Венди (Западни Словени)
Венди (; ; ; ; ; ), често и Винди (), Венеди (), историјски је назив за Западне Словене који су живјели у близини германских насеља. Назив се не односи на хомогени народ, него на различите народе, племена или скупине у зависности од тога гдје и како се користи. У данашње време, заједнице које се идентификују као Вендске постоје у Словенији, Аустрији, Лужицама, Тексасу и Аустралији.

У средњем вијеку термин „Венди” се често односио на Западне Словене који живе у Светом римском царству, мада не увијек. Мјешко I, први историјски владар Пољске, користи титулу „Дагом, Краљ Венда” (). Назив је вјероватно преживео у финским језицимм (; ; ) означавајући Русију.

У Европи на немачком говорном подручју током средњег века, термин „Венди“ је тумачен као синоним за „Словени“ и спорадично је коришћен у литератури за означавање Западних Словена и Јужних Словена који живе у оквиру Светог римског царства. Назив је опстао у финским језицима (, ), означавајући модерну Русију.

Народи који су током историје називани „Венди” 

Према једној теорији, германски народи су први пут применили ово име на древне Венете. За средњовековне Скандинавце, термин Венди (Вендер) је означавао Словене који живе у близини јужне обале Балтичког мора (Вендланд), те се тај израз користио за означавање Полабских Словена као што су Оботрити, Рујански Словени, Велети/Лутици и померанска племена.

За људе који су живели у средњовековном северном Светом римском царству и његовим претходницима, посебно за Саксонце, Венд (Wende) је био Словен који је живео у области западно од реке Одре, области касније названој Germania Slavica, коју су населила полабска словенска племена (горе поменута) на северу и други, као што су Лужички Срби и Милчани, јужније (види Лужички марш).

Немци на југу користили су израз Winde уместо Wende и примењивали га, баш као и Германи на северу, на Словене са којима су имали контакт; на пример, Полабци из Баварске Славице или Словенци (о овој историјској деноминацији и данас сведоче називи Виндиски Марш, Виндиски Фајстриц, Виндишграс или Виндиш Блајберг код Ферлаха). Исти термин се понекад примењивао и на суседну регију Славонију, која се у неким документима пре 18. века појављује као Виндишланд.

После 8. века, франачки краљеви и њихови наследници организовали су скоро целу земљу Венда у марке. Овај процес се касније претворио у серију крсташких ратова. До 12. века све земље Венда постале су део Светог римског царства. Током продора на исток, који је достигао врхунац у 12. и 14. веку, ову земљу су населили Немци и реорганизовали је.

Услед процеса асимилације после германског насељавања, многи Словени западно од Одре усвојили су немачку културу и језик. Само неке сеоске заједнице које нису имале јако мешање са Немцима и наставиле да користе западнословенске језике називале су се још увек Венди. Са постепеним опадањем употребе ових локалних словенских језика, полако је нестао и термин Венди.

Неки извори тврде да су у 13. веку постојао стварни историјски народ зван Венди, који су живели у северној Летонији (источно од Балтичког мора) око града Вендена. Хенри од Ливоније (Хенри од Летиса) у својој латинској хроници из 13. века описао је племе звано Винди.

Данас постоји само једна група Венда: Лужички Срби у данашњој Источној Немачкој, са међународном дијаспором.

Историја

Успон (500–1000) 

У 1. миленијуму, током словенских миграција које су поделиле недавно формирану словенску етничку припадност на јужне, источне и западне групе, неки Западни Словени су се доселили у области између река Лабе и Одре - крећући се од истока ка западу и од југа ка северу. Тамо су асимилирали преостало германско становништво које није напустило то подручје у периоду миграција. Њихови германски суседи прилагодили су назив који су раније користили за народе источно од реке Лабе на Словене, називајући их Венди како су раније називали Венеде, а вероватно и Вандали. У свом делу Историја Јерменије из касног шестог века, Мовсес Хоренаци помиње њихове нападе на земље назване по њима Вананд.

Венди и Данци су имали рани и континуирани контакт укључујући насељавање, прво и углавном преко најближих јужноданских острва Мон, Лоланд и Фалстер, а сва су имала називе места вендског порекла. Постојала су трговачка места, као и насеобинске испоставе у данским градовима једнаке важности као и Роскилде, када је био главни град: 'Виндебодер' (Вендски штандови) је назив тамошњег градског насеља. Данци и Венди су такође водили борбе због пиратства и крсташких ратова.

