Сутеска Светог Оца (Бела Паланка)
Сутеска Светог Оца је ртаста ивична епигенија реке Нишаве, дуга 1,5 km и дубока од 85 до 185 m. Једна је од неколико епигенетских клисура и сужења средњег Понишавља. Иако на први поглед сурова, са оголићеним стеновитим странама, она је богата флористичким богатством и реликтним флорним врстама из терцијера.

Положај и пространство 
Сутеска Светог Оца простире се преовлађујућим правцем исток-запад и спаја Ђурђевопољску котлину (из горњег дела средњег Нишавља) на истоку, са Белопаланачком котлином (средишним делом средњег Понишавља) на западу. 

Целом дужином усечена је у северни обод планине Белава и њене банковите и слојевите кретацејске кречњаке. Стрмих је страна без алувијалних равни, са очуваним терасастим, каменитим заравнима, на висинама од 24 m, 40 m и 60 m, на десној страни долине Нишаве.

Геолошка прошлост 
Настала је тако што се на свом путу од истока ка западу река Нишава прво усецала у суседне мекше стене у повлати Белаве, све док их није пробила. Након тога, у другој фази речни ток Нишаве еродирао је чвршће стене у подини, али много мањим интензитетом и у исто време наставио спирање и денудацију мање отпорних стена на боковима Белаве. На крају довела је до све већег спуштања површине у повлати, тако да је она постала нижа од подинске.

Након формирања сутеске Нишава (узводно од села Чифлика), напушта сутеску и улази у Белопаланачку котлину, текући према северозападу. 

Сутеска спада у групу ивичних епигенија, јер је настала усецањем долине у обод од чврстих стена некадашњег језерског басена, у подножју планине Белава.

Значај 
Сутеска има велики значај у очувању реликтних флорних врста из терцијера, што доказује присуство субмедитеранских врста, којима јако погодује модификована мезо клима сутеске са њеним повећаним присуством влаге у ваздуха и смањеним екстремима температуре. 

У просеку сутеска је топлија од других српских епигенија, због;
 изложености њених стеновите страна ка југу и њиховог јаког загревања у току дана, 
 ублаженог дејства мразева, ветрова и суша, 
 магле, која се у њој јавља чешће и траје дуже 
 појава јаких јутарњих роса које умеју да буде честа појава због повећане релативне влажности ваздуха.

Литература 
 Општина Бела Паланка (2009): Стратегија одрживог развоја општине Бела Паланка, Општина Бела Паланка
 Петровић Ј. (1974): Крш источне Србије, Српско географско друштво, Београд
 Павловић М. (1998): Географија Југославије II, Савремена администрација, Београд

Извори

Спољашње везе 
 Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)
 Satelitska mapa (Wikimapia)
 Gugl satelitska mapa (Maplandia)
 Plan naselja na mapi (Mapquest)
 Крашки предели Источне Србије
 Zvanični sajt Bele Palanke
 Основна геолошка карта, тумач за лист Бела Паланка K 34-33
 Општина Бела Паланка, званична презентација

Котлине у Србији
Географија Беле Паланке
Сутеска Светог Оца је ртаста ивична епигенија реке Нишаве , дуга5 km и дубока оддоm . Једна је од неколико епигенетских клисура и сужења средњег Понишавља . Иако на први поглед сурова , са оголићеним стеновитим странама , она је богата флористичким богатством и реликтним флорним врстама из терцијера . Положај и пространство Сутеска Светог Оца простире се преовлађујућим правцем исток-запад и спаја Ђурђевопољску котлину ( из горњег дела средњег Нишавља ) на истоку , са Белопаланачком котлином ( средишним делом средњег Понишавља ) на западу . Целом дужином усечена је у северни обод планине Белава и њене банковите и слојевите кретацејске кречњаке . Стрмих је страна без алувијалних равни , са очуваним терасастим , каменитим заравнима , на висинама одm ,m иm , на десној страни долине Нишаве . Геолошка прошлост Настала је тако што се на свом путу од истока ка западу река Нишава прво усецала у суседне мекше стене у повлати Белаве , све док их није пробила . Након тога , у другој фази речни ток Нишаве еродирао је чвршће стене у подини , али много мањим интензитетом и у исто време наставио спирање и денудацију мање отпорних стена на боковима Белаве . На крају довела је до све већег спуштања површине у повлати , тако да је она постала нижа од подинске . Након формирања сутеске Нишава ( узводно од села Чифлика ) , напушта сутеску и улази у Белопаланачку котлину , текући према северозападу . Сутеска спада у групу ивичних епигенија , јер је настала усецањем долине у обод од чврстих стена некадашњег језерског басена , у подножју планине Белава . Значај Сутеска има велики значај у очувању реликтних флорних врста из терцијера , што доказује присуство субмедитеранских врста , којима јако погодује модификована мезо клима сутеске са њеним повећаним присуством влаге у ваздуха и смањеним екстремима температуре . У просеку сутеска је топлија од других српских епигенија , због ; изложености њених стеновите страна ка југу и њиховог јаког загревања у току дана , ублаженог дејства мразева , ветрова и суша , магле , која се у њој јавља чешће и траје дуже појава јаких јутарњих роса које умеју да буде честа појава због повећане релативне влажности ваздуха . Литература Општина Бела Паланка Стратегија одрживог развоја општине Бела Паланка , Општина Бела Паланка Петровић Ј . Крш источне Србије , Српско географско друштво , Београд Павловић М . Географија Југославије II , Савремена администрација , Београд Извори Спољашње везе Mape , aerodromi i vremenska situacija lokacija ( Fallingrain ) Satelitska mapa ( Wikimapia ) Gugl satelitska mapa ( Maplandia ) Plan naselja na mapi ( Mapquest ) Крашки предели Источне Србије Zvanični sajt Bele Palanke Основна геолошка карта , тумач за лист Бела Паланка K Општина Бела Паланка , званична презентација Котлине у Србији Географија Беле Паланке