Бауфал Владислав Францевич
Бауфал Владислав Францевич (1853—1914) — генерал-майор, герой битви на Шипці. Перший і останній генерал-губернатор Юзівського генерал-губернаторства в 1906—1907 роках. Голова першої Донецької губернії 1917—1918.

Харечко Тарас в одній зі своїх статей дав Бауфалу таку характеристику: «… дещо пізніше він був призначений тимчасовим генерал-губернатором гірничозаводського району, який проявив себе, як найогидніший і жорстокий кат донецьких робітників.»

Біографія 
Народився 12 липня 1853 року, походив з дворян-однодворців Гродненської губернії. 17 листопада 1869 року зарахований до Санкт-Петербурзького піхотного юнкерського училища, з якого випущений 12 листопада 1875 прапорщиком в 16-й стрілецький батальйон.

Зведений 1 травня 1877 року в чин підпоручика, Бауфал взяв участь у початку Російсько-турецької війни на Балканському театрі.

8 вересня 1877 він був нагороджений орденом Св. Георгія 4-го ступеня

«За вибиття ворога з ложементів під час оборони, в 1877 році, Шипкинського проходу і за заняття їх з мисливцями.»
У цій битві він був контужений. Після лікування він повернувся на Шипкинську позицію і в битві 27 грудня був важко поранений чотирма кулями в груди і шию. За відзнаку на Шипці він був нагороджений орденами Св. Анни 4-го ступеня, Св. Станіслава 3-го ступеня з мечами і бантом, Св. Анни 3-го ступеня з мечами і бантом.

1 грудня 1878 року Бауфал був підвищений до поручика і в наступному році нагороджений орденом Св. Станіслава 2-го ступеня з мечами. 18 листопада 1880 року одержав чин штабс-капітана. З 10 липня 1883 року по 8 жовтня 1885 року Бауфал значився у відставці й перебував на болгарській службі. Після повернення в Росію був призначений командиром роти, 16 квітня 1888 підвищений до звання капітана.

Зведений 26 лютого 1894 року в чин підполковника, Бауфал в липні того ж року був призначений командиром батальйону. 26 листопада 1898 отримав звання полковника.

11 серпня 1899 року Бауфал був призначений командиром 13-го стрілецького полку, на чолі якого в 1900—1901 роках взяв участь в Китайському поході, за заслуги нагороджений орденом Св. Володимира 3-го ступеня з мечами. Слідом за тим Бауфал взяв участь в Російсько-японській війні.

19 червня 1905 року був зведений в генерал-майори (зі старшинством від 6 грудня 1906 роки) і призначений командиром 2-ї бригади 4-ї стрілецької дивізії, з 5 травня 1906 командував 2-ю бригадою 34-ї піхотної дивізії.

7 липня 1907 року Бауфал очолив 4-ту стрілецьку бригаду і разом з нею взяв участь в початкових боях Першої світової війни. 19 вересня 1914 він був призначений командиром 3-ї гренадерської дивізії. Цією дивізією Бауфал прокомандував недовго, оскільки 4 листопада через важку хворобу був зарахований в резерв чинів при штабі Київського військового округу.

Помер 20 листопада в Одесі, похований 23 листопада на Новому кладовищі.

Найвищим наказом від 24 лютого 1915 року Бауфал посмертно був зведений в генерал-лейтенанти і нагороджений Георгіївською зброєю.

Серед інших нагород Бауфал мав ордени:

 Орден Святої Анни 2-го ступеня (1892 рік)
 Орден Святого Володимира 4-го ступеня (1898 рік)
 Орден Святого Станіслава 1-го ступеня (1906 рік)
 Орден Святої Анни 1-го ступеня (1910 рік)

Примітки

Джерела 
 Волков С. В. Генералитет Российской империи. Энциклопедический словарь генералов и адмиралов от Петра I до Николая II. Том I. А—К. М., 2009
 Список генералам по старшинству 1906 
 Старчевский А. А. Памятник Восточной войны 1877—1878 гг. СПб., 1878
 Шабанов В. М. Военный орден Святого Великомученика и Победоносца Георгия. Именные списки 1769—1920. Биобиблиографический справочник. М., 2004
  

