Ватрени трн
Ватрени трн () зимзелени је, високи жбун из породице ружовки (Rosaceae). У старијој литератури може се наћи и под латинским именом Cotoneaster pyracantha. Код нас се срећу и домаћи називи: огњени трн, глоговица, дивља трновина, пираканта.

Распрострањеност 
Ватрени трн од природе расте у јужној Европи, на Криму, Кавказу и у Малој Азији.

Опис врсте 
Ватрени трн је широко разгранат, трновити жбун који на природним стаништима расте до 2 м у висину и исто толико у ширину. У култури може порасти и више — до 4 м, ређе и до 6 м. Крошња је густа, са мноштвом испреплетаних грана, које расту у свим правцима. На гранама су оштри трнови, дужине око 1,5 цм.

Листови су на кратким петељкама спирално распоређени на гранама. Уско елиптични су, дуги 2—4 цм, тамно желене боје и сјајни. Имају јајасте, до 1,5 цм дуге, залиске. Обод листа је ситно назубљен.

Цветови су бели до бледо ружичасти, ситни (око 0,8 цм), скупљени у цвасти — сложене гроње. Развијају се у мају и јуну и често су толико бројне да готово прекривају цео жбун. Јабучасти плодови, слични бобицама, ситни су (око 0,6 цм у пречнику), јарке наранџасто црвене боје. Сазревају постепено, од септембра до октобра и остају на гранама током целе зиме. У плодовима се налази 5 тврдих семена. Јарке боје плодова привлаче птице.

Услови станишта 
У природи ватрени трн расте на сувим, каменитим теренима изложеним сунцу. Добро подноси и влагу у земљи и ваздуху. Може успешно расти и у засени, али су тада плодови ситнији. Не бира земљиште, а отпоран је и на мраз, с тим што у хладнијим климатским зонама листови и плодови могу бити нешто тамнијих боја. Ветар му не смета, али не подноси терене окренуте мору. Толерантан је према аерозагађењу у градским зонама. Размножава се семеном и резницама. Отпоран је на нападе болести и штетника.

Употреба 

Ватрени трн се најчешће користи као украсна вртна биљка, али се плодови могу користити и за исхрану. Зрели плодови су слаткасти и мало брашњави. У сировом стању нису јестиви, али се од њих могу успешно справљати мaрмеладе, џемови, сирупи, компоти, преливи и слична јела добијена кувањем.

Значај у озелењавању 

Ватрени трн је једна од омиљених декоративних биљних врста, како због брзог раста и отпорности на готово све услове станишта, тако још више због свог јесењег и зимског изгледа. Плодови, по којима је ова врста и добила назив, својим пламтећим бојама обогаћују зимски пејзаж. Често у густим гроњама прекривају цео жбун. Честа је врста како на великим, тако и на малим, јавним и индивидуалним зеленим површинама.

Погодан је за садњу на каменитим теренима, као и на косинама, где успешно везује земљиште и спречава ерозију. Такође се, због своје отпорности и прилагодљивости, успешно може садити у жардињерама. Добро подноси орезивање, па се веома брзо могу формирати изузетно густе и због трња непробојне, живе ограде различите висине и облика (слободнорастуће или обликоване). Гране, богато украшене многобројним плодовима, погодан су материјал за израду икебана и других цветних аранжмана.

Култивари 
Ватрени трн је варијабилна врста и има већи број гајених облика који се међу собом разликују по висини биљке, густини крошње, величини и боји плодова и другим особинама. Неки од њих су:
 Pyracantha coccinea ’Kasan’ — моћан жбун, висине 3—4 м. Бодљасти изданци су јако длакави, а листови тамне боје. Богато плодоноси.
 Pyracantha coccinea ’Lalandei’ — жбун висине и преко 6 м, нешто тамнијег лишћа. Богато плодоноси, а плодови су скерлетно црвени.
 Pyracantha coccinea ’Mohave’ — жбун густе крошње, висине преко 3,5 м, са изразито црвеним плодовима.
 Pyracantha coccinea ’Orange Glow’ — жбун нешто ређе и прозрачније крошње, са плодовима јарко наранџасте боје.
 Pyracantha coccinea ’Soleil d’Or’ — усправан, густо разгранат жбун са жутим плодовима.

