Ribonukleazni inhibitor
Ribonukleazni inhibitor (RI) je veliki (~450 ostataka, ~49 kDa), kiseli (pI ~4.7), protein ponavljanja bogatih leucinom, koji formira ekstremno čvrste komplekse sa pojedinim ribonukleazama. On je jedan od glavnih ćelijskih proteina. On sačinjava ~0.1% svih ćelijskih proteina po težini, i ima važnu ulogu u regulisanju životnog veka RNK.

RI ima iznenađujućie visok sadržaj cisteina (~6.5%, cf. 1.7% za tipične proteine) i senzitivan je na oksidaciju. RI je isto tako bogat leucinom (21.5%, u poređenju sa 9% kod tipičnih proteina) i ima proporcionalno niži udeo drugih hidrofobnih ostataka, posebno valina, izoleucina, metionina, tirozina, i fenilalanina.

Struktura 

RI je klasični protein ponavljanja bogatog leucinom, koji se sastoji od naizmeničnih α-heliksa i β-lanaca duž svoje osnove. Ovi elementi sekundarne strukture su omotani u zakrivljeni, desnoruki solenoid koji podseća na potkovicu. Paralelni β-lanci i α-heliksi formiraju unutrašnji i spoljašnji zid potkovice, respektivno. Struktura je stabilizovana unutrašnjim asparaginima u bazi svakog zaokreta, kad lanac prelazi iz α-heliksa u β-ravan. αβ motiv sa 28 do 29 ostataka se alternativno ponavlja, efektivno formirajući 57-ostataka dugu jedinicu koja korespondira svojoj genetičkoj strukturi (svaki ekson kodira 57-ostataka dugu jedinicu).

Vezivanje za ribonukleaze 

Afinitet RI za ribonukleaze je jedan od najviših među poznatim protein-protein interakcijama; konstanta disocijacije kompleksa RI-RNaze A je femtomolarnog (fM) reda veličine pod fiziološkim uslovima, dok je Kd vrednost za kompleks RI-angiogenin manja 1 fM. Uprkos visokog afiniteta, RI može da veže širok opseg RNaza A, mada one imaju relativno nizak indentitet sekvenci. Rezultati biohemijskih studija i razmatranja kristalografskih struktura kompleksa RI-RNaze A ukazuju na činjenicu da su interakcije prevashodno elektrostatičke prirode, kao i da postoje znatne zaklonjene površine. RI afinitet za ribonukleaze je važan, pošto mnoge ribonukleaze proizvode citotoksične i citostatičke efekte koji su u dobroj korelaciji sa njihovom sposobnosti vezivanja RI.

Ribonukleazni inhibitori sisara nemaju sposobnost vezivanja pojedinih članova pankreasnih ribonukleaza iz drugih vrsta. Specifično, na amfibijske RNaze, kao što su ranpirnaza i amfinaza iz severnih leopardskih žaba, ne utiču RI sisara i uočeno je da one manifestuju diferencijalnu citotoksičnost za ćelije raka.

Reference

Literatura 

 
 
 
 
 
 
 

Протеински домени
Инхибитори хидролазе
ЛРР протеини
Ribonukleazni inhibitor ( RI ) je velikiostataka,kDa ) , kiseli ( pI7 ) , protein ponavljanja bogatih leucinom , koji formira ekstremno čvrste komplekse sa pojedinim ribonukleazama . On je jedan od glavnih ćelijskih proteina . On sačinjava1% svih ćelijskih proteina po težini , i ima važnu ulogu u regulisanju životnog veka RNK . RI ima iznenađujućie visok sadržaj cisteina5% , cf.7% za tipične proteine ) i senzitivan je na oksidaciju . RI je isto tako bogat leucinom5% , u poređenju sa kod tipičnih proteina ) i ima proporcionalno niži udeo drugih hidrofobnih ostataka , posebno valina , izoleucina , metionina , tirozina , i fenilalanina . Struktura RI je klasični protein ponavljanja bogatog leucinom , koji se sastoji od naizmeničnih α-heliksa i β-lanaca duž svoje osnove . Ovi elementi sekundarne strukture su omotani u zakrivljeni , desnoruki solenoid koji podseća na potkovicu . Paralelni β-lanci i α-heliksi formiraju unutrašnji i spoljašnji zid potkovice , respektivno . Struktura je stabilizovana unutrašnjim asparaginima u bazi svakog zaokreta , kad lanac prelazi iz α-heliksa u β-ravan. αβ motiv sadoostataka se alternativno ponavlja , efektivno formirajućiostataka dugu jedinicu koja korespondira svojoj genetičkoj strukturi ( svaki ekson kodiraostataka dugu jedinicu ) . Vezivanje za ribonukleaze Afinitet RI za ribonukleaze je jedan od najviših među poznatim protein-protein interakcijama ; konstanta disocijacije kompleksa RI-RNaze A je femtomolarnog ( fM ) reda veličine pod fiziološkim uslovima , dok je Kd vrednost za kompleks RI-angiogenin manjafM . Uprkos visokog afiniteta , RI može da veže širok opseg RNaza A , mada one imaju relativno nizak indentitet sekvenci . Rezultati biohemijskih studija i razmatranja kristalografskih struktura kompleksa RI-RNaze A ukazuju na činjenicu da su interakcije prevashodno elektrostatičke prirode , kao i da postoje znatne zaklonjene površine . RI afinitet za ribonukleaze je važan , pošto mnoge ribonukleaze proizvode citotoksične i citostatičke efekte koji su u dobroj korelaciji sa njihovom sposobnosti vezivanja RI . Ribonukleazni inhibitori sisara nemaju sposobnost vezivanja pojedinih članova pankreasnih ribonukleaza iz drugih vrsta . Specifično , na amfibijske RNaze , kao što su ranpirnaza i amfinaza iz severnih leopardskih žaba , ne utiču RI sisara i uočeno je da one manifestuju diferencijalnu citotoksičnost za ćelije raka . Reference Literatura Протеински домени Инхибитори хидролазе ЛРР протеини