Єлагін Іван Венедиктович
Іван Венедиктович Єлагін (справжнє прізвище Матвєєв; 1 грудня 1918, Владивосток, Росія — 8 лютого 1987, Піттсбург, Пенсільванія, США) — російський поет і перекладач другої хвилі еміграції.

Біографія 
Іван Матвєєв (це ім'я до кінця його життя буде фігурувати у всіх документах) був сином відомого поета-футуриста Венедикта Марта і онуком видного владивостоцького краєзнавця, поета і перекладача-японіста Миколи Петровича Матвєєва, відомого під псевдонімом Микола Амурський. Матір'ю майбутнього поета була лікар Серафима Лесохіна, єврейка за походженням, з рабинського роду. Єлагін припадав двоюрідним братом поетесі Новелі Матвєєвої, дочки його дядька Миколи Миколайовича Матвєєва. При народженні отримав ім'я Зангвільд, проте згодом від нього залишилося тільки прізвисько «Залік». 

У 1919 році Сіма Лесохіна потрапила в психіатричну лікарню Петрограда, де залишалася до кінця життя, померла під час блокади; дитина була вивезена батьком з Владивостока в Харбін.

У 1923 році сім'я повернулася в СРСР, в 1928 році Венедикт Март за ресторанну бійку отримав три роки заслання в Саратов без права повернення до Москви, а майбутній поет Єлагін на деякий час опинився серед безпритульників.

Іван-Зангвільд після середньої школи вступив до Київського медичного інституту, закінчив 3 курси. Там же в 1937 році він одружився з молодою поетесою Ольгою Штейнберг, відомою під псевдонімом Анстей.

У 1937 році після повторного арешту (12 червня) Венедикт Март був розстріляний (16 жовтня) в Києві за звинуваченням у шпигунстві на користь Японії. 

У 1940 році Іван їздив до Ленінграда, щоб отримати напуття від Анни Ахматової. Цій короткій зустрічі поет пізніше присвятив вірш «Я ніколи не вірив...» () і поему «Пам'ять». Першою публікацією Івана Матвєєва (січень 1941) став авторизований переклад вірша Максима Рильського «Концерт».

У роки Великої Вітчизняної війни продовжував жити в Києві разом з дружиною. Працював на швидкій допомозі, вивозив поранених з передмість до лікарень. В першу зиму (1941—1942) німці відкрили два вузи — медичний інститут і консерваторію. Єлагін став відвідувати заняття в медичному і чергувати в лікарні — ймовірно, в акушерському відділенні. 

У 1943 Іван разом з дружиною покинув Київ і через Німеччину перейшов в американську зону окупації.

Перебував разом з дружиною в таборах DP (Displaced Person — переміщена особа). Потім оселився в Мюнхені. З 1950 року жив у США.

Працював на радіостанції «Свобода». Одночасно навчався в Колумбійському університеті, потім в Нью-Йоркському університеті. Викладав у коледжі Міддлбері (Вермонт).

Переклад епічної поеми Стівена Вінсента Бене «Тіло Джона Брауна» приніс Єлагіну в 1969 році ступінь доктора в Нью-Йоркському університеті, а в 1970 році він захистив дисертацію і став професором Піттсбурзького університету, де викладав російську літературу.

Вірші Єлагіна публікувалися майже в кожному номері «Нового журналу» з 1961 по 1987 рік, а також в альманасі «Перехрестя» (пізніше «Зустрічі»); його переклади з американської поезії друкувалися в кожному номері журналу «Діалог — США» до 1988, зрідка в журналі «Америка». Від виданої в 1959 книги «Політичні фейлетони у віршах» поет пізніше відмовлявся як від «замовний».

31 грудня 1971 Елагін разом з сім'єю потрапив в автокатастрофу по дорозі з Чикаго. В аварії всі залишилися живі, але Єлагін більше місяця провів у лікарні. Цій події він присвятив вірш «Наплив», в якому звучать ключові для розуміння його творчості слова: «в часі, а не в просторі» ().

Помер від раку підшлункової залози. За свідченнями знали поета людей, він мужньо переносив смертельну недугу, а коли хвороба була діагностована, наполягав, щоб діагноз від нього не приховували.

Цікаві факти 

Є прототипом Серафима Аллілуєва в романі Г.Климова «Ім'я моє легіон».

Сім'я 
З Ольгою Анстей у Єлагіна було дві дочки — Інна (8 жовтня 1943 — 11 січня 1944) і Олена (нар. 8 січня 1945 в Берліні, хрещена там же 2 лютого).

У 1950, по приїзді в США, Ольга Анстей пішла від Єлагіна до іншої людини. Єлагін одружився вдруге 19 квітня 1958 на Ірині Даннгейзер, в цьому шлюбі у нього народився син Сергій (1967).

