Біхар (каган)
Біхар або Вірхор (*д/н — бл. 755) — 5-й каган Хозарської держави у 730—755 роках.

Життєпис 
Походив з династії Ашина. Син кагана Ібузір Главана та вірменської аристократки Парсбіт (можливо, з династії Багратуні). На момент смерті батька близько 730 року був досить молодим. Тому владу зуміла перехопити його мати. В цей час тривала війна з Арабським халіфатом. Після успіхів 730 року хозари зазнали поразок у 731 році, тому 732 року було укладено мирний договір. Скориставшись цим, Біхар відсторонив матір від влади. Того ж року уклав союз із візантійським імператором Костнятином V, за якого видав свою доньку Чичак.

У 737 році почалася нова війна з халіфатом. Цього разу було атаковано союзників кагана Біхара. Намісник Азербайджану і Аррану Марван вдерся до Грузії, а потім завдав поразки албанцям і хозарам. На чолі 150-тисячної армії раптово вторгся в Хозарію одночасно через Дербент і Дар'ял. Війська взяли штурмом столицю хозарів Семендер, після чого стали переслідувати кагана, який відступав углиб своїх володінь. У гонитві за ним араби зайшли на північ далі, ніж коли-небудь, до «Слов'янської річки» — вочевидь Дону або Волги. У результаті нова армія хозар була розбита біля міста Ітиль — неподалік фортеці, що в арабських джерелах зветься аль-Байда. Каган Біхар був вимушений запросити миру. В обмін на збереження трону він прийняв іслам та визнав зверхність халіфату. Також столицю було перенесено з Семендеру до Ітиля.

Водночас союзник кагана, візантійський імператор Лев III у 740 році переміг арабів у Малій Азії, що полегшало становище Хозарії. У 744 році, скориставшись боротьбою за владу в халіфаті, Біхар зумів відновити самостійність. В середині каганату були здійснені масштабні переселення: з Північного Кавказу до Криму та Подоння переміщені групи напівосілих кочівників. У Подонні і басейні Сіверського Дінця, на кордоні зі слов'янськими племенами сіверян та вятичів, розселені алани з Кисловодської долини.

Водночас каганові довелося приборкувати народи, що здобули незалежність в часи послаблення каганата — слов'яни, волзькі булгари, алани. Це Біхару не вдалося до самої смерті, але зберіг вплив у Криму. Разом з тим посилюється розповсюдження ісламу, яке раніше було представлене лише арабськими купцями.

Водночас спільно з Візантією успішно діяв проти халіфату на Кавказі, чому сприяло послаблення останнього. Але у 752 році визнав владу арабів над Дербентом. Після цього розпочав політику союзу з Багдадським халіфатом.

У 752 році завдав поразки полянському союзу зі столицею у Києві, внаслідок чого поляни визнали владу кагана. Потім здійснено знищення племен уздовж Правобережжя Дніпра, зокрема зруйновано Пастирське городище.

До 755 року Біхар відновив зверхність над Волзькою Булгарією, племенами буртасів у середній течії Волги, скорено держави алано-булгар зі столицею в Салтовському городище (під Харковом, сучасна Україна). Помер Біхар близько 755 року, йому спадкував син Багатур.

Примітки

Джерела 
 Theophanes (1982) [oppr. skrevet 815]. The Chronicle of Theophanes. Anno mundi 6095-6305 (A. D. 602—813). Philadelphia: University of Pennsylvania Press. ISBN 978-08122-1128-3.
 Новосельцев А. П. Хазарское государство и его роль в истории Восточной Европы и Кавказа. — Москва, 1990. 
 Михеев В. К. Северо-Западная окраина Хазарии в свете новых археологических открытий // Хазарский альманах. Т. 3. Киев — Харьков, 2004. 
 Иванов С. А. Древнеармянское житие Стефана Сурожского и хазары // Хазары. — М. — Иерусалим, 2005. ISBN 5-93273-196-6 

Хозарські кагани
Правителі Європи VIII століття
Біхар або Вірхор ( *д/н — бл . —й каган Хозарської держави у755 роках . Життєпис Походив з династії Ашина . Син кагана Ібузір Главана та вірменської аристократки Парсбіт ( можливо , з династії Багратуні ) . На момент смерті батька близькороку був досить молодим . Тому владу зуміла перехопити його мати . В цей час тривала війна з Арабським халіфатом . Після успіхів року хозари зазнали поразок уроці , томуроку було укладено мирний договір . Скориставшись цим , Біхар відсторонив матір від влади . Того ж року уклав союз із візантійським імператором Костнятином V , за якого видав свою доньку Чичак . Уроці почалася нова війна з халіфатом . Цього разу було атаковано союзників кагана Біхара . Намісник Азербайджану і Аррану Марван вдерся до Грузії , а потім завдав поразки албанцям і хозарам . На чолітисячної армії раптово вторгся в Хозарію одночасно через Дербент і Дар'ял . Війська взяли штурмом столицю хозарів Семендер , після чого стали переслідувати кагана , який відступав углиб своїх володінь . У гонитві за ним араби зайшли на північ далі , ніж коли-небудь , до « Слов'янської річки » — вочевидь Дону або Волги . У результаті нова армія хозар була розбита біля міста Ітиль — неподалік фортеці , що в арабських джерелах зветься аль-Байда . Каган Біхар був вимушений запросити миру . В обмін на збереження трону він прийняв іслам та визнав зверхність халіфату . Також столицю було перенесено з Семендеру до Ітиля . Водночас союзник кагана , візантійський імператор Лев III уроці переміг арабів у Малій Азії , що полегшало становище Хозарії . Уроці , скориставшись боротьбою за владу в халіфаті , Біхар зумів відновити самостійність . В середині каганату були здійснені масштабні переселення : з Північного Кавказу до Криму та Подоння переміщені групи напівосілих кочівників . У Подонні і басейні Сіверського Дінця , на кордоні зі слов'янськими племенами сіверян та вятичів , розселені алани з Кисловодської долини . Водночас каганові довелося приборкувати народи , що здобули незалежність в часи послаблення каганата — слов'яни , волзькі булгари , алани . Це Біхару не вдалося до самої смерті , але зберіг вплив у Криму . Разом з тим посилюється розповсюдження ісламу , яке раніше було представлене лише арабськими купцями . Водночас спільно з Візантією успішно діяв проти халіфату на Кавказі , чому сприяло послаблення останнього . Але уроці визнав владу арабів над Дербентом . Після цього розпочав політику союзу з Багдадським халіфатом . Уроці завдав поразки полянському союзу зі столицею у Києві , внаслідок чого поляни визнали владу кагана . Потім здійснено знищення племен уздовж Правобережжя Дніпра , зокрема зруйновано Пастирське городище . Дороку Біхар відновив зверхність над Волзькою Булгарією , племенами буртасів у середній течії Волги , скорено держави алано - булгар зі столицею в Салтовському городище ( під Харковом , сучасна Україна ) . Помер Біхар близькороку , йому спадкував син Багатур . Примітки Джерела Theophanes[oppr . skrevet . The Chronicle of Theophanes . Anno mundi ( A . D . 813 ) . Philadelphia : University of Pennsylvania Press . ISBN1128 - 3 . Новосельцев А . П . Хазарское государство и его роль в истории Восточной Европы и Кавказа . — Москва , Михеев В . К . Северо - Западная окраина Хазарии в свете новых археологических открытий / / Хазарский альманах . Т . Киев — Харьков , Иванов С . А . Древнеармянское житие Стефана Сурожского и хазары / / Хазары . — М . — Иерусалим , ISBN196 - 6 Хозарські кагани Правителі Європи VIII століття