Јупици
{{Инфокутија етничка група
|име = Јупици
|лично_име =
|лично_име_јез =
|застава = 
|опис_заставе =
|слика = AlutiiqDancer.jpg|250px
|опис_слике = Сугпијат играч са Агнгвак-ом
|укупно = ~35.589
|укупно_година = 2010
|укупно_извор = Попис становника у САД-у
|укупно_реф = 
|генеалогија =
|региони = 
|регион1= 

|поп1= ~33.889 
|реф1= 
|регион2= 
 
|поп2= ~1,700
|реф2=
|регион3=
|поп3=
|реф3=
|регион4=
|поп4=
|реф4=
|регион5=
|поп5=
|реф5=
|регион6=
|поп6=
|реф6=
|регион7=
|поп7=
|реф7=
|регион8=
|поп8=
|реф8=
|регион9=
|поп9=
|реф9=
|регион10=
|поп10=
|реф10=
|регион47=
|поп47=
|реф47=
|регион48=
|поп48=
|реф48=
|регион49=
|поп49=
|реф49=
|језици = јупички језици и енглески језик на Аљасци; руски језик у Сибиру
|религије = Хришћанство (Руска православна црква и Моравска црква), Шаманизам, Атеизам
|сродне_групе = Алеути, Инуити, Инупијати и Сиренички Ескими
|фусноте =
}}Јупици''' су група аутохтоних народа западне, југозападне и централне Аљаске и Руског далеког истока. Они су етничка група Ескима и сродни су Инуитима и Инупијатима. У групу Јупик народа спадају:

 Алутити (Сугпијати) са Аљаског полуострва
 Централноаљаски Јупици живе на реци Јукон и делти реке Каскоквим и дуж северне обале Беринговог мора у Бристолском заливу па све до крајњег истока Нушгашког залива и севера око Накнек реке и Егешког залива на Аљасци.
 Јуити укључујући Науканце, Чаплинце и Сиреничке Ескиме са Далеког истока Русије и Сент Лоренса

 Популација 
Централноаљаски Јупици су најбројнија група међу аутохтоним народима Аљаске и говоре централноаљаско-јупички језик, из фамије ескимско-алеутских језика.

На попису становништва 2001. године у САД-у, популација Јупика је броја преко 24.000 људи, од којих више од 22.000 живи у Аљаској. То је већина од седамдесетак и више заједница које живе на традиционалним територијама Јупика западне и југозападне Аљаске. У резултате пописа Јупика улазе и 2.355 Сугпијата. У Русији живи око 1.700 Јупика.

 Етимологија имена Јупик (множина Јупици) долази од јупичке речи јук (значи "особа") и суфикса -пик (значи "прави" или "исконски"). Буквални превод би био "прави људи".

Реч "особа/човек" (људско биће) се на језицима Јупика и Инуита каже овако:

 Порекло 
Заједнички предак (група људи) свих Ескима и Алеута (као и разних палеосибирских језичких група) је из источног Сибира и Берингов мореуз је прешао пре око 10.000 година. Истраживања крвних група су касније потврдила каснија лингистичка и молекуларна открића, која сугеришу да је предак аутохтоних народа Америка дошао у Северну Америку пре предака Ескима и Алеута. Изгледа да се догодило неколико одвојених таласа миграције из Сибира до Америка преко копненог моста Беринговог мореуза. Овај мост је постојао пре 20.000 до 8.000 година, за време последње глацијације. До пре око 3.000 година, преци Јупика су се населили на обалама данашље западне Аљаске. Сеобе обалама и токовима река Јукон и Каскоквим су кренуле око 1400. н.е. и напослетку стале у горњим токовима река Јукон (село Пајмјут) и Каскоквим (село Врана).

Јуити можда представљају фракцију Ескима повратника у Сибир из Аљаске.

