Филип Зимбардо
Филип Зимбардо (Њујорк, 23. март 1933) је амерички психолог и професор емеритус на Унивезитету Станфорд. Постао је познат по свом стандфордском затворском експерименту из 1971. који је касније био оштро критикован и из етичких и из научних разлога. Аутор је разних  уџбеника увода у психологију за студенте и других запажених радова, укључујући -{The Lucifer Effect}-, -{The Time Paradox}- и -{The Time Cure}-.

Младост 
Рођен 23. марта 1933. у Њујорку. Године 1954. је троструко дипломирао на Бруклинском универзитету из психологије, социологије и антропологије, док је мастер и докторске студије радио на Јејлу, оба из психологије. Био је професор на Јејлу, Њујоршком универзитету, као и на Универзитету Колумбија и Станфорду. Студирао је заједно са Стенлијем Милграмом, који је спровео чувени експеримент на тему слепе послушности ауторитету који је утицао на сам рад Зимбарда. У Милграмовом експерименту, од почетно очекиваних 1% људи који би испољили садистичко понашање, а које се крије иза ауторитета који сноси одговорност, кроз 16 сличних истраживања тај број је достигао 90%. Равнотежа са појединачне послушности ауторитету Милграмових експеримента се у раду Зимбарда помера на моћ институција које обликују појединце да се опходе на одређени начин.

Каријера и истраживачки рад 
Зимбардо је најпознатији по Станфордском затворском експерименту (спроведеном 1971. године) који је са мало новчаних ресурса човеку донео велика сазнања. Експеримент се уместо планираних две недеље завршио након 6 дана, након што је пет потпуно здравих младића доживело нервни слом у року од 36 сати.

Поред овога, бавио истраживањима агресије, конфликта, мира, стидљивости, примењене и социјалне психологије, ставовима и веровањима, психологијом здравља, интерперсоналним процесима, личношћу и индивидуалним разликама, убеђивањем и социјалним утицајима, политичком психологијом и др. Има 699 радова и 2526 публикација на петнаест језика. Његово најзначајније дело је -{The Lucifer Effect: Understanding how good people turn evil}-. Почевши од питања „Шта се деси па људи скрену са пута?“ које му се наметало још од детињства услед окружења у коме је одрастао, показао је да граница добра и зла није негде далеко, већ у нама самима. Извео је и дефиницију зла - да је оно увежбавање моћи. Луцифер ефекат истражује промену људи кроз 3 фактора: унутрашњих дешавања, окружења и система. Указује на могућност ума да нас начини љубазним или окрутним, креативним или деструктивним, злочинцима и херојима. Зимбардо обликује 7 социјалних процеса који чине да „склизнемо“ под утицај зла:
 Безазлено узимајући први, мали корак;
 Дехуманизација других;
 Узимање анонимног идетитета и одбацивање свог;
 Пребацивањем личне одговорност;
 Слепа послушност ауторитету;
 Некритичка конформација групним нормама;
 Пасивна толеранција зла кроз непредузимање акције и индиферентност.

Даје и предлог за решавање новонасталог проблема, креирањем новог јавног здравственог модела који се фокусира на појединца и препознаје назнаке болести. Долази до закључка да су малтретирање, насиље и предрасуде болест, а да је херојство лек злу. Такође показује да је слика о херојству искривљена како код деце тако и код одраслих, будући да и „обични“ људи моги постати хероји. Пример је Џо Дарби који је стао на крај малтретирањима у Абу Граибу, показавши слике старијем официру, због чега је 3 године скривао своју породицу и себе, ради спасавања сопствених живота. У хероје убраја и Кристину Маслаx, која му је скренула пажњу на екперимент који се отргао контроли и на тај начин зауставила Станфордски експеримент, која је наредне године постала његова жена. Херој треба да избегава друштвене норме, да реагује када други ћуте и не буде егоцентричан, већ социоцентричан.

Послушност ауторитету 
Значај резултата постаје све јаснији како се сусрећемо са екстремним примерима из стварности који имају сличну суштину као и сам Станфордски експеримент.

Након завршеног експеримента, тридесет и две године касније, сведочимо ужасним злочинима почињеним од стране америчких војника током рата у Ираку, у месту Абу Граиб (20 km од Багдада), где се код затвореника одбацио појам људскости. Зимбарду се пружила могућност да истражи детаљније ова тромесечна дешавања и види преко 1000 слика усликаних од стране војника.

На затворенике су просипане различите хемијске супстанце, између којих је и фосфорна киселина, бивали су тучени, мушким затвореницима се претило силовањем, електричним шоковима, војници су пуштали војне псе на њих, поливали их леденом водом и на друге начине их деморализовали.

Дванаестог новембра 1978, у догађају који данас познат као Џонстаун масакр, у Гвајани је почињено масовно самоубиство цијанидом и валијумом 912 мушкараца, жена и деце као последица слепе послушности појединцу по имену Џим Џоунс (1931–1978). Самоназвани месија религијског култа -{Peoples Temple}-, обећавајући утопију свима онима који га прате.

Достигнућа 
Године 2016. Зимбардо добија почасну докторатску диплому од Чарлс Универзитета у Прагу. 2012. Добија Златну медаљу Америчке психолошке асоцијације за животни рад на пољу психологије. Године 2003. је, заједно са студентима Универзтета -{La Sapienza}- у Риму освоји Иг Нобелову награду за психологију за њихов рад „Јединствено једноставна личност политичара“ и др. Именован је за једног од најутицајнијих живих психолога.

