Яковчик Франц Володимирович
Франц Володимирович Яковчик, псевдо «Карний» (, , Самойловичі, Польська Республіка — , Вроцлав, Польща) — польський військовик, капітан Армії Крайової, в'язень радянських таборів.

Життєпис 
Народився на хуторі Самойловичі, що зараз знаходиться у Вовковиському районі Гроденської області Білорусі у родині військовика та вчительки історії. З 14 років почав навчатися на шевця, в 15 долучився до антинімецького підпілля: вступив до Армії Крайової. Після вигнання німців підпілля почало війну з совєцькими окупантами. У 19 років отримав звання капітана.

25 квітня 1948 року, під час одного з боїв з НКВД під Гродно, був поранений та заарештований. Засуджений радянським судом до смертної кари, котру згодом замінили на 25 років таборів.

Покарання відбував в Інті, Владимирі та Потьмі. Неодноразово організовував втечі з місць карання. Звільнений 27 серпня 1969 року. Просив владу СРСР дозволити йому виїзд до Польщі, в рамках репатріації, але у Москві заборонили через «тяжкий злочин проти народу СРСР».

Після відбування покарання жив у Миколаєві, у 1970 році переїхав до Довбиша, де одружився з місцевою полькою Зосею. Родина мала сина, від котрого народжені двоє внуків.

У 2008 році отримав карту поляка. У 2017 році померла дружина. З лютого 2018 року проживав у Вроцлаві, із сестрою. 27 жовтня 2018 року отримав польське громадянство з рук Президента Польщі Анджея Дуди.

Помер 9 січня 2019 року у Вроцлаві. Похований 17 січня 2019 року на  у Вроцлаві.

Нагороди 
 Офіцерський хрест Ордену Відродження Польщі, 2019 рік, (посмертно);
 Медаль «Про меморія», 2005 рік;
 «Хрест заслуги».

Примітки 

Армія Крайова
Франц Володимирович Яковчик , псевдо « Карний » ( , , Самойловичі , Польська Республіка — , Вроцлав , Польща ) — польський військовик , капітан Армії Крайової , в'язень радянських таборів . Життєпис Народився на хуторі Самойловичі , що зараз знаходиться у Вовковиському районі Гроденської області Білорусі у родині військовика та вчительки історії . Зроків почав навчатися на шевця , вдолучився до антинімецького підпілля : вступив до Армії Крайової . Після вигнання німців підпілля почало війну з совєцькими окупантами . Уроків отримав звання капітана . 25 квітняроку , під час одного з боїв з НКВД під Гродно , був поранений та заарештований . Засуджений радянським судом до смертної кари , котру згодом замінили нароків таборів . Покарання відбував в Інті , Владимирі та Потьмі . Неодноразово організовував втечі з місць карання . Звільненийсерпняроку . Просив владу СРСР дозволити йому виїзд до Польщі , в рамках репатріації , але у Москві заборонили через « тяжкий злочин проти народу СРСР » . Після відбування покарання жив у Миколаєві , уроці переїхав до Довбиша , де одружився з місцевою полькою Зосею . Родина мала сина , від котрого народжені двоє внуків . Уроці отримав карту поляка . Уроці померла дружина . З лютогороку проживав у Вроцлаві , із сестрою . жовтняроку отримав польське громадянство з рук Президента Польщі Анджея Дуди . Померсічняроку у Вроцлаві . Похованийсічняроку на у Вроцлаві . Нагороди Офіцерський хрест Ордену Відродження Польщі , рік , ( посмертно ) ; Медаль « Про меморія » , рік ; « Хрест заслуги » . Примітки Армія Крайова