 Култура 

Пролеће и лето, породице традиционално проводе на риболовачким камповима, док се зими окупљају у веће групе са припадницима околних села и тако проводе зиму. Много породице се још увек традиционално хране, ловећи лососе и туљане.

Мушке заједничке кући или касджикимају централне широке просторије за фестивале који укључују певање, играње и приповедање прича. Касджик се користи најчешће у току зимских месеци, јер се током осталих сезона, мушкарци крећу са својим породицама у потрази за храном. Поред церемонијалне и фестивалске намене, ове куће имају улогу да младе дечаке науче вештинама преживљавање и лова, као и других животних лекција. Дечаци се уче како да направе оружје и оруђе, али током зимских месеци и како да направе кајаке. У церемонија учествују шамани.

Женске куће или ена су традиционално поред мушких. У неким областима су ове куће повезане тунелом. Жене подучавају младе девојке како да штаве и ушивају кожу, обрађују и кувају ловину и ткају. Дечаци живе са мајкама до њихове 5. године и потом прелазе у касджике. Сваке зиме, у периоду између 3 до 6 недеља, долази до преласка деце из мушких у женке куће и обрнуто, не би ли се сви научили основним преживљавајућим вештинама.

У заједничким играма, учесници плеса не померају доње делове тела, већ само торзо и руке пратећи ритам. Овај недостатак динамике је надомештен експресивношћу плесова.

Јупици су јединствени међу народима Америке по томе што деца добијају имена по последњој преминулој особи заједнице.

Куспук (каспек) је традиционални одевни предмет који се носи како у званичним тако и обичним приликама. Лампа од уља туљана или (наник) је јако важан део намештаја.

 Језик 

Постоји пет јупичких језика (сви сродни инуктитутском) који су у широкој употреби. Више од 75% Јупика говори течно ове језике.
Јупици са Аљаске и из Сибира, слично Инупијатима су усвојили писмо мисионара Моравске цркве током 1760-их на Гренланду. Аљаски Јупици и Инупијати су једини северни аутохтони народи који су развили своје системе хијероглифа, мада су ти системи изумрли заједно са људима који су их направили. Током касног 19. века, моравски мисионари су употребили Јупике у црквама на југозападу Аљаске и превели свете текстове на језике Јупика.

Цела ескимско-алеутска породица језика, као и остали аљаски језици су показани доле. Ево и верификованог стабла поменуте фамилије језика (важи само за Ескимско-алеутске језике ):

 Ескимско-алеутски језици
 Алеутски језик
 Ескимски језици
 Инуитски језици
 Јупички језици
 Аљаски језици:
 Централноаљаско-јупички језик
 Алутитски језик
 Сибирски језици:
 Чаплински језик
 Наукански језик
 Сиренички језик.

 Видети још 
 Списак Аљаских племена

 Референце 

 Литература 
 Barker, James H. (1993). Always Getting Ready — Upterrlainarluta: Yup'ik Eskimo Subsistence in Southwest Alaska. Seattle, WA: University of Washington Press.
 Branson, John and Tim Troll, eds. (2006). Our Story: Readings from Southwest Alaska — An Anthology. Anchorage, AK: Alaska Natural History Association.
 Federal Field Committee for Development Planning in Alaska. (1968). Alaska Natives & The Land. Washington, DC: U.S. Government Printing Office.
 .
 Fienup-Riordan, Ann. (1983). The Nelson Island Eskimo: Social Structure and Ritual Distribution. Anchorage, AK: Alaska Pacific University Press.
 Fienup-Riordan, Ann. (1990). Eskimo Essays: Yup'ik Lives and How We See Them. New Brunswick, NJ: Rutgers University Press.
 Fienup-Riordan, Ann. (1991). The Real People and the Children of Thunder: The Yup'ik Eskimo Encounter With Moravian Missionaries John and Edith Kilbuck. Norman, OK: University of Oklahoma Press.
 Fienup-Riordan, Ann. (1994). Boundaries and Passages: Rule and Ritual in Yup'ik Eskimo Oral Tradition. Norman, OK: University of Oklahoma Press.
 Fienup-Riordan, Ann. (1996). The Living Tradition of Yup'ik Masks: Agayuliyararput (Our Way of Making Prayer). Seattle, WA: University of Washington Press.
 Fienup-Riordan, Ann. (2000). Hunting Tradition in a Changing World: Yup'ik Lives in Alaska Today. New Brunswick, NJ: Rutgers University Press.
 Fienup-Riordan, Ann. (2001). What's in a Name? Becoming a Real Person in a Yup'ik Community. University of Nebraska Press.
 Jacobson, Steven A., compiler. (1984). Yup'ik Eskimo Dictionary. Fairbanks, AK: Alaska Native Language Center, University of Alaska Fairbanks.
 Jacobson, Steven A. "Central Yup’ik and the Schools: A Handbook for Teachers." Juneau: Alaska 	Native Language Center, 1984.
 Kizzia, Tom. (1991). The Wake of the Unseen Object: Among the Native Cultures of Bush Alaska. New York: Henry Holt and Company.
 MacLean, Edna Ahgeak. “Culture and Change for Iñupiat and Yupiks of Alaska.” 2004. Alaska.
 
