Нађа Тешић
Нађа Тешић (Ужице, 1939 — Њујорк, 20. фебруар 2014) била је српска и америчка књижевница, професор филмске режије, сценарија и француске књижевности.

Биографија 

Нађа је рођена у Ужицу, где је завршила основну школу Краља Петра II, да би се 1954. године, са својих 15. година, заједно са мајком и братом преселила у Чикаго, где је већ дуго живео њен отац. Сестра је сценаристе Стојана Стива Тешића.

Због одличних резултата у средњој школи, Нађа је прескочила два разреда и добила могућност да са 17. година постане студент. Одлучила се за студирање на Универзитету Индијана, у истоименом граду, где је студирала руски и француски језик. Након завршетка студија у Индијани, отишла је на усавршавање у Париз, у школу оријенталних језика на Сорбони.

Након усавршавања у Паризу, вратила се у Сједињене Државе, где је почела да предаје француску књижевност на Ратгерс универзитету. У исто време похађала је и Филмску школу, стекаваши тако квалификације да предаје предмете сценарија, режија продукције и пропаганде на Бруклин колеџу.

Заједно са режисером Ериком Ромером је 1963. године креирала филм ￼Нађа у Паризу, са њом у главној улози.

Након повратка у Сједињене Државе, вратила се професорском послу, али је Париз често посећивала, где јој се родио син Стефан.

Нађа се окушала и као писац сценарија и редитељ, створила Филм за мога сина, чији је буџет био 500 долара, а ипак филм је обишао свет и награђен је од стране Пи-Би-Еса. Као асистент на писању сценарија дуго је радила на Бродвеју у Њујорку. 

Нађа је била аутор више романа на енглеском језику: Бунтовница у сенци, Родна груда, Умрети у Чикагу и Далеко од Вијетнама за које јој је Фонд за уметност у Њујорку доделио Награду за књижевност. Њене драме После револуције и Жетва игране су широм Сједињених Држава, а на српски језик за сада су преведени романи Умрети у Чикагу и Бунтовница у сенци.

Борба за људска права 

Нађа је међу првих неколико стотина студената посетила Кубу, након револуције из 1959. године. Била је велики противник империјализма и често критиковала владу Сједињених Држава, нарочито током НАТО бомбардовања СРЈ 1999. године. Након почетка НАТО бомбардовања СРЈ успоставила је контакт са Ремзијем Кларком, како би ушла у Уједињене нације и говорила о неправди и терору који Сједињене Државе врше бомбардовајући Савезну Републику Југославију. Због целокупне борбе за правду и истину, добила је надимак женски Че Гевара.

Смрт 

Нађа је преминула од последица можданог удара 20. фебруара 2014. године у Њујорку. У последњим данима о Нађи су бринули њен син Стефан, супруга његог брата Стива, Ребека и најближи пријатељи из Србије.

Референце

Спољашње везе 
 Нађа Тешић на сајту IMDb
 Нађа Тешић на сајту Workers.org

Рођени 1939.
Умрли 2014.
Ужичани
Српске књижевнице
Амерички књижевници
Српски професори
Амерички професори
Срби у Америци
Нађа Тешић ( Ужице ,— Њујорк , фебруарбила је српска и америчка књижевница , професор филмске режије , сценарија и француске књижевности . Биографија Нађа је рођена у Ужицу , где је завршила основну школу Краља Петра II , да би се године , са својих година , заједно са мајком и братом преселила у Чикаго , где је већ дуго живео њен отац . Сестра је сценаристе Стојана Стива Тешића . Због одличних резултата у средњој школи , Нађа је прескочила два разреда и добила могућност да са година постане студент . Одлучила се за студирање на Универзитету Индијана , у истоименом граду , где је студирала руски и француски језик . Након завршетка студија у Индијани , отишла је на усавршавање у Париз , у школу оријенталних језика на Сорбони . Након усавршавања у Паризу , вратила се у Сједињене Државе , где је почела да предаје француску књижевност на Ратгерс универзитету . У исто време похађала је и Филмску школу , стекаваши тако квалификације да предаје предмете сценарија , режија продукције и пропаганде на Бруклин колеџу . Заједно са режисером Ериком Ромером је године креирала филм ￼Нађа у Паризу , са њом у главној улози . Након повратка у Сједињене Државе , вратила се професорском послу , али је Париз често посећивала , где јој се родио син Стефан . Нађа се окушала и као писац сценарија и редитељ , створила Филм за мога сина , чији је буџет биодолара , а ипак филм је обишао свет и награђен је од стране Пи-Би-Еса . Као асистент на писању сценарија дуго је радила на Бродвеју у Њујорку . Нађа је била аутор више романа на енглеском језику : Бунтовница у сенци , Родна груда , Умрети у Чикагу и Далеко од Вијетнама за које јој је Фонд за уметност у Њујорку доделио Награду за књижевност . Њене драме После револуције и Жетва игране су широм Сједињених Држава , а на српски језик за сада су преведени романи Умрети у Чикагу и Бунтовница у сенци . Борба за људска права Нађа је међу првих неколико стотина студената посетила Кубу , након револуције из године . Била је велики противник империјализма и често критиковала владу Сједињених Држава , нарочито током НАТО бомбардовања СРЈ године . Након почетка НАТО бомбардовања СРЈ успоставила је контакт са Ремзијем Кларком , како би ушла у Уједињене нације и говорила о неправди и терору који Сједињене Државе врше бомбардовајући Савезну Републику Југославију . Због целокупне борбе за правду и истину , добила је надимак женски Че Гевара . Смрт Нађа је преминула од последица можданог удара фебруара године у Њујорку . У последњим данима о Нађи су бринули њен син Стефан , супруга његог брата Стива , Ребека и најближи пријатељи из Србије . Референце Спољашње везе Нађа Тешић на сајту IMDb Нађа Тешић на сајту Workers.org Рођени Умрли Ужичани Српске књижевнице Амерички књижевници Српски професори Амерички професори Срби у Америци