Милован Гавриловић
Милован Гавриловић (Белановица, 1876 — Белановица, 1931) био је српски и југословенски официр и војни аташе у Француској и Италији. Учесник је Балканских и Првог светског рата.

Биографија 
Родио се 1876. године у Белановици у породици трговца Савка Гавриловића, где је завршио основну школу, док је гимназију и војну школу завршио у Београду и са 28. класом завршио је Нижу школу Војне академије. Студирајући право, у Паризу током 1907. године, упознао је будућу супругу Полу Гранжерер. Венчали су се у Паризу у руској православној цркви и изродили троје деце. Милован је у Паризу, после промене на српском престолу био је војни аташе у Француској и касније у Италији. После Балканских ратова долази са породицом у Белановицу и поново се венчава по српским обичајима са Полом 10. септембра 1915. године и добија још троје деце.

У Првом балканском рату од 1912. до 1913. године борио се као командант батаљона 20. пешадијског пука. Милован је са својим војницима при опсади Једрена на јуриш заузео главни турски штаб и заробио турског генерала, команданта турског тракијског корпуса, Мехмед Шукри-пашу 26. марта 1913. године што је био и крај Балканског рата. Шукри паша му је том приликом предао пиштољ и сабљу.

У Другом балканском рату командовао је 3. батаљоном 17. пешадијског пука. Борио се и у многим биткама Првог светског рата и показао се храбар и умешним, чак неустрашив. Његови ратни другови су тврдили да га куршум неће.

Активно је учествовао, прво у Мајском преврату, а касније и у спремању и спровођењу Солунског процеса 1917. године. Последње службовање било му је у Ваљеву на месту команданта гарнизона. По пензионисању дошао је у Белановицу, где је саградио кућу у француском стилу на брду Змајевац изнад Белановице.

Умро је 1931. године у Белановици од упале плућа.

Одликовања и признања 
За ратне заслуге добио је више одликовања и других признања:
 Орден Карађорђеве звезде са мачевима IV степена.
 Медаља Милоша Великог,
 Орден Белог орла V степена,
 Орден југословенске круне IV степена,
 медаље за храброст и војничке врлине и
 све споменице за учешће у ратовима од 1912. до 1918. године.

Извори

Спољашње везе 
 Belanovica/Članci o Milovanu Gavriloviću

Рођени 1876.
Умрли 1931.
Официри Војске Краљевине Србије
Личности балканских ратова
Солунски борци
Учесници у Мајском преврату
Љижани
Културно наслеђе Западне Србије
Носиоци Карађорђеве звезде
Милован Гавриловић ( Белановица ,— Белановица,био је српски и југословенски официр и војни аташе у Француској и Италији . Учесник је Балканских и Првог светског рата . Биографија Родио се године у Белановици у породици трговца Савка Гавриловића , где је завршио основну школу , док је гимназију и војну школу завршио у Београду и са класом завршио је Нижу школу Војне академије . Студирајући право , у Паризу током године , упознао је будућу супругу Полу Гранжерер . Венчали су се у Паризу у руској православној цркви и изродили троје деце . Милован је у Паризу , после промене на српском престолу био је војни аташе у Француској и касније у Италији . После Балканских ратова долази са породицом у Белановицу и поново се венчава по српским обичајима са Полом септембра године и добија још троје деце . У Првом балканском рату од до године борио се као командант батаљона пешадијског пука . Милован је са својим војницима при опсади Једрена на јуриш заузео главни турски штаб и заробио турског генерала , команданта турског тракијског корпуса , Мехмед Шукри-пашу марта године што је био и крај Балканског рата . Шукри паша му је том приликом предао пиштољ и сабљу . У Другом балканском рату командовао је батаљоном пешадијског пука . Борио се и у многим биткама Првог светског рата и показао се храбар и умешним , чак неустрашив . Његови ратни другови су тврдили да га куршум неће . Активно је учествовао , прво у Мајском преврату , а касније и у спремању и спровођењу Солунског процеса године . Последње службовање било му је у Ваљеву на месту команданта гарнизона . По пензионисању дошао је у Белановицу , где је саградио кућу у француском стилу на брду Змајевац изнад Белановице . Умро је године у Белановици од упале плућа . Одликовања и признања За ратне заслуге добио је више одликовања и других признања : Орден Карађорђеве звезде са мачевима IV степена . Медаља Милоша Великог , Орден Белог орла V степена , Орден југословенске круне IV степена , медаље за храброст и војничке врлине и све споменице за учешће у ратовима од до године . Извори Спољашње везе Belanovica / Članci o Milovanu Gavriloviću Рођени Умрли Официри Војске Краљевине Србије Личности балканских ратова Солунски борци Учесници у Мајском преврату Љижани Културно наслеђе Западне Србије Носиоци Карађорђеве звезде