 Morgan, Lael, ed. (1979). Alaska's Native People. Alaska Geographic 6(3). Alaska Geographic Society.
 Naske, Claus-M. and Herman E. Slotnick. (1987). Alaska: A History of the 49th State, 2nd edition. Norman, OK: University of Oklahoma Press.
 Oswalt, Wendell H. (1967). Alaskan Eskimos. Scranton, PA: Chandler Publishing Company.
 Oswalt, Wendell H. (1990). Bashful No Longer: An Alaskan Eskimo Ethnohistory, 1778–1988. Norman, OK: University of Oklahoma Press.
 Pete, Mary. (1993). "Coming to Terms." In Barker, 1993, pp. 8–10.
 Reed, Irene, et al. Yup’ik Eskimo Grammar. Alaska: U of Alaska, 1977.
 .

Спољашње везе 

 Центар за аутохтоне језике Аљаске
 Генеалошко стабло
 Мапа дистрибуције јупичких језика.
 Пројекат Наминг, идентификација Инуита преко фотографија у колекцији Библиотеке и Архива Канаде

 
Етничке групе Русије
Аљаска
Народи Америке
{ { Инфокутија етничка група |име = Јупици |лично_име = |лично_име_јез = |застава = |опис_заставе = |слика = AlutiiqDancer.jpg |250px |опис_слике = Сугпијат играч са Агнгвак-ом |укупно =589 |укупно_година = |укупно_извор = Попис становника у САД-у |укупно_реф = |генеалогија = |региони = |регион1= |поп1=889 |реф1= |регион2= |поп2=700 |реф2= |регион3= |поп3= |реф3= |регион4= |поп4= |реф4= |регион5= |поп5= |реф5= |регион6= |поп6= |реф6= |регион7= |поп7= |реф7= |регион8= |поп8= |реф8= |регион9= |поп9= |реф9= |регион10= |поп10= |реф10= |регион47= |поп47= |реф47= |регион48= |поп48= |реф48= |регион49= |поп49= |реф49= |језици = јупички језици и енглески језик на Аљасци ; руски језик у Сибиру |религије = Хришћанство ( Руска православна црква и Моравска црква ) , Шаманизам , Атеизам |сродне_групе = Алеути , Инуити , Инупијати и Сиренички Ескими |фусноте = } } Јупици ' ' ' су група аутохтоних народа западне , југозападне и централне Аљаске и Руског далеког истока . Они су етничка група Ескима и сродни су Инуитима и Инупијатима . У групу Јупик народа спадају : Алутити ( Сугпијати ) са Аљаског полуострва Централноаљаски Јупици живе на реци Јукон и делти реке Каскоквим и дуж северне обале Беринговог мора у Бристолском заливу па све до крајњег истока Нушгашког залива и севера око Накнек реке и Егешког залива на Аљасци . Јуити укључујући Науканце , Чаплинце и Сиреничке Ескиме са Далеког истока Русије и Сент Лоренса Популација Централноаљаски Јупици су најбројнија група међу аутохтоним народима Аљаске и говоре централноаљаско-јупички језик , из фамије ескимско-алеутских језика . На попису становништва године у САД-у , популација Јупика је броја преко000 људи , од којих више од000 живи у Аљаској . То је већина од седамдесетак и више заједница које живе на традиционалним територијама Јупика западне и југозападне Аљаске . У резултате пописа Јупика улазе и355 Сугпијата . У Русији живи око700 Јупика . Етимологија имена Јупик ( множина Јупици ) долази од јупичке речи јук ( значи " особа " ) и суфикса -пик ( значи " прави " или " исконски " ) . Буквални превод би био " прави људи " . Реч " особа / човек " ( људско биће ) се на језицима Јупика и Инуита каже овако : Порекло Заједнички предак ( група људи ) свих Ескима и Алеута ( као и разних палеосибирских језичких