Робер Сюркуф
Робе́р Сюрку́ф (, , Сен-Мало, Франція — , Сен-Мало) — відомий французький арматор і корсар періоду Наполеонівських воєн. Захопив 47 англійських, голландських, португальських та іспанських судів, отримав прізвисько Король Корсарів ().

За успішні дії проти британського торгового судноплавства, Наполеон нагородив його титулом барона та орденом Почесного легіону. Після завершення кар'єри корсара став власником ескадри каперських кораблів. Французький військовий флот до наших днів зберігає традицію називати один з бойових кораблів ім'ям Сюркуфа.

Ранні роки 
Сюркуф народився 12 грудня 1773 року в Бретані, в Сен-Мало на березі Ла-Маншу — у місті, яке традиційно служило базою французьких каперів і піратів. Походив з арматорської сім'ї малуанських старожилів. Його батько Шарль-Анж Сюркуф де Буагрі (Charles-Ange Surcouf de Boisgris) був онуком Робера Сюркуфа де Мезоннева (). Його мати була нащадком Рене Дюге-Труена (). І Мезоннев, і Дюге-Труан —знамениті корсари, що були на службі Людовика XIV. Синові ж, Роберу-молодшому, батьки готували духовну кар'єру і визначили його в Дінанську колегію. Але його нездоланно тягло в море. У 13 років Робер кинув навчання і завербувався на торговий корабель «Ерон» (), що курсував між Сен-Мало і Кадісом. А в 15 років, 3 березня 1789 року, завербувався на торговий корабель «Аврора» () і відплив до Індії, у Пудучеррі.

Сюркуф повернувся до Сен-Мало 1792 року, в розпал Великої французької революції, і незабаром відбув на Іль-де-Франс (Маврикій). Після прибуття він дізнався про початок війни з Англією і був призначений другим помічником капітана на фрегат «Сібе́ль» (). Спільно з фрегатом «Прудент» () і бригом «Куре́р» () вони вступили в бій з двома британськими дводечними кораблями — 50-гарматним «Центуріон» (HMS Centurion) і 44-гарматним «Діомед» (). У результаті бою «Центуріону» була завдана значна шкода, через що британські кораблі були змушені покинути район острова і зняти блокаду.

Період служби у французькому флоті був вкрай нетривалим, і незабаром Сюркуф зайнявся работоргівлею, перевозячи рабів з Африки на Реюньйон на власному бригу «Креол» (). У лютому 1794 Конвент оголосив работоргівлю незаконною, але заборона і більший ризик лише підняли ціну на рабів, тож Сюркуф ще деякий час продовжував займатися транспортуванням рабів, поки влада Реюньйону не видали ордер на його арешт. Захопивши трьох поліцейських чиновників, посланих заарештувати його, він втік до Маврикію, де, завдяки зв'язкам з впливовими членами ради, йому вдалося отримати помилування. Після цього інциденту Сюркуф вирішив змінити рід занять.

Кар'єра корсара

Життя після завершення кар'єри корсара 

У віці 35 років Сюркуф оселився в Сен-Мало і продовжив займатися каперством, але вже в якості судновласника. Чисельність його флоту доходила до 19 каперських судів.

Наполеон нагородив його титулом барона, але навіть після вигнання імператора, Сюркуф зберіг стан і положення в суспільстві. Після закінчення військових дій в 1814 році він перетворив свої каперські судна в торговельні (найбільш великі були зайняті перевезеннями рабів), а також зайнявся суднобудуванням.

Мав двох синів і три дочки. Помер 8 липня 1827 року, похований у Сен-Мало.

Звиклий командувати в море Сюркуф відрізнявся владним і різким характером і служив героєм безлічі історій і анекдотів.

Вшанування пам'яті 

Сюркуф вважається національним героєм Франції, на батьківщині, в Сен-Мало йому встановлено пам'ятник, а у французькому флоті один з кораблів традиційно носить його ім'я. В різний час на його честь були названі:

 вітрильно-паровий посильний бот (1858—1885)
 Сюркуф (крейсер) — паровий крейсер (1889—1921)
 Сюркуф (підводний човен) — ескадрений підводний човен часів Другої світової війни (1929—1942)
 Сюркуф (есмінець) — есмінець класу Т-47 (1964—1972)
 Сюркуф (фрегат) — фрегат типу Лафайєт (1993)

Образ Сюркуфа у кіно, музиці та літературі 
За мотивами пригод Сюркуфа знято декілька кінофільмів:

 «Сюркуф», 1924, Франція
 «Сюркуф, тигр семи морів» (), 1966, Іспанія, Італія, Франція
 «Помста Сюркуфа» (L), 1966, Іспанія, Італія, Франція

Сюркуф послужив прообразом героя однойменної оперети французького композитора Робера Планкета.

Сюркуф є головним героєм однойменної повісті Карла Мая написана в 1882 році.

Також, він з'являється дійовою особою в останньому (незавершеному) романі Александра Дюма-батька «Шевальє де Сент-Ермін», який вперше був опублікований у 2005 році.

