Блатни вулкан
Блатни вулкан, блатни извор или блатна купа (; ; ) представља геолошку формацију у виду руптуре (отвора) на површини земљине коре, насталу ерупцијама блата, воде и гасова. За разлику од класичних вулкана блатни вулкани не продукују лаву и нису нужно покретани магматским активностима. Димензије блатних вулкана варирају од минимално једног метра у пречнику и висини до максималних 700 метара висине и пречника од око 10 километара, колике су димензије блатног вулкана Луси на Јави (у Индонезији).

Продукт ерупције блатног вулкана је најфинији муљ који настаје мешањем вреле воде и разних минералних суплемената дубоко у унутрашњости земље, а потом се услед високих притисака кроз пукотине избацује на површину земље. У самом муљу се налазе знатније концентрације гасова, а најдоминантнији је метан на који отпада око 86% свих гасова, уз знатно мање концентрације угљен-диоксида и азота. Изузетак су блатни вулкани уз класичне вулкане у којима уместо метана доминира хелијум. Избачени материјал у себи садржи разне смеше соли (најчешће халита), киселина и угљоводоника због чега се, у зависности од хемијског састава, блато из блатних вулкана неретко користи у лековите сврхе. Температуре блата у блатним вулканима су доста стабилне, знатно ниже од температура типичних за класичне вулкане, и крећу се у размацима од максималних скоро 100°C па до свега 2°C. Блатни вулкани се углавном појављују у зонама субдукције и до сада је регистровано нешто преко 1.100 оваквих геолошких формација на површини земљине коре и на континенталном шелфу. Овакав тип вулканске активности најчешће се јавља у вулканским и нафтоносним подручјима, често у форми фумарола које пролазе кроз слој вулканског пепела и глиненог супстрата. У ситуацијама када је блато помешано са знатнијим концентрациа запаљивих гасова и сирове нафте, може доћи до спонтаног самозапаљења и формирања бакљи. Такав случај се десио током октобра 2001. када је дошло до самозапаљивања вулкана у близини Бакуа (око 15 км од града) и том приликом је формиран ватрени стуб висине око 15 метара.

Иако су ерупције блатних вулкана по правилу готово нечујне, у историји су забележене и оне које су биле јако бучне и за последице су имале чак и људске жртве. Тако се ерупција блатног вулкана Горелоје пекло на Таманском полуострву у Русији, до које је дошло 1794, чула на удаљености од чак 50 километара. Слично је било и у фебруару 1935. са ерупцијом блатног вулкана Локбатан у Азербејџану, док је ерупција блатног вулкана Велики Боздаг из 1902. довела до људских жртава.

Највеће концентрације блатних вулкана регистроване су на подручју Апшеронског полуострва (у близини Бакуа) у Азербејџану где се налази око 400 активних блатних вулкана. Већа концентрација ових вулкана се налази и на Таманском и Керчком полуострву у Русији (Краснодарска покрајина и Крим), на југозападу Бугарске код Петрича, у округу Бузау на истоку Румуније, на Сицилији, Новом Зеланду, Јелоустонском националном парку итд.

Постојање формација сличних блатних вулканима на Земљи регистровано је и на површини Марса.

Види још 
 Вулкан
 Хидротермални извори
 Метански клатрат
 Лахар

Референце

Спољашње везе 

  Порекло блатних вулкана
  Блатни вулкани Крима
  Блатни вулкани Тамана
  Блатни вулкани Азербејџана

Вулканологија
Петрологија
Вулкански облици рељефа
Блатни вулкан , блатни извор или блатна купа ( ; ; ) представља геолошку формацију у виду руптуре ( отвора ) на површини земљине коре , насталу ерупцијама блата , воде и гасова . За разлику од класичних вулкана блатни вулкани не продукују лаву и нису нужно покретани магматским активностима . Димензије блатних вулкана варирају од минимално једног метра у пречнику и висини до максималнихметара висине и пречника од ококилометара , колике су димензије блатног вулкана Луси на Јави ( у Индонезији ) . Продукт ерупције блатног вулкана је најфинији муљ који настаје мешањем вреле воде и разних минералних суплемената дубоко у унутрашњости земље , а потом се услед високих притисака кроз пукотине избацује на површину земље . У самом муљу се налазе знатније концентрације гасова , а најдоминантнији је метан на који отпада око свих гасова , уз знатно мање концентрације угљен-диоксида и азота . Изузетак су блатни вулкани уз класичне вулкане у којима уместо метана доминира хелијум . Избачени материјал у себи садржи разне смеше соли ( најчешће халита ) , киселина и угљоводоника због чега се , у зависности од хемијског састава , блато из блатних вулкана неретко користи у лековите сврхе . Температуре блата у блатним вулканима су доста стабилне , знатно ниже од температура типичних за класичне вулкане , и крећу се у размацима од максималних скороC па до свегаC . Блатни вулкани се углавном појављују у зонама субдукције и до сада је регистровано нешто преко100 оваквих геолошких формација на површини земљине коре и на континенталном шелфу . Овакав тип вулканске активности најчешће се јавља у вулканским и нафтоносним подручјима , често у форми фумарола које пролазе кроз слој вулканског пепела и глиненог супстрата . У ситуацијама када је блато помешано са знатнијим концентрациа запаљивих гасова и сирове нафте , може доћи до спонтаног самозапаљења и формирања бакљи . Такав случај се десио током октобра када је дошло до самозапаљивања вулкана у близини Бакуа ( ококм од града ) и том приликом је формиран ватрени стуб висине окометара . Иако су ерупције блатних вулкана по правилу готово нечујне , у историји су забележене и оне које су биле јако бучне и за последице су имале чак и људске жртве . Тако се ерупција блатног вулкана Горелоје пекло на Таманском полуострву у Русији , до које је дошло чула на удаљености од чаккилометара . Слично је било и у фебруару са ерупцијом блатног вулкана Локбатан у Азербејџану , док је ерупција блатног вулкана Велики Боздаг из довела до људских жртава . Највеће концентрације блатних вулкана регистроване су на подручју Апшеронског полуострва ( у близини Бакуа ) у Азербејџану где се налази окоактивних блатних вулкана . Већа концентрација ових вулкана се налази и на Таманском и Керчком полуострву у Русији ( Краснодарска покрајина и Крим ) , на југозападу Бугарске код Петрича , у округу Бузау на истоку Румуније , на Сицилији , Новом Зеланду , Јелоустонском националном парку итд . Постојање формација сличних блатних вулканима на Земљи регистровано је и на површини Марса . Види још Вулкан Хидротермални извори Метански клатрат Лахар Референце Спољашње везе Порекло блатних вулкана Блатни вулкани Крима Блатни вулкани Тамана Блатни вулкани Азербејџана Вулканологија Петрологија Вулкански облици рељефа