Зубарєв Іван Олександрович
Іван Олександрович Зубарєв ( , село Чемлиж Севського повіту Орловської губернії, тепер Севського району Брянської області, Російська Федерація — ?) — радянський діяч, новатор виробництва, робітник, майстер доменної печі № 3 Орджонікідзевського (Єнакієвського) металургійного заводу імені Серго Орджонікідзе Сталінської області. Депутат Верховної Ради СРСР 1-го скликання (з 1941 року).

Біографія 
Народився в бідній селянській родині. Батько помер на заробітках у Донбасі, мати наймитувала. З одинадцятирічного віку наймитував у поміщика й Іван Зубарєв. Після 1917 року працював у власному господарстві.

З 1919 по 1923 рік служив у Червоній армії. Учасник громадянської війни в Росії.

У 1923—1925 роках — селянин у селі Чемлиж Севського району. У 1925 році виїхав на Донбас.

З 1925 року працював чорноробом в доменному цеху Єнакієвського металургійного заводу. Закінчив професійно-технічні курси, потім без відриву від виробництва навчався у металургійному технікумі і в 1933 році здобув спеціальність техніка—доменщика.

Член ВКП(б) з 1930 року.

З 1933 року — майстер доменних печей № 5 і № 3 доменного цеху Орджонікідзевського (колишнього Єнакієвського і Риковського) металургійного заводу імені Серго Орджонікідзе Сталінської області. Керував стахановською школою в доменному цеху. Застосовував стахановський метод швидкісної плавки чавуну.

Джерела 
 Колгоспник Донеччини: газета. — Сталіно, 1941 — січень.

Депутати Верховної Ради СРСР 1-го скликання
Члени КПРС
Уродженці Брянської області
Іван Олександрович Зубарєв ( , село Чемлиж Севського повіту Орловської губернії , тепер Севського району Брянської області , Російська Федерація — ? ) — радянський діяч , новатор виробництва , робітник , майстер доменної печі № 3 Орджонікідзевського ( Єнакієвського ) металургійного заводу імені Серго Орджонікідзе Сталінської області . Депутат Верховної Ради СРСРго скликання ( зроку ) . Біографія Народився в бідній селянській родині . Батько помер на заробітках у Донбасі , мати наймитувала . З одинадцятирічного віку наймитував у поміщика й Іван Зубарєв . Післяроку працював у власному господарстві . Зпорік служив у Червоній армії . Учасник громадянської війни в Росії . У1925 роках — селянин у селі Чемлиж Севського району . Уроці виїхав на Донбас . Зроку працював чорноробом в доменному цеху Єнакієвського металургійного заводу . Закінчив професійно - технічні курси , потім без відриву від виробництва навчався у металургійному технікумі і вроці здобув спеціальність техніка — доменщика . Член ВКП ( б ) зроку . Зроку — майстер доменних печей № 5 і № 3 доменного цеху Орджонікідзевського ( колишнього Єнакієвського і Риковського ) металургійного заводу імені Серго Орджонікідзе Сталінської області . Керував стахановською школою в доменному цеху . Застосовував стахановський метод швидкісної плавки чавуну . Джерела Колгоспник Донеччини : газета . — Сталіно , — січень . Депутати Верховної Ради СРСРго скликання Члени КПРС Уродженці Брянської області