Цвета Бингулац
Цвета Бингулац (Вуковар, 9. октобар 1874 — 21. јануар 1950, Београд) била је српска песникиња и учитељица (наставница и гувернанта). Поред поезије, њене области интересовања су биле новинарство, народни вез и сликање акварела. Била је председница Народне омладине и иницијаторка акције за колективно посећивање позоришта 1938. године.

Живот и каријера 
Рођена је 8. октобар 1874. године у занатлијској породици у Вуковару, у ком је завршила основну школу. Како је била талентована за сликарство, имала је намеру да се томе посвети, али по мајчиној жељи постала је учитељица. Повољна економска ситуација у породици омогућила јој је да настави школовање:
 1898. године – У Новом Саду, где је завршила Вишу девојачку школу.
 1902. године – У Сомбору и Загребу у коме је завршила школу за учитељице.

Учитељски рад отпочела је у српском девојачком интернату у Загребу. Потом је радила као учитељица у Срему (у Лаћарку, Малој Вашици, Сланкамену и Лазама).

Службу у Личком Петровом селу почела је 1908. године. Међутим, неповољна политичка ситуација у том месту утицала је на погоршање животних услова, па се Цвета Бингулац, лошег здравственог стања, преселила у Ердут.

Пред почетак Првог светског рата радила је у Приштини (1913) и Прилепу (1914). Када је почео Први светски рат, пријавила се да ради као болничарка и да помаже болеснима и рањенима. Потом је 1915. емигрирала је и настанила се у Ајачију на Корзици, где је живела до 1918. године. 

По завршетку рата вратила се у Србију и наставила је службу у Прилепу.

Виши педагошки испит положила је у Београду, 1924. године, да би се већ наредне 1925. године – Преселила у Нови Сад, где је у женској грађевинској школи радила као наставница све до пензионисања, 1939. године.

Настанила се у Београду 1940. године – у ком је живела до краја живота. Није се удавала и није имала деце. Преминула је 21. јануара 1950. у српској престоници. Сахрањена је на Новом гробљу у Београду.

Дело 
Прве радове објављивала је у часописима у којима је била сарадница (Гусле (1893) и Мали журнал (1897)). Своју прву песму, „Гуслару“, у часопису Гусле, објавила је 1893. године. Своје радове никада није објављивала под псеудонимом — већ се потписивала именом.

Била је сарадница у следећим листовима и часописима: 
 Гуслама (1893), 
 Малом журналу (1897), 
 Бранковом колу (1901—1907, 1910, 1913—1914), 
 Цариградском гласнику (1903), 
 Штампи (1903), 
 Женском свету (1913—1914). 
Поред поезије, њене области интересовања било је новинарство, народни вез и сликање акварела. Била је председница Народне омладине и иницијаторка акције за колективно посећивање позоришта 1938. године.

Њена последња песма објављена је пред Први светски рат 1914. године. После 1918. године мање се бавила песништвом а више сликарством и народним везом.

Библиографија 
 Гуслару, Гусле, 1898. 
 Српкиња у рату, Српкиња : илустрован календар за наш женски свет за (1913). стр. 91.
 Српска мајка, Српкиња : илустрован календар за наш женски свет за (1913). стр. 95—97.

Извори

Спољашње везе 

Рођени 1874.
Умрли 1950.
Вуковарци
Срби у Хрватској
Српски песници
Цвета Бингулац ( Вуковар , октобар— јануар Београд ) била је српска песникиња и учитељица ( наставница и гувернанта ) . Поред поезије , њене области интересовања су биле новинарство , народни вез и сликање акварела . Била је председница Народне омладине и иницијаторка акције за колективно посећивање позоришта године . Живот и каријера Рођена је октобар године у занатлијској породици у Вуковару , у ком је завршила основну школу . Како је била талентована за сликарство , имала је намеру да се томе посвети , али по мајчиној жељи постала је учитељица . Повољна економска ситуација у породици омогућила јој је да настави школовање : године – У Новом Саду , где је завршила Вишу девојачку школу. године – У Сомбору и Загребу у коме је завршила школу за учитељице . Учитељски рад отпочела је у српском девојачком интернату у Загребу . Потом је радила као учитељица у Срему ( у Лаћарку , Малој Вашици , Сланкамену и Лазама ) . Службу у Личком Петровом селу почела је године . Међутим , неповољна политичка ситуација у том месту утицала је на погоршање животних услова , па се Цвета Бингулац , лошег здравственог стања , преселила у Ердут . Пред почетак Првог светског рата радила је у Приштинии Прилепу Када је почео Први светски рат , пријавила се да ради као болничарка и да помаже болеснима и рањенима . Потом је емигрирала је и настанила се у Ајачију на Корзици , где је живела до године . По завршетку рата вратила се у Србију и наставила је службу у Прилепу . Виши педагошки испит положила је у Београду , године , да би се већ наредне године – Преселила у Нови Сад , где је у женској грађевинској школи радила као наставница све до пензионисања , године . Настанила се у Београду године – у ком је живела до краја живота . Није се удавала и није имала деце . Преминула је јануара у српској престоници . Сахрањена је на Новом гробљу у Београду . Дело Прве радове објављивала је у часописима у којима је била сарадница ( Гуслеи Мали журнал . Своју прву песму , „ Гуслару “ , у часопису Гусле , објавила је године . Своје радове никада није објављивала под псеудонимом — већ се потписивала именом . Била је сарадница у следећим листовима и часописима : Гуслама Малом журналу Бранковом колу1907,1914 ) , Цариградском гласнику Штампи Женском свету1914 ) . Поред поезије , њене области интересовања било је новинарство , народни вез и сликање акварела . Била је председница Народне омладине и иницијаторка акције за колективно посећивање позоришта године . Њена последња песма објављена је пред Први светски рат године . После године мање се бавила песништвом а више сликарством и народним везом . Библиографија Гуслару , Гусле , Српкиња у рату , Српкиња \ : илустрован календар за наш женски свет за стр . Српска мајка , Српкиња \ : илустрован календар за наш женски свет за стр.97. Извори Спољашње везе Рођени Умрли Вуковарци Срби у Хрватској Српски песници