Примітки 

 
Народились 1 грудня
Народились 1918
Уродженці Владивостока
Померли 1987
Померли у США
Радянські емігранти до США
Іван Венедиктович Єлагін ( справжнє прізвище Матвєєв ; грудня Владивосток , Росія — лютого Піттсбург , Пенсільванія , США ) — російський поет і перекладач другої хвилі еміграції . Біографія Іван Матвєєв ( це ім'я до кінця його життя буде фігурувати у всіх документах ) був сином відомого поета - футуриста Венедикта Марта і онуком видного владивостоцького краєзнавця , поета і перекладача - японіста Миколи Петровича Матвєєва , відомого під псевдонімом Микола Амурський . Матір'ю майбутнього поета була лікар Серафима Лесохіна , єврейка за походженням , з рабинського роду . Єлагін припадав двоюрідним братом поетесі Новелі Матвєєвої , дочки його дядька Миколи Миколайовича Матвєєва . При народженні отримав ім'я Зангвільд , проте згодом від нього залишилося тільки прізвисько « Залік » . Уроці Сіма Лесохіна потрапила в психіатричну лікарню Петрограда , де залишалася до кінця життя , померла під час блокади ; дитина була вивезена батьком з Владивостока в Харбін . Уроці сім'я повернулася в СРСР , вроці Венедикт Март за ресторанну бійку отримав три роки заслання в Саратов без права повернення до Москви , а майбутній поет Єлагін на деякий час опинився серед безпритульників . Іван - Зангвільд після середньої школи вступив до Київського медичного інституту , закінчивкурси . Там же вроці він одружився з молодою поетесою Ольгою Штейнберг , відомою під псевдонімом Анстей . Уроці після повторного арештучервня ) Венедикт Март був розстрілянийжовтня ) в Києві за звинуваченням у шпигунстві на користь Японії . Уроці Іван їздив до Ленінграда , щоб отримати напуття від Анни Ахматової . Цій короткій зустрічі поет пізніше присвятив вірш « Я ніколи не вірив ... » ( ) і поему « Пам'ять » . Першою публікацією Івана Матвєєва ( січеньстав авторизований переклад вірша Максима Рильського « Концерт » . У роки Великої Вітчизняної війни продовжував жити в Києві разом з дружиною . Працював на швидкій допомозі , вивозив поранених з передмість до лікарень . В першу зиму1942 ) німці відкрили два вузи — медичний інститут і консерваторію . Єлагін став відвідувати заняття в медичному і чергувати в лікарні — ймовірно , в акушерському відділенні . УІван разом з дружиною покинув Київ і через Німеччину перейшов в американську зону окупації . Перебував разом з дружиною в таборах DP ( Displaced Person — переміщена особа ) . Потім оселився в Мюнхені . Зроку жив у США . Працював на радіостанції « Свобода » . Одночасно навчався в Колумбійському університеті , потім в Нью-Йоркському університеті . Викладав у коледжі Міддлбері ( Вермонт ) . Переклад епічної поеми Стівена Вінсента Бене « Тіло Джона Брауна » приніс Єлагіну вроці ступінь доктора в Нью-Йоркському університеті , а вроці він захистив дисертацію і став професором Піттсбурзького університету , де викладав російську літературу . Вірші Єлагіна публікувалися майже в кожному номері « Нового журналу » зпорік , а також в альманасі « Перехрестя » ( пізніше « Зустрічі » ) ; його переклади з американської поезії друкувалися в кожному номері журналу « Діалог — США » до зрідка в журналі « Америка » . Від виданої вкниги « Політичні фейлетони у віршах » поет пізніше відмовлявся як від « замовний » . 31 грудняЕлагін разом з сім'єю потрапив в автокатастрофу по дорозі з Чикаго . В аварії всі залишилися живі , але Єлагін більше місяця провів у лікарні . Цій події він присвятив вірш « Наплив » , в якому звучать ключові для розуміння його творчості слова : « в часі , а не в просторі » ( ) . Помер від раку підшлункової залози . За свідченнями знали поета людей , він мужньо переносив смертельну недугу , а коли хвороба була діагностована , наполягав , щоб діагноз від нього не приховували . Цікаві факти Є прототипом Серафима Аллілуєва в романі Г . Климова « Ім'я моє легіон » . Сім'я З Ольгою Анстей у Єлагіна було дві дочки — Іннажовтня — січняі Олена ( нар . січняв Берліні , хрещена там желютого ) . У по приїзді в США , Ольга Анстей пішла від Єлагіна до іншої людини . Єлагін одружився вдругеквітняна Ірині Даннгейзер , в цьому шлюбі у нього народився син Сергій Примітки Народилисьгрудня Народились Уродженці Владивостока Померли Померли у США Радянські емігранти до США