Последње борбе у западном Повардарју
Дана 16. и 17. новембра 1905. дошло је до борбе код села Поменова (Велешка област), у коме су се налазиле бугарске чете потпоручника Константинова и Тодора Дачова. Српске чете, које су предводили нови шеф Горског штаба, поручник Панта Радосављевић-Дунавски и војвода Раде Радивојевић (познат у као Душан Вардарски), нису успеле да, неопашене, опколе Поменово. Њих је приметила бугарска стража и отворила ватру. То је омогућило Бугарима да се једним делом повуку на доминантну узвисину, а другим делом зађу у бок српских чета. Нашавши се у унаскрсној ватри, Дунавски је заповедио повлачење на суседњи врх. Тако су се српске чете извукле без губитака, које исто тако нису имали ни Бугари.
За неуспех у овој борби Дунавски криви недисциплиноване и неискусне четнике, као и неискуство војвода Душана Вардарског, који се као учитељ није снашао у оваквој ситуацији. Поред тога он подвлачи и своје непознавање терена, што је одлучило исход борбе. Дунавски наводи да је за десет дана бављења у Велешкој кази имао три борбе и две чарке за Бугарима. Осетивши се угроженим, Бугари су у своја села довели Турске посаде, а исто је учињено и у српским селима сем Габровника. Ово је омело рад српских чета и за извесно време онемогучићило њихов опстанак у Велешкој кази.

Види још 

 Борба за Македонију

Извори 

 Владимир Илић: Српска четнича акција 1903-1912. стр. 75-76 (2006)

Референце 

Историја Србије у новом веку
Историја Македоније у новом веку
1905.
Српске битке

Србија у 1905.
Општина Чашка
Дана и новембра дошло је до борбе код села Поменова ( Велешка област ) , у коме су се налазиле бугарске чете потпоручника Константинова и Тодора Дачова . Српске чете , које су предводили нови шеф Горског штаба , поручник Панта Радосављевић-Дунавски и војвода Раде Радивојевић ( познат у као Душан Вардарски ) , нису успеле да , неопашене , опколе Поменово . Њих је приметила бугарска стража и отворила ватру . То је омогућило Бугарима да се једним делом повуку на доминантну узвисину , а другим делом зађу у бок српских чета . Нашавши се у унаскрсној ватри , Дунавски је заповедио повлачење на суседњи врх . Тако су се српске чете извукле без губитака , које исто тако нису имали ни Бугари . За неуспех у овој борби Дунавски криви недисциплиноване и неискусне четнике , као и неискуство војвода Душана Вардарског , који се као учитељ није снашао у оваквој ситуацији . Поред тога он подвлачи и своје непознавање терена , што је одлучило исход борбе . Дунавски наводи да је за десет дана бављења у Велешкој кази имао три борбе и две чарке за Бугарима . Осетивши се угроженим , Бугари су у своја села довели Турске посаде , а исто је учињено и у српским селима сем Габровника . Ово је омело рад српских чета и за извесно време онемогучићило њихов опстанак у Велешкој кази . Види још Борба за Македонију Извори Владимир Илић : Српска четнича акција стр.( 2006 ) Референце Историја Србије у новом веку Историја Македоније у новом веку 1905. Српске битке Србија у Општина Чашка