Шестопалов Микола Федорович
Мико́ла Фе́дорович Шестопа́лов (; 19 грудня 1919 — 6 листопада 2006) — радянський воєначальник, маршал інженерних військ (06.05.1981).

Обирався депутатом Верховної Ради СРСР 11-го скликання (1984—1989) і Верховної Ради РРФСР 10-го скликання (1980—1985).

Життєпис 
Народився в Москві, в родині залізничника. Росіянин. Залишившись у чотирирічному віці сиротою, до 1935 року виховувався у дитячих будинках Москви і Волоколамська. У 1935—1937 роках навчався на робітфаці імені Артема (м. Москва), після закінчення якого обрав професію військового інженера-будівельника.

Після закінчення Військово-інженерної академії імені В. В. Куйбишева у квітні 1941 року направлений на облаштування нового державного кордону СРСР з Румунією. Обіймав посаду начальника будівельної дільниці.

Учасник німецько-радянської війни з червня 1941 року. Обіймав різні командні посади в інженерних військах на Південному, Брянському, Воронезькому, Центральному і 1-му Українському фронтах. З 1943 року — начальник інженерної служби 22-ї гвардійської мотострілецької бригади 6-го гвардійського танкового корпусу 3-ї гвардійської танкової армії. Закінчив війну гвардії капітан М. Ф. Шестопалов на посаді помічника начальника штабу інженерних військ з розвідки 3-ї гвардійської танкової армії.

Після закінчення війни продовжив службу в інженерних військах Радянської армії. З 1945 року був старшим виконавцем робіт Управління військово-польового будівництва РА у Німеччині. З кінця 1940-х років працював у структурі Центрального управління капітального аеродромного будівництва командир аеродромно-будівельного батальйону, начальник виробничого відділу і головний інженер аеродромно-будівельного полку.

У 1960—1962 роках — начальник будівельного управління Білоруського військового округу, у 1962—1969 роках — заступник командувача військами Білоруського ВО з будівництва і розквартирування військ.

З 1969 року — на керівних посадах в Центральному апараті будівельно-квартирних органів МО СРСР: начальник Головного військово-будівельного управління (1969—1972), перший заступник начальника будівництва і розквартирування військ (1972—1978). З 1978 року — заступник міністра оборони СРСР з будівництва і розквартирування військ. З 1988 року — військовий інспектор-радник Групи генеральних інспекторів МО СРСР.

У 1992 році вийшов у відставку.

Нагороди і почесні звання 
Нагороджений орденами Леніна, Жовтневої революції, двома Вітчизняної війни 1-го (29.05.1945, 11.03.1985) та одним 2-го (21.04.1945) ступенів, двома Трудового Червоного Прапора, двома Червоної Зірки (01.03.1944, …) і медалями.

Лауреат Державної премії СРСР (1974). Заслужений будівельник РРФСР (1971).

Посилання 
 Біографія на сайті МО РФ. 
 Біографія на «Хронос» . 

Уродженці Москви
Радянські офіцери Другої світової війни
Члени КПРС
Депутати Верховної Ради РРФСР
Депутати Верховної Ради СРСР 11-го скликання
Померли в Москві
Нагороджені медаллю «60 років Монгольській Народній Революції»
Мико́ла Фе́дорович Шестопа́лов ( ; грудня — листопада — радянський воєначальник , маршал інженерних військ05 . 1981 ) . Обирався депутатом Верховної Ради СРСРго скликання1989 ) і Верховної Ради РРФСРго скликання1985 ) . Життєпис Народився в Москві , в родині залізничника . Росіянин . Залишившись у чотирирічному віці сиротою , дороку виховувався у дитячих будинках Москви і Волоколамська . У1937 роках навчався на робітфаці імені Артема ( м . Москва ) , після закінчення якого обрав професію військового інженера - будівельника . Після закінчення Військово - інженерної академії імені В . В . Куйбишева у квітніроку направлений на облаштування нового державного кордону СРСР з Румунією . Обіймав посаду начальника будівельної дільниці . Учасник німецько - радянської війни з червняроку . Обіймав різні командні посади в інженерних військах на Південному , Брянському , Воронезькому , Центральному іму Українському фронтах . Зроку — начальник інженерної службиї гвардійської мотострілецької бригадиго гвардійського танкового корпусуї гвардійської танкової армії . Закінчив війну гвардії капітан М . Ф . Шестопалов на посаді помічника начальника штабу інженерних військ з розвідкиї гвардійської танкової армії . Після закінчення війни продовжив службу в інженерних військах Радянської армії . Зроку був старшим виконавцем робіт Управління військово - польового будівництва РА у Німеччині . З кінцях років працював у структурі Центрального управління капітального аеродромного будівництва командир аеродромно - будівельного батальйону , начальник виробничого відділу і головний інженер аеродромно - будівельного полку . У1962 роках — начальник будівельного управління Білоруського військового округу , у1969 роках — заступник командувача військами Білоруського ВО з будівництва і розквартирування військ . Зроку — на керівних посадах в Центральному апараті будівельно - квартирних органів МО СРСР : начальник Головного військово - будівельного управління1972 ) , перший заступник начальника будівництва і розквартирування військ1978 ) . Зроку — заступник міністра оборони СРСР з будівництва і розквартирування військ . Зроку — військовий інспектор - радник Групи генеральних інспекторів МО СРСР . Уроці вийшов у відставку . Нагороди і почесні звання Нагороджений орденами Леніна , Жовтневої революції , двома Вітчизняної війниго05 . 1945 , 03 . 1985 ) та однимго04 . 1945 ) ступенів , двома Трудового Червоного Прапора , двома Червоної Зірки03 . 1944 , … ) і медалями . Лауреат Державної премії СРСР Заслужений будівельник РРФСР Посилання Біографія на сайті МО РФ . Біографія на « Хронос » \ . Уродженці Москви Радянські офіцери Другої світової війни Члени КПРС Депутати Верховної Ради РРФСР Депутати Верховної Ради СРСРго скликання Померли в Москві Нагороджені медаллю « 60 років Монгольській Народній Революції »