграв з клубом 5 чемпіонатів країни, 2 Кубка і 3 Суперкубка Португалії. Завершив професійну кар'єру футболіста виступами за команду «Порту» у 2000 році.

Виступи за збірну 

29 березня 1987 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Португалії у зустрічі відбору на Євро-1988 з Мальтою (2:2), вийшовши на заміну в другому таймі замість Антоніу Фрашку. В подальшому Руй стабільно грав за збірну, був лідером команди, однак на великі турніри збірна не виходила, проваливши відбори на чемпіонати Європи 1988 та 1992 років, а також чемпіонати світу 1990 та 1994 років.

Лише з п'ятої спроби португальці зуміли вийти у фінальну стадію міжнародного турніру, вигравши разом з Руєм, що провів два матчі, відбіркову групу на Євро-1996, втім у фінальну заявку на турнір Барруш не був включений головним тренером Антоніу Олівейрою.

Останній матч у формі національної команди він провів 14 грудня 1996 року в рамках відбору на чемпіонат світу 1998 році з Німеччиною (0:0). Всього протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 10 років, провів у формі головної команди країни 36 матчів, забивши 4 голи.

Кар'єра тренера 
Після завершення кар'єри гравця Барруш залишився працювати в структурі «Порту». Влітку 2005 року головний тренер голландець Ко Адріансе запросив його на посаду свого помічника. А після його відходу у серпні 2006 року навіть двічі в товариських іграх проти англійських клубів «Портсмут» (2:1) і «Манчестер Сіті» (1:0) був виконувачем обов'язки головного тренера команди, а 16 серпня 2006 року в цьому ж статусі привів клуб до перемоги в Суперкубку Португалії. Незважаючи на це досягнення через кілька тижнів на пост головного тренера був призначений Жезуалду Феррейра, а Руй став його помічником і в цьому статусі допоміг клубу виграти три поспіль чемпіонати, а також два Кубки і Суперкубок Португалії. В 2010 році Барруш разом з Феррейрою покинув клуб.

З червня 2010 і по березень 2014 року працював скаутом у «Порту», після чого повернувся на посаду асистента, допомагаючи спочатку Луїшу Каштру, а потім Юлену Лопетегі. Після звільнення останнього у січні 2016 року знову на кілька матчів став виконувачем обов'язки головного тренера.

У червні 2018 року очолив тренерський штаб команди «Порту Б» з другого дивізіону Португалії.

Статистика виступів

Статистика виступів за збірну

Титули і досягнення

Як гравця 
 Чемпіон Португалії (6):
 «Порту»: 1987–88, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1998–99, 1999–00
 Володар Кубка Португалії (3):
 «Порту»: 1987–88, 1997–98, 1999–00
 Володар Суперкубка Португалії (5):
 «Порту»: 1993, 1994, 1996, 1998, 1999
  Володар Кубка Італії (1):
 «Ювентус»: 1989–90
 Володар Кубка Франції (1):
 «Монако»: 1990–91
  Володар Суперкубка УЄФА (1):
 «Порту»: 1987
 Володар Міжконтинентального кубка (1):
 «Порту»: 1987
 Володар Кубка УЄФА (1):
 «Ювентус»: 1989–90

Як тренера 
 Володар Суперкубка Португалії (1):
 «Порту»: 2006

Особисті 
 Футболіст року в Португалії: 1988

Примітки

Посилання 

 
 

