Никола П. Илић
Никола П. Илић (Газдаре, 7. март 1926 — Лесковац, 7. септембар 2019) био је југословенски и српски историчар, комуниста, учесник НОБ-а, правник и обавештајац.

Биографија 
Никола П. Илић рођен је 7. марта 1926. године у селу Газдару у Горњој Јабланици, недалеко од Медвеђе, од оца Павла и мајке Негосаве. У Газдару је завршио основну школу, а средње образовање је стекао у Лесковцу. Завршио је Вишу управну школу Секретаријата унутрашњих послова ФНРЈ у Београду, а Правни факултет у Скопљу 1962. године.

Потекавши из породице учесника ослободилачких ратова, Никола се се крајем 1941. године прикључио Газдарској партизанској чети. Постао је члан Савеза комунистичке омладине Југославије (СКОЈ) и политички комесар Газдарске партизанске омладинске чете 1943. године. Наредне године је дошао место секретара Актива СКОЈ-а у Газдару, постао члан месног комитета СКОЈ-а општине Бучумет и омладински руководилац у другом батаљону новоформиране 17. српске националослободичалке бригаде. У КПЈ је примљен 15. јуна 1944. године. Пред крај рата је служио у Команди места Медвеђе и Команди места Бувце, а затим је враћен у своју бригаду, али у први батаљон на дужност политичког делегата вода. Из војске је демобилисан новембра 1946, као официр.

За ратне заслуге одликован је Орденом братства и јединства са сребрним венцем, Орденом заслуге за народ са сребрним знацима, Орденом за храброст, 'Медаљом за храброст, Медаљом заслуге за народ и Медаљом десетогодишњице Југословенске армије, а добитник је и бројних дургих признања.

У Газдару је изабран за одборника сеоског и месног Народноослободилачког одбора и команданта сеоске помоћне милиције у Агитпропу Среског комитета КПЈ.
Маја 1947. године упућен је на обнову рудника Леце за руководиоца финансијско-обрачунске службе и организационог секретата Фабричког комитета КПЈ. Крајем 1948. године додељен је на рад Управи државне безбедности (УДБ-и) у Лебану за време одбране земље од насртаја информбировских земаља. После спајања срезова 1955. године дошао је у Лесковац у истој служби, где касније постаје и њен шеф. Бавио се обавештајним и контраобавештајним радом. На свој захтев пензионисан је 1964. године, после чега је радио као професор у Средњој економској школи у Лесковцу. Био је одборник у Скупштини општине Лесковац од 1967. године у Већу за друштвене делатности.

Први текстови Николе П. Илића потичу из периода НОР-а, 1944. године, за „Зидне новине“, а заинтересованост за историографију појавила се 1949. године. Објавио је више стотина текстова у локалниим и дневним новинама („Наша реч“, „Борба“, „Политика“, „Вечерње новости“, „Блиц“, „Политика експрес“, „4. јул“, „Црвена застава“, „Трибина младих“, „Нишке новине“, „Врањске новине“, „Побједа“ у Титоград, и друге) Објављивао је у стручним часописима „Лесковачки зборник“, „Нишки зборник“, зборницима: „Злочини четничког покрета у Србији 1941-1945, „Сећање учесника НОБ-а 1941-1942, књиге 19, 20, 23“, Руковођење НОР Србије (1941-1945)“, „Споменици погинулих улитеља НОБ-У“, „Из прошлости мога краја“, „Пали не побеђени“ (погинули припадници ОЗН-е, УДБ-е, милиције и СУП-а“, „Месне партизанске јединицие у Јужној Србији 1941-1942“, „НОП у Србији 1941-1943“. Објавио је 21. књигу из историографије самостално, 6 у коауторству и припремио је 6 рукописа за објављивање.

Добитник је многих друштвених признања за стваралачки допринос неговању слободарских и револуционарних традиција, за неговање патриотизма и незаборава историјских догађаја. Данас је председник Окружног одбора СУБНОР-а Јабланичког округа.

Преминуо је септембра 2019. године у Лесковцу.

