Алергијска кијавица са запаљењем вежњаче
Алергијска кијавица са запаљењем вежњаче или вазомоторна кијавица са запаљењем вежњаче (rhinoconjunctivitis vasomotoria — rhinoconjunctivitis allergica) једна је од најчешћих хронична болест дисајних путева која показује трајни пораст преваленције, што је у последњој деценији у 21. века постала глобална појава.

Може се јавити током целе године, као несезонски алергијско запаљење носа и вежњаче, или је код неких особа израженији током одређених периода у години као сезонска алергијскка кијавица или поленска кијавица.

Болест се за разлику од изолованог алергијског ринитиса, поред носних симптома (воденаста секреција из носа, свраб и кијање), може имати и карактеристичне симптоме запаљењских промена на вежњачи ока.

Етиологија 

Сезонски алергијску кијавицу може узроковати полен корова, трава или стабало, док кућна прашина, перје, плесни, длаке животиња и неки лекови (нпр нестероидни антиинфламаторни лек) могу изазвати несезонск кијавицу са алергијским запаљења вежњаче.

Патогенеза 
Алергијска кијавица и запаљење вежњаче подразумева упалу слузокоже носа, очију, еустахијеве туба, средњег ува, синуса и ждрела. Нос и вежњача ока су увек укључени у овај процес, док су други органи погођени само код појединаца. Запаљење слузокоже карактерише се комплексним садејством више инфламаторних медијатора, који на крају покрећу имуноглобулином Е (ИгЕ) посредоване одговоре на протеине из спољашње средине.
Тенденција да развију алергијска, или ИгЕ-посредована, реакције на спољашње алергене (протеине способне да проузрокују алергијску реакцију) има генетску компоненту. У подложних особа изложеност одређеним страним протеинима доводи до алергијских сензитизације, које се карактеришу производњом специфичних ИгЕ усмереног против тих протеина. Овај специфични ИгЕ обавија површину мастоидних ћелија, које су присутне у носној слузокожи. Када се специфичан протеин (нпр специфично зрно полена) удахне у нос, оно се може везати за ИгЕ на мастоидних ћелија, што доводи до непосредног и одложеног отпуштањем већег броја медијатора.

Фаза реакције
Посредници који се одмах ослобађају у раној фази или фази реакције укључују; хистамин, триптазу, химазе кинина и хепарин. Мастоидне ћелије брзо синтетишу и друге посреднике, укључујући леукотријен и простагландин Д2. [10, 11, 12]  Ови медијатори, преко различитих интеракција, на крају доводе до симптома ринореје (назалне конгестије, кијање, свраба, црвенила, сузења, отицања, притиска у уву...). Мукозне жлезде носа су такође надражене, што доводи до повећања секрета из носа. Такође јавља се и повећана васкуларна пермеабилност (пропустљивост), са ексудацијом плазме. Промене прати и вазодилатација крвних судова, која доводи до запушења носа и пораста крвног притиска. Због стимулације сензорних нерва долази до кијања и свраба у носу.

Како се сви ови догађаји могу јавити унутар неколико минута; ова реакција означава се као рана или непосредна, фаза реакције.

Касна фаза
Током 4-8 часова, од контакта са алергеном, створени посредници кроз сложен след узајамних догађаја, доводе до регрутовања других запаљењских ћелија у мукози, носа и вежњаче ока попут неутрофила, еозинофила, лимфоцита и макрофага. Ово резултује континуираном инфламацијом, названом одговор касном фазом. Симптоми одговора у касној фази су слични онима из ране фазе, али кијање, сузење свраб и загушења и производња мукуса су мање изражене али и даље имају тенденцију да се јављају.

Касна фаза може трајати сатима или данима, а системски утицаји, укључујући замор, поспаност и малаксалости, може настати из запаљењског одговора. Ови симптоми често значајно утичу на квалитет живота болесника.

Клиничка слика 
Најчешћи симптоми алергијског ринокоњунктивитис су:
 кијање, запушен нос и цурење воденог секрета из носа, свраб и црвенило носа,
 свраб и црвенило очију, осећај пецкања и сузење очију,
 надражајни кашаљ и гребање у грлу.
Разлике у клиничкој слици умногоме варирају од болесника до болесника али и између акутног и хроничног облика ринокоњунктивитиса.

Дијагноза 
Дијагноза алергијског ринитиса примарно се поставља на основу: анамнезе, карактеристичне клиничке слике и дијагностичких тестова.
Дијагностички тестови
Од тестова обавезан је кожни алергијски тест, који се по потреби допуњава другим испитивањима као што су бактериолошки и цитолошки (еозинофили) налази бриса носа, ока и испљувка, укупни и специфични ИгЕ и функција плућа.

Неспецифична носна хиперреактивност је важна особина алергијског ринитиса, која је дефинисана као повећани носно-очни одговор на нормалне надражаје резултујући са сузењем, кијањем, носном конгестијом и / или секрецијом.

