Прокопије Чокорило
Прокопије Чокорило (Плана код Билеће, 1802 – Мостар, 1866) био је српски православни свештеник из Републике Српске, БиХ. Написао је неколико радова на српском, руском и грчком језику. Најпознатији његов рад био је Херцеговачке хронике.

Младост 
Петар Чокорило је рођен 1802. године у Плани код Билеће, у тадашњем Херцеговачком пашалуку у Османском царству (данас Република Српска, БиХ). Након завршетка богословије одлучио је да постане монах, мењајући своје име у Прокопије. Његово првобитно изворно име је било Милићевић јер је у 18. веку било модерно да се људи зову по презимену из области одакле су дошли. Сходно томе, Милићевић мења име у Чокорило по Чокориловом Долу у Продолима, Херцеговина, где је његова породица некада живела и радила.

Добро се образовао у Сарајеву и Мостару, потврдивши у прилог томе свој интелектуални и несебични интерес свог каснијег живота, класичним студијама, и свом чланству у Руском краљевском друштву. Важни догађаји у његовом животу огледали су се у његовим делима који истичу промене у религији и политици тога времена. Као монах, стекао је велику репутацију као путник залагавши се за већа средства за цркве и школе у Босни. Након своје путничке репутације стиче и истинску славу као хроничар и историчар. Прокопије Чокорило, главни парох православног храма и богословије у Мостару, имао је личне и књижевне везе са Александром Гиљфердингом, првим руским конзулом у Сарајеву (1856–1859). Његови савременици били су Јоаникије Памучина (1810–1870), Нићифор Дучић, Васо Пелагић, Стака Скендерова, и многи други.

Преминуо је у својој 64-ој години, 1866. године, у тадашњем Босанском пашалуку, у Османском царству (данас Република Српска, БиХ).

Рад 
Отац Прокопије је оставио много књига иза себе, написаних на српском, руском и грчком језику. Најпознатији је по свом делу Херцеговачке хронике и речнику турских израза у српском језику. Он је такође писао и чланке за Српско-далматински магазин. У њему је писао како су Хришћани били приморани да плаћају несразмерно високе порезе у односу на Муслимане, укључујући и намерни и понижавајући порез за остале немуслимане. Прокопије Чокорило је у првој половини 19. века писао свом савременику, везиру и неограниченом владару Херцеговине Али-паши Ризванбеговићу, наводећи „да се опорезују погинули у року од шест година након њихове смрти“ и да ти порезници „још трудну жену виде као носитељку ратоборног дечака наметнувши јој порез који мора одмах платити на лицу места“. У босанском народу се дуго провлачила изрека која се односила на висину наметнутог пореза: „Дебео као порез у Босни“.

Референце

Спољашње везе 

 

Рођени 1802.
Умрли 1866.
Билећани
Свештеници СПЦ
Српски књижевници
Српски књижевници из Босне и Херцеговине
Срби у Босни и Херцеговини
Прокопије Чокорило ( Плана код Билеће ,– Мостар,био је српски православни свештеник из Републике Српске , БиХ . Написао је неколико радова на српском , руском и грчком језику . Најпознатији његов рад био је Херцеговачке хронике . Младост Петар Чокорило је рођен године у Плани код Билеће , у тадашњем Херцеговачком пашалуку у Османском царству ( данас Република Српска , БиХ ) . Након завршетка богословије одлучио је да постане монах , мењајући своје име у Прокопије . Његово првобитно изворно име је било Милићевић јер је у веку било модерно да се људи зову по презимену из области одакле су дошли . Сходно томе , Милићевић мења име у Чокорило по Чокориловом Долу у Продолима , Херцеговина , где је његова породица некада живела и радила . Добро се образовао у Сарајеву и Мостару , потврдивши у прилог томе свој интелектуални и несебични интерес свог каснијег живота , класичним студијама , и свом чланству у Руском краљевском друштву . Важни догађаји у његовом животу огледали су се у његовим делима који истичу промене у религији и политици тога времена . Као монах , стекао је велику репутацију као путник залагавши се за већа средства за цркве и школе у Босни . Након своје путничке репутације стиче и истинску славу као хроничар и историчар . Прокопије Чокорило , главни парох православног храма и богословије у Мостару , имао је личне и књижевне везе са Александром Гиљфердингом , првим руским конзулом у Сарајеву1859 ) . Његови савременици били су Јоаникије Памучина1870 ) , Нићифор Дучић , Васо Пелагић , Стака Скендерова , и многи други . Преминуо је у својојој години , године , у тадашњем Босанском пашалуку , у Османском царству ( данас Република Српска , БиХ ) . Рад Отац Прокопије је оставио много књига иза себе , написаних на српском , руском и грчком језику . Најпознатији је по свом делу Херцеговачке хронике и речнику турских израза у српском језику . Он је такође писао и чланке за Српско-далматински магазин . У њему је писао како су Хришћани били приморани да плаћају несразмерно високе порезе у односу на Муслимане , укључујући и намерни и понижавајући порез за остале немуслимане . Прокопије Чокорило је у првој половини века писао свом савременику , везиру и неограниченом владару Херцеговине Али-паши Ризванбеговићу , наводећи „ да се опорезују погинули у року од шест година након њихове смрти “ и да ти порезници „ још трудну жену виде као носитељку ратоборног дечака наметнувши јој порез који мора одмах платити на лицу места “ . У босанском народу се дуго провлачила изрека која се односила на висину наметнутог пореза : „ Дебео као порез у Босни “ . Референце Спољашње везе Рођени Умрли Билећани Свештеници СПЦ Српски књижевници Српски књижевници из Босне и Херцеговине Срби у Босни и Херцеговини