Смирнов-Свєтловський Петро Іванович
Петро Іванович Смирнов-Свєтловський (, хутір Сулін області Війська Донського, тепер місто Красний Сулін, Російська Федерація — розстріляний , місто Москва) — радянський військово-морський діяч, командувач Чорноморського флоту, флагман флоту 2 рангу (1938), депутат Верховної Ради СРСР 1-го скликання.

Біографія 
Народився в родині козака Івана Смирнова, який працював лікарем. Навчався в Петроградському політехнічному інституті.

У молодості захопився революційними ідеями в у 1914 році вступив в РСДРП.

У 1917 році — редактор газет Кронштадтського комітету РСДРП(б) (де писав статті під псевдонімом Свєтловський), і членом військово-технічної комісії Кронштадтської ради матроських депутатів. Один із організаторів більшовицького повстання в Петрограді у жовтні 1917 року. Під час повстання — комісар і начальник штабу зведеного Кронштадтського загону в Петрограді.

У Військово-морському флоті РРФСР з лютого 1918 року. У кінці лютого 1918 року як комісар мінно-підривного загону з моряків-балтійців брав участь в обороні Пскова від німецьких військ. Потім направлений на Східний фронт. Один з організаторів Волзької військової флотилії; в липні 1918 року очолив її штаб. Потім командир кінного загону 5-ї армії, з яким діяв в тилу Колчака.

З січня по березень 1919 року — військовий комісар Кронштадтської морської фортеці.

17 квітня 1919 року призначений командувачем і військовим комісаром Волзької військової флотилії. Під його керівництвом флотилія сприяла 2-ї армії при форсуванні річки Ками в ході Пермської операції. 25 липня 1919 року флотилія увійшла до складу Волзько-Каспійської військової флотилії, у зв'язку з чим був звільнений з посади та переведений в Україну.

13 вересня 1919 року призначений командувачем Дніпровської військової флотилії і членом РВР Гомельського укріпрайону. Влітку 1920 року за його керівництвом флотилія сприяла військам 12-ї армії у форсуванні Дніпра і окупації Києва під час польсько-радянської війни.

7 серпня 1920 року відбув на Кавказький фронт. З 14 серпня по 23 вересня 1920 командував Морською експедиційною дивізією, що брала участь в розгромі врангелівського десанту генерала Улагая.

З 6 жовтня по 14 грудня 1920 року — знову командувач Дніпровської флотилії.

Після закінченні Громадянської війни в Росії продовжив службу на флоті, був військовим комісаром і старпомом сторожового корабля «Воровський», на якому в 1924 році здійснив чотиримісячний перехід з Архангельська у Владивосток. Потім перебував у спецвідрядження в Китаї у якості військового радника.

У 1927 році закінчив Військово-морську академію, після чого командував ескадреним міноносцем. Потім командував дивізіоном есмінців Червонопрапорного Балтійського флоту.

З 1934 року — інспектор Управління Військово-Морських Сил РСЧА.

15 серпня 1937 року призначений командувачем Чорноморського флоту СРСР.

30 грудня 1937 року створений Народний Комісаріат Військово-морського флоту СРСР, а Смирнов-Свєтловський був призначений 1-м заступником народного комісара Військово-морського флоту СРСР Петра Смирнова.

Після арешту Петра Смирнова, який стався 30 червня 1938 року, виконував обов'язки народного комісара Військово-морського флоту СРСР аж до призначення 8 вересня 1938 року на цю посаду Михайла Фріновського.

Заарештований НКВС СРСР 26 березня 1939 року. Звинувачувався в зраді Батьківщині, участі у контрреволюційній організації і шкідництві. 16 березня 1940 року засуджений до розстрілу. Вирок приведений у виконання на наступний день. Останки були поховані на Донському кладовищі Москви.

Посмертно реабілітований 23 червня 1956 року.

