Забайкальські хвойні ліси
Забайкальські хвойні ліси — екорегіон, розміром 1000 км Х 1000 км гірської південної тайги, що тягнеться на схід і південь від берегів озера Байкал у Південному Сибіру і включає частину північної Монголії. Історично ця територія називалася «Даурія», або «Забайкалля». Регіон входить до Палеарктики і є головним чином є тайгою з субарктичним, вологим кліматом. Має площу 200,465 км².

Розташування та опис 
Екорегіон розташований на Яблоневому хребті, висоти якого досягають 1600 м, і прямує у напрямку SW — NE, паралельно берегу озера Байкал. Західний край області — східний берег Байкалу та Баргузинський хребет. Місто Чита знаходиться на північному сході від регіону, а місто Улан-Батор, Монголія, знаходиться поза межами південної частини регіону. З півдня обмежено горами Хентей, на сході — Даурським степом, на півночі — сточищем Вітіму.

Клімат 
Клімат екорегіону — субарктичний з сухою зимою (Dwc). Цей клімат характеризується довгою, дуже холодною зимою і прохолодним літом, з невеликими опадами взимку. Влітку Азійський антициклон приносить гаряче повітря з пустель Китаю та Монголії, підвищуючи температуру в Забайкаллі. На північ від Забайкалля клімат більш вологий континентальний з прохолоднішим літом. На південь від Забайкалля, в Монголії, клімат холодний семіаридний (Koppen BSk), з меншою кількістю опадів, ніж у Забайкаллі. Опади в Забайкаллі коливаються від 400—500 мм/рік у високогір'ях до 200 мм/рік у низовинах та південніших районах.

Флора 
Забайкальські хвойні ліси обмежені лінією 1400 метрів над рівнем моря. Характерними деревами західних схилів Яблоновського хребта є Larix gemilii, Pinus sibirica. На східних схилах модрина змішується з сосною шотландською (Pinus sylvestris). Дерева драпіровані мохом та лишайниками.

Флора Забайкалля має висотне районування. На найнижчих рівнях у річкових долинах і низовинах (0-600 метрів) переважають степи з видами: Stipa capillata, Koeleria gracilis, Tanacetum sibiricum. Вище (600—1100 метрів) переважає лісостеп, а від 1100—1800 метрів — ліси, де панівними є види Larix gemilii та Pinus sylvestris. Вище 1800 метрів розташовується лісотундра де панівними видами є Pinus pumila, Betula exilis та Juniperus pseudosibirica. На відміну від Саян та Алтаю на заході, клімат Забайкалля надто екстремальний для утворення та підтримки альпійських луків, біом переходить відразу з лісу у високогірну тундру.

Заповідники 

 Росія
 Байкальський заповідник
 Баргузинський біосферний заповідник
 
 Монголія
 
 Онон-Балж

Примітки

Посилання 
 Мапа регіону «Забайкальські хвойні ліси». GlobalSpecies.org 

Екорегіони Росії
Екорегіони Монголії
Забайкальські хвойні ліси — екорегіон , розміромкм Хкм гірської південної тайги , що тягнеться на схід і південь від берегів озера Байкал у Південному Сибіру і включає частину північної Монголії . Історично ця територія називалася « Даурія » , або « Забайкалля » . Регіон входить до Палеарктики і є головним чином є тайгою з субарктичним , вологим кліматом . Має площу465 км² . Розташування та опис Екорегіон розташований на Яблоневому хребті , висоти якого досягаютьм , і прямує у напрямку SW — NE , паралельно берегу озера Байкал . Західний край області — східний берег Байкалу та Баргузинський хребет . Місто Чита знаходиться на північному сході від регіону , а місто Улан - Батор , Монголія , знаходиться поза межами південної частини регіону . З півдня обмежено горами Хентей , на сході — Даурським степом , на півночі — сточищем Вітіму . Клімат Клімат екорегіону — субарктичний з сухою зимою ( Dwc ) . Цей клімат характеризується довгою , дуже холодною зимою і прохолодним літом , з невеликими опадами взимку . Влітку Азійський антициклон приносить гаряче повітря з пустель Китаю та Монголії , підвищуючи температуру в Забайкаллі . На північ від Забайкалля клімат більш вологий континентальний з прохолоднішим літом . На південь від Забайкалля , в Монголії , клімат холодний семіаридний ( Koppen BSk ) , з меншою кількістю опадів , ніж у Забайкаллі . Опади в Забайкаллі коливаються від500 мм/рік у високогір'ях домм/рік у низовинах та південніших районах . Флора Забайкальські хвойні ліси обмежені лінієюметрів над рівнем моря . Характерними деревами західних схилів Яблоновського хребта є Larix gemilii , Pinus sibirica . На східних схилах модрина змішується з сосною шотландською ( Pinus sylvestris ) . Дерева драпіровані мохом та лишайниками . Флора Забайкалля має висотне районування . На найнижчих рівнях у річкових долинах і низовинахметрів ) переважають степи з видами : Stipa capillata , Koeleria gracilis , Tanacetum sibiricum . Вище1100 метрів ) переважає лісостеп , а від1800 метрів — ліси , де панівними є види Larix gemilii та Pinus sylvestris . Вищеметрів розташовується лісотундра де панівними видами є Pinus pumila , Betula exilis та Juniperus pseudosibirica . На відміну від Саян та Алтаю на заході , клімат Забайкалля надто екстремальний для утворення та підтримки альпійських луків , біом переходить відразу з лісу у високогірну тундру . Заповідники Росія Байкальський заповідник Баргузинський біосферний заповідник Монголія Онон- Балж Примітки Посилання Мапа регіону « Забайкальські хвойні ліси » . GlobalSpecies.org Екорегіони Росії Екорегіони Монголії