група ) је из источног Сибира и Берингов мореуз је прешао пре око000 година . Истраживања крвних група су касније потврдила каснија лингистичка и молекуларна открића , која сугеришу да је предак аутохтоних народа Америка дошао у Северну Америку пре предака Ескима и Алеута . Изгледа да се догодило неколико одвојених таласа миграције из Сибира до Америка преко копненог моста Беринговог мореуза . Овај мост је постојао пре000 до000 година , за време последње глацијације . До пре око000 година , преци Јупика су се населили на обалама данашље западне Аљаске . Сеобе обалама и токовима река Јукон и Каскоквим су кренуле око н.е. и напослетку стале у горњим токовима река Јукон ( село Пајмјут ) и Каскоквим ( село Врана ) . Јуити можда представљају фракцију Ескима повратника у Сибир из Аљаске . Култура Пролеће и лето , породице традиционално проводе на риболовачким камповима , док се зими окупљају у веће групе са припадницима околних села и тако проводе зиму . Много породице се још увек традиционално хране , ловећи лососе и туљане . Мушке заједничке кући или касджикимају централне широке просторије за фестивале који укључују певање , играње и приповедање прича . Касджик се користи најчешће у току зимских месеци , јер се током осталих сезона , мушкарци крећу са својим породицама у потрази за храном . Поред церемонијалне и фестивалске намене , ове куће имају улогу да младе дечаке науче вештинама преживљавање и лова , као и других животних лекција . Дечаци се уче како да направе оружје и оруђе , али током зимских месеци и како да направе кајаке . У церемонија учествују шамани . Женске куће или ена су традиционално поред мушких . У неким областима су ове куће повезане тунелом . Жене подучавају младе девојке како да штаве и ушивају кожу , обрађују и кувају ловину и ткају . Дечаци живе са мајкама до њихове године и потом прелазе у касджике . Сваке зиме , у периоду измеђудонедеља , долази до преласка деце из мушких у женке куће и обрнуто , не би ли се сви научили основним преживљавајућим вештинама . У заједничким играма , учесници плеса не померају доње делове тела , већ само торзо и руке пратећи ритам . Овај недостатак динамике је надомештен експресивношћу плесова . Јупици су јединствени међу народима Америке по томе што деца добијају имена по последњој преминулој особи заједнице . Куспук ( каспек ) је традиционални одевни предмет који се носи како у званичним тако и обичним приликама . Лампа од уља туљана или ( наник ) је јако важан део намештаја . Језик Постоји пет јупичких језика ( сви сродни инуктитутском ) који су у широкој употреби . Више од Јупика говори течно ове језике . Јупици са Аљаске и из Сибира , слично Инупијатима су усвојили писмо мисионара Моравске цркве токомих на Гренланду . Аљаски Јупици и Инупијати су једини северни аутохтони народи који су развили своје системе хијероглифа , мада су ти системи изумрли заједно са људима који су их направили . Током касног века , моравски мисионари су употребили Јупике у црквама на југозападу Аљаске и превели свете текстове на језике Јупика . Цела ескимско-алеутска породица језика , као и остали аљаски језици су показани доле . Ево и верификованог