Јохан Георг Хаман
Јохан Георг Хаман (1730—1788) био је немачки филозоф. Рођен 27. августа 1730. у Кенигсбергу у Немачкој, био је велики Кантов антипод и „северњачки маг”, овај најдубљи мислилац немачког просветитељства, уједно је и био и најоштрији критичар просветитеља као „лажних пророка”. Он је супроставио праву ризницу нових, необичних идеја. Биле су то мисли од којих су други изградили читаве поетике, системе и филозофије језика. Да је језик чулан и разуман у исти мах, налик двема гранама на дрвету сазнања, да тек он чини могућим сваку мисао, која је њиме обликована и „везана попут стиха”.

Да су језик и поезија старији од свог појма, као што је „вртларство старије од ратарства, размена од трговине, а сликарство од писма”, да чула и страсти не говоре и не размеју ништа, сем симбола и знакова од којих се састоји „целокупно богатство људског сазнања и среће” (-{Aestetica in nuce}-) све су то биле Хаманове идеје које је заједно са крилатицом као о поезији као „матерњем језику човечанства” сматрао више него извесним.

Испитујући границе разума, Хаман истиче да је неразумно сасвим се ослонити на разум, јер он није у стању да објасни своју припадност ономе што се толико разликује од њега што је огрезло у тамној метафорици „чула и страсти”. Саваки народ има поезију и свака поезија је матица језика. Шкриња накрцана до врха, неисцрпна, неиспевана. Када би се отвориле у свакој би препознали по један старозаветни рукопис. На крају Крсташких ратова једног филолога (1762), Хаман сасвим озбиљно забрањује да се Библија чита и тумачи рационално стоји да је само оно што се показује у језику може бити схваћено и артикулисано. Не постоји „језик пре језика”. Није он неко средство формулисања и претходно обликованих мисли или искустава, нити је чак средство споразумевања, већ разумњивост света по себи, чин непосредне отворености према свету. Свет је реч.

Референце 

Рођени 1730.
Умрли 1788.
Немачки филозофи
Јохан Георг Хаман1788 ) био је немачки филозоф . Рођен августа у Кенигсбергу у Немачкој , био је велики Кантов антипод и „ северњачки маг ” , овај најдубљи мислилац немачког просветитељства , уједно је и био и најоштрији критичар просветитеља као „ лажних пророка ” . Он је супроставио праву ризницу нових , необичних идеја . Биле су то мисли од којих су други изградили читаве поетике , системе и филозофије језика . Да је језик чулан и разуман у исти мах , налик двема гранама на дрвету сазнања , да тек он чини могућим сваку мисао , која је њиме обликована и „ везана попут стиха ” . Да су језик и поезија старији од свог појма , као што је „ вртларство старије од ратарства , размена од трговине , а сликарство од писма ” , да чула и страсти не говоре и не размеју ништа , сем симбола и знакова од којих се састоји „ целокупно богатство људског сазнања и среће ” ( -{ Aestetica in nuce }- ) све су то биле Хаманове идеје које је заједно са крилатицом као о поезији као „ матерњем језику човечанства ” сматрао више него извесним . Испитујући границе разума , Хаман истиче да је неразумно сасвим се ослонити на разум , јер он није у стању да објасни своју припадност ономе што се толико разликује од њега што је огрезло у тамној метафорици „ чула и страсти ” . Саваки народ има поезију и свака поезија је матица језика . Шкриња накрцана до врха , неисцрпна , неиспевана . Када би се отвориле у свакој би препознали по један старозаветни рукопис . На крају Крсташких ратова једног филолога Хаман сасвим озбиљно забрањује да се Библија чита и тумачи рационално стоји да је само оно што се показује у језику може бити схваћено и артикулисано . Не постоји „ језик пре језика ” . Није он неко средство формулисања и претходно обликованих мисли или искустава , нити је чак средство споразумевања , већ разумњивост света по себи , чин непосредне отворености према свету . Свет је реч . Референце Рођени Умрли Немачки филозофи