Лео Брук
Лео Брук (Ријека Дубровачка, 29. септембар 1910 — Коњиц, 26. фебруар 1943) био је учесник Народноослободилачке борбе и народни херој Југославије.

Биографија 
Рођен је 29. септембра 1910. године у Ријеци Дубровачкој, где је његов отац Фрањо био учитељ. Након завршетка Првог светског рата, његова породица се преселила у Мостар. Након завршетка основне школе учио је конобарски занат и као млади радник се прикључио револуционарном радничком покрету и у годинама пред почетак Другог светског рата је постао симпатизер Комунистичке партије Југославије (КПЈ).

У време Априлског рата, 1941. године, по задатку КПЈ као Хрват се укључио у јединице „Мачекове заштите”, где је радио одређеним задацима. Након капитулације Југословенске војске помагао је заробљеним војницима да побегну кући. Радио је на прикупљању наоружања и опреме заостале из Југословенске војске, чији је део сакривао у бази иза своје куће, а касније предавао члановима Народноослободилачког покрета (НОП). 

Активно је учествовао у акцијама НОП-а у окупираном Мостару, а у току 1941. године је постао члан КПЈ. Децембра 1941. године, заједно са двојицом другова, растурао је партијске летке по граду и тада упао у полицијску заседу. Један полицајац је тада искочио пре Леа, али га је он оборио и отео му пиштољ, а потом побегао. Након овог догађаја, Лео више није могао да остане у граду па је морао да оде у партизане у Коњички батаљон (касније назван Мостарски), који је деловао на подручју горњег тока Неретве.

Већ у првим борбама, почетком 1942. године Лео се у батаљону истакао као храбар и способан борац, због чега је убрзо био постављен за командира Треће чете. Такође, поверавали су му најтеже и најодговорније задатке — након Треће непријатељске офанзиве, јула 1942. године Штаб батаљона га је заједно са двојицом бораца упутио као курира у Врховни штаб НОВ и ПОЈ, где је имао прилику да лично упозна Врховног команданта Јосипа Броза Тита и да се сусретне са борцима Прве пролетерске ударне бригаде од којих су добили тешки митраљез „Бреду”. Након тога се под тешким условима се вратио у батаљон. Августа 1942. године Мостарски батаљон је укључен у састав тада формиране Десете херцеговачке ударне бригаде.  

Као политички делегат митраљеског вода, истакао се у борбама током Четврте непријатељске офанзиве — код Јајца, Жепча и Прозора. Једно време је био на дужности команданта батаљона, а након заузимања Прозора, фебруара 1943. године при Штабу Треће ударне дивизије формирана је тенковска јединица. Лео је тада са још неколико истакнутих бораца Десете херцеговачке бригаде био пребачен у ову тенковску јединицу и постављен за митраљесца на тенку.   

Јединице Треће ударне дивизије — Десета херцеговачка, Пета црногорска и Прва далматинска бригада су отпочеле напада на немачке и четничке снаге у Коњицу. Након више узастопних напада и због погоршања ситуације код Прозора, 26. фебруара напад је био прекинут. У овим борбама је под непосредном командом Врховног штаба деловала и тенковска јединица Треће ударне дивизије, у којој се налазио Лео. Погинуо је 26. фебруара 1943. године као вођа тенка и митраљезац у борбама у близини села Челебићи, код Коњица.     

Указом председника ФНР Југославије Јосипа Броза Тита, 24. јула 1953. године, проглашен је за народног хероја.

Референце

Литература 
 
 

Рођени 1910.
Умрли 1943.
Дубровчани
Мостарци
Комунисти Босне и Херцеговине
Југословенски партизани
Борци Десете херцеговачке бригаде
Народни хероји - Б
Лео Брук ( Ријека Дубровачка , септембар— Коњиц , фебруарбио је учесник Народноослободилачке борбе и народни херој Југославије . Биографија Рођен је септембра године у Ријеци Дубровачкој , где је његов отац Фрањо био учитељ . Након завршетка Првог светског рата , његова породица се преселила у Мостар . Након завршетка основне школе учио је конобарски занат и као млади радник се прикључио револуционарном радничком покрету и у годинама пред почетак Другог светског рата је постао симпатизер Комунистичке партије Југославије ( КПЈ ) . У време Априлског рата , године , по задатку КПЈ као Хрват се укључио у јединице „ Мачекове заштите ” , где је радио одређеним задацима . Након капитулације Југословенске војске помагао је заробљеним војницима да побегну кући . Радио је на прикупљању наоружања и опреме заостале из Југословенске војске , чији је део сакривао у бази иза своје куће , а касније предавао члановима Народноослободилачког покрета ( НОП ) . Активно је учествовао у акцијама НОП-а у окупираном Мостару , а у току године је постао члан КПЈ . Децембра године , заједно са двојицом другова , растурао је партијске летке по граду и тада упао у полицијску заседу . Један полицајац је тада искочио пре Леа , али га је он оборио и отео му пиштољ , а потом побегао . Након овог догађаја , Лео више није могао да остане у граду па је морао да оде у партизане у Коњички батаљон ( касније назван Мостарски ) , који је деловао на подручју горњег тока Неретве . Већ у првим борбама , почетком године Лео се у батаљону истакао као храбар и способан борац , због чега је убрзо био постављен за командира Треће чете . Такође , поверавали су му најтеже и најодговорније задатке — након Треће непријатељске офанзиве , јула године Штаб батаљона га је заједно са двојицом бораца упутио као курира у Врховни штаб НОВ и ПОЈ , где је имао прилику да лично упозна Врховног команданта Јосипа Броза Тита и да се сусретне са борцима Прве пролетерске ударне бригаде од којих су добили тешки митраљез „ Бреду ” . Након тога се под тешким условима се вратио у батаљон . Августа године Мостарски батаљон је укључен у састав тада формиране Десете херцеговачке ударне бригаде . Као политички делегат митраљеског вода , истакао се у борбама током Четврте непријатељске офанзиве — код Јајца , Жепча и Прозора . Једно време је био на дужности команданта батаљона , а након заузимања Прозора , фебруара године при Штабу Треће ударне дивизије формирана је тенковска јединица . Лео је тада са још неколико истакнутих бораца Десете херцеговачке бригаде био пребачен у ову тенковску јединицу и постављен за митраљесца на тенку . Јединице Треће ударне дивизије — Десета херцеговачка , Пета црногорска и Прва далматинска бригада су отпочеле напада на немачке и четничке снаге у Коњицу . Након више узастопних напада и због погоршања ситуације код Прозора , фебруара напад је био прекинут . У овим борбама је под непосредном командом Врховног штаба деловала и тенковска јединица Треће ударне дивизије , у којој се налазио Лео . Погинуо је фебруара године као вођа тенка и митраљезац у борбама у близини села Челебићи , код Коњица . Указом председника ФНР Југославије Јосипа Броза Тита , јула године , проглашен је за народног хероја . Референце Литература Рођени Умрли Дубровчани Мостарци Комунисти Босне и Херцеговине Југословенски партизани Борци Десете херцеговачке бригаде Народни хероји - Б