Радмило Богдановић
Радмило Богдановић (Кончарево, 7. октобар 1934 — Београд, 25. октобар 2014) био је српски политичар. Богдановић је био високи функционер Социјалистичке партије Србије и министар унутрашњих послова у време великих антивладиних демонстрација 1991. године, када је и поднео оставку.

Биографија 
Завршио је основну школу и гимназију у родном месту, а потом и Учитељску школу. Филозофски факултет у Београду завршио је ванредно 1976. године. Дипломирао је са тезом "Васпитно-образовни рад у установама за малолетнике".

Био је члан Савеза комуниста Југославије (СКЈ) од 1952. године. У периоду од 1952. до 1961. радио је као учитељ у Врановцу и наставник у Багрдану близу Јагодине, а након тога до 1966. био је председник ОК ШО Јагодина и организациони секретар ОК СК Јагодина.

На место начелника Секретаријата унутрашњих послова Јагодина дошао је 1966. и остао два мандата до избора за председника Скупштине општине Јагодина 1974. године. Ову дужност обављао је до 1981. године.

Начелник управе у Републичком секретаријату унутрашњих послова Србије био је од 1981. до 1983. године, а потом пет година заменик Републичког секретара за народну одбрану Србије.

Од децембра 1989. био је члан Извршног већа Скупштине Србије у четворогодишњем мандату и Републички секретар за унутрашње послове.

Фебруара 1991. године изабран је за Секретара за унутрашње послове Републике Србије. Током протеста 1991. демонстранти су од другог дана демонстрација захтевали и оставку Радмила Богдановића са места министра због непримерене употребе силе. Истог дана на конференцији за новинаре у Влади Србије, Богдановић изјављује: „Не осећам се кривим и не мислим о оставци”.

На тој дужности остао је до 30. маја те године, када је под притиском јавности поднео оставку.

Након тога био је председник Одбора за везе са Србима ван Србије, а од 3. фебруара 1993. године потпредседник Већа република Скупштине Савезне Републике Југославије и председник Одбора за одбрану и безбедност у Скупштини СРЈ.

Био је на списку личности из окружења председника СРЈ Слободана Милошевића којима је забрањен улазак у земље Европске уније.

Председавао је у Управним одборима „Југоекспорта” и „Фонда капетан Драган”, био је члан Управе ФК „Црвена звезда”, а биран је и за члана Савета Универзитета у Крагујевцу.

Одликован је Орденом рада са сребрним венцем 1971, Орденом заслуга за народ са сребрним зрацима 1979. и Плакетом безбедности 1981. године.

Живео је у Београду као пензионер са супругом Живком, наставницом.

Умро је 25. октобра 2014. године на Војномедицинској академији (ВМА) у Београду. Сахрањен је 27. октобра на Градском гробљу у Јагодини.

Референце

Спољашње везе 
 Преминуо Радмило Богдановић, Политика, 26.10.2014.
 Преминуо Радмило Богдановић, бивши шеф МУП, Блиц, 26.10.2014.
 Ко је ко у Србији 1995. Библиофон, Београд 1995. година.

Јагодинци
Рођени 1934.
Умрли 2014.
Српски политичари
Политичари из Србије
Српски министри
Чланови Социјалистичке партије Србије
Радмило Богдановић ( Кончарево , октобар— Београд , октобарбио је српски политичар . Богдановић је био високи функционер Социјалистичке партије Србије и министар унутрашњих послова у време великих антивладиних демонстрација године , када је и поднео оставку . Биографија Завршио је основну школу и гимназију у родном месту , а потом и Учитељску школу . Филозофски факултет у Београду завршио је ванредно године . Дипломирао је са тезом " Васпитно-образовни рад у установама за малолетнике " . Био је члан Савеза комуниста Југославије ( СКЈ ) од године . У периоду од до радио је као учитељ у Врановцу и наставник у Багрдану близу Јагодине , а након тога до био је председник ОК ШО Јагодина и организациони секретар ОК СК Јагодина . На место начелника Секретаријата унутрашњих послова Јагодина дошао је и остао два мандата до избора за председника Скупштине општине Јагодина године . Ову дужност обављао је до године . Начелник управе у Републичком секретаријату унутрашњих послова Србије био је од до године , а потом пет година заменик Републичког секретара за народну одбрану Србије . Од децембра био је члан Извршног већа Скупштине Србије у четворогодишњем мандату и Републички секретар за унутрашње послове . Фебруара године изабран је за Секретара за унутрашње послове Републике Србије . Током протеста демонстранти су од другог дана демонстрација захтевали и оставку Радмила Богдановића са места министра због непримерене употребе силе . Истог дана на конференцији за новинаре у Влади Србије , Богдановић изјављује : „ Не осећам се кривим и не мислим о оставци ” . На тој дужности остао је до маја те године , када је под притиском јавности поднео оставку . Након тога био је председник Одбора за везе са Србима ван Србије , а од фебруара године потпредседник Већа република Скупштине Савезне Републике Југославије и председник Одбора за одбрану и безбедност у Скупштини СРЈ . Био је на списку личности из окружења председника СРЈ Слободана Милошевића којима је забрањен улазак у земље Европске уније . Председавао је у Управним одборима „ Југоекспорта ” и „ Фонда капетан Драган ” , био је члан Управе ФК „ Црвена звезда ” , а биран је и за члана Савета Универзитета у Крагујевцу . Одликован је Орденом рада са сребрним венцем Орденом заслуга за народ са сребрним зрацима и Плакетом безбедности године . Живео је у Београду као пензионер са супругом Живком , наставницом . Умро је октобра године на Војномедицинској академији ( ВМА ) у Београду . Сахрањен је октобра на Градском гробљу у Јагодини . Референце Спољашње везе Преминуо Радмило Богдановић , Политика,10.2014. Преминуо Радмило Богдановић , бивши шеф МУП , Блиц,10.2014 . Ко је ко у Србији Библиофон , Београд година . Јагодинци Рођени Умрли Српски политичари Политичари из Србије Српски министри Чланови Социјалистичке партије Србије