Примітки

Джерела 

  
  
 {

Посилання 
 Біографія Сюркуфа на сайті «Веселий Роджер»

Офіцери ордена Почесного легіону
Персоналії за алфавітом
Народились 12 грудня
Народились 1773
Уродженці Сен-Мало
Померли 8 липня
Померли 1827
Померли в Сен-Мало
Французькі масони
Робе́р Сюрку́ф ( , , Сен-Мало , Франція — , Сен - Мало ) — відомий французький арматор і корсар періоду Наполеонівських воєн . Захопиванглійських , голландських , португальських та іспанських судів , отримав прізвисько Король Корсарів ( ) . За успішні дії проти британського торгового судноплавства , Наполеон нагородив його титулом барона та орденом Почесного легіону . Після завершення кар'єри корсара став власником ескадри каперських кораблів . Французький військовий флот до наших днів зберігає традицію називати один з бойових кораблів ім'ям Сюркуфа . Ранні роки Сюркуф народивсягрудняроку в Бретані , в Сен-Мало на березі Ла - Маншу — у місті , яке традиційно служило базою французьких каперів і піратів . Походив з арматорської сім'ї малуанських старожилів . Його батько Шарль - Анж Сюркуф де Буагрі ( Charles-Ange Surcouf de Boisgris ) був онуком Робера Сюркуфа де Мезоннева ( ) . Його мати була нащадком Рене Дюге-Труена ( ) . І Мезоннев , і Дюге - Труан — знамениті корсари , що були на службі Людовика XIV . Синові ж , Роберу - молодшому , батьки готували духовну кар'єру і визначили його в Дінанську колегію . Але його нездоланно тягло в море . Уроків Робер кинув навчання і завербувався на торговий корабель « Ерон » ( ) , що курсував між Сен-Мало і Кадісом . А вроків , березняроку , завербувався на торговий корабель « Аврора » ( ) і відплив до Індії , у Пудучеррі . Сюркуф повернувся до Сен - Малороку , в розпал Великої французької революції , і незабаром відбув на Іль-де -Франс ( Маврикій ) . Після прибуття він дізнався про початок війни з Англією і був призначений другим помічником капітана на фрегат « Сібе́ль » ( ) . Спільно з фрегатом « Прудент » ( ) і бригом « Куре́р » ( ) вони вступили в бій з двома британськими дводечними кораблями — гарматним « Центуріон » ( HMS Centurion ) ігарматним « Діомед » ( ) . У результаті бою « Центуріону » була завдана значна шкода , через що британські кораблі були змушені покинути район острова і зняти блокаду . Період служби у французькому флоті був вкрай нетривалим , і незабаром Сюркуф зайнявся работоргівлею , перевозячи рабів з Африки на Реюньйон на власному бригу « Креол » ( ) . У лютомуКонвент оголосив работоргівлю незаконною , але заборона і більший ризик лише підняли ціну на рабів , тож Сюркуф ще деякий час продовжував займатися транспортуванням рабів , поки влада Реюньйону не видали ордер на його арешт . Захопивши трьох поліцейських чиновників , посланих заарештувати його , він втік до Маврикію , де , завдяки зв'язкам з впливовими членами ради , йому вдалося отримати помилування . Після цього інциденту Сюркуф вирішив змінити рід занять . Кар'єра корсара Життя після завершення кар'єри корсара У віціроків Сюркуф оселився в Сен-Мало і продовжив займатися каперством , але вже в якості судновласника . Чисельність його флоту доходила докаперських судів . Наполеон нагородив його титулом барона , але навіть після вигнання імператора , Сюркуф зберіг стан і положення в суспільстві . Після закінчення військових дій вроці він перетворив свої каперські судна в торговельні ( найбільш великі були зайняті перевезеннями рабів ) , а також зайнявся суднобудуванням . Мав двох синів і три дочки . Померлипняроку , похований у Сен-Мало . Звиклий командувати в море Сюркуф відрізнявся владним і різким характером і служив героєм безлічі історій і анекдотів . Вшанування пам'яті Сюркуф вважається національним героєм Франції , на батьківщині , в Сен-Мало йому встановлено пам'ятник , а у французькому флоті один з кораблів традиційно носить його ім'я . В різний час на його честь були названі : вітрильно - паровий посильний бот1885 ) Сюркуф ( крейсер ) — паровий крейсер1921 ) Сюркуф ( підводний човен ) — ескадрений підводний човен часів Другої світової війни1942 ) Сюркуф ( есмінець ) — есмінець класу Т - 471972 ) Сюркуф ( фрегат ) — фрегат типу Лафайєт Образ Сюркуфа у кіно , музиці та літературі За мотивами пригод Сюркуфа знято декілька кінофільмів : « Сюркуф » , Франція « Сюркуф , тигр семи морів » ( ) , Іспанія , Італія , Франція « Помста Сюркуфа » ( L ) , Іспанія , Італія , Франція Сюркуф послужив прообразом героя однойменної оперети французького композитора Робера Планкета . Сюркуф є головним героєм однойменної повісті Карла Мая написана вроці . Також , він з'являється дійовою особою в останньому ( незавершеному ) романі Александра Дюма - батька « Шевальє де Сент-Ермін » , який вперше був опублікований уроці . Примітки Джерела { Посилання Біографія Сюркуфа на сайті « Веселий Роджер » Офіцери ордена Почесного легіону Персоналії за алфавітом Народилисьгрудня Народились Уродженці Сен-Мало Померлилипня Померли Померли в Сен-Мало Французькі масони