стабла поменуте фамилије језика ( важи само за Ескимско-алеутске језике ) : Ескимско-алеутски језици Алеутски језик Ескимски језици Инуитски језици Јупички језици Аљаски језици : Централноаљаско-јупички језик Алутитски језик Сибирски језици : Чаплински језик Наукански језик Сиренички језик . Видети још Списак Аљаских племена Референце Литература Barker , James H . Always Getting Ready — Upterrlainarluta : Yup' ik Eskimo Subsistence in Southwest Alaska . Seattle , WA : University of Washington Press . Branson , John and Tim Troll , eds . Our Story : Readings from Southwest Alaska — An Anthology . Anchorage , AK : Alaska Natural History Association . Federal Field Committee for Development Planning in Alaska . Alaska Natives & The Land. Washington , DC : U.S . Government Printing Office . \ . Fienup-Riordan , Ann . The Nelson Island Eskimo : Social Structure and Ritual Distribution . Anchorage , AK : Alaska Pacific University Press . Fienup-Riordan , Ann . Eskimo Essays : Yup' ik Lives and How We See Them . New Brunswick , NJ : Rutgers University Press . Fienup-Riordan , Ann . The Real People and the Children of Thunder : The Yup' ik Eskimo Encounter With Moravian Missionaries John and Edith Kilbuck . Norman , OK : University of Oklahoma Press . Fienup-Riordan , Ann . Boundaries and Passages : Rule and Ritual in Yup' ik Eskimo Oral Tradition . Norman , OK : University of Oklahoma Press . Fienup-Riordan , Ann . The Living Tradition of Yup' ik Masks : Agayuliyararput ( Our Way of Making Prayer ) . Seattle , WA : University of Washington Press . Fienup-Riordan , Ann . Hunting Tradition in a Changing World : Yup' ik Lives in Alaska Today . New Brunswick , NJ : Rutgers University Press . Fienup-Riordan , Ann. What's in a Name ? Becoming a Real Person in a Yup' ik Community . University of Nebraska Press . Jacobson , Steven A . , compiler. Yup' ik Eskimo Dictionary . Fairbanks , AK : Alaska Native Language Center , University of Alaska Fairbanks . Jacobson , Steven A . " Central Yup ’ ik and the Schools : A Handbook for Teachers . " Juneau : Alaska Native Language Center , Kizzia , Tom . The Wake of the Unseen Object : Among the Native Cultures of Bush Alaska . New York : Henry Holt and Company . MacLean , Edna Ahgeak . “ Culture and Change for Iñupiat and Yupiks of Alaska . ” Alaska . Morgan , Lael , ed . Alaska's Native People . Alaska Geographic3 ) . Alaska Geographic Society . Naske , Claus-M. and Herman E. Slotnick . Alaska : A History of theh State ,d edition . Norman , OK : University of Oklahoma Press . Oswalt , Wendell H . Alaskan Eskimos . Scranton , PA : Chandler Publishing Company . Oswalt , Wendell H . Bashful No Longer : An Alaskan Eskimo Ethnohistory , 1988. Norman , OK : University of Oklahoma Press . Pete , Mary . " Coming to Terms . " In Barker , pp.10. Reed , Irene , et al. Yup’ ik Eskimo Grammar . Alaska : U of Alaska , \ . Спољашње везе Центар за аутохтоне језике Аљаске Генеалошко стабло Мапа дистрибуције јупичких језика . Пројекат Наминг , идентификација Инуита преко фотографија у колекцији Библиотеке и Архива Канаде Етничке групе Русије Аљаска Народи Америке