Крвна освета у Црној Гори
Крвна освета у Црној Гори је као масовна појава постојала до средине 19. вијека.

Обичај крвне освете је словенског поријекла. Током средњег вијека, на Балкану је овај обичај био познат под називом „враж(ь)да”. За вријеме владавине краља Милутина „вражда” се рјешавала новчаним плаћањем. У документима краља Твртка I, израз „искати крви” се спомиње као компензација за убиство. Осим у Црној Гори, обичај крвне освете је постојао и у Далмацији, Јужној Србији и Македонији.

Опис 

Као што је навео Јован Поповић-Липовац, људи сматрају ову праксу не само законом природе, већ и за Божјим законом. Не осветити се непријатељу у току једне године сматрало се кукавичлуком и такву особу изругивале су чак и жене: „Скини панталоне, обуци сукњу, ти ниси јунак, ниси се осветио, ти си кукавица!” Ако рецимо, Црногорац из племена Бјелопавлића убије некога из племена Цуца, сви Цуци сматрају својом дужношћу да освете убијеног саплеменика. Ако не могу да убију убицу, бива убијен први бјелопавлићки мушкарац, пошто су дјеца и жене изузети из освете. Бјелопавлићи, заузврат, убију Цуца, Цуци поново Бјелопавлића, и тако освета може да се настави неколико година док се не склопи мир између два племена. Разлози за осветом могу бити разни. Обично се то дешавало због осрамоћења сестре, родице, одбацивања жене након брака, а на крају међу разлоге спадају и убиство, рањавање или поврјеђивање. Дешавало се и да се жена свети за себе или за њеног љубавника. Крвну освету било је могуће избјећи плаћањем у новцу или женидбом са припадницом одређеног племена.

Игор Петровић Ковалевски пише да се крвна освета дешавала и због крађе козе или краве, али да је најчешћи разлог бивао осрамоћење неког члана породице.

Историчар Милаковић описује вријеме црногорског владике Петра I:

Петар I Петровић Његош је у својим посланицама и писмима често спомињао ове сукобе Брђана, Црногораца, Херцеговаца... Примирје се звало „вјера”, „ухватити вјеру” c неким на неки одређени период. Тако он у писмима Његушима и архимандриту Јосифу 1813. године пише:

Укидање 
Народна скупштина одржана у манастиру Стањевићи усвојила је 18. октобра 1798. године Законик опшчи црногорски и брдски за црногорска и брдска племена. Овај законик је познат и као „Законик Петра -{I}-”. Основни циљ овог законика је било потискивање старог обичаја крвне освете. Члан 3. овог законика, прописивао је и одузимање имовине, у корист државе и породице преминулог, уколико се оптужени крио ван земље и није могао бити ухваћен. Члан 5. законика је прописивао, да особа која ухвати убицу има право да га убије и да за то неће одговарати пред законом. За спровођење крвне освете, прописиване су смртне казне. Током 1815. године свештеник Н. Калуђеровић прописао је око 1.500 смртних казни. Павле Ровински је извјештавао о постојању крвне освете у Црној Гори на прелазу из 19. вијека у 20. вијек. Срби имају изреку Ко се не освети, тај се не посвети.

Напомене

Референце

Литература

Спољашње везе 

Историја Црне Горе
Крвна освета у Црној Гори је као масовна појава постојала до средине вијека . Обичај крвне освете је словенског поријекла . Током средњег вијека , на Балкану је овај обичај био познат под називом „ враж( ь ) да ” . За вријеме владавине краља Милутина „ вражда ” се рјешавала новчаним плаћањем . У документима краља Твртка I , израз „ искати крви ” се спомиње као компензација за убиство . Осим у Црној Гори , обичај крвне освете је постојао и у Далмацији , Јужној Србији и Македонији . Опис Као што је навео Јован Поповић-Липовац , људи сматрају ову праксу не само законом природе , већ и за Божјим законом . Не осветити се непријатељу у току једне године сматрало се кукавичлуком и такву особу изругивале су чак и жене : „ Скини панталоне , обуци сукњу , ти ниси јунак , ниси се осветио , ти си кукавица ! ” Ако рецимо , Црногорац из племена Бјелопавлића убије некога из племена Цуца , сви Цуци сматрају својом дужношћу да освете убијеног саплеменика . Ако не могу да убију убицу , бива убијен први бјелопавлићки мушкарац , пошто су дјеца и жене изузети из освете . Бјелопавлићи , заузврат , убију Цуца , Цуци поново Бјелопавлића , и тако освета може да се настави неколико година док се не склопи мир између два племена . Разлози за осветом могу бити разни . Обично се то дешавало због осрамоћења сестре , родице , одбацивања жене након брака , а на крају међу разлоге спадају и убиство , рањавање или поврјеђивање . Дешавало се и да се жена свети за себе или за њеног љубавника . Крвну освету било је могуће избјећи плаћањем у новцу или женидбом са припадницом одређеног племена . Игор Петровић Ковалевски пише да се крвна освета дешавала и због крађе козе или краве , али да је најчешћи разлог бивао осрамоћење неког члана породице . Историчар Милаковић описује вријеме црногорског владике Петра I : Петар I Петровић Његош је у својим посланицама и писмима често спомињао ове сукобе Брђана , Црногораца , Херцеговаца ... Примирје се звало „ вјера ” , „ ухватити вјеру ” c неким на неки одређени период . Тако он у писмима Његушима и архимандриту Јосифу године пише : Укидање Народна скупштина одржана у манастиру Стањевићи усвојила је октобра године Законик опшчи црногорски и брдски за црногорска и брдска племена . Овај законик је познат и као „ Законик Петра -{ I }- ” . Основни циљ овог законика је било потискивање старог обичаја крвне освете . Члан овог законика , прописивао је и одузимање имовине , у корист државе и породице преминулог , уколико се оптужени крио ван земље и није могао бити ухваћен . Члан законика је прописивао , да особа која ухвати убицу има право да га убије и да за то неће одговарати пред законом . За спровођење крвне освете , прописиване су смртне казне . Током године свештеник Н . Калуђеровић прописао је око500 смртних казни . Павле Ровински је извјештавао о постојању крвне освете у Црној Гори на прелазу из вијека у вијек . Срби имају изреку Ко се не освети , тај се не посвети . Напомене Референце Литература Спољашње везе Историја Црне Горе