Четинарска медењача
Четинарска пузица или четинарска медењача (-{Armillariella obscura}-) гљива је која јестива и распрострањена је широм земље. Обично се налази на четинарима, највише на смрчи, готово једнако масовна као и листопадна пузица, по пањевима и на живом дрвећу, гадан паразит.

Клобук 
Клобук је величине од 3-7 па до и 11cm, сасвим млад, лоптаст, или чак јајолик, касније све спљоштенији, у старости готово раван, но увијек с подврнутим и заобљеним крајем. Риђесмеђ, загаситоокерсмеђ, односно боје кадуљина меда. По тјемену тамнији, готово чађавоцрн; по старости поприма шире или уже рђасте мрље. Млађи с гушћим, старији са све прорјеђенијим чекињасто ушиљеним истобојним остацима вела као чичак искићен. И по рубу вео оставља вунасто-паучинасте, махом бијеле појасе. Кожица љепљива и сјејна, лако се скида, с ураслим црнкастим врло ситним нитима.

Листићи 
Листићи су бијеле боје, густи, лако силазни, танки, широки, цијеле оштрице. Код промрзлих оштрица може и поцрвењети.

Отрусина 
Отрусина је бијеле боје.

Стручак 
Стручак је величине 3-7/0,7-1,6cm, у задебљаном дну до 2cm. Исте боје као клобук, само свјетлијег тона, према дну тамније смеђ(никад жут). С тврђом кором и памучастом језгром, која се код старијих прошупљује. Прстен слаб и кратак, но зато је цијела површина, све до дна, покривена бијелом вунастом, пахуљастом или влакнастом пресвлаком, зонално, у цик-цаку или у појасима. Из њега излазе дуги, корјенасти, често као уже дебели ризоморфи дубоко у дрвени супстрат.

Месо 
Месо је танко, у клобуку меко, прљавобијело, без мириса, трпка укуса.

Микроскопија 
Споре овоидно-елиптичне, гранулозног садржаја, -{hyailine}-, -{neamyloidne}-, 8-10/5,5-6-7mi. Базидији цилиндрични, слабо у врху задебљани, 30-38/5,5-6,5mi. Смеђи пигмент лоциран у мембранама.

Станиште и распрострањеност 
Широм земље на четинарима, највише на смрчи, готово једнако масовна као и листопадна пузица, по пањевима и на живом дрвећу, гадан паразит. Расте у мноштву, но не и у грмовима са заједничким коријеном. Успијева и дуж обале на алепским боровима и пинијама.

Доба 
(Крај VII)X-XI(XII на мору)

Јестивост 
Прворазредна јестива гљива, много укуснија од листопадне пузице. Пирјана, пржена, у супи;особито прикладна за кисељење. Стручци претврди, нису за јело. Теже сварљиива па је не треба јести у већим количинама. Сирова је отровна за неке животињске врсте и кувана. Ријетки појединци су алергични на њу.

Сличне врсте 
Врло добра јестива грмошчица или грмача. -{Clitocybe tabescens}-, разликује се у првом реду по одсутности прстена, те по свјетлијим клобуцима. Листопадна пузица, -{Armillairella mellea}-, koja напада и воћке, има жути вео, који се, као такав, види барем у доњем дијелу стручка. Већа је, свјетлијег клобука, дужег стручка, јачег прстена, крембијеле отрусине, те у просјеку мањих спора:до 9-6mi. Пузице се јављају доста касно у години, у доба кад мраз лако изненади, те могу бити покварене а да се то теже запази јер им лед не да да се опусте. Зато не уживати пузице које су по листићима попримиле смеђе мрље. Отровне сумпораче, -{Nematoloma fasciculare 1 sublateritium}-, које за разлику од четинарске пузице, расту у грмовима, а долазе такође касно, и по пањевима, немају бијеле листиће и отрусину, него зелено-љубичастосмеђе. Осим тога, клобук им је жући, односно руменији.