Звання 
 Флагман ІІ рангу (2.12.1935)
 Флагман І рангу (15.08.1937)
 Флагман флоту 2-го рангу (17.02.1938)

Нагороди 
 Орден Леніна (1938)
 Орден Червоного Прапора (1920)
 Орден Червоної Зірки (1934)

Більшовики
Депутати Верховної Ради СРСР 1-го скликання
Персоналії за алфавітом
Російські революціонери
Репресовані воєначальники
Уродженці Красного Суліна
Померли в Москві
Учасники Громадянської війни в Росії
Петро Іванович Смирнов - Свєтловський ( , хутір Сулін області Війська Донського , тепер місто Красний Сулін , Російська Федерація — розстріляний , місто Москва ) — радянський військово - морський діяч , командувач Чорноморського флоту , флагман флотурангу депутат Верховної Ради СРСРго скликання . Біографія Народився в родині козака Івана Смирнова , який працював лікарем . Навчався в Петроградському політехнічному інституті . У молодості захопився революційними ідеями в уроці вступив в РСДРП . Уроці — редактор газет Кронштадтського комітету РСДРП ( б ) ( де писав статті під псевдонімом Свєтловський ) , і членом військово - технічної комісії Кронштадтської ради матроських депутатів . Один із організаторів більшовицького повстання в Петрограді у жовтніроку . Під час повстання — комісар і начальник штабу зведеного Кронштадтського загону в Петрограді . У Військово - морському флоті РРФСР з лютогороку . У кінці лютогороку як комісар мінно - підривного загону з моряків - балтійців брав участь в обороні Пскова від німецьких військ . Потім направлений на Східний фронт . Один з організаторів Волзької військової флотилії ; в липніроку очолив її штаб . Потім командир кінного загонуї армії , з яким діяв в тилу Колчака . З січня по березеньроку — військовий комісар Кронштадтської морської фортеці . 17 квітняроку призначений командувачем і військовим комісаром Волзької військової флотилії . Під його керівництвом флотилія сприялаї армії при форсуванні річки Ками в ході Пермської операції . липняроку флотилія увійшла до складу Волзько - Каспійської військової флотилії , у зв'язку з чим був звільнений з посади та переведений в Україну . 13 вересняроку призначений командувачем Дніпровської військової флотилії і членом РВР Гомельського укріпрайону . Вліткуроку за його керівництвом флотилія сприяла військамї армії у форсуванні Дніпра і окупації Києва під час польсько - радянської війни . 7 серпняроку відбув на Кавказький фронт . Зсерпня повереснякомандував Морською експедиційною дивізією , що брала участь в розгромі врангелівського десанту генерала Улагая . Зжовтня погрудняроку — знову командувач Дніпровської флотилії . Після закінченні Громадянської війни в Росії продовжив службу на флоті , був військовим комісаром і старпомом сторожового корабля « Воровський » , на якому вроці здійснив чотиримісячний перехід з Архангельська у Владивосток . Потім перебував у спецвідрядження в Китаї у якості військового радника . Уроці закінчив Військово - морську академію , після чого командував ескадреним міноносцем . Потім командував дивізіоном есмінців Червонопрапорного Балтійського флоту . Зроку — інспектор Управління Військово - Морських Сил РСЧА . 15 серпняроку призначений командувачем Чорноморського флоту СРСР . 30 грудняроку створений Народний Комісаріат Військово - морського флоту СРСР , а Смирнов - Свєтловський був призначенийм заступником народного комісара Військово - морського флоту СРСР Петра Смирнова . Після арешту Петра Смирнова , який ставсячервняроку , виконував обов'язки народного комісара Військово - морського флоту СРСР аж до призначеннявересняроку на цю посаду Михайла Фріновського . Заарештований НКВС СРСРберезняроку . Звинувачувався в зраді Батьківщині , участі у контрреволюційній організації і шкідництві . березняроку засуджений до розстрілу . Вирок приведений у виконання на наступний день . Останки були поховані на Донському кладовищі Москви . Посмертно реабілітованийчервняроку . Звання Флагман ІІ рангу12 . 1935 ) Флагман І рангу08 . 1937 ) Флагман флотуго рангу02 . 1938 ) Нагороди Орден Леніна Орден Червоного Прапора Орден Червоної Зірки Більшовики Депутати Верховної Ради СРСРго скликання Персоналії за алфавітом Російські революціонери Репресовані воєначальники Уродженці Красного Суліна Померли в Москві Учасники Громадянської війни в Росії