Види још 
 Лужички Срби

Референце

Литература 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Filip Gańczak Mniejszość w czasach popkultury, Newsweek, nr 22/2007, 03.06.2007.
 W kręgu Krabata. Szkice o Juriju Brězanie, literaturze, kulturze i językach łużyckich, pod red. J.Zarka, Wydawnictwo Uniwersytetu Śląskiego, Katowice, 2002.
 Mirosław Cygański, Rafał Leszczyński Zarys dziejów narodowościowych Łużyczan PIN, Instytut Śląski, Opole 1997.
 Die Sorben in Deutschland, pod red. M.Schiemann, Stiftung für das sorbische Volk, Görlitz 1997.
 Mały informator o Serbołużyczanach w Niemczech, pod red. J.Pětrowej, Załožba za serbski lud, 1997.
 Dolnoserbske nałogi/Obyczaje Dolnych Łużyc, pod red. M.Stock, Załožba za serbski lud, 1997.
 "Rys dziejów serbołużyckich" Wilhelm Bogusławski Piotrogród 1861
 "Prołuż Akademicki Związek Przyjaciół Łużyc" Jakub Brodacki. Polska Grupa Marketingowa. .
 "Polska wobec Łużyc w drugiej połowie XX wieku. Wybrane problemy", Mieczkowska Małgorzata, Szczecin. .
 Wukasch, C. (2004) A Rock Against Alien Waves: A History of the Wends . Concordia University Press: Austin.
 "Sorbs," David Zersen, in Germans and the Americas: Culture, Politics and History, 3 vols., edited by Thomas Adam. ABC-CLIO, 2005.
 
 
 
 
 
 Agnes, Michael (Editor in Chief) (1999). .
 Andersen, Henning (2003), "Slavic and the Indo-European Migrations", Language contacts in prehistory: studies in stratigraphy, John Benjamins Publishing Company. 
 
 Dzino, Daniel (2010). Becoming Slav, Becoming Croat: Identity Transformations in Post-Roman and Early Medieval Dalmatia. Brill, 2010.
 .
 Krahe, Hans (1957). Vorgeschichtliche Sprachbeziehungen von den baltischen Ostseeländern bis zu den Gebieten um den Nordteil der Adria. Mainz: Akademie der Wissenschaften und der Literatur, 1957.
 Krahe, Hans (1954). Sprache und Vorzeit: Europäische Vorgeschichte nach dem Zeugnis der Sprache. Heidelberg: Quelle & Meyer, 1954.
 Okulicz, Jerzy (1986). Einige Aspekte der Ethnogenese der Balten und Slawen im Lichte archäologischer und sprachwissenschaftlicher Forschungen. Quaestiones medii aevi, Vol. 3, p. 7-34.
 Pokorny, Julius (1959). Indogermanisches Etymologisches Wörterbuch. Bern, München : Francke, 1959.
 Parczewski, Michał (1993). Die Anfänge der frühslawischen Kultur in Polen. Wien: Österreichische Gesellschaft für Ur- und Frühgeschichte, 1993. Veröffentlichungen der österreichischen Gesellschaft für Ur- und Frühgeschichte; Bd. 17.
 Pleterski, Andrej (1995). Model etnogeneze Slovanov na osnovi nekaterih novejših raziskav / A model of an Ethnogenesis of Slavs based on Some Recent Research. Zgodovinski časopis = Historical Review 49, No. 4. . . English summary: 
 .
 Skrbiš, Zlatko (2002). The Emotional Historiography of Venetologists: Slovene Diaspora, Memory and Nationalism. Focaal: European Journal of Anthropology 39. . 
 Steinacher, Roland (2002). Studien zur vandalischen Geschichte. Die Gleichsetzung der Ethnonyme Wenden, Slawen und Vandalen vom Mittelalter bis ins 18. Jahrhundert(doctoral thesis). Wien, 2002.
 Steinacher, Roland (2004). Wenden, Slawen, Vandalen. Eine frühmittelalterliche pseudologische Gleichsetzung und ihr Nachleben bis ins 18. Jahrhundert. In: W. Pohl (eds.): Auf der Suche nach den Ursprüngen. Von der Bedeutung des frühen Mittelalters (Forschungen zur Geschichte des Mittelalters 8), Wien. .