Види још 
 Хортикултура
 Врт
 Жива ограда

Напомене

Референце

Литература

Спољашње везе 

 
 
 
 

Ботаника
Хортикултура
Украсне биљке
Ватрени трн ( ) зимзелени је , високи жбун из породице ружовки ( Rosaceae ) . У старијој литератури може се наћи и под латинским именом Cotoneaster pyracantha . Код нас се срећу и домаћи називи : огњени трн , глоговица , дивља трновина , пираканта . Распрострањеност Ватрени трн од природе расте у јужној Европи , на Криму , Кавказу и у Малој Азији . Опис врсте Ватрени трн је широко разгранат , трновити жбун који на природним стаништима расте дом у висину и исто толико у ширину . У култури може порасти и више — дом , ређе и дом . Крошња је густа , са мноштвом испреплетаних грана , које расту у свим правцима . На гранама су оштри трнови , дужине око5 цм . Листови су на кратким петељкама спирално распоређени на гранама . Уско елиптични су , дуги4 цм , тамно желене боје и сјајни . Имају јајасте , до5 цм дуге , залиске . Обод листа је ситно назубљен . Цветови су бели до бледо ружичасти , ситни ( око8 цм ) , скупљени у цвасти — сложене гроње . Развијају се у мају и јуну и често су толико бројне да готово прекривају цео жбун . Јабучасти плодови , слични бобицама , ситни су ( око6 цм у пречнику ) , јарке наранџасто црвене боје . Сазревају постепено , од септембра до октобра и остају на гранама током целе зиме . У плодовима се налазитврдих семена . Јарке боје плодова привлаче птице . Услови станишта У природи ватрени трн расте на сувим , каменитим теренима изложеним сунцу . Добро подноси и влагу у земљи и ваздуху . Може успешно расти и у засени , али су тада плодови ситнији . Не бира земљиште , а отпоран је и на мраз , с тим што у хладнијим климатским зонама листови и плодови могу бити нешто тамнијих боја . Ветар му не смета , али не подноси терене окренуте мору . Толерантан је према аерозагађењу у градским зонама . Размножава се семеном и резницама . Отпоран је на нападе болести и штетника . Употреба Ватрени трн се најчешће користи као украсна вртна биљка , али се плодови могу користити и за исхрану . Зрели плодови су слаткасти и мало брашњави . У сировом стању нису јестиви , али се од њих могу успешно справљати мaрмеладе , џемови , сирупи , компоти , преливи и слична јела добијена кувањем . Значај у озелењавању Ватрени трн је једна од омиљених декоративних биљних врста , како због брзог раста и отпорности на готово све услове станишта , тако још више због свог јесењег и зимског изгледа . Плодови , по којима је ова врста и добила назив , својим пламтећим бојама обогаћују зимски пејзаж . Често у густим гроњама прекривају цео жбун . Честа је врста како на великим , тако и на малим , јавним и индивидуалним зеленим површинама . Погодан је за садњу на каменитим теренима , као и на косинама , где успешно везује земљиште и спречава ерозију . Такође се , због своје отпорности и прилагодљивости , успешно може садити у жардињерама . Добро подноси орезивање , па се веома брзо могу формирати изузетно густе и због трња непробојне , живе ограде различите висине и облика ( слободнорастуће или обликоване ) . Гране , богато украшене многобројним плодовима , погодан су материјал за израду икебана и других цветних аранжмана . Култивари Ватрени трн је варијабилна врста и има већи број гајених облика који се међу собом разликују по висини биљке , густини крошње , величини и боји плодова и другим особинама . Неки од њих су : Pyracantha coccinea ’ Kasan ’ — моћан жбун , висине4 м . Бодљасти изданци су јако длакави , а листови тамне боје . Богато плодоноси . Pyracantha coccinea ’ Lalandei ’ — жбун висине и преком , нешто тамнијег лишћа . Богато плодоноси , а плодови су скерлетно црвени . Pyracantha coccinea ’ Mohave ’ — жбун густе крошње , висине преко5 м , са изразито црвеним плодовима . Pyracantha coccinea ’ Orange Glow ’ — жбун нешто ређе и прозрачније крошње , са плодовима јарко наранџасте боје . Pyracantha coccinea ’ Soleil d’ Or ’ — усправан , густо разгранат жбун са жутим плодовима . Види још Хортикултура Врт Жива ограда Напомене Референце Литература Спољашње везе Ботаника Хортикултура Украсне биљке