Аганов Сергій Христофорович
Сергій Христофорович Аганов (Оганян) (вірм. Սարգիս Քրիստոփորի Օհանյան, 22 травня (4 червня) 1917, Астрахань — 1 лютого 1996, Москва) — радянський воєначальник, маршал інженерних військ (1980).

Біографія

Ранні роки 
Зазвичай вказується, що за національністю С. Х. Аганов росіянин, але після 1990 року у вірменській літературі часто вказується, що він вірменин (Оганян). Його дід переїхав в Астрахань з Нагірного Карабаху. Після закінчення середньої школи працював на Московському електрокомбінате, був бригадиром складальної бригади. У Червоній Армії з 1938 року. Закінчив Московське військово-інженерне училище в 1940 році. Брав участь в боях радянсько-фінської війни на посаді командира саперного взводу. З березня 1940 командував саперною ротою, потім був начальником школи молодших командирів саперної бригади Ленінградського військового округу.

Друга світова війна 
У Другій світовій війні брав участь з червня 1941 року. Командував саперної ротою, з жовтня 1941 року — ад'ютант старший (за сучасною термінологією відповідає посаді начальника штабу) саперного батальйону, з лютого 1942 року — заступник командира мотоінженерного батальйону, з квітня 1942 року — помічник начальника штабу інженерних військ 54-ї армії. Воював на Ленінградському і Волховському фронтах.

У листопаді 1942 року відкликаний з фронту для подальшої служби в штабі інженерних військ РККА. Служив помічником, потім старшим помічником начальника оперативного відділу. У складі групи представників Ставки Верховного Головнокомандування неодноразово виїжджав в діючу армію. Надавав допомогу військам в організації інженерного забезпечення операцій на Південно-Західному, Брянському, Воронезькому, 3-му Білоруському, 1-му Прибалтійському і 2-м Прибалтійському фронтах. Член ВКП (б) з 1942 року.

Післявоєнний час 
Після війни продовжував службу в штабі інженерних військ Радянської Армії, був старшим офіцером відділу. У 1950 році закінчив Військову академію імені М. В. Фрунзе. З 1951 року — заступник начальника відділу, з січня 1952 року — начальник відділу штабу інженерних військ Радянської Армії. У 1955 році закінчив Вищу військову академію імені К. Є. Ворошилова.

З листопада 1955 року служив у військах — начальник інженерних військ 8-ї гвардійської армії в Групі радянських військ у Німеччині. Потім переведений на викладацьку роботу і в серпні 1960 був призначений старшим викладачем, а в грудні 1963 році — заступником начальника кафедри Військової академії Генерального штабу. З січня 1967 року — начальник інженерних військ Групи радянських військ у Німеччині. З січня 1970 року — заступник начальника інженерних військ Міністерства оборони СРСР. З квітня 1974 року — начальник Військово-інженерної академії імені В. Куйбишева.

З березня 1975 року — начальник інженерних військ Міністерства оборони СРСР. Приділяв велику увагу поліпшенню організаційної структури інженерних військ і їх технічного оснащення, виробленню ефективних способів інженерного забезпечення бойових дій військ, підготовці інженерних кадрів. Вніс великий внесок в організацію та здійснення заходів щодо ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Генерал-полковник інженерних військ (25.04.1975). Військове звання маршал інженерних військ присвоєно 7 травня 1980 року.

З березня 1987 року — в Групі генеральних інспекторів Міністерства оборони СРСР.

З 1992 року — у відставці. Жив в Москві. Похований на Троєкуровському кладовищі.

12 грудня 2017 року у Вірменії вийшла поштова марка, присвячена темі «100-річчя від дня народження маршала інженерних військ СРСР Сергія Аганова».

Нагороди 
 Орден Леніна
 Орден Червоного Прапора
 Орден Кутузова 1-го ступеня (198?)
 Орден Вітчизняної війни 2-го ступеня і 1-го ступеня
 Два ордена Червоної Зірки
 Орден «За службу Батьківщині в Збройних Силах СРСР» 3-го ступеня
 Численні медалі СРСР
 Нагороди іноземних держав
 Державна премія СРСР (1981)

Джерела 
 Советская военная энциклопедия в 8 томах, 2-е изд. Под ред. М. А. Моисеева. М.: Военное издательство, 1990. — Том 1:"А"—"Бюлов". — 544 с. — С.75. — ISBN 5-203-00298-3.
 Книга Памяти Военной академии Генерального штаба Вооруженных сил Российской Федерации. — М.: «Подмосковье», 2016.
 Біографія на сайті Міністерства оборони РФ.

