Субјекти Русије
Субјекти Руске Федерације, скраћено субјекти Федерације или субјекти Русије, назив је за територијалне јединице вишег нивоа у Руској Федерацији.

Према Уставу, Русија је федерална држава и састоји се од равноправних субјеката Руске Федерације, у овом тренутнку има 89 субјеката — република, покрајина, области, градова федералног значаја, аутономне области, аутономних округа. Сваки субјект федерације, поред федералних органа, има своју извршну (по правилу, гувернера или шефа), законодавну (регионални парламенти) и судску (уставни суд субјекта) власт. Субјекти имају свој устав или статут, као и властито законодавство, које је усвојио регионални парламент. Субјекти Федерације имају по два представника у горњем дому руског парламента — Савјету Федерације. У односу са федералним органима државне власти, сви субјекти Федерације су међусобно једнаки. Субјекти имају овлашћења да рјешавају питања која су према уставу у надлежности субјеката. Субјекти Руске Федерације немају право да напусте федерацију.

Савремено федерално устројство Русије

Особине статуса субјеката Федерације 
Руску Федерације чине републике, покрајине, области, градови федералног значаја, аутономне области и аутономни окрузи, који су субјекти федерације. Табела приказује особине уставно-правног статуса, сваког типа субјекта Руске Федерације. Чланови Устава Русије који садрже релевантне одредбе су назначени у заградама.

Присаједињење Крима са Руском Федерацијом које није међународно признато, дало је два нова субјекта Руске Федерације (Република Крим и град федералног значаја Севастопољ).

Распоред субјеката федерације по врстама

Types

Субјекти федерације су подељени на шест врста:

Списак субјеката Руске Федерације 

Испод се налази списак тренутно постојећих субјеката Руске Федерације. На табели су субјекти федерације наведени истим редослиједом као што су наведени у члану 65. Устава Руске Федерације: републике, покрајине, области, градови федералног значаја, аутономна област и аутономни окрузи. У оквиру сваке од ових категорија субјекти су сортирани према азбуци. За сваки субјект федерације дате су главне особине и информације о њеној административно-територијалној подјели. У саставу Русије постоји 24 републике (са ДНР и ЛНР), 48 области (заједно са Херсоном и Запорожјем), 3 градова са федералним статусом, 9 аутономне покрајине, 4 аутономна округа и 1 аутномна област.

Кодови субјеката федерације 

Постоји неколико различитих врста кодирања субјеката Руске Федерације, према којима се одређују бројчане или словне ознаке за разне сврхе.

Друге особине територијалног устројства Руске Федерације

Групације региона Русије 
Субјекти федерације груписани су у:
 8 федералних округа (до 2010. г. — 7; 2014—2016. г. — 9);
 12 економских рејона;
 10 географских рејона;
 8 природних рејона;
 4 војна округа (до 2010. г. — 6);
 11 временских зона (2010—2014. г. — 9);
 10 арбитражних судских округа.

Историја руског федерализма 
Савремена Русија субјекте је наслиједила од Руске СФСР (са великим бројем изузетака у виду именовања и трансформације). Године 1992. руски субјекти су потписали Федерални уговор о подјели власти, који је био укључен у текст Устава РСФСР из 1978. године. Године 1993, када је усвојен садашњи Устав, укупно је било 89 субјетака. Од 1. марта 2008. године након спајања појединих региона остала су 83 субјекта федерације, а од 18. марта 2014. године након припајања Крима Русији и образовања два нова субјекта — Републике Крим и града федералног значаја Севестопоља — у саставу Руске Федерације је било укупно 85 субјеката.

Промјене у федералном устројству Русије након распада СССР

1990-е 
 Са распадом СССР одржана је парада суверенитета, што је изазвало сукоб законодавства РСФСР и република у њеном саставу.
 Све совјетске социјалистичке републике у саставу РСФСР (до маја 1991. г. — АССР) постале су републике.
 Аутономне области Адигејска, Горно-Алтајска, Карачево-Черкејска и Хакашка постале су републике.
 Поједине области су преименоване: Горковска у Нижегородска, Калињинска у Тверска и Кујбишевска у Самарска.
 Пошто су сви аутономни окрузи могли да се повуку из састава области или покрајине усвајањем одређеног закона, Чукотски аутономни округ изашао је из састава Магаданске области.
 Чеченско-Ингушка АССР се подијелила на двије републике: Чеченску Републике и Ингушетију.
 Градови подређени републици РСФСР Москва и Санкт Петербург (раније Лењинград) постали су градови федералног значаја.
 Дана 31. марта 1992. године региони Руске Федерације (изузев Татарстана и Чечено-Ингушетије (Ичкерија)) потписали су уговоре о разграничењу надлежности између федерације и регионалних ограда државне власти — федерални уговор, који је укључен у садашњи устав.
 Усвајањем новог Устава Руске Федерације 1993. године све републике, покрајине, области, аутономни окрузи, градови федералног значаја, такође и Јеврејска аутономна област (која је изашла из састава Хабаровске покрајине) постали су једнаки субјекти Руске Федерације.
 Сокољски рејон Ивановске области (2.100 km²) прешао је у састав Нижегородске области.