Књиге 
 Јужноморавци у октобарској револуцији, Лесковац 1969.
 Јабланичко-пасјачки партизански одред (август 1942-фебруар 1943), Лесковац 1970. (три издања)
 Свештенство југа Србије у револуцији (1941-1945), Лесковац 1972.
 Крвави фебруар (13-18. фебруар 1942), Лесковац 1976.
 Ослобођење јужне Србије 1877-1878, Београд 1977.
 Народни херој Дренички (романсирана биографија), Лесковац 1978.
 Рудник Леце, Лесковац 1974.
 Народне песме јужне Србије у ослободилачком рату и револуцији, Београд 1985. (у коауторству са Николом Илићем и Момчилом Златановићем)
 Хари и другови (Немци у партизанима), Београд 1986.
 Јабланички НОП одред, Лесковац 1986.
 Јужна Србија у НОР и Револуцији 1941-1945, (У извештајима, публикацијама, говорима, сећањима, сведочењима), Лесковац 1988.
 Четници у Лесковачком крају: 1941-1944, Лесковац 1993. (У коауторству са Живаном Стојковићем и Храниславом Ракићем)
 Окупација у Лесковачком крају 1941-1944, Лесковац 1991. (У коауторству са Живаном Стојковићем и Храниславом Ракићем)
 Колаборација четника са окупаторима и квислинзима у Србији (1941-1944): у светлу докумената, Лесковац 1996.
 Народна власт у Лесковацчком крају 1941-1945, Лесковац 1998, (У коауторству са Храниславом А. Ракићем)
 Лесковачки крај у време НАТО агресије, Лесковац 2000.
 Немачко бомбардовање Лесковца и околине 1941-1944, Лесковац 2000.
 Војнопозадинска делатност НОП на југу Србије 1941-1945, Лесковац 2002.
 Руски емигранти у Лесковачком крају после 1917, Лесковац 2002.
 Вера Пешић у вртлогу шпијунаже, Лесковац 2004.
 Политичка убиства у Лесковачком крају 1887-1904, Лесковац 2007.
 Монографија Основне школе „Горња Јабланица“ у Медвеђи 1888-2008, Медвеђа 2008.
 Време обрачуна (Четврти пленум ЦК СКЈ), Лесковац 2011.
 Истините приче о хајдуцима и качацима на југу Србије 1880-1941, Лесковац 2011.
 Перфидне игре Драже Михаиловића 1941-1944, Сарадња са Бугарима, Лесковац 2012.
 Имформбиро и Имформбировци у Лесковачком крају 1948-1956, Лесковац 2013.
 Одметници на југу Србије 1945-1953, Лесковац 2014.

