Зони льодоутворення
Зони льодоутворення — ділянки на льодовиках, де інтенсивність і хід льодоутворення різні, що призводить до неоднакової будови фірново-льодової товщі і різної швидкості перетворення фірна на кригу.

Характеристика зон 
 Рекристалізаційна зона (сніжна зона)
Танення відсутне, льодоутворення відбувається лише шляхом осідання і рекристалізації. Товщина фірна 50-150 м. Нижню межу зони називають лінією сухого снігу і вона відповідає середній річній температурі повітря близько -9 °C і середній річній температурі близько -25 °C. Поширена у внутрішній  Антарктиді вище 900—1500 м н.р.м., в північній половині  Гренландского льодовикового покриву (вище 2000-3000 м) і на найвищих гірських піках (на Памірі вище 6200 м).

 Рекристалізаційна зона (сніжно-фірнова зона)
Танення охоплює менше 0,1 відкладеного протягом року снігу. Тала вода цілком замерзає всередині річного шару і льодоутворення протікає в основному шляхом осідання і рекристалізації. Товща фірна 20-100 м. Нижню межу зони називають лінією насичення, так як на ній відбувається промочування всього річного шару снігу. Зустрічається на периферії  Антарктичного льодовикового покриву (між 500 і 1100 м над р.м.), в південній частині і на периферії  Гренландского льодовикового покриву (на висотах 2000-3000 м на півдні і 1000—2000 м на півночі), на окремих острівних  льодовикових куполах і гірських піках (на Памірі вище 5800 м.

 Холодна інфільтраційно-рекристалізаційна зона (холодна фірнова зона)

Талої води досить для водовіддачі з річного шару. Вона йде у нижні шари, де замерзає, а при великих ухилах частково йде у стік (субхолодна підзона). Товщина фірна з великими крижаними прошарками тільки до 10-20 м, температура льодовика негативна. Льодоутворення відбувається на 2/3 за рахунок інфільтрації і на 1/3 — осідання і рекристалізації. Широко поширена в горах з  континентальним кліматом і на острівних  льодовикових куполах, а на материкових  льодовикових покривах займає тонку крайову смугу.

 Тепла інфільтраційно-рекристалізаційна зона (тепла фірнова зона)

Запасу холоду не вистачає для замерзання талої води, обсяг якої дорівнює 0,4-0,7 річної акумуляції снігу. Відбувається інтенсивний стік, а льодоутворення йде в рівній мірі за рахунок інфільтраційного замерзання і осідання з рекристалізацією. Товщина фірна з тонкими крижаними прошарками 20-40 м, температура льодовика дорівнює  температурі плавлення. Широко поширена в горах і на острівних  льодовикових куполах з  морським кліматом.

 Інфільтраційна зона (фірново-крижана зона)

Тут талої води більше 0,5 річного накопичення снігу, тобто обсягу пор в річному залишку, але фірн зберігається за рахунок накопичень попередніх років в вищерозміщений зоні льодовика (які перемістилися сюди в результаті руху льодовика) або фірн залишається від минулих більш холодних і сніжних років. Товщина фірна менше 10 м, а часто менше 5 м, льодоутворення в основному інфільтраційне. Зона завжди оточує знизу інші фірнові зони або існує самостійно внаслідок змін клімату в період утворення або зникнення цих зон. Широко поширена в даний час, може опуститися нижче  межі живлення льодовика в  область абляції в разі великої початкової товщини фірна, значній швидкості руху і великих ухилах льоду, особливо при інтенсивній акумуляції.

 Інфільтраційно-конжеляційна зона (зона крижаного живлення)

Усі пори річного залишку заповнюються інфільтраційним льодом. Танення перевищує 0,5 акумуляції, запас холоду більше потрібного для інфільтраційного замерзання у всьому обсязі пор річного залишку, сніг перетворюється на монолітний лід (накладений лід) протягом одного періоду абляції, минаючи стадію фірна. Розташовується між  фірновою лінією і  межею живлення льодовика. Зона існує при малих ухилах поверхні, малій акумуляції снігу, малих швидкостях руху льоду, тобто в умовах  континентального клімату.

Література 
 Гляциологический словарь / Под ред. В. М. Котлякова. — Л.: Гидрометеоиздат, 1984. — 527 с.
 Кренке А. Н. Массообмен в ледниковых системах на территории СССР. — Л.: Гидрометеоиздат, 1982. — 288 с.