2000-е 
 Дана 7. децембра 2003. године одржан је референдум о уједињењу Пермске области и Коми-пермјачког АО у Пермску Покрајину. Приједлог о уједињењу одобрен је са огромном већином гласова. Уједињење је ступило на снагу 1. децембра 2005. године.
 Дана 17. априла 2005. године одржан је референдум о присаједињењу Тајмирског и Евенкијског АО Краснојарској Покрајини. Приједлог о присаједињењу је одобрен са огромном већином гласова. Присаједињење је ступило на снагу 1. јануара 2007. године.
 Дана 23. октобра 2005. године одржан је референдум о уједињењу Камчатске области и Корјачког АО у Камчатску Покрајину. Приједлог о уједињењу одобрен је са огромном већином гласова. Уједињење је ступило на снагу 1. јула 2007. године.
 Дана 16. априла 2006. године одржан је референдум о присаједињењу Устординског бурјатског АО Иркутској области. Приједлог о присаједињењу је одобрен са огромном већином гласова. Присаједињење је ступило на снагу 1. јануара 2008. године.
 Дана 11. марта 2007. године одржан је референдум о уједињењу Читинске области и Агинско-бурјатског АО у Забајкалску Покрајину. Приједлог о уједињењу одобрен је са огромном већином гласова. Уједињење је ступило на снагу 1. марта 2008. године.

2010-е 
 Дана 1. јула 2012. године подручје града Москве повећано је 2,4 пута на уштрб околне Московске области.
 Дана 18. марта 2014. године на Кримском полуострву су образоване Република Крим и град федералног значаја Севастопољ.

Будуће федерално устројство Русије

Перспектива даљег укрупњивања региона 
Спроводи се прелиминарни рад на уједињењу Архангељске области и Ненецког АО у Поморску (Архангељску, Сјеверну) Покрајину, Санкт Петербурга и Лењинградске области у Петербуршку губернију (Невску, Санктпетербуршку Покрајину), Москве и Московске области у Московски федерални округ или Московске и Тверске области у Средињшу (Подмосковску) област, итд. Међутим, процеси интеграције су замрзнути.

