Попович Валерій Олександрович
Валерій Олександрович Попович (, ,  18 травня 1970, Горький) — російський футболіст, що грав на позиції нападника. По завершенні ігрової кар'єри — тренер.

Клубна кар'єра 
Вихованець нижегородського футболу. У дорослому футболі дебютував 1986 року виступами за команду клубу «Хімік» (Дзержинськ), в якій того року взяв участь у 3 матчах Другої ліги СРСР. У наступному сезоні грав у тому ж дивізіоні за «Локомотив» (Горький).

У 1988 році Валерія Поповича призвали в армію і він два роки грав за столичне ЦСКА, незважаючи на бажання опинитися в московському «Спартаку». У 1989 році у складі армійців Валерій виграв першість першої ліги.

Після закінчення терміну служби в 1990 році він таки перейшов у «Спартак» (Москва), у складі якого і дебютував у Вищій лізі СРСР. Однак у зірковому складі «червоно-білих» тих років Валерій Попович з'являвся рідко, виходячи здебільшого на заміни. З перших хвилин він частіше виходив в єврокубках. Дебют Валерія в стартовому складі припав на матч Кубка чемпіонів із «Спартою» в Празі. У 1991 році Попович виграв зі «Спартаком» срібні медалі чемпіонату СРСР.

У 1992 році Валерія Поповича запросив маловідомий клуб другого фінського дивізіону ТПВ із Тампере. Валерій обговорив пропозицію, що надійшла, з Олегом Романцевим, і той дав добро на перехід. У перший же рік виступів Поповича у Фінляндії ТПВ вдалося піднятися на вищий дивізіон, і Валерій відразу ж отримав запрошення відоміших фінських клубів «Ільвеса», а потім «Гаки». У складі останньої Валерій Попович став провідним гравцем і здобув популярність по всій Фінляндії. Неодноразово за роки виступів у Фінляндії Валерій Попович ставав чемпіоном цієї країни і визнавався найкращим футболістом чемпіонату. Валерій Попович досі лишається найкращим бомбардиром цієї команди за всю історію її існування.

Враховуючи, що чемпіонат Фінляндії проводиться за системою весна-осінь і має тривалу зимову перерву, Валерій Попович двічі за час виступу за «Гаку» укладав тимчасові контракти (на півсезону) з клубами з країн, що проводять свої чемпіонати за системою осінь-весна — данським «Ікастом» і нідерландським «Геренвеном».

Після закінчення сезону 2008 року у Поповича закінчився контракт з «Гакою», а умови чергової угоди, запропонованої новим керівництвом клубу, Валерія не влаштували. В результаті нападник підписав річний контракт з гельсінкським ГІКом, де провів наступний сезон, ставши ще раз чемпіоном країни, а з 2010 року став граючим тренером «Ільвеса», керуючи командою разом з Юссі Лайханеном. Загалом за кар'єру провів 395 матчів у Вейккауслізі і забив 166 голів, що є п'ятим показником в історії турніру.

Завершив професійну ігрову кар'єру у клубі «Ільвес», у складі якого вже виступав раніше. Прийшов до команди 2010 року, захищав її кольори до припинення виступів на професійному рівні у 2012 році. Після цього працював з молодіжною командою «Гаки».

Виступи за збірну 
Борис Ігнатьєв запросив Валерія в юнацьку збірну СРСР. У складі цієї команди в 1986 році Попович посів третє місце на чемпіонаті Європи серед 16-річних в Греції, а в 1988 році виграв чемпіонат Європи в Чехословаччині в складі юнацької збірної СРСР до 18 років.

1989 року залучався до складу молодіжної збірної СРСР. На молодіжному рівні зіграв у 4 офіційних матчах.

Титули і досягнення 
 Чемпіон Фінляндії (6):
 «Гака»: 1995, 1998, 1999, 2000, 2004
 ГІК: 2009
 Володар Кубка Фінляндії (3):
 «Гака»: 1997, 2002, 2005
 Чемпіон Європи (U-18): 1988

Індивідуальні 
 Найкращий гравець чемпіонату Фінляндії: 1995, 1998, 2002, 2003
 Найкращий бомбардир чемпіонату Фінляндії: 1995, 1999

Особисте життя 
Попович страждає на аерофобію, тому часто змушений був пропускати єврокубкові матчі своїх команд, подорожуючи судном на матчі в країнах Балтійського моря.

У 2006 році отримав громадянство Фінляндії, але через тодішні норми ФІФА не міг виступати за збірну Фінляндії, оскільки в минулому встиг пограти за молодіжні збірні СРСР.

У Валерія Поповича є два сини:  (нар. 1993) і Антон, які теж стали футболістами і грають у Фінляндії.

