Воєнтехнік 1 рангу
Воєнтехнік 1 рангу  (від «воєнний» та  — «мистецтво», «майстерність», скор. воєнний технік) — військове звання молодшого начальницького військово-технічного складу в Червоної армії СРСР з 1935 року по 1940/43 роки (поступово скасовувалося в різних родах військ та службах).

Еквівалентом звання було: у сухопутних силах звання старший лейтенант, у ВМС старший лейтенант.

Воєнтехнік 1 рангу  був вище за рангом ніж воєнтехнік 2 рангу і нижче за рангом від воєнінженера 3 рангу.

Історія використання

1935-1940
22 вересня 1935 року, при введенні персональних військових звань , для начальницького складу військово-технічного складу РСЧА та ВМС, були введені окремі звання, які відрізнялися від загальновійськових. Еквівалентом звань командного складу «старший лейтенант» (сухопутні сили), та «старший лейтенант» (флот), стає звання військово-технічного складу «воєнтехнік 1 рангу».

1940
Указами Президії Верховної Ради СРСР від 7 травня 1940 «Про встановлення військових звань вищого командного складу Червоної Армії» () та «Про встановлення військових звань вищого командного складу Військово-Морського Флоту» () вводилися генеральські та адміральські звання для вищого командного склада. Крім того цими указами встановлювалися нові звання для інженерів корабельної служби, дорівняні до звань командного складу. Еквівалентом звання «воєнтехнік 1 рангу» серед корабельного інженерного складу стає звання «старший інженер-лейтенант».

1942-1943
У 1942/43 роках відбувається уніфікація військових звань різних складів та служб РСЧА та РСЧФ.

З 1942 року звання «воєнтехнік 1 рангу» згідно постанов ДКО СРСР поступово замінюється на звання «старший технік-лейтенант»: 
 від  № 1180сс «Питання військово-повітряних сил Червоної Армії» введене звання старший технік-лейтенант інженерно-авіаційної служби;
 від  № 1381 «Про введення персональних військових звань інженерно-технічному складу артилерії Червоної Армії» і наказом військового комісаріату оборони СРСР №68 від  введене звання старший технік-лейтенант інженерно-артилерійської служби.
 від  № 1408 «Про введення персональних військових звань інженерно-технічному складу автобронетанкових військ Червоної армії» і наказом військового комісаріату оборони СРСР №71 від  вводилися звання інженерно-технічного складу, зокрема старший технік-лейтенант інженерно-танкової служби.
 від  № 1528 «Про введення персональних військових звань інженерно-технічному складу ВПС ВМФ» і наказом НК ВМФ від  ті самі звання вводились в ВМФ СРСР;
 у  введено звання старший технік-лейтенант для віськово-технічного складу берегової служби ВМФ.

Останнім звання воєнтехніка 1 рангу було скасовано у військово-технічного складу технічних військ, що відбулося

Знаки розрізнення

Сухопутні сили та авіація РСЧА
Знаки розрізнення військово-технічного складу сухопутних і повітряних сил РСЧА, були червоні, їх носили на петлицях свого роду військ з відповідним особливим значком (емблемою).

Для звання воєнтехнік 1 рангу був встановлений знак розрізнення в три квадрати («кубарі») в петлиці, як у старшого лейтенанта, відрізняючись тільки окантовкою петлиць. Замість командирської золотистої окантовки була чорна (на чорних петлицях-червона чи синя), як у решти начальницького складу, а також у молодшого командного складу і червоноармійців. 

Військовослужбовці військово-технічного складу РСЧА не мали на рукавах нашивок які були присутні у командного складу.

ВМС
Командний склад ВМС, а також начальницький (військово-політичний, військово-технічний) склад який займав посади на кораблях, носили галуни жовтого (золотого) кольору. Інший начальницький склад (не командний) використовував галуни білого (сряблястого) кольору. Над галунними стрічками розташовувалася галуна п’ятипроменева зірка (відповідно срібляста чи золотиста).

Воєнтехніки 1 рангу мали на рукавах по два галуни (один середній вище якого один вузький), як старший лейтенант.

