Јелена Скерлић Ћоровић
Јелена Скерлић Ћоровић (Београд, 16. октобар 1887 — Београд, 16. фебруар 1960) била је српска наставница, преводилац и књижевна критичарка.

Биографија 

Рођена је 1887. године у Београду у занатској породици, од мајке Персиде и оца Милоша. Њен брат је био Јован Скерлић, књижевник и критичар, сестра Јованка Скерлић. Јеленина мајка Персида Скерлић (преминула 1893) била је предана деци и породици, имала велики утицај на њих и желела да јој се сва деца школују.

Јелена је завршила Вишу женску школу у Београду 1907. године. Након тога, дипломирала је 1907. године, као вандредни студент на Катедри за француски језик на Универзитету у Београду и почела да ради као наставница француског језика у приватној школи у Смедереву.

Током студирања, упознала је Владимира Ћоровића историчара, академика, професора и ректора Универзитета у Београду. Венчали су се 1910. године и имали две ћерке, Милицу и Мирјану.

Ћоровићи су често мењали место пребивалишта, живели су у Сарајеву (1910. — 1914, Јајцу и Бањалуци (1914–1917), Загребу (1917–1919), у Дубровнику и Мостару. Након мењања великог броја пребивалишта, 1919. године враћају се у Београд, где Владимир Ћоровић добија посао као професор на Филозофском факултету.

Док је њен супруг радио као професор на Филозофском факултету, Ћоровићева је радила као професорка гимназије, у периоду од 1920 — 1922. године. Свој стан преуредила је у салон, где се сваког уторка окупљала елита међуратног периода.

Образовање и рад 
Након завршетка Више женске школу у Београду и дипломирања на Универзитету у Београду, Ћоровићева је радила као наставница француског језика, бавила се превођењем са француског и енглеског на српски језик. Са француског језика, највише је преводила романе и приповетке, као и дела Жила Верна, Анатола Франса, Фјодора Достојевског и многих других. Преводе је објављивала у многим књижевним часописима и новинама као што су : Српски књижевни гласник, Народ, Мисли, Књижевни југ, Политика и многим другим. Као изврстан преводилац, обогатила је српску преводну књижевност многим делима.

Ћоровићева је пред крај живота радила и на мемоарским записима, где је оставила вредна сведочанства о њеном супругу Владимиру Ћоровићу, брату Јовану Скерлићу, Исидори Секулић, Десанки Максимовић, Браниславу Нушићу, Николи Пашићу и о многим другим знаменитим људима. На усавршавању француског језика, била је у више наврата у Паризу, а усавршавала се и у Лозани.

Преминула је 16. фебруара 1960. године у свом дому у Београду.

Преводи 

Током своје каријере преводилаца, Ћосовићева је превела велики број књижевних дела :

Приче и чланци 

 Једна персиска песма и једна босанска севдалинка (1938)
 Породична писма Ј. Скерлића (1964)
 О Скерлићевим родитељима: неке моје успомене из детињства и младости (1964)
 Сећање на Милована Глишића (1997)
 Богдан и Павле Поповић (1998)
 Књига једне жене војника (јануар 1928)

Године 2014, под издавачком кућом Академска књига изашла је монографија Живот међу људима, Јелене Скерлић Ћоровић

Референце

Литература 
 
 
 Станков, Љиљана: Женски покрет у Србији. Београд, Педагошки музеј, 2011.

Рођени 1887.
Умрли 1960.
Српски преводиоци
Српски књижевни критичари
Српски мемоаристи
Преводиоци из Београда
Књижевници из Београда
Јелена Скерлић Ћоровић ( Београд , октобар— Београд , фебруарбила је српска наставница , преводилац и књижевна критичарка . Биографија Рођена је године у Београду у занатској породици , од мајке Персиде и оца Милоша . Њен брат је био Јован Скерлић , књижевник и критичар , сестра Јованка Скерлић . Јеленина мајка Персида Скерлић ( преминулабила је предана деци и породици , имала велики утицај на њих и желела да јој се сва деца школују . Јелена је завршила Вишу женску школу у Београду године . Након тога , дипломирала је године , као вандредни студент на Катедри за француски језик на Универзитету у Београду и почела да ради као наставница француског језика у приватној школи у Смедереву . Током студирања , упознала је Владимира Ћоровића историчара , академика , професора и ректора Универзитета у Београду . Венчали су се године и имали две ћерке , Милицу и Мирјану . Ћоровићи су често мењали место пребивалишта , живели су у Сарајеву — Јајцу и Бањалуци1917 ) , Загребу1919 ) , у Дубровнику и Мостару . Након мењања великог броја пребивалишта , године враћају се у Београд , где Владимир Ћоровић добија посао као професор на Филозофском факултету . Док је њен супруг радио као професор на Филозофском факултету , Ћоровићева је радила као професорка гимназије , у периоду од— године . Свој стан преуредила је у салон , где се сваког уторка окупљала елита међуратног периода . Образовање и рад Након завршетка Више женске школу у Београду и дипломирања на Универзитету у Београду , Ћоровићева је радила као наставница француског језика , бавила се превођењем са француског и енглеског на српски језик . Са француског језика , највише је преводила романе и приповетке , као и дела Жила Верна , Анатола Франса , Фјодора Достојевског и многих других . Преводе је објављивала у многим књижевним часописима и новинама као што су \ : Српски књижевни гласник , Народ , Мисли , Књижевни југ , Политика и многим другим . Као изврстан преводилац , обогатила је српску преводну књижевност многим делима . Ћоровићева је пред крај живота радила и на мемоарским записима , где је оставила вредна сведочанства о њеном супругу Владимиру Ћоровићу , брату Јовану Скерлићу , Исидори Секулић , Десанки Максимовић , Браниславу Нушићу , Николи Пашићу и о многим другим знаменитим људима . На усавршавању француског језика , била је у више наврата у Паризу , а усавршавала се и у Лозани . Преминула је фебруара године у свом дому у Београду . Преводи Током своје каријере преводилаца , Ћосовићева је превела велики број књижевних дела \ : Приче и чланци Једна персиска песма и једна босанска севдалинка Породична писма Ј . Скерлића О Скерлићевим родитељима : неке моје успомене из детињства и младости Сећање на Милована Глишића Богдан и Павле Поповић Књига једне жене војника ( јануар Године под издавачком кућом Академска књига изашла је монографија Живот међу људима , Јелене Скерлић Ћоровић Референце Литература Станков , Љиљана : Женски покрет у Србији . Београд , Педагошки музеј , Рођени Умрли Српски преводиоци Српски књижевни критичари Српски мемоаристи Преводиоци из Београда Књижевници из Београда