Насељеници Горње Јабланице (1879-1912)
По ослобођењу јужне Србије од Турака, у зиму 1877/78. године, велики простор на подручју Топлице, Добрича, нижих делова Пусте реке и обода Лесковачке котлине, досељавало је српско становништво из Кнежевине Србије (Расина, Жупа, Алексиначко Поморавље, Горњи Тимок, Заплање, Власотинце, Црна Трава, Власиона, Врањско Поморавље) или из оближњих крајева у Турској (Лаб, Дреница, Помбарје, Новобрдска Крива Река, Бујановачко Поморавље, околина Пећи и Призрена, Куманово, околина Скопља и Кратова) и из Бугарске (Зенопоље, Трн, Ћустендил). Подручје Горње Јабланице, узводно од Рујковца, остало је пусто све до друге половине 1879. године.

У јесен 1879. године Јабланички и Косанички срез почеле су насељавати српске. Избеглице са Косова (Крива Река, Лаб) и Метохије (Пећ, Исток, Клина, Кијево).

Први досељеници у Газдару били су војници из редова Краинске војске Тимочког корпуса, који је 1878. ослобађао Горњу Јабланицу. Међу њима су били Лазар Миловановић, Милош Милошевић, Милојко Паунковић, Нина Милошевић, Рајко Илић и Матеја Ивановић, сви из села Бучја и Зубетинца, код Књажевца. Књажевчанима у Газдару, убрзо су се придружили досељеници из Криве Реке, а нешто касније из околине Пећи. Упознавши током рата Горњу Јабланицу, ратни ветерани били су иницијатори насељивања више породица из околине Књажевца. Лазар Миловановић је после био председник Медвеђске општине и народни посланик за Јабланички срез, па је као утицајна личност допринео збрињавању сиромашних и пострадалих досељеничких породица из књажевачког краја. Прво досељавање у Пусто Шилово, Гајтан, Стублу и Реткоцер доводи се у везу и са учешћем црногорских и херцеговачких добровољаца у српско-турским ратовима за ослобођење јужне Србије 1876-1878. године. Добровољац Јово Шуковић-Милошевић (Јововић) са синовима Богданом, Петром и Перком населио је Гајтан. Командант једне добровољачке чете на Јавору Мијајло Јоксимовић био је први насељеник Реткоцера, а Тодор Лукић-Рубежић из Куча, добровољац и поручник српске војске, населио се међу првима у Стубли; Милош Драговић, из Мораче, први је са Савом; Машом и Марком Драговићем први населио Пусто Шилово. Гајтан су 1879. године населили и Радош Радосављевић (Мурат Шуковић), Илија Божовић (Дрпић), Лакић Перовић, сви из Мораче, Ристан Бајић из Добриловане, Беле Петрушић и Матија Туровић (Вујачић) из Дробњака и Никола Ниша Ђуровић из Никшићке Жупе.

Од 1880. године уследило је појачано досељавање становништва у Горњу Јабланицу из разних српских пограничних подручја према Турској и Бугарској (Пољаница, Врањско Поморавље, Пчиња, Крајиште, Власина, Црна Трава, Заплање, Лужница, Трговишки Тимок). Досељавање из Црне Горе и Херцеговине трајало је све до 1911. године. Црногорске и херцеговачке породице насељавале су Јабланички, Косанички, Прокучакчи и Добрички срез у раздобљу 1880,1882,1886,1889,1890 и 1892. године. Веће насељавање било је и 1904, 1905. и 1906. године. У горњој Јабланици било је 30 села црногорско-херцеговачких насељеника смештених уз стару српску границу са Турском. Масовна досељавња потрајала су више од 3 деценије. Створена је у јужној Србији највећа и најкомпактнија црногорско-херцеговачка популација на тлу Краљевине Србије.

Референце 

Историја Медвеђе
Историја Лесковца
Демографска историја Србије
По ослобођењу јужне Србије од Турака , у зиму78. године , велики простор на подручју Топлице , Добрича , нижих делова Пусте реке и обода Лесковачке котлине , досељавало је српско становништво из Кнежевине Србије ( Расина , Жупа , Алексиначко Поморавље , Горњи Тимок , Заплање , Власотинце , Црна Трава , Власиона , Врањско Поморавље ) или из оближњих крајева у Турској ( Лаб , Дреница , Помбарје , Новобрдска Крива Река , Бујановачко Поморавље , околина Пећи и Призрена , Куманово , околина Скопља и Кратова ) и из Бугарске ( Зенопоље , Трн , Ћустендил ) . Подручје Горње Јабланице , узводно од Рујковца , остало је пусто све до друге половине године . У јесен године Јабланички и Косанички срез почеле су насељавати српске . Избеглице са Косова ( Крива Река , Лаб ) и Метохије ( Пећ , Исток , Клина , Кијево ) . Први досељеници у Газдару били су војници из редова Краинске војске Тимочког корпуса , који је ослобађао Горњу Јабланицу . Међу њима су били Лазар Миловановић , Милош Милошевић , Милојко Паунковић , Нина Милошевић , Рајко Илић и Матеја Ивановић , сви из села Бучја и Зубетинца , код Књажевца . Књажевчанима у Газдару , убрзо су се придружили досељеници из Криве Реке , а нешто касније из околине Пећи . Упознавши током рата Горњу Јабланицу , ратни ветерани били су иницијатори насељивања више породица из околине Књажевца . Лазар Миловановић је после био председник Медвеђске општине и народни посланик за Јабланички срез , па је као утицајна личност допринео збрињавању сиромашних и пострадалих досељеничких породица из књажевачког краја . Прво досељавање у Пусто Шилово , Гајтан , Стублу и Реткоцер доводи се у везу и са учешћем црногорских и херцеговачких добровољаца у српско-турским ратовима за ослобођење јужне Србије године . Добровољац Јово Шуковић-Милошевић ( Јововић ) са синовима Богданом , Петром и Перком населио је Гајтан . Командант једне добровољачке чете на Јавору Мијајло Јоксимовић био је први насељеник Реткоцера , а Тодор Лукић-Рубежић из Куча , добровољац и поручник српске војске , населио се међу првима у Стубли ; Милош Драговић , из Мораче , први је са Савом ; Машом и Марком Драговићем први населио Пусто Шилово . Гајтан су године населили и Радош Радосављевић ( Мурат Шуковић ) , Илија Божовић ( Дрпић ) , Лакић Перовић , сви из Мораче , Ристан Бајић из Добриловане , Беле Петрушић и Матија Туровић ( Вујачић ) из Дробњака и Никола Ниша Ђуровић из Никшићке Жупе . Од године уследило је појачано досељавање становништва у Горњу Јабланицу из разних српских пограничних подручја према Турској и Бугарској ( Пољаница , Врањско Поморавље , Пчиња , Крајиште , Власина , Црна Трава , Заплање , Лужница , Трговишки Тимок ) . Досељавање из Црне Горе и Херцеговине трајало је све до године . Црногорске и херцеговачке породице насељавале су Јабланички , Косанички , Прокучакчи и Добрички срез у раздобљу1882,1886,1889,1890 и године . Веће насељавање било је и и године . У горњој Јабланици било јесела црногорско-херцеговачких насељеника смештених уз стару српску границу са Турском . Масовна досељавња потрајала су више оддеценије . Створена је у јужној Србији највећа и најкомпактнија црногорско-херцеговачка популација на тлу Краљевине Србије . Референце Историја Медвеђе Историја Лесковца Демографска историја Србије