Литература 
 Кључ за гљиве; Иван Фоч; ИТРО "НАПРИЈЕД"; Загреб Гљиве

Гљиве
Armillaria
Четинарска пузица или четинарска медењача ( -{ Armillariella obscura }- ) гљива је која јестива и распрострањена је широм земље . Обично се налази на четинарима , највише на смрчи , готово једнако масовна као и листопадна пузица , по пањевима и на живом дрвећу , гадан паразит . Клобук Клобук је величине одпа до иm , сасвим млад , лоптаст , или чак јајолик , касније све спљоштенији , у старости готово раван , но увијек с подврнутим и заобљеним крајем . Риђесмеђ , загаситоокерсмеђ , односно боје кадуљина меда . По тјемену тамнији , готово чађавоцрн ; по старости поприма шире или уже рђасте мрље . Млађи с гушћим , старији са све прорјеђенијим чекињасто ушиљеним истобојним остацима вела као чичак искићен . И по рубу вео оставља вунасто-паучинасте , махом бијеле појасе . Кожица љепљива и сјејна , лако се скида , с ураслим црнкастим врло ситним нитима . Листићи Листићи су бијеле боје , густи , лако силазни , танки , широки , цијеле оштрице . Код промрзлих оштрица може и поцрвењети . Отрусина Отрусина је бијеле боје . Стручак Стручак је величине0,7-1,6cm , у задебљаном дну доm . Исте боје као клобук , само свјетлијег тона , према дну тамније смеђ( никад жут ) . С тврђом кором и памучастом језгром , која се код старијих прошупљује . Прстен слаб и кратак , но зато је цијела површина , све до дна , покривена бијелом вунастом , пахуљастом или влакнастом пресвлаком , зонално , у цик-цаку или у појасима . Из њега излазе дуги , корјенасти , често као уже дебели ризоморфи дубоко у дрвени супстрат . Месо Месо је танко , у клобуку меко , прљавобијело , без мириса , трпка укуса . Микроскопија Споре овоидно-елиптичне , гранулозног садржаја , -{ hyailine }- , -{ neamyloidne } -,5,5-6-7mi . Базидији цилиндрични , слабо у врху задебљани,5,5-6, 5mi . Смеђи пигмент лоциран у мембранама . Станиште и распрострањеност Широм земље на четинарима , највише на смрчи , готово једнако масовна као и листопадна пузица , по пањевима и на живом дрвећу , гадан паразит . Расте у мноштву , но не и у грмовима са заједничким коријеном . Успијева и дуж обале на алепским боровима и пинијама . Доба ( Крај VII ) X-XI( XII на мору ) Јестивост Прворазредна јестива гљива , много укуснија од листопадне пузице . Пирјана , пржена , у супи ; особито прикладна за кисељење . Стручци претврди , нису за јело . Теже сварљиива па је не треба јести у већим количинама . Сирова је отровна за неке животињске врсте и кувана . Ријетки појединци су алергични на њу . Сличне врсте Врло добра јестива грмошчица или грмача. -{ Clitocybe tabescens }- , разликује се у првом реду по одсутности прстена , те по свјетлијим клобуцима . Листопадна пузица , -{ Armillairella mellea }- , koja напада и воћке , има жути вео , који се , као такав , види барем у доњем дијелу стручка . Већа је , свјетлијег клобука , дужег стручка , јачег прстена , крембијеле отрусине , те у просјеку мањих спора:доi . Пузице се јављају доста касно у години , у доба кад мраз лако изненади , те могу бити покварене а да се то теже запази јер им лед не да да се опусте . Зато не уживати пузице које су по листићима попримиле смеђе мрље . Отровне сумпораче , -{ Nematoloma fascicularesublateritium }- , које за разлику од четинарске пузице , расту у грмовима , а долазе такође касно , и по пањевима , немају бијеле листиће и отрусину , него зелено-љубичастосмеђе . Осим тога , клобук им је жући , односно руменији . Литература Кључ за гљиве ; Иван Фоч ; ИТРО " НАПРИЈЕД " ; Загреб Гљиве Гљиве Armillaria