португальські футболісти
португальські футбольні тренери
Гравці збірної Португалії з футболу
Футболісти «Спортінга» (Ковільян)
Футболісти «Варзіма»
Футболісти «Порту»
Футболісти «Ювентуса»
Футболісти «Монако»
Футболісти «Олімпіка» (Марсель)
португальські футбольні легіонери
Футбольні легіонери в Італії
Футбольні легіонери у Франції
Руй Барруш ( , листопада Паредеш ) — португальський футболіст , що грав на позиції півзахисника . По завершенні ігрової кар'єри — тренер . Зроку очолює тренерський штаб команди « Порту Б » . Провів за « Порту » сім сезонів , з них шість разів ставав чемпіоном країни . Крім того виступав за кордоном у « Ювентусі » та « Монако » , з якими виграв кілька національних Кубків , а також Кубок УЄФА з італійцями уроці . Також грав за національну збірну Португалії . Футболіст року в Португалії Клубна кар'єра У дорослому футболі дебютував року виступами за команд « Спортінг » ( Ковільян ) , в якій провів один сезон , взявши участь уматчах чемпіонату . Звідти він перейшов в інший клуб другого дивізіону чемпіонату Португалії , « Варзім » . З цим клубом Барруш вийшов у вищий дивізіон національної першості , де і дебютував з командою у сезоні87 . Вліткуроку Барруш став гравцем « Порту » . За один сезон Руй виграв у складі команди Суперкубок УЄФА , де забив єдиний м'яч у першій грі з « Аяксом » , Міжконтинентальний кубок , чемпіонат і Кубок країни . У матчах національної першості він забивголів , а після закінчення сезону був визнаний найкращим гравцем країни . 22 липняроку за5 мільярдів лір перейшов в італійський « Ювентус » . У новому клубі футболіст був переведений на позицію треквартісти , не маючи чіткого положення на полі , де мав замінити багаторічного лідера клубу Мішеля Платіні . У першому ж сезоні , граючи у парі з данцем Мікаелем Лаудрупом , португалець забивголів , ставши найкращим бомбардиром команди . У другому сезоні в клубі він допоміг команді виграти Кубок Італії і Кубок УЄФА . З лав « ювентіні » Барруша змусив піти прихід на пост головного тренера команди Луїджі Майфреді , який вирішив повністю змінити склад « бьянконері » . Уроці Барруш перейшов в « Монако » , куди його запросив Арсен Венгер . Там португалець склав дует нападу разом з Джорджем Веа . У першому ж сезоні футболіст виграв з командою Кубок Франції , а на наступний рік дійшов до фіналу Кубка кубків , але там його команда програла бременському « Вердеру » . Уроці Руй підписав контракт з іншим французьким клубом , « Марселем » , де став грати із співвітчизником Паулу Футре . Клуб зайняв в чемпіонаті сезону94 друге місце , але через корупційний скандал був відправлений у Другий дивізіон , після чого більшість футболістів покинули « Марсель » , серед них був і Барруш . 1994 року повернувся до клубу « Порту » , за який відіграв щесезонів , в п'яти з яких був гравцем основного складу команди . Він виграв з клубомчемпіонатів країни , Кубка іСуперкубка Португалії . Завершив професійну кар'єру футболіста виступами за команду « Порту » уроці . Виступи за збірну 29 березняроку дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Португалії у зустрічі відбору на Євро - 1988 з Мальтою2 ) , вийшовши на заміну в другому таймі замість Антоніу Фрашку . В подальшому Руй стабільно грав за збірну , був лідером команди , однак на великі турніри збірна не виходила , проваливши відбори на чемпіонати Європитароків , а також чемпіонати світутароків . Лише з п'ятої спроби португальці зуміли вийти у фінальну стадію міжнародного турніру , вигравши разом з Руєм , що провів два матчі , відбіркову групу на Євро - 1996 , втім у фінальну заявку на турнір Барруш не був включений головним тренером Антоніу Олівейрою . Останній матч у формі національної команди він провівгрудняроку в рамках відбору на чемпіонат світуроці з Німеччиною0 ) . Всього протягом кар'єри у національній команді , яка тривалароків , провів у формі головної команди країниматчів , забившиголи . Кар'єра тренера Після завершення кар'єри гравця Барруш залишився працювати в структурі « Порту » . Вліткуроку головний тренер голландець Ко Адріансе запросив його на посаду свого помічника . А після його відходу у серпніроку навіть двічі в товариських іграх проти англійських клубів « Портсмут » 1 ) і « Манчестер Сіті » 0 ) був виконувачем обов'язки головного тренера команди , асерпняроку в цьому ж статусі привів клуб до перемоги в Суперкубку Португалії . Незважаючи на це досягнення через кілька тижнів на пост головного тренера був призначений Жезуалду Феррейра , а Руй став його помічником і в цьому статусі допоміг клубу виграти три поспіль чемпіонати , а також два Кубки і Суперкубок Португалії . Вроці Барруш разом з Феррейрою покинув клуб . З червняі по березеньроку працював скаутом у « Порту » , після чого повернувся на посаду асистента , допомагаючи спочатку Луїшу Каштру , а потім Юлену Лопетегі . Після звільнення останнього у січніроку знову на кілька матчів став виконувачем обов'язки головного тренера . У червніроку очолив тренерський штаб команди « Порту Б » з другого дивізіону Португалії . Статистика виступів Статистика виступів за збірну Титули і досягнення Як гравця Чемпіон Португалії « Порту » : 88 , 95 , 96 , 97 , 99 , 00 Володар Кубка Португалії « Порту » : 88 , 98 , 00 Володар Суперкубка Португалії « Порту » : Володар Кубка Італії « Ювентус » : 90 Володар Кубка Франції « Монако » : 91 Володар Суперкубка УЄФА « Порту » : Володар Міжконтинентального кубка « Порту » : Володар Кубка УЄФА « Ювентус » : 90 Як тренера Володар Суперкубка Португалії « Порту » : Особисті Футболіст року в Португалії : Примітки Посилання португальські футболісти португальські футбольні тренери Гравці збірної Португалії з футболу Футболісти « Спортінга » ( Ковільян ) Футболісти « Варзіма » Футболісти « Порту » Футболісти « Ювентуса » Футболісти « Монако » Футболісти « Олімпіка » ( Марсель ) португальські футбольні легіонери Футбольні легіонери в Італії Футбольні легіонери у Франції