Національне надбання
Національні майна () — в революційній Франції конфісковані, в силу постанов Національних зборів і Конвенту, і оголошені національною власністю майна церкви і емігрантів. Включали землі, будівлі, ренти, земель та ін.

За декретом від 2 листопада 1789 року було конфісковано власність церкви і духовенства; починаючи з 30 березня 1792 року конфісковувалися власність емігрантів, засланців, страчених і інших осіб. Декрет від 27 липня 1792 року дозволила продаж національного майна, що сприяло зростанню спекуляції і виникнення так званих «чорних банд».

Передісторія 
Конфіскація, вироблена під час революції, що не була справою новим. Канцлер Дюпра пропонував Франциску I заволодіти церковного майна під тим приводом, що вони складають частину королівських доменів. Таку ж пропозицію зроблено було в XVIII столітті при Людовіку XV. Цілком воно прийнято не було, але частково його намагалися застосувати шляхом, наприклад, обмежень в придбанні церквою нових земель (едикт 1749 г.) або навіть повністю, по відношенню до земель єзуїтського ордену, які були конфісковані в 1764 р і продані на користь держави .

Питання про конфіскацію церковного майна було порушено і в літературі XVIII століття; «Енциклопедія» рекомендувала конфіскацію церковних земель — для блага і користі держави. Вимога конфіскації внесено було і в деякі з наказів 1789 року.

Література 
 Albert Soboul: Die Große Französische Revolution. DVA, Frankfurt 1973, S. 141f, ISBN 3-434-00271-5. 
 Ernst Schulin: Die Französische Revolution. C. H. Beck, München 2004, ISBN 978-3-406-51262-9. 
 Jan Lambert, "" , in: Handelingen der Maatschappij voor Geschiedenis en Oudheidkunde te Gent, 1960, nr. 14, blz. 131-221

Див. також 
 Вандалізм

Посилання 
 
 «La vente des biens nationaux et la question agraire, aspects législatifs et politiques, 1789-1795», Éric Teyssier, опубліковано в Rives Méditerranéennes .

Французька революція
Нерухомість
Національні майна ( ) — в революційній Франції конфісковані , в силу постанов Національних зборів і Конвенту , і оголошені національною власністю майна церкви і емігрантів . Включали землі , будівлі , ренти , земель та ін . За декретом відлистопадароку було конфісковано власність церкви і духовенства ; починаючи зберезняроку конфісковувалися власність емігрантів , засланців , страчених і інших осіб . Декрет відлипняроку дозволила продаж національного майна , що сприяло зростанню спекуляції і виникнення так званих « чорних банд » . Передісторія Конфіскація , вироблена під час революції , що не була справою новим . Канцлер Дюпра пропонував Франциску I заволодіти церковного майна під тим приводом , що вони складають частину королівських доменів . Таку ж пропозицію зроблено було в XVIII столітті при Людовіку XV . Цілком воно прийнято не було , але частково його намагалися застосувати шляхом , наприклад , обмежень в придбанні церквою нових земель ( едиктг . ) або навіть повністю , по відношенню до земель єзуїтського ордену , які були конфісковані вр і продані на користь держави \ . Питання про конфіскацію церковного майна було порушено і в літературі XVIII століття ; « Енциклопедія » рекомендувала конфіскацію церковних земель — для блага і користі держави . Вимога конфіскації внесено було і в деякі з наказів року . Література Albert Soboul : Die Große Französische Revolution . DVA , Frankfurt S . , ISBN00271 - 5 . Ernst Schulin : Die Französische Revolution . C . H . Beck , München ISBN406 - 51262 - 9 . Jan Lambert , " " , in : Handelingen der Maatschappij voor Geschiedenis en Oudheidkunde te Gent , nr . blz . Див . також Вандалізм Посилання « La vente des biens nationaux et la question agraire , aspects législatifs et politiques , , Éric Teyssier , опубліковано в Rives Méditerranéennes \ . Французька революція Нерухомість