Спољашње везе 

 Sorbian Cultural Information
 Texas Wends
 Australian Wends
 Texas Wendish Heritage Society
 Wendish Research Exchange

Лужички Срби у средњем веку
Лехити
Стари Словени
Венди
Венди ( ; ; ; ; ; ) , често и Винди ( ) , Венеди ( ) , историјски је назив за Западне Словене који су живјели у близини германских насеља . Назив се не односи на хомогени народ , него на различите народе , племена или скупине у зависности од тога гдје и како се користи . У данашње време , заједнице које се идентификују као Вендске постоје у Словенији , Аустрији , Лужицама , Тексасу и Аустралији . У средњем вијеку термин „ Венди ” се често односио на Западне Словене који живе у Светом римском царству , мада не увијек . Мјешко I , први историјски владар Пољске , користи титулу „ Дагом , Краљ Венда ” ( ) . Назив је вјероватно преживео у финским језицимм ( ; ; ) означавајући Русију . У Европи на немачком говорном подручју током средњег века , термин „ Венди “ је тумачен као синоним за „ Словени “ и спорадично је коришћен у литератури за означавање Западних Словена и Јужних Словена који живе у оквиру Светог римског царства . Назив је опстао у финским језицима ( , ) , означавајући модерну Русију . Народи који су током историје називани „ Венди ” Према једној теорији , германски народи су први пут применили ово име на древне Венете . За средњовековне Скандинавце , термин Венди ( Вендер ) је означавао Словене који живе у близини јужне обале Балтичког мора ( Вендланд ) , те се тај израз користио за означавање Полабских Словена као што су Оботрити , Рујански Словени , Велети / Лутици и померанска племена . За људе који су живели у средњовековном северном Светом римском царству и његовим претходницима , посебно за Саксонце , Венд ( Wende ) је био Словен који је живео у области западно од реке Одре , области касније названој Germania Slavica , коју су населила полабска словенска племена ( горе поменута ) на северу и други , као што су Лужички Срби и Милчани , јужније ( види Лужички марш ) . Немци на југу користили су израз Winde уместо Wende и примењивали га , баш као и Германи на северу , на Словене са којима су имали контакт ; на пример , Полабци из Баварске Славице или Словенци ( о овој историјској деноминацији и данас сведоче називи Виндиски Марш , Виндиски Фајстриц , Виндишграс или Виндиш Блајберг код Ферлаха ) . Исти термин се понекад примењивао и на суседну регију Славонију , која се у неким документима пре века појављује као Виндишланд . После века , франачки краљеви и њихови наследници организовали су скоро целу земљу Венда у марке . Овај процес се касније претворио у серију крсташких ратова . До века све земље Венда постале су део Светог римског царства . Током продора на исток , који је достигао врхунац у и веку , ову земљу су населили Немци и реорганизовали је . Услед процеса асимилације после германског насељавања , многи Словени западно од Одре усвојили су немачку културу и језик . Само неке сеоске заједнице које нису имале јако мешање са Немцима и наставиле да користе западнословенске језике називале су се још увек Венди . Са постепеним опадањем употребе ових локалних словенских језика , полако је нестао и термин Венди . Неки извори тврде да су у веку постојао стварни историјски народ зван Венди , који су живели у северној Летонији ( источно од Балтичког мора ) око града Вендена . Хенри од Ливоније ( Хенри од Летиса ) у својој латинској хроници из века описао је племе звано Винди . Данас постоји само једна група Венда : Лужички Срби у данашњој Источној Немачкој , са међународном дијаспором . Историја Успон1000 ) У миленијуму , током словенских миграција које су поделиле недавно формирану словенску етничку припадност на јужне , источне и западне групе , неки Западни Словени су се доселили у области између река Лабе и Одре - крећући се од истока ка западу и од југа ка северу . Тамо су асимилирали преостало германско становништво које није напустило то подручје у периоду миграција . Њихови германски суседи прилагодили су назив који су раније користили за народе источно од реке Лабе