Учасники Другої світової війни з СРСР
Маршали роду військ (СРСР)
Сергій Христофорович Аганов ( Оганян ) ( вірм . Սարգիս Քրիստոփորի Օհանյան , травнячервня ) Астрахань — лютого Москва ) — радянський воєначальник , маршал інженерних військ Біографія Ранні роки Зазвичай вказується , що за національністю С . Х . Аганов росіянин , але післяроку у вірменській літературі часто вказується , що він вірменин ( Оганян ) . Його дід переїхав в Астрахань з Нагірного Карабаху . Після закінчення середньої школи працював на Московському електрокомбінате , був бригадиром складальної бригади . У Червоній Армії зроку . Закінчив Московське військово - інженерне училище вроці . Брав участь в боях радянсько - фінської війни на посаді командира саперного взводу . З березнякомандував саперною ротою , потім був начальником школи молодших командирів саперної бригади Ленінградського військового округу . Друга світова війна У Другій світовій війні брав участь з червняроку . Командував саперної ротою , з жовтняроку — ад'ютант старший ( за сучасною термінологією відповідає посаді начальника штабу ) саперного батальйону , з лютогороку — заступник командира мотоінженерного батальйону , з квітняроку — помічник начальника штабу інженерних військї армії . Воював на Ленінградському і Волховському фронтах . У листопадіроку відкликаний з фронту для подальшої служби в штабі інженерних військ РККА . Служив помічником , потім старшим помічником начальника оперативного відділу . У складі групи представників Ставки Верховного Головнокомандування неодноразово виїжджав в діючу армію . Надавав допомогу військам в організації інженерного забезпечення операцій на Південно - Західному , Брянському , Воронезькому , му Білоруському , му Прибалтійському ім Прибалтійському фронтах . Член ВКП ( б ) зроку . Післявоєнний час Після війни продовжував службу в штабі інженерних військ Радянської Армії , був старшим офіцером відділу . Уроці закінчив Військову академію імені М . В . Фрунзе . Зроку — заступник начальника відділу , з січняроку — начальник відділу штабу інженерних військ Радянської Армії . Уроці закінчив Вищу військову академію імені К . Є . Ворошилова . З листопадароку служив у військах — начальник інженерних військї гвардійської армії в Групі радянських військ у Німеччині . Потім переведений на викладацьку роботу і в серпнібув призначений старшим викладачем , а в грудніроці — заступником начальника кафедри Військової академії Генерального штабу . З січняроку — начальник інженерних військ Групи радянських військ у Німеччині . З січняроку — заступник начальника інженерних військ Міністерства оборони СРСР . З квітняроку — начальник Військово - інженерної академії імені В . Куйбишева . З березняроку — начальник інженерних військ Міністерства оборони СРСР . Приділяв велику увагу поліпшенню організаційної структури інженерних військ і їх технічного оснащення , виробленню ефективних способів інженерного забезпечення бойових дій військ , підготовці інженерних кадрів . Вніс великий внесок в організацію та здійснення заходів щодо ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС . Генерал - полковник інженерних військ04 . 1975 ) . Військове звання маршал інженерних військ присвоєнотравняроку . З березняроку — в Групі генеральних інспекторів Міністерства оборони СРСР . Зроку — у відставці . Жив в Москві . Похований на Троєкуровському кладовищі . 12 грудняроку у Вірменії вийшла поштова марка , присвячена темі « 100-річчя від дня народження маршала інженерних військ СРСР Сергія Аганова » . Нагороди Орден Леніна Орден Червоного Прапора Орден Кутузоваго ступеня ) Орден Вітчизняної війниго ступеня іго ступеня Два ордена Червоної Зірки Орден « За службу Батьківщині в Збройних Силах СРСР» го ступеня Численні медалі СРСР Нагороди іноземних держав Державна премія СРСР Джерела Советская военная энциклопедия втомах , е изд . Под ред . М . А . Моисеева . М . : Военное издательство , — Том " А " — " Бюлов " . — с . — С . 75 . — ISBN00298 - 3 . Книга Памяти Военной академии Генерального штаба Вооруженных сил Российской Федерации . — М . : « Подмосковье » , Біографія на сайті Міністерства оборони РФ . Учасники Другої світової війни з СРСР Маршали роду військ ( СРСР )