Співвідношення

Див також
Інженер-лейтенант

Примітки

Джерела 
  
  
 Мурашев Г. А. Титули, чини, нагороди. 3-є видання. — СПб.: ТОВ «Видавництво «Полігон», 2003. — 347[5]с.іл. 16 стор. Кол.іл. (Історична бібліотека) — ISBN 5-89173-148-7 
 Ганічев П. П. Військові звання. — М.: ДТСААФ, 1989. — 164 с. — ISBN 5-7030-0073-4 

 Військові звання
Військові звання інженерно-технічного складу СРСР
Воєнтехнікрангу ( від « воєнний » та — « мистецтво » , « майстерність » , скор . воєнний технік ) — військове звання молодшого начальницького військово - технічного складу в Червоної армії СРСР зроку по43 роки ( поступово скасовувалося в різних родах військ та службах ) . Еквівалентом звання було : у сухопутних силах звання старший лейтенант , у ВМС старший лейтенант . Воєнтехнікрангу був вище за рангом ніж воєнтехнікрангу і нижче за рангом від воєнінженерарангу . Історія використання 1935 - 1940 22 вересняроку , при введенні персональних військових звань , для начальницького складу військово - технічного складу РСЧА та ВМС , були введені окремі звання , які відрізнялися від загальновійськових . Еквівалентом звань командного складу « старший лейтенант » ( сухопутні сили ) , та « старший лейтенант » ( флот ) , стає звання військово - технічного складу « воєнтехнікрангу » . 1940 Указами Президії Верховної Ради СРСР відтравня « Про встановлення військових звань вищого командного складу Червоної Армії » ( ) та « Про встановлення військових звань вищого командного складу Військово - Морського Флоту » ( ) вводилися генеральські та адміральські звання для вищого командного склада . Крім того цими указами встановлювалися нові звання для інженерів корабельної служби , дорівняні до звань командного складу . Еквівалентом звання « воєнтехнікрангу » серед корабельного інженерного складу стає звання « старший інженер - лейтенант » . 1942 - 1943 У43 роках відбувається уніфікація військових звань різних складів та служб РСЧА та РСЧФ . Зроку звання « воєнтехнікрангу » згідно постанов ДКО СРСР поступово замінюється на звання « старший технік - лейтенант » : від № с « Питання військово - повітряних сил Червоної Армії » введене звання старший технік - лейтенант інженерно - авіаційної служби ; від № « Про введення персональних військових звань інженерно - технічному складу артилерії Червоної Армії » і наказом військового комісаріату оборони СРСР № 68 від введене звання старший технік - лейтенант інженерно - артилерійської служби . від № « Про введення персональних військових звань інженерно - технічному складу автобронетанкових військ Червоної армії » і наказом військового комісаріату оборони СРСР № 71 від вводилися звання інженерно - технічного складу , зокрема старший технік - лейтенант інженерно - танкової служби . від № « Про введення персональних військових звань інженерно - технічному складу ВПС ВМФ » і наказом НК ВМФ від ті самі звання вводились в ВМФ СРСР ; у введено звання старший технік - лейтенант для віськово - технічного складу берегової служби ВМФ . Останнім звання воєнтехнікарангу було скасовано у військово - технічного складу технічних військ , що відбулося Знаки розрізнення Сухопутні сили та авіація РСЧА Знаки розрізнення військово - технічного складу сухопутних і повітряних сил РСЧА , були червоні , їх носили на петлицях свого роду військ з відповідним особливим значком ( емблемою ) . Для звання воєнтехнікрангу був встановлений знак розрізнення в три квадрати ( « кубарі » ) в петлиці , як у старшого лейтенанта , відрізняючись тільки окантовкою петлиць . Замість командирської золотистої окантовки була чорна ( на чорних петлицях - червона чи синя ) , як у решти начальницького складу , а також у молодшого командного складу і червоноармійців . Військовослужбовці військово - технічного складу РСЧА не мали на рукавах нашивок які були присутні у командного складу . ВМС Командний склад ВМС , а також начальницький ( військово - політичний , військово - технічний ) склад який займав посади на кораблях , носили галуни жовтого ( золотого ) кольору . Інший начальницький склад ( не командний ) використовував галуни білого ( сряблястого ) кольору . Над галунними стрічками розташовувалася галуна п’ятипроменева зірка ( відповідно срібляста чи золотиста ) . Воєнтехнікирангу мали на рукавах по два галуни ( один середній вище якого один вузький ) , як старший лейтенант . Співвідношення Див також Інженер - лейтенант Примітки Джерела Мурашев Г . А . Титули , чини , нагороди . є видання . — СПб . : ТОВ « Видавництво « Полігон » , — 5 ] с.іл . стор . Кол . іл . ( Історична бібліотека ) — ISBN148-7 Ганічев П . П . Військові звання . — М . : ДТСААФ , — с . — ISBN0073 - 4 Військові звання Військові звання інженерно - технічного складу СРСР