Симбірська духовна семінарія
Симбі́рська духо́вна семіна́рія  — середній навчальний заклад Симбірської єпархії Російської православної церкви, готувала священно-і церковнослужителів. Існувала в 1840-1918 роках.

Будівля семінарії збереглася (вул. Гончарова, 30; пам'ятник архітектури (регіональний)).

Семінарія 
У другій половині XIX століття в Росії було 48 духовних семінарій, як правило, в кожному центрі єпархій.

Духовна семінарія в Симбірську була відкрита 2 (14) вересня 1840 року за ініціативою єпископа Симбірського і Сизранського Анатолія Максимовича.

В кінці XVIII століття на цьому місці стояла двоповерхова будівля - південна частина сучасного корпусу. У 1841 році до будівлі було прибудовано її північну частину, теж двоповерхову. Після пожежі 1864 року будинок було відновлено і він став триповерховим. Остаточного вигляду корпус набув у 1904 р.

Спеціальні навчальні заклади для підготовки священнослужителів Російської православної церкви, семінарії, давали і загальну середню освіту. Програма курсу духовних семінарій разом з духовними училищем містила в собі повний курс класичних гімназій з приєднанням до нього психології, а також початкових основ і короткої історії філософії. Таким чином, діти священнослужителів, що становили основний контингент семінарій, отримували непогану освіту. 

Термін навчання в семінарії становив шість років. З 1863 року, випускники семінарій отримали право на вступ до університету. 

У 1898 році в семінарії навчалося 328 чоловік.

Першим ректором семінарії був призначений настоятель Казанського Зілантового монастиря архімандрит Гавриїл Воскресенський.

У 1887-1890 рр. ректором семінарії був її випускник - М.С. Флоренсов (єпископ Антоній), родич і духовний наставник  богослова П. Флоренського. Флоренсов закінчив Київську духовну академію і в 1878 році стає священиком Троїцького кафедрального собору. Після Симбірська очолює Вологодську єпархію. Пішовши на спокій в Донський монастир, він знайомиться зі студентом Московського університету Павлом Флоренським і до своєї смерті в 1918 р. стає його духовним батьком.

Восени 1918 року частина педагогів і учнів покинула місто з відступаючими білими. 

3 жовтня того ж року на засіданні колегії губернського відділу з народної освіти було прийнято рішення про закриття семінарії.

Ректори 

 Гавриїл (Воскресенський) (1840—1841)
 Герасим (Добросердов) (25 жовтня 1850—1855)
 Серафим (Протопопов) (11 жовтня 1855—1856)
 Гурій (Охотін) (26 березня 1874 — січень 1890)
 Сергій (Ланін) (27 січня 1890—1893)
 Никодим (Боков) (1 березня 1893—1895)
 Протоієрей Андрій (Стернов) (1897—1918)
 Протоієрей В'ячеслав (Рождественський) (затверджений 26 березня 1918)

Відомі викладачі 
 Василь Сбоєв
 Капітон Нєвоструєв

Відомі слухачі 
 Аркадій Пластов

Посилання 
 На ректорство в Симбірську семінарію // Ванчугов В.В. Перший історик російської філософії: Архімандрит Гавриїл і його час. - М .: Світ філософії, 2015-го, С.429-470.

Семінарії Росії
Російська православна церква
Релігія в Російській імперії
Симбі́рська духо́вна семіна́рія — середній навчальний заклад Симбірської єпархії Російської православної церкви , готувала священно-і церковнослужителів . Існувала вроках . Будівля семінарії збереглася ( вул . Гончарова , пам'ятник архітектури ( регіональний )) . Семінарія У другій половині XIX століття в Росії булодуховних семінарій , як правило , в кожному центрі єпархій . Духовна семінарія в Симбірську була відкрита ( 14 ) вересняроку за ініціативою єпископа Симбірського і Сизранського Анатолія Максимовича . В кінці XVIII століття на цьому місці стояла двоповерхова будівля - південна частина сучасного корпусу . Уроці до будівлі було прибудовано її північну частину , теж двоповерхову . Після пожежіроку будинок було відновлено і він став триповерховим . Остаточного вигляду корпус набув ур . Спеціальні навчальні заклади для підготовки священнослужителів Російської православної церкви , семінарії , давали і загальну середню освіту . Програма курсу духовних семінарій разом з духовними училищем містила в собі повний курс класичних гімназій з приєднанням до нього психології , а також початкових основ і короткої історії філософії . Таким чином , діти священнослужителів , що становили основний контингент семінарій , отримували непогану освіту . Термін навчання в семінарії становив шість років . Зроку , випускники семінарій отримали право на вступ до університету . Уроці в семінарії навчалосячоловік . Першим ректором семінарії був призначений настоятель Казанського Зілантового монастиря архімандрит Гавриїл Воскресенський . Урр . ректором семінарії був її випускник - М . С . Флоренсов ( єпископ Антоній ) , родич і духовний наставник богослова П . Флоренського . Флоренсов закінчив Київську духовну академію і вроці стає священиком Троїцького кафедрального собору . Після Симбірська очолює Вологодську єпархію . Пішовши на спокій в Донський монастир , він знайомиться зі студентом Московського університету Павлом Флоренським і до своєї смерті вр . стає його духовним батьком . Восенироку частина педагогів і учнів покинула місто з відступаючими білими . 3 жовтня того ж року на засіданні колегії губернського відділу з народної освіти було прийнято рішення про закриття семінарії . Ректори Гавриїл ( Воскресенський ) 1841 ) Герасим ( Добросердов ) жовтня1855 ) Серафим ( Протопопов ) жовтня1856 ) Гурій ( Охотін ) березня — січень Сергій ( Ланін ) січня1893 ) Никодим ( Боков ) березня1895 ) Протоієрей Андрій ( Стернов ) 1918 ) Протоієрей В'ячеслав ( Рождественський ) ( затвердженийберезня Відомі викладачі Василь Сбоєв Капітон Нєвоструєв Відомі слухачі Аркадій Пластов Посилання На ректорство в Симбірську семінарію / / Ванчугов В . В . Перший історик російської філософії : Архімандрит Гавриїл і його час . - М \. : Світ філософії , го , С . 429 - 470 . Семінарії Росії Російська православна церква Релігія в Російській імперії