Фонијатрија
Фонијатрија је засебна грана медицине која се развила из отоларингологије и аудиологије, са циљем да се бави проучавањем поремећаја комуникације. У оквиру отоларингологије као посебна-ужа специјалистичка грана она се бави лечењем поремећаја гласа и говора, језика, слуха (нарочито слуха који има своје ефекте на било коју област претходно поменутих поремећаја) и гутање. Иако  полази од физиологије говора и певања, ова наука има још многа неисписаних поглавља. 

Рад савремена фонијатрија, данас, јако је сложен, мултидисциплинаран и незамислив без заједничког рада; добро едукованих лекара специјалиста фонијатрије, лекара анестезиолога, медицинских сестара, фонетичара, психолога, гласовних педагога, логопеда, електракустичара, рачунарско-информатичких и комуникацијских специјалиста.

Развој и задаци 
Употреба говора у савременој медијској и хипермедијској култури наметнула је човеку, као носиоцу говорних могућности све веће захтеве. Са друге стране технолошка окружења и бројне културне навике на разне начине негативно утичу и уједно све више угрожавају човекову говорну функцију. Стога су мултидисциплинарни напори савремене медицинске науке усмерени управо ка очувању здравих, комуникацијских, уметничких и радних могућности особа са потешкоћама у коришћењу гласова, постали све захтевнији. Из тих захтева и потреба развила се и савремена науке (све комплекснија и све неопходнија), која проучава говорне и слушне мане и примењује бројне методе у њиховом лечењу и превенцији - фонијатрија.

У пракси фонијатрија има и задатак да спроводи рехабилитацију пацијената који су се након неке операције (уранопластика, фарингопластика) оспособили за артикулацију гласова или су, због одстрањења малигног тумора изгубили гркљан и тако дошли у ситуацију да уче и усвоје нов начин фонације (езофагусни глас).

Методе 
У пракси, фонијатрија као мултидисциплинарна дисциплина, своје методе заснива на бројним информацијама из медицинских и немедицинских области наука. 
Медицинске области
Под општа медицинска испитивања и процедуре лечења, фонијатрија обједињује бројне надлежности у области спознаје, способности учења, психолошког понашања, али и и бројне процедуре рехабилитације. 

Најважнији медицински поља за клиничку пракса су оториноларингологија (ОРЛ), неурологија, неуропедиајатрија, психијатрија, педијатрија, радиологија, генетика, ендокринологија, стоматологија и геронтологија.
Немедицинске области
Са друге стране, фонијатрија се ослања и на многе друге основе немедицинске дисциплинама као што су; лингвистика, фонетика, (неуро) психологија, педагогије, акустика, информатика и друге комуникацијске науке које су неопходне да се укључе у фонетички програми обуке.

Дијагностика 
Фонијатрија користи у дијагностици бројне методе почев од цитолошких анализа преко неуромускуларних, аудиолошких и психолошких. 

У свом раду, данас комплексна и савремена фонијатријска наука не може без оптичких влакана, бројчаних записа, електронског евидентирања потенцијала, синергетског дигиталног снимања покрета, видео снимања кретања гласних жица, електроакустичког записа гласовних струја, техника и вештина хирургије и микрокирургије.

Начин рада 
У оквиру фонијатријске рехабилитације при отклањању говорних мана употребљавају се разне вежбе (логопедске методе) за артикулацију, респирацију (дисање) и координацију кретања.

Саме методе фонијатрије заснивају се на најразличитијим техникама објективизације и квантификације опажања, која се заснивају на субјективним осећајима пацијента, и процени експерата - фонетичара, гласовних педагога, ларинголога, логопеда, фонијатра. Данас фонијатрија користе бројне технике које квантификују физикалне акустичке промене, и на тај начин решавају бројне и захтјевне функције, од физиолошких до естеских.

Извори

Литература 
 Jürgen Wendler, Wolfgang Seidner, Ulrich Eysholdt: Lehrbuch der Phoniatrie und Pädaudiologie. 4. Auflage. Thieme-Verlag, Stuttgart 2005, .
 Richard Luchsinger, Gottfried E. Arnold: Handbuch der Stimm- und Sprachheilkunde, Bd.1 und 2. 3. Auflage. Springer, Wien-New York 1970, .
 Markus Vieten: Berufsplaner Arzt oder was man mit einem Medizinstudium alles anfangen kann. 5. Auflage. Thieme, Stuttgart-New York 2005, .