Види још 
 ISO 3166-2:RU
 Административна подела Русије
 
 Етимологија субјеката Руске Федерације

Напомене

Референце 

 
Федерализам у Русији
Субјекти Руске Федерације , скраћено субјекти Федерације или субјекти Русије , назив је за територијалне јединице вишег нивоа у Руској Федерацији . Према Уставу , Русија је федерална држава и састоји се од равноправних субјеката Руске Федерације , у овом тренутнку имасубјеката — република , покрајина , области , градова федералног значаја , аутономне области , аутономних округа . Сваки субјект федерације , поред федералних органа , има своју извршну ( по правилу , гувернера или шефа ) , законодавну ( регионални парламенти ) и судску ( уставни суд субјекта ) власт . Субјекти имају свој устав или статут , као и властито законодавство , које је усвојио регионални парламент . Субјекти Федерације имају по два представника у горњем дому руског парламента — Савјету Федерације . У односу са федералним органима државне власти , сви субјекти Федерације су међусобно једнаки . Субјекти имају овлашћења да рјешавају питања која су према уставу у надлежности субјеката . Субјекти Руске Федерације немају право да напусте федерацију . Савремено федерално устројство Русије Особине статуса субјеката Федерације Руску Федерације чине републике , покрајине , области , градови федералног значаја , аутономне области и аутономни окрузи , који су субјекти федерације . Табела приказује особине уставно-правног статуса , сваког типа субјекта Руске Федерације . Чланови Устава Русије који садрже релевантне одредбе су назначени у заградама . Присаједињење Крима са Руском Федерацијом које није међународно признато , дало је два нова субјекта Руске Федерације ( Република Крим и град федералног значаја Севастопољ ) . Распоред субјеката федерације по врстама Types Субјекти федерације су подељени на шест врста : Списак субјеката Руске Федерације Испод се налази списак тренутно постојећих субјеката Руске Федерације . На табели су субјекти федерације наведени истим редослиједом као што су наведени у члану Устава Руске Федерације : републике , покрајине , области , градови федералног значаја , аутономна област и аутономни окрузи . У оквиру сваке од ових категорија субјекти су сортирани према азбуци . За сваки субјект федерације дате су главне особине и информације о њеној административно-територијалној подјели . У саставу Русије постојирепублике ( са ДНР и ЛНР ) ,области ( заједно са Херсоном и Запорожјем ) ,градова са федералним статусом,аутономне покрајине,аутономна округа иаутномна област . Кодови субјеката федерације Постоји неколико различитих врста кодирања субјеката Руске Федерације , према којима се одређују бројчане или словне ознаке за разне сврхе . Друге особине територијалног устројства Руске Федерације Групације региона Русије Субјекти федерације груписани су у : федералних округа ( до г . —2016. г . — економских рејона ; географских рејона ; природних рејона ; војна округа ( до г. — временских зона2014. г. — арбитражних судских округа . Историја руског федерализма Савремена Русија субјекте је наслиједила од Руске СФСР ( са великим бројем изузетака у виду именовања и трансформације ) . Године руски субјекти су потписали Федерални уговор о подјели власти , који је био укључен у текст Устава РСФСР из године . Године када је усвојен садашњи Устав , укупно је билосубјетака . Од марта године након спајања појединих региона остала сусубјекта федерације , а од марта године након припајања Крима Русији и образовања два нова субјекта — Републике Крим и града федералног значаја Севестопоља — у саставу Руске Федерације је било укупносубјеката . Промјене у федералном устројству Русије након распада СССР 1990-е Са распадом СССР одржана је парада суверенитета , што је изазвало сукоб законодавства РСФСР и република у њеном саставу . Све совјетске социјалистичке републике у саставу РСФСР ( до маја г. — АССР ) постале су републике . Аутономне области Адигејска , Горно-Алтајска , Карачево-Черкејска и Хакашка постале су републике . Поједине области су преименоване : Горковска у Нижегородска , Калињинска у Тверска и Кујбишевска у Самарска . Пошто су сви аутономни окрузи могли да се повуку из састава области или покрајине усвајањем одређеног закона , Чукотски аутономни округ изашао је из састава Магаданске области . Чеченско-Ингушка АССР се подијелила на двије републике : Чеченску Републике и Ингушетију . Градови подређени републици РСФСР Москва и Санкт Петербург ( раније Лењинград ) постали су градови федералног значаја . Дана марта године региони Руске Федерације ( изузев Татарстана и Чечено-Ингушетије ( Ичкерија ) ) потписали су уговоре о разграничењу надлежности између федерације и регионалних ограда државне власти — федерални уговор , који је укључен у садашњи устав . Усвајањем новог Устава Руске Федерације године све републике , покрајине , области , аутономни окрузи , градови федералног значаја , такође и Јеврејска аутономна област ( која је изашла из састава Хабаровске покрајине ) постали су једнаки субјекти Руске Федерације . Сокољски рејон Ивановске области100 km² ) прешао је у састав Нижегородске области. 2000-е Дана децембра године одржан је референдум о уједињењу Пермске области и Коми-пермјачког АО у Пермску Покрајину . Приједлог о уједињењу одобрен је са огромном већином гласова . Уједињење је ступило на снагу децембра године . Дана априла године одржан је референдум о присаједињењу Тајмирског и Евенкијског АО Краснојарској Покрајини . Приједлог о присаједињењу је одобрен са огромном већином гласова . Присаједињење је ступило на снагу јануара године . Дана октобра године одржан је референдум о уједињењу Камчатске области и Корјачког АО у Камчатску Покрајину . Приједлог о уједињењу одобрен је са огромном већином гласова . Уједињење је ступило на снагу јула године . Дана априла године одржан је референдум о присаједињењу Устординског бурјатског АО Иркутској области . Приједлог о присаједињењу је одобрен са огромном већином гласова . Присаједињење је ступило на снагу јануара године . Дана марта године одржан је референдум о уједињењу Читинске области и Агинско-бурјатског АО у Забајкалску Покрајину . Приједлог о уједињењу одобрен је са огромном већином гласова . Уједињење је ступило на снагу марта године. 2010-е Дана јула године подручје града Москве повећано је4 пута на уштрб околне Московске области . Дана марта године на Кримском полуострву су образоване Република Крим и град федералног значаја Севастопољ . Будуће федерално устројство Русије Перспектива даљег укрупњивања региона Спроводи се прелиминарни рад на уједињењу Архангељске области и Ненецког АО у Поморску ( Архангељску , Сјеверну ) Покрајину , Санкт Петербурга и Лењинградске области у Петербуршку губернију ( Невску , Санктпетербуршку Покрајину ) , Москве и Московске области у Московски федерални округ или Московске и Тверске области у Средињшу ( Подмосковску ) област , итд . Међутим , процеси интеграције су замрзнути . Види још ISORU Административна подела Русије Етимологија субјеката Руске Федерације Напомене Референце Федерализам у Русији