Генерал-майори (Російська імперія)
Учасники російсько-турецької війни 1877—1878
Учасники китайського походу (1900-1901)
Учасники російсько-японської війни
Болгарські військовики
Поховані на Другому християнському кладовищі Одеси
Бауфал Владислав Францевич1914 ) — генерал - майор , герой битви на Шипці . Перший і останній генерал - губернатор Юзівського генерал - губернаторства в1907 роках . Голова першої Донецької губернії1918 . Харечко Тарас в одній зі своїх статей дав Бауфалу таку характеристику : « … дещо пізніше він був призначений тимчасовим генерал - губернатором гірничозаводського району , який проявив себе , як найогидніший і жорстокий кат донецьких робітників . » Біографія Народивсялипняроку , походив з дворян - однодворців Гродненської губернії . листопадароку зарахований до Санкт - Петербурзького піхотного юнкерського училища , з якого випущенийлистопадапрапорщиком вй стрілецький батальйон . Зведенийтравняроку в чин підпоручика , Бауфал взяв участь у початку Російсько - турецької війни на Балканському театрі . 8 вереснявін був нагороджений орденом Св . Георгіяго ступеня « За вибиття ворога з ложементів під час оборони , вроці , Шипкинського проходу і за заняття їх з мисливцями . » У цій битві він був контужений . Після лікування він повернувся на Шипкинську позицію і в битвігрудня був важко поранений чотирма кулями в груди і шию . За відзнаку на Шипці він був нагороджений орденами Св . Анниго ступеня , Св . Станіславаго ступеня з мечами і бантом , Св . Анниго ступеня з мечами і бантом . 1 грудняроку Бауфал був підвищений до поручика і в наступному році нагороджений орденом Св . Станіславаго ступеня з мечами . листопадароку одержав чин штабс - капітана . Злипняроку пожовтняроку Бауфал значився у відставці й перебував на болгарській службі . Після повернення в Росію був призначений командиром роти , квітняпідвищений до звання капітана . Зведенийлютогороку в чин підполковника , Бауфал в липні того ж року був призначений командиром батальйону . листопадаотримав звання полковника . 11 серпняроку Бауфал був призначений командиромго стрілецького полку , на чолі якого в1901 роках взяв участь в Китайському поході , за заслуги нагороджений орденом Св . Володимираго ступеня з мечами . Слідом за тим Бауфал взяв участь в Російсько - японській війні . 19 червняроку був зведений в генерал - майори ( зі старшинством відгрудняроки ) і призначений командиромї бригадиї стрілецької дивізії , зтравнякомандувавю бригадоюї піхотної дивізії . 7 липняроку Бауфал очоливту стрілецьку бригаду і разом з нею взяв участь в початкових боях Першої світової війни . вереснявін був призначений командиромї гренадерської дивізії . Цією дивізією Бауфал прокомандував недовго , оскількилистопада через важку хворобу був зарахований в резерв чинів при штабі Київського військового округу . Померлистопада в Одесі , похованийлистопада на Новому кладовищі . Найвищим наказом відлютогороку Бауфал посмертно був зведений в генерал - лейтенанти і нагороджений Георгіївською зброєю . Серед інших нагород Бауфал мав ордени : Орден Святої Анниго ступенярік ) Орден Святого Володимираго ступенярік ) Орден Святого Станіславаго ступенярік ) Орден Святої Анниго ступенярік ) Примітки Джерела Волков С . В . Генералитет Российской империи . Энциклопедический словарь генералов и адмиралов от Петра I до Николая II . Том I . А — К . М . , Список генералам по старшинству Старчевский А . А . Памятник Восточной войны1878 гг . СПб . , Шабанов В . М . Военный орден Святого Великомученика и Победоносца Георгия . Именные списки1920 . Биобиблиографический справочник . М . , Генерал - майори ( Російська імперія ) Учасники російсько - турецької війни1878 Учасники китайського походу Учасники російсько - японської війни Болгарські військовики Поховані на Другому християнському кладовищі Одеси