Никола Бућа
Никола Бућа (умро 1354) је био протовестијар српског цара Душана (1331−1355).

Биографија
Година рођења Николе Буће није позната. У изворима се јавља као: Nicholaus, Nicolaus, Nycola de Bucha, Bucchia, Buchia, Boukija, Bukik. Рођен је у Котору. Отац му је био которски племић Петар. У изворима се по први пут спомиње 1323. године. Између 1323. и 1349. године помиње се као закупник српских царина. Предводио је которске оклопнике који су са војском Стефана Дечанског учествовали у бици код Велбужда 1330. године против бугарског цара Михаила Шишмана. Такође је учествовао у преговорима са Дубровником који су завршени успешно (1333) Душановим уступањем Стона и Стонског рата. Повељу о продаји Стона издао је јануара 1333. године у Пологу. Милтен Драживојевић је прешао на страну српског краља након продаје Стона. Дубровчани су поред исплате дохотка (8000 перпера и 500 перпера годишње) морали прихватити одређене обавезе које се тичу заштите православаца на њиховој територији. До тада се Дубровник трудио да сузбије православље верском пропагандом и аграрном реформом којом је српском племству одузимано земљиште. Николу Бућу су Дубровчани наградили поседом у Дубровнику и Стону. Ускоро је Никола, заједно са братом Михаилом, примљен у редове дубровачких грађана (1336). 

Никола Бућа се истиче на двору Душана. Носио је титулу протовестијара, што је остао до краја живота. Године 1350. пратио је српског цара у Дубровник. Мавро Орбин је у свом "Краљевству Словена" оставио податке о Бућином деловању у Француској у име српског цара. Ове вести немају потврде у другим изворима те нису прихваћене у историјској науци. Орбин је оставио и погрешан податак о години Бућине смрти. Никола Бућа је био успешан трговац. Био је закупник бакра из Брскова (око 1333. године). Трговао је и сребром, сољу и другим робама. Пословао је са Дубровчанима и Млечанима. У исправи од 12. октобра 1344. године себе назива "comes camerarius excellentissimi regis Raxiae". Њоме је одредио да се на његовом земљишту (подручје Доброте) подигне црква Светог Николе и доминикански манастир који је порушен у првој половини 16. века како Турцима не би послужио као упориште. Држи се да се на Николу Бућу односи пословица: "Цар даје, а Бућа не даје". Хуманистички песник Дидак Пир упоредио га је са Александром Великим.

Извори
 В. Ћоровић, Историја Срба, Дом и школа, Београд (2006)
 Хрватски биографски лексикон, пдф

Умрли 1354.
Протовестијари
Српско средњовековно племство
Личности Краљевине Србије у средњем веку
Личности Српског царства
Никола Бућа ( умроје био протовестијар српског цара Душана1355 ) . Биографија Година рођења Николе Буће није позната . У изворима се јавља као : Nicholaus , Nicolaus , Nycola de Bucha , Bucchia , Buchia , Boukija , Bukik . Рођен је у Котору . Отац му је био которски племић Петар . У изворима се по први пут спомиње године . Између и године помиње се као закупник српских царина . Предводио је которске оклопнике који су са војском Стефана Дечанског учествовали у бици код Велбужда године против бугарског цара Михаила Шишмана . Такође је учествовао у преговорима са Дубровником који су завршени успешноДушановим уступањем Стона и Стонског рата . Повељу о продаји Стона издао је јануара године у Пологу . Милтен Драживојевић је прешао на страну српског краља након продаје Стона . Дубровчани су поред исплате дохоткаперпера иперпера годишње ) морали прихватити одређене обавезе које се тичу заштите православаца на њиховој територији . До тада се Дубровник трудио да сузбије православље верском пропагандом и аграрном реформом којом је српском племству одузимано земљиште . Николу Бућу су Дубровчани наградили поседом у Дубровнику и Стону . Ускоро је Никола , заједно са братом Михаилом , примљен у редове дубровачких грађана Никола Бућа се истиче на двору Душана . Носио је титулу протовестијара , што је остао до краја живота . Године пратио је српског цара у Дубровник . Мавро Орбин је у свом " Краљевству Словена " оставио податке о Бућином деловању у Француској у име српског цара . Ове вести немају потврде у другим изворима те нису прихваћене у историјској науци . Орбин је оставио и погрешан податак о години Бућине смрти . Никола Бућа је био успешан трговац . Био је закупник бакра из Брскова ( око године ) . Трговао је и сребром , сољу и другим робама . Пословао је са Дубровчанима и Млечанима . У исправи од октобра године себе назива " comes camerarius excellentissimi regis Raxiae " . Њоме је одредио да се на његовом земљишту ( подручје Доброте ) подигне црква Светог Николе и доминикански манастир који је порушен у првој половини века како Турцима не би послужио као упориште . Држи се да се на Николу Бућу односи пословица : " Цар даје , а Бућа не даје " . Хуманистички песник Дидак Пир упоредио га је са Александром Великим . Извори В . Ћоровић , Историја Срба , Дом и школа , Београд Хрватски биографски лексикон , пдф Умрли Протовестијари Српско средњовековно племство Личности Краљевине Србије у средњем веку Личности Српског царства