Референце

Литература

Спољашње везе 

Рођени 1933.
Њујорчани
Амерички психолози
Филип Зимбардо ( Њујорк , мартје амерички психолог и професор емеритус на Унивезитету Станфорд . Постао је познат по свом стандфордском затворском експерименту из који је касније био оштро критикован и из етичких и из научних разлога . Аутор је разних уџбеника увода у психологију за студенте и других запажених радова , укључујући -{ The Lucifer Effect }- , -{ The Time Paradox }- и -{ The Time Cure } - . Младост Рођен марта у Њујорку . Године је троструко дипломирао на Бруклинском универзитету из психологије , социологије и антропологије , док је мастер и докторске студије радио на Јејлу , оба из психологије . Био је професор на Јејлу , Њујоршком универзитету , као и на Универзитету Колумбија и Станфорду . Студирао је заједно са Стенлијем Милграмом , који је спровео чувени експеримент на тему слепе послушности ауторитету који је утицао на сам рад Зимбарда . У Милграмовом експерименту , од почетно очекиваних људи који би испољили садистичко понашање , а које се крије иза ауторитета који сноси одговорност , крозсличних истраживања тај број је достигао . Равнотежа са појединачне послушности ауторитету Милграмових експеримента се у раду Зимбарда помера на моћ институција које обликују појединце да се опходе на одређени начин . Каријера и истраживачки рад Зимбардо је најпознатији по Станфордском затворском експерименту ( спроведеном године ) који је са мало новчаних ресурса човеку донео велика сазнања . Експеримент се уместо планираних две недеље завршио накондана , након што је пет потпуно здравих младића доживело нервни слом у року одсати . Поред овога , бавио истраживањима агресије , конфликта , мира , стидљивости , примењене и социјалне психологије , ставовима и веровањима , психологијом здравља , интерперсоналним процесима , личношћу и индивидуалним разликама , убеђивањем и социјалним утицајима , политичком психологијом и др . Имарадова ипубликација на петнаест језика . Његово најзначајније дело је -{ The Lucifer Effect : Understanding how good people turn evil }- . Почевши од питања „ Шта се деси па људи скрену са пута ? “ које му се наметало још од детињства услед окружења у коме је одрастао , показао је да граница добра и зла није негде далеко , већ у нама самима . Извео је и дефиницију зла - да је оно увежбавање моћи . Луцифер ефекат истражује промену људи крозфактора : унутрашњих дешавања , окружења и система . Указује на могућност ума да нас начини љубазним или окрутним , креативним или деструктивним , злочинцима и херојима . Зимбардо обликујесоцијалних процеса који чине да „ склизнемо “ под утицај зла : Безазлено узимајући први , мали корак ; Дехуманизација других ; Узимање анонимног идетитета и одбацивање свог ; Пребацивањем личне одговорност ; Слепа послушност ауторитету ; Некритичка конформација групним нормама ; Пасивна толеранција зла кроз непредузимање акције и индиферентност . Даје и предлог за решавање новонасталог проблема , креирањем новог јавног здравственог модела који се фокусира на појединца и препознаје назнаке болести . Долази до закључка да су малтретирање , насиље и предрасуде болест , а да је херојство лек злу . Такође показује да је слика о херојству искривљена како код деце тако и код одраслих , будући да и „ обични “ људи моги постати хероји . Пример је Џо Дарби који је стао на крај малтретирањима у Абу Граибу , показавши слике старијем официру , због чега јегодине скривао своју породицу и себе , ради спасавања сопствених живота . У хероје убраја и Кристину Маслаx , која му је скренула пажњу на екперимент који се отргао контроли и на тај начин зауставила Станфордски експеримент , која је наредне године постала његова жена . Херој треба да избегава друштвене норме , да реагује када други ћуте и не буде егоцентричан , већ социоцентричан . Послушност ауторитету Значај резултата постаје све јаснији како се сусрећемо са екстремним примерима из стварности који имају сличну суштину као и сам Станфордски експеримент . Након завршеног експеримента , тридесет и две године касније , сведочимо ужасним злочинима почињеним од стране америчких војника током рата у Ираку , у месту Абу Граибkm од Багдада ) , где се код затвореника одбацио појам људскости . Зимбарду се пружила могућност да истражи детаљније ова тромесечна дешавања и види прекослика усликаних од стране војника . На затворенике су просипане различите хемијске супстанце , између којих је и фосфорна киселина , бивали су тучени , мушким затвореницима се претило силовањем , електричним шоковима , војници су пуштали војне псе на њих , поливали их леденом водом и на друге начине их деморализовали . Дванаестог новембра у догађају који данас познат као Џонстаун масакр , у Гвајани је почињено масовно самоубиство цијанидом и валијумоммушкараца , жена и деце као последица слепе послушности појединцу по имену Џим Џоунс1978 ) . Самоназвани месија религијског култа -{ Peoples Temple }- , обећавајући утопију свима онима који га прате . Достигнућа Године Зимбардо добија почасну докторатску диплому од Чарлс Универзитета у Прагу . Добија Златну медаљу Америчке психолошке асоцијације за животни рад на пољу психологије . Године је , заједно са студентима Универзтета -{ La Sapienza }- у Риму освоји Иг Нобелову награду за психологију за њихов рад „ Јединствено једноставна личност политичара “ и др . Именован је за једног од најутицајнијих живих психолога . Референце Литература Спољашње везе Рођени Њујорчани Амерички психолози