Гляціологія
Льодовики
Зони льодоутворення — ділянки на льодовиках , де інтенсивність і хід льодоутворення різні , що призводить до неоднакової будови фірново - льодової товщі і різної швидкості перетворення фірна на кригу . Характеристика зон Рекристалізаційна зона ( сніжна зона ) Танення відсутне , льодоутворення відбувається лише шляхом осідання і рекристалізації . Товщина фірнам . Нижню межу зони називають лінією сухого снігу і вона відповідає середній річній температурі повітря близько ° C і середній річній температурі близько ° C . Поширена у внутрішній Антарктиді вище1500 м н .р .м . , в північній половині Гренландского льодовикового покриву ( вищем ) і на найвищих гірських піках ( на Памірі вищем ) . Рекристалізаційна зона ( сніжно - фірнова зона ) Танення охоплює менше1 відкладеного протягом року снігу . Тала вода цілком замерзає всередині річного шару і льодоутворення протікає в основному шляхом осідання і рекристалізації . Товща фірнам . Нижню межу зони називають лінією насичення , так як на ній відбувається промочування всього річного шару снігу . Зустрічається на периферії Антарктичного льодовикового покриву ( міжім над р . м . ) , в південній частині і на периферії Гренландского льодовикового покриву ( на висотахм на півдні і2000 м на півночі ) , на окремих острівних льодовикових куполах і гірських піках ( на Памірі вищем . Холодна інфільтраційно - рекристалізаційна зона ( холодна фірнова зона ) Талої води досить для водовіддачі з річного шару . Вона йде у нижні шари , де замерзає , а при великих ухилах частково йде у стік ( субхолодна підзона ) . Товщина фірна з великими крижаними прошарками тільки дом , температура льодовика негативна . Льодоутворення відбувається на3 за рахунок інфільтрації і на3 — осідання і рекристалізації . Широко поширена в горах з континентальним кліматом і на острівних льодовикових куполах , а на материкових льодовикових покривах займає тонку крайову смугу . Тепла інфільтраційно - рекристалізаційна зона ( тепла фірнова зона ) Запасу холоду не вистачає для замерзання талої води , обсяг якої дорівнює 4 - 0 , 7 річної акумуляції снігу . Відбувається інтенсивний стік , а льодоутворення йде в рівній мірі за рахунок інфільтраційного замерзання і осідання з рекристалізацією . Товщина фірна з тонкими крижаними прошаркамим , температура льодовика дорівнює температурі плавлення . Широко поширена в горах і на острівних льодовикових куполах з морським кліматом . Інфільтраційна зона ( фірново - крижана зона ) Тут талої води більше5 річного накопичення снігу , тобто обсягу пор в річному залишку , але фірн зберігається за рахунок накопичень попередніх років в вищерозміщений зоні льодовика ( які перемістилися сюди в результаті руху льодовика ) або фірн залишається від минулих більш холодних і сніжних років . Товщина фірна меншем , а часто меншем , льодоутворення в основному інфільтраційне . Зона завжди оточує знизу інші фірнові зони або існує самостійно внаслідок змін клімату в період утворення або зникнення цих зон . Широко поширена в даний час , може опуститися нижче межі живлення льодовика в область абляції в разі великої початкової товщини фірна , значній швидкості руху і великих ухилах льоду , особливо при інтенсивній акумуляції . Інфільтраційно - конжеляційна зона ( зона крижаного живлення ) Усі пори річного залишку заповнюються інфільтраційним льодом . Танення перевищує5 акумуляції , запас холоду більше потрібного для інфільтраційного замерзання у всьому обсязі пор річного залишку , сніг перетворюється на монолітний лід ( накладений лід ) протягом одного періоду абляції , минаючи стадію фірна . Розташовується між фірновою лінією і межею живлення льодовика . Зона існує при малих ухилах поверхні , малій акумуляції снігу , малих швидкостях руху льоду , тобто в умовах континентального клімату . Література Гляциологический словарь / Под ред . В . М . Котлякова . — Л . : Гидрометеоиздат , — с . Кренке А . Н . Массообмен в ледниковых системах на территории СССР . — Л . : Гидрометеоиздат , — с . Гляціологія Льодовики