Жута мухара
Жута мухара или светложута мухара () јесте отровна гљива из фамилије пупавки Amanitaceae и припада роду Amanita. Њен синоним Amanita junguillea је веома распрострањен и често се жута мухара може пронаћи у литератури под овим именом. . „Gemmata” значи, украшен, окићен. а пошто се на клобуку ове гљиве дуго задржавају делови омотача ткз. беле крпице, на основу тога и добиле име. Микоризна је гљива која је широко распрострањена у Европи и Америци. Најчешће ступа у микоризу са четинарским дрвећем, међутим може се наћи у мешовитим шумама као и поред путева. Расте појединачно или у групи у лето и јесен.

Опис плодног тела 
Клобук је светложуте до окер боје, пречника од 4-8цм. Када је млада гљива има облик јајета, затим клобук попримава све равнији облик. На површини клобука се примећују беле крпице које представлјају остатке велума, које лако може киша да спере. Руб клобук је скоро па увек ребраст. По влажном времену је лепљив и слузав у супротном сув. Листићи су бели, дебели, неједнаке дужине, не силазе низ дршку. Дршка је бела, док је млада пуна затим шупља, глатка и ломљива, висине до 15цм. У бази је гомољасто задебљана. Приметни су остаци велума. Месо је бело, чврста и мирише на репу. Испод клобука примећује се жућкасто месо Укус је непријатан.

Микроскопија 
Споре су облику елипсе, глатке. Отисак спора је беле боје.

Токсичност 

Препоставља се да је токсична јер садржи муксимол и иботенску киселину

Сличне врсте 
Може се помешати са једном од најотровнијих гљива наших простора зеленом пупавком (), као и отровном жућкастом пупавком ()

Галерија

Литература 
 Gljive Srbije i zapadnog Balkana. Uzelac B. BGV Logic Beogad, 2009.
 Mushrooms. Phillips R. Macmillan London, 2006
 Koja je ovo gljiva? prepoznavanje, sakupljanje, upotreba.Flik M. Marso Beograd, 2010
 Atlas gljiva. Giuseppe P. Prosvejta Zagreb, 1997

Спољашње везе 
 http://bioras.petnica.rs/home.php 
 http://www.indexfungorum.org/
 http://www.naturefg.com/pages/b-fungi/amanita%20gemmata.htm

Референце 

Гљиве
Отровне гљиве
Жута мухара или светложута мухара ( ) јесте отровна гљива из фамилије пупавки Amanitaceae и припада роду Amanita . Њен синоним Amanita junguillea је веома распрострањен и често се жута мухара може пронаћи у литератури под овим именом . \ . „ Gemmata ” значи , украшен , окићен . а пошто се на клобуку ове гљиве дуго задржавају делови омотача ткз. беле крпице , на основу тога и добиле име . Микоризна је гљива која је широко распрострањена у Европи и Америци . Најчешће ступа у микоризу са четинарским дрвећем , међутим може се наћи у мешовитим шумама као и поред путева . Расте појединачно или у групи у лето и јесен . Опис плодног тела Клобук је светложуте до окер боје , пречника одм . Када је млада гљива има облик јајета , затим клобук попримава све равнији облик . На површини клобука се примећују беле крпице које представлјају остатке велума , које лако може киша да спере . Руб клобук је скоро па увек ребраст . По влажном времену је лепљив и слузав у супротном сув . Листићи су бели , дебели , неједнаке дужине , не силазе низ дршку . Дршка је бела , док је млада пуна затим шупља , глатка и ломљива , висине дом . У бази је гомољасто задебљана . Приметни су остаци велума . Месо је бело , чврста и мирише на репу . Испод клобука примећује се жућкасто месо Укус је непријатан . Микроскопија Споре су облику елипсе , глатке . Отисак спора је беле боје . Токсичност Препоставља се да је токсична јер садржи муксимол и иботенску киселину Сличне врсте Може се помешати са једном од најотровнијих гљива наших простора зеленом пупавком ( ) , као и отровном жућкастом пупавком ( ) Галерија Литература Gljive Srbije i zapadnog Balkana . Uzelac B. BGV Logic Beogad , Mushrooms . Phillips R . Macmillan London , Koja je ovo gljiva ? prepoznavanje , sakupljanje , upotreba.Flik M . Marso Beograd , Atlas gljiva . Giuseppe P . Prosvejta Zagreb , Спољашње везе http://bioras.petnica.rs/home.php http://www.indexfungorum.org/ http://www.naturefg.com/pages/b-fungi/amanita%20gemmata.htm Референце Гљиве Отровне гљиве