Референце 

Рођени 1926.
Умрли 2019.
Медвеђани
Лесковчани
Комунисти Србије
Југословенски партизани
Српски историчари
Никола П . Илић ( Газдаре , март— Лесковац , септембарбио је југословенски и српски историчар , комуниста , учесник НОБ-а , правник и обавештајац . Биографија Никола П . Илић рођен је марта године у селу Газдару у Горњој Јабланици , недалеко од Медвеђе , од оца Павла и мајке Негосаве . У Газдару је завршио основну школу , а средње образовање је стекао у Лесковцу . Завршио је Вишу управну школу Секретаријата унутрашњих послова ФНРЈ у Београду , а Правни факултет у Скопљу године . Потекавши из породице учесника ослободилачких ратова , Никола се се крајем године прикључио Газдарској партизанској чети . Постао је члан Савеза комунистичке омладине Југославије ( СКОЈ ) и политички комесар Газдарске партизанске омладинске чете године . Наредне године је дошао место секретара Актива СКОЈ-а у Газдару , постао члан месног комитета СКОЈ-а општине Бучумет и омладински руководилац у другом батаљону новоформиране српске националослободичалке бригаде . У КПЈ је примљен јуна године . Пред крај рата је служио у Команди места Медвеђе и Команди места Бувце , а затим је враћен у своју бригаду , али у први батаљон на дужност политичког делегата вода . Из војске је демобилисан новембра као официр . За ратне заслуге одликован је Орденом братства и јединства са сребрним венцем , Орденом заслуге за народ са сребрним знацима , Орденом за храброст , ' Медаљом за храброст , Медаљом заслуге за народ и Медаљом десетогодишњице Југословенске армије , а добитник је и бројних дургих признања . У Газдару је изабран за одборника сеоског и месног Народноослободилачког одбора и команданта сеоске помоћне милиције у Агитпропу Среског комитета КПЈ . Маја године упућен је на обнову рудника Леце за руководиоца финансијско-обрачунске службе и организационог секретата Фабричког комитета КПЈ . Крајем године додељен је на рад Управи државне безбедности ( УДБ-и ) у Лебану за време одбране земље од насртаја информбировских земаља . После спајања срезова године дошао је у Лесковац у истој служби , где касније постаје и њен шеф . Бавио се обавештајним и контраобавештајним радом . На свој захтев пензионисан је године , после чега је радио као професор у Средњој економској школи у Лесковцу . Био је одборник у Скупштини општине Лесковац од године у Већу за друштвене делатности . Први текстови Николе П . Илића потичу из периода НОР-а , године , за „ Зидне новине “ , а заинтересованост за историографију појавила се године . Објавио је више стотина текстова у локалниим и дневним новинама ( „ Наша реч “ , „ Борба “ , „ Политика “ , „ Вечерње новости “ , „ Блиц “ , „ Политика експрес “ , „ 4. јул “ , „ Црвена застава “ , „ Трибина младих “ , „ Нишке новине “ , „ Врањске новине “ , „ Побједа “ у Титоград , и друге ) Објављивао је у стручним часописима „ Лесковачки зборник “ , „ Нишки зборник “ , зборницима : „ Злочини четничког покрета у Србији „ Сећање учесника НОБ-а књиге , Руковођење НОР Србије , „ Споменици погинулих улитеља НОБ-У “ , „ Из прошлости мога краја “ , „ Пали не побеђени “ ( погинули припадници ОЗН-е , УДБ-е , милиције и СУП-а “ , „ Месне партизанске јединицие у Јужној Србији , „ НОП у Србији . Објавио је књигу из историографије самостално ,у коауторству и припремио јерукописа за објављивање . Добитник је многих друштвених признања за стваралачки допринос неговању слободарских и револуционарних традиција , за неговање патриотизма и незаборава историјских догађаја . Данас је председник Окружног одбора СУБНОР-а Јабланичког округа . Преминуо је септембра године у Лесковцу . Књиге Јужноморавци у октобарској револуцији , Лесковац Јабланичко-пасјачки партизански одред ( августфебруар Лесковац ( три издања ) Свештенство југа Србије у револуцији Лесковац Крвави фебруар фебруар Лесковац Ослобођење јужне Србије Београд Народни херој Дренички ( романсирана биографија ) , Лесковац Рудник Леце , Лесковац Народне песме јужне Србије у ослободилачком рату и револуцији , Београд ( у коауторству са Николом Илићем и Момчилом Златановићем ) Хари и другови ( Немци у партизанима ) , Београд Јабланички НОП одред , Лесковац Јужна Србија у НОР и Револуцији ( У извештајима , публикацијама , говорима , сећањима , сведочењима ) , Лесковац Четници у Лесковачком крају : Лесковац ( У коауторству са Живаном Стојковићем и Храниславом Ракићем ) Окупација у Лесковачком крају Лесковац ( У коауторству са Живаном Стојковићем и Храниславом Ракићем ) Колаборација четника са окупаторима и квислинзима у Србији у светлу докумената , Лесковац Народна власт у Лесковацчком крају Лесковац ( У коауторству са Храниславом А . Ракићем ) Лесковачки крај у време НАТО агресије , Лесковац Немачко бомбардовање Лесковца и околине Лесковац Војнопозадинска делатност НОП на југу Србије Лесковац Руски емигранти у Лесковачком крају после Лесковац Вера Пешић у вртлогу шпијунаже , Лесковац Политичка убиства у Лесковачком крају Лесковац Монографија Основне школе „ Горња Јабланица “ у Медвеђи Медвеђа Време обрачуна ( Четврти пленум ЦК СКЈ ) , Лесковац Истините приче о хајдуцима и качацима на југу Србије Лесковац Перфидне игре Драже Михаиловића Сарадња са Бугарима , Лесковац Имформбиро и Имформбировци у Лесковачком крају Лесковац Одметници на југу Србије Лесковац Референце Рођени Умрли Медвеђани Лесковчани Комунисти Србије Југословенски партизани Српски историчари