Спољашње везе 

Области у оториноларингологији
Фонијатрија је засебна грана медицине која се развила из отоларингологије и аудиологије , са циљем да се бави проучавањем поремећаја комуникације . У оквиру отоларингологије као посебна-ужа специјалистичка грана она се бави лечењем поремећаја гласа и говора , језика , слуха ( нарочито слуха који има своје ефекте на било коју област претходно поменутих поремећаја ) и гутање . Иако полази од физиологије говора и певања , ова наука има још многа неисписаних поглавља . Рад савремена фонијатрија , данас , јако је сложен , мултидисциплинаран и незамислив без заједничког рада ; добро едукованих лекара специјалиста фонијатрије , лекара анестезиолога , медицинских сестара , фонетичара , психолога , гласовних педагога , логопеда , електракустичара , рачунарско-информатичких и комуникацијских специјалиста . Развој и задаци Употреба говора у савременој медијској и хипермедијској култури наметнула је човеку , као носиоцу говорних могућности све веће захтеве . Са друге стране технолошка окружења и бројне културне навике на разне начине негативно утичу и уједно све више угрожавају човекову говорну функцију . Стога су мултидисциплинарни напори савремене медицинске науке усмерени управо ка очувању здравих , комуникацијских , уметничких и радних могућности особа са потешкоћама у коришћењу гласова , постали све захтевнији . Из тих захтева и потреба развила се и савремена науке ( све комплекснија и све неопходнија ) , која проучава говорне и слушне мане и примењује бројне методе у њиховом лечењу и превенцији - фонијатрија . У пракси фонијатрија има и задатак да спроводи рехабилитацију пацијената који су се након неке операције ( уранопластика , фарингопластика ) оспособили за артикулацију гласова или су , због одстрањења малигног тумора изгубили гркљан и тако дошли у ситуацију да уче и усвоје нов начин фонације ( езофагусни глас ) . Методе У пракси , фонијатрија као мултидисциплинарна дисциплина , своје методе заснива на бројним информацијама из медицинских и немедицинских области наука . Медицинске области Под општа медицинска испитивања и процедуре лечења , фонијатрија обједињује бројне надлежности у области спознаје , способности учења , психолошког понашања , али и и бројне процедуре рехабилитације . Најважнији медицински поља за клиничку пракса су оториноларингологија ( ОРЛ ) , неурологија , неуропедиајатрија , психијатрија , педијатрија , радиологија , генетика , ендокринологија , стоматологија и геронтологија . Немедицинске области Са друге стране , фонијатрија се ослања и на многе друге основе немедицинске дисциплинама као што су ; лингвистика , фонетика , ( неуро ) психологија , педагогије , акустика , информатика и друге комуникацијске науке које су неопходне да се укључе у фонетички програми обуке . Дијагностика Фонијатрија користи у дијагностици бројне методе почев од цитолошких анализа преко неуромускуларних , аудиолошких и психолошких . У свом раду , данас комплексна и савремена фонијатријска наука не може без оптичких влакана , бројчаних записа , електронског евидентирања потенцијала , синергетског дигиталног снимања покрета , видео снимања кретања гласних жица , електроакустичког записа гласовних струја , техника и вештина хирургије и микрокирургије . Начин рада У оквиру фонијатријске рехабилитације при отклањању говорних мана употребљавају се разне вежбе ( логопедске методе ) за артикулацију , респирацију ( дисање ) и координацију кретања . Саме методе фонијатрије заснивају се на најразличитијим техникама објективизације и квантификације опажања , која се заснивају на субјективним осећајима пацијента , и процени експерата - фонетичара , гласовних педагога , ларинголога , логопеда , фонијатра . Данас фонијатрија користе бројне технике које квантификују физикалне акустичке промене , и на тај начин решавају бројне и захтјевне функције , од физиолошких до естеских . Извори Литература Jürgen Wendler , Wolfgang Seidner , Ulrich Eysholdt : Lehrbuch der Phoniatrie und Pädaudiologie . Auflage . Thieme-Verlag , Stuttgart \ . Richard Luchsinger , Gottfried E . Arnold : Handbuch der Stimm- und Sprachheilkunde , Bd.1 und Auflage . Springer , Wien-New York \ . Markus Vieten : Berufsplaner Arzt oder was man mit einem Medizinstudium alles anfangen kann . Auflage . Thieme , Stuttgart-New York \ . Спољашње везе Области у оториноларингологији