Примітки

Посилання 
 
 
 

Радянські футболісти
Російські футболісти
Російські футбольні тренери
Гравці молодіжної збірної СРСР з футболу
Футболісти «Хіміка» (Дзержинськ)
Футболісти «Локомотива» (Нижній Новгород)
Футболісти ЦСКА (Москва)
Футболісти «Спартака» (Москва)
Футболісти ТПВ
Футболісти «Ільвеса»
Футболісти «Гаки»
Футболісти «Ікаста»
Футболісти «Геренвена»
Футболісти ГІКа
Тренери ФК «Ільвес»
Тренери ФК «Гака»
Російські футбольні легіонери
Футбольні легіонери у Фінляндії
Футбольні легіонери в Данії
Футбольні легіонери в Нідерландах
Уродженці Нижнього Новгорода
Російські емігранти до Фінляндії
Валерій Олександрович Попович ( , , травня Горький ) — російський футболіст , що грав на позиції нападника . По завершенні ігрової кар'єри — тренер . Клубна кар'єра Вихованець нижегородського футболу . У дорослому футболі дебютував року виступами за команду клубу « Хімік » ( Дзержинськ ) , в якій того року взяв участь уматчах Другої ліги СРСР . У наступному сезоні грав у тому ж дивізіоні за « Локомотив » ( Горький ) . Уроці Валерія Поповича призвали в армію і він два роки грав за столичне ЦСКА , незважаючи на бажання опинитися в московському « Спартаку » . Уроці у складі армійців Валерій виграв першість першої ліги . Після закінчення терміну служби вроці він таки перейшов у « Спартак » ( Москва ) , у складі якого і дебютував у Вищій лізі СРСР . Однак у зірковому складі « червоно - білих » тих років Валерій Попович з'являвся рідко , виходячи здебільшого на заміни . З перших хвилин він частіше виходив в єврокубках . Дебют Валерія в стартовому складі припав на матч Кубка чемпіонів із « Спартою » в Празі . Уроці Попович виграв зі « Спартаком » срібні медалі чемпіонату СРСР . Уроці Валерія Поповича запросив маловідомий клуб другого фінського дивізіону ТПВ із Тампере . Валерій обговорив пропозицію , що надійшла , з Олегом Романцевим , і той дав добро на перехід . У перший же рік виступів Поповича у Фінляндії ТПВ вдалося піднятися на вищий дивізіон , і Валерій відразу ж отримав запрошення відоміших фінських клубів « Ільвеса » , а потім « Гаки » . У складі останньої Валерій Попович став провідним гравцем і здобув популярність по всій Фінляндії . Неодноразово за роки виступів у Фінляндії Валерій Попович ставав чемпіоном цієї країни і визнавався найкращим футболістом чемпіонату . Валерій Попович досі лишається найкращим бомбардиром цієї команди за всю історію її існування . Враховуючи , що чемпіонат Фінляндії проводиться за системою весна - осінь і має тривалу зимову перерву , Валерій Попович двічі за час виступу за « Гаку » укладав тимчасові контракти ( на півсезону ) з клубами з країн , що проводять свої чемпіонати за системою осінь - весна — данським « Ікастом » і нідерландським « Геренвеном » . Після закінчення сезонуроку у Поповича закінчився контракт з « Гакою » , а умови чергової угоди , запропонованої новим керівництвом клубу , Валерія не влаштували . В результаті нападник підписав річний контракт з гельсінкським ГІКом , де провів наступний сезон , ставши ще раз чемпіоном країни , а зроку став граючим тренером « Ільвеса » , керуючи командою разом з Юссі Лайханеном . Загалом за кар'єру провівматчів у Вейккауслізі і забивголів , що є п'ятим показником в історії турніру . Завершив професійну ігрову кар'єру у клубі « Ільвес » , у складі якого вже виступав раніше . Прийшов до командироку , захищав її кольори до припинення виступів на професійному рівні уроці . Після цього працював з молодіжною командою « Гаки » . Виступи за збірну Борис Ігнатьєв запросив Валерія в юнацьку збірну СРСР . У складі цієї команди вроці Попович посів третє місце на чемпіонаті Європи середрічних в Греції , а вроці виграв чемпіонат Європи в Чехословаччині в складі юнацької збірної СРСР дороків . 1989 року залучався до складу молодіжної збірної СРСР . На молодіжному рівні зіграв уофіційних матчах . Титули і досягнення Чемпіон Фінляндії « Гака » : ГІК : Володар Кубка Фінляндії « Гака » : Чемпіон Європи ( U - 18 ) : Індивідуальні Найкращий гравець чемпіонату Фінляндії : Найкращий бомбардир чемпіонату Фінляндії : Особисте життя Попович страждає на аерофобію , тому часто змушений був пропускати єврокубкові матчі своїх команд , подорожуючи судном на матчі в країнах Балтійського моря . Уроці отримав громадянство Фінляндії , але через тодішні норми ФІФА не міг виступати за збірну Фінляндії , оскільки в минулому встиг пограти за молодіжні збірні СРСР . У Валерія Поповича є два сини : ( нар . і Антон , які теж стали футболістами і грають у Фінляндії . Примітки Посилання Радянські футболісти Російські футболісти Російські футбольні тренери Гравці молодіжної збірної СРСР з футболу Футболісти « Хіміка » ( Дзержинськ ) Футболісти « Локомотива » ( Нижній Новгород ) Футболісти ЦСКА ( Москва ) Футболісти « Спартака » ( Москва ) Футболісти ТПВ Футболісти « Ільвеса » Футболісти « Гаки » Футболісти « Ікаста » Футболісти « Геренвена » Футболісти ГІКа Тренери ФК « Ільвес » Тренери ФК « Гака » Російські футбольні легіонери Футбольні легіонери у Фінляндії Футбольні легіонери в Данії Футбольні легіонери в Нідерландах Уродженці Нижнього Новгорода Російські емігранти до Фінляндії