Мандари
Манда́ри (андіяни, ) — народ в Індонезії, на заході острова Сулавесі.

Розселення і чисельність 
Живуть переважно в провінції Західне Сулавесі, округи Полевалі-Мандар (), Маджене (), Мамуджу (), прибережна зона між містами Пасангкаю та Симаджо в окрузі Пасангкаю (, крім того, в окрузі Пангкаджене та острови () і на островах Паббіринг поблизу міста Макасар в провінції Південне Сулавесі. Регіон розселення мандарів розташований поблизу морського узбережжя й оточений горами.

Чисельність мандарів на території провінції Західне Сулавесі 2010 року становила 525 762 особи (45,42 % її населення), це найбільша етнічна група цієї провінції.

Мова 
Говорять мандарською мовою, що належить до південно-сулавесійської групи західної гілки малайсько-полінезійських мов. Включає п'ять діалектів: маджене, баланіпа (напо-тінамбунг), малунда, памбоанг, сендана (чендана, ченрана). Зазнала впливу з боку сусідніх бугійської, макасарської та тораджа-саданської мов. Існує писемність на основі латинської абетки.

Поширені також бугійська та індонезійська мови.

Релігія 
За релігією мандари — мусульмани-суніти. Разом із тим у повсякденному житті все ще зберігаються пережитки традиційних анімістичних вірувань. Вони все ще вірять в силу невидимих духів, які населяють священні місця. Люди часто звертаються до послуг дукуна (шамана, цілителя, спеціаліста із спілкування з духами) з метою зцілення хворих і вигнання злих духів.

Історія 
Етногенез мандарів відбувався під впливом бугів та макасарів. У XV—XVI ст мандари перебували в залежності від бугійських князівств. У них утворилася власна конфедерація семи прибережних князівств Піту Бабана Бінанга, яка поширила свою владу також на сусідні гірські райони, де проживали південні тораджі.

У кінці XVII ст. землі мандарів увійшли до складу голландських володінь у Південно-Східній Азії. З 1949 року мандари перебувають у складі Індонезії.

Господарство 
Основні заняття мандарів — землеробство та рибальство.

Вирощують рис, саго, кокосову пальму, каву, какао, тютюн. У районі Полмас поширені зрошувані рисові поля, в решті районів культивують суходільний рис методами традиційного ручного землеробства. Розвинені садівництво, лісові промисли.

Мандари вважаються кращими мореплавцями Сулавесі, вони обслуговують каботажні перевезення. Місцеві рибалки постачають рибу в сушеному, соленому та ферментованому вигляді за межі району.

Суспільство 
У минулому мандарське суспільство поділялося на 3 основні соціальні верстви: шляхетні (тодіанг-лаїяна), середній клас (простолюдини, тау-марадика) та раби (батуа). Серед шляхетних виділялися члени князівської родини (даенг) та звичайна шляхта (пуанг). Тепер такого поділу не існує, але представники колишньої шляхти займають ключові позиції в місцевих органах державної влади.

Примітки

Джерела 
 М. А. Членов. Мандар . Народы и религии мира: Энциклопедия . Гл. ред. В. А. Тишков — М: Большая Российская энциклопедия, 2000, с. 322. ISBN 5-85270-155-6 
 Mandar . Asia Harvest 

Народи Індонезії
Західноіндонезійські народи
Манда́ри ( андіяни , ) — народ в Індонезії , на заході острова Сулавесі . Розселення і чисельність Живуть переважно в провінції Західне Сулавесі , округи Полевалі - Мандар ( ) , Маджене ( ) , Мамуджу ( ) , прибережна зона між містами Пасангкаю та Симаджо в окрузі Пасангкаю ( , крім того , в окрузі Пангкаджене та острови ( ) і на островах Паббіринг поблизу міста Макасар в провінції Південне Сулавесі . Регіон розселення мандарів розташований поблизу морського узбережжя й оточений горами . Чисельність мандарів на території провінції Західне Сулавесіроку становила762 особи42 % її населення ) , це найбільша етнічна група цієї провінції . Мова Говорять мандарською мовою , що належить до південно - сулавесійської групи західної гілки малайсько - полінезійських мов . Включає п'ять діалектів : маджене , баланіпа ( напо - тінамбунг ) , малунда , памбоанг , сендана ( чендана , ченрана ) . Зазнала впливу з боку сусідніх бугійської , макасарської та тораджа - саданської мов . Існує писемність на основі латинської абетки . Поширені також бугійська та індонезійська мови . Релігія За релігією мандари — мусульмани - суніти . Разом із тим у повсякденному житті все ще зберігаються пережитки традиційних анімістичних вірувань . Вони все ще вірять в силу невидимих духів , які населяють священні місця . Люди часто звертаються до послуг дукуна ( шамана , цілителя , спеціаліста із спілкування з духами ) з метою зцілення хворих і вигнання злих духів . Історія Етногенез мандарів відбувався під впливом бугів та макасарів . У XV — XVI ст мандари перебували в залежності від бугійських князівств . У них утворилася власна конфедерація семи прибережних князівств Піту Бабана Бінанга , яка поширила свою владу також на сусідні гірські райони , де проживали південні тораджі . У кінці XVII ст . землі мандарів увійшли до складу голландських володінь у Південно - Східній Азії . Зроку мандари перебувають у складі Індонезії . Господарство Основні заняття мандарів — землеробство та рибальство . Вирощують рис , саго , кокосову пальму , каву , какао , тютюн . У районі Полмас поширені зрошувані рисові поля , в решті районів культивують суходільний рис методами традиційного ручного землеробства . Розвинені садівництво , лісові промисли . Мандари вважаються кращими мореплавцями Сулавесі , вони обслуговують каботажні перевезення . Місцеві рибалки постачають рибу в сушеному , соленому та ферментованому вигляді за межі району . Суспільство У минулому мандарське суспільство поділялося наосновні соціальні верстви : шляхетні ( тодіанг - лаїяна ) , середній клас ( простолюдини , тау - марадика ) та раби ( батуа ) . Серед шляхетних виділялися члени князівської родини ( даенг ) та звичайна шляхта ( пуанг ) . Тепер такого поділу не існує , але представники колишньої шляхти займають ключові позиції в місцевих органах державної влади . Примітки Джерела М . А . Членов . Мандар \ . Народы и религии мира : Энциклопедия \ . Гл . ред . В . А . Тишков — М : Большая Российская энциклопедия , с . 322 . ISBN155 - 6 Mandar \ . Asia Harvest Народи Індонезії Західноіндонезійські народи