на Словене , називајући их Венди како су раније називали Венеде , а вероватно и Вандали . У свом делу Историја Јерменије из касног шестог века , Мовсес Хоренаци помиње њихове нападе на земље назване по њима Вананд . Венди и Данци су имали рани и континуирани контакт укључујући насељавање , прво и углавном преко најближих јужноданских острва Мон , Лоланд и Фалстер , а сва су имала називе места вендског порекла . Постојала су трговачка места , као и насеобинске испоставе у данским градовима једнаке важности као и Роскилде , када је био главни град : ' Виндебодер ' ( Вендски штандови ) је назив тамошњег градског насеља . Данци и Венди су такође водили борбе због пиратства и крсташких ратова . Види још Лужички Срби Референце Литература Filip Gańczak Mniejszość w czasach popkultury , Newsweek , nr2007,06.2007. W kręgu Krabata . Szkice o Juriju Brězanie , literaturze , kulturze i językach łużyckich , pod red . J.Zarka , Wydawnictwo Uniwersytetu Śląskiego , Katowice , Mirosław Cygański , Rafał Leszczyński Zarys dziejów narodowościowych Łużyczan PIN , Instytut Śląski , Opole Die Sorben in Deutschland , pod red . M.Schiemann , Stiftung für das sorbische Volk , Görlitz Mały informator o Serbołużyczanach w Niemczech , pod red . J.Pětrowej , Załožba za serbski lud , Dolnoserbske nałogi / Obyczaje Dolnych Łużyc , pod red . M.Stock , Załožba za serbski lud , " Rys dziejów serbołużyckich " Wilhelm Bogusławski Piotrogród " Prołuż Akademicki Związek Przyjaciół Łużyc " Jakub Brodacki . Polska Grupa Marketingowa . \ . " Polska wobec Łużyc w drugiej połowie XX wieku. Wybrane problemy " , Mieczkowska Małgorzata , Szczecin . \. Wukasch , C.A Rock Against Alien Waves : A History of the Wends \ . Concordia University Press : Austin . " Sorbs , " David Zersen , in Germans and the Americas : Culture , Politics and History ,vols . , edited by Thomas Adam . ABC-CLIO , Agnes , Michael ( Editor in Chief ) \ . Andersen , Henning " Slavic and the Indo-European Migrations " , Language contacts in prehistory : studies in stratigraphy , John Benjamins Publishing Company . Dzino , Daniel Becoming Slav , Becoming Croat : Identity Transformations in Post-Roman and Early Medieval Dalmatia . Brill , \ . Krahe , Hans Vorgeschichtliche Sprachbeziehungen von den baltischen Ostseeländern bis zu den Gebieten um den Nordteil der Adria . Mainz : Akademie der Wissenschaften und der Literatur , Krahe , Hans Sprache und Vorzeit : Europäische Vorgeschichte nach dem Zeugnis der Sprache . Heidelberg : Quelle & Meyer , Okulicz , Jerzy Einige Aspekte der Ethnogenese der Balten und Slawen im Lichte archäologischer und sprachwissenschaftlicher Forschungen . Quaestiones medii aevi , Vol. p . Pokorny , Julius Indogermanisches Etymologisches Wörterbuch . Bern , München \ : Francke , Parczewski , Michał Die Anfänge der frühslawischen Kultur in Polen. Wien : Österreichische Gesellschaft für Ur- und Frühgeschichte , Veröffentlichungen der österreichischen Gesellschaft für Ur- und Frühgeschichte ; Bd . Pleterski , Andrej Model etnogeneze Slovanov na osnovi nekaterih novejših raziskav / A model of an Ethnogenesis of Slavs based on Some Recent Research . Zgodovinski časopis = Historical Review No . \ . \ . English summary : \ . Skrbiš , Zlatko The Emotional Historiography of Venetologists : Slovene Diaspora , Memory and Nationalism . Focaal : European Journal of Anthropology \ . Steinacher , Roland Studien zur vandalischen Geschichte . Die Gleichsetzung der Ethnonyme Wenden , Slawen und Vandalen vom Mittelalter bis ins Jahrhundert( doctoral thesis ). Wien , Steinacher , Roland Wenden , Slawen , Vandalen . Eine frühmittelalterliche pseudologische Gleichsetzung und ihr Nachleben bis ins Jahrhundert . In : W. Pohl ( eds . ) : Auf der Suche nach den Ursprüngen . Von der Bedeutung des frühen Mittelalters ( Forschungen zur Geschichte des Mittelalters Wien . \ . Спољашње везе Sorbian Cultural Information Texas Wends Australian Wends Texas Wendish Heritage Society Wendish Research Exchange Лужички Срби у средњем веку Лехити Стари Словени Венди