Ређе се у рутинској дијагностици ринокоњунктивитис користе провокативни тестови (углавном у истраживачке сврхе) као што су мерење отпора пролазу ваздуха кроз нос, максимални инспираторни вршни проток кроз нос и неспецифични и специфични провокативни тест алергеном на носну слузокожу.

Терапија 
Класична терапија алергијске кијавице и запаљења вежњаче ока укључује примену:
 назалних кортикостероидних спрејева,
 антихистаминика у пероралном или топикално облику, или топикални назални кортикостероида
 очних или носних хромона и антихолинергика
У зависности од контроле симптома првом линијом терапије сматрају се антихистаминици или топикални носни кортикостероиди.

Упоредне студије у лечењу сезонске алергијске кијавице не показују статистички значајне разлике у исходу лечења назалним спрејем који садржи ектоин и друге топикалне назалне препарата, као што су антихистаминици, хромони или кортикостероиди.

Медикаментозна терапија алергијске кијавице према препорукама Светске здравствене организације

Извори

Литература 
 Johansson SGO, O'B Hourihane J, Bousquet J, Bruijnzeel-Koomen C, Dreborg S, Haahtela T, Kowalski ML, Mygind N, Ring J, van Cauwenberge P, van HageHamsten EAACI position statement from the EAACI nomenclature task force. Allergy 2001; 56: 813-24.
 Johansson SGO, Bieber T, Dahl R, Friedmann PS, Lanier BQ, Lockey RF, Motala C, Ortega Martell JA, Platts-Mills TAE, Ring J, Thien F, Van Cauwenberge P, Williams HC. Revised nomenclature for allergy for global use: Report of the NomenclatureReview Committee of the World Allergy Organization, October 2003. J Allergy Clin Immunol 2004; 113: 832-836.

Спољашње везе 

 Како разликовати прехладу од алергије? 

Имунологија
Очне болести
Болести уха, грла и носа
Алергијска кијавица са запаљењем вежњаче или вазомоторна кијавица са запаљењем вежњаче ( rhinoconjunctivitis vasomotoria — rhinoconjunctivitis allergica ) једна је од најчешћих хронична болест дисајних путева која показује трајни пораст преваленције , што је у последњој деценији у века постала глобална појава . Може се јавити током целе године , као несезонски алергијско запаљење носа и вежњаче , или је код неких особа израженији током одређених периода у години као сезонска алергијскка кијавица или поленска кијавица . Болест се за разлику од изолованог алергијског ринитиса , поред носних симптома ( воденаста секреција из носа , свраб и кијање ) , може имати и карактеристичне симптоме запаљењских промена на вежњачи ока . Етиологија Сезонски алергијску кијавицу може узроковати полен корова , трава или стабало , док кућна прашина , перје , плесни , длаке животиња и неки лекови ( нпр нестероидни антиинфламаторни лек ) могу изазвати несезонск кијавицу са алергијским запаљења вежњаче . Патогенеза Алергијска кијавица и запаљење вежњаче подразумева упалу слузокоже носа , очију , еустахијеве туба , средњег ува , синуса и ждрела . Нос и вежњача ока су увек укључени у овај процес , док су други органи погођени само код појединаца . Запаљење слузокоже карактерише се комплексним садејством више инфламаторних медијатора , који на крају покрећу имуноглобулином Е ( ИгЕ ) посредоване одговоре на протеине из спољашње средине . Тенденција да развију алергијска , или ИгЕ-посредована , реакције на спољашње алергене ( протеине способне да проузрокују алергијску реакцију ) има генетску компоненту . У подложних особа изложеност одређеним страним протеинима доводи до алергијских сензитизације , које се карактеришу производњом специфичних ИгЕ усмереног против тих протеина . Овај специфични ИгЕ обавија површину мастоидних ћелија , које су присутне у носној слузокожи . Када се специфичан протеин ( нпр специфично зрно полена ) удахне у нос , оно се може везати за ИгЕ на мастоидних ћелија , што доводи до непосредног и одложеног отпуштањем већег броја медијатора . Фаза реакције Посредници који се одмах ослобађају у раној фази или фази реакције укључују ; хистамин , триптазу , химазе кинина и хепарин . Мастоидне ћелије брзо синтетишу и друге посреднике , укључујући леукотријен и простагландин Д2. [ 10 , Ови медијатори , преко различитих интеракција , на крају доводе до симптома ринореје ( назалне конгестије , кијање , свраба , црвенила , сузења , отицања , притиска у уву . . . ) . Мукозне жлезде носа су такође надражене , што доводи до повећања секрета из носа . Такође јавља се и повећана васкуларна пермеабилност ( пропустљивост ) , са ексудацијом плазме . Промене прати и вазодилатација крвних судова , која доводи до запушења носа и пораста крвног притиска . Због стимулације сензорних нерва долази до кијања и свраба у носу . Како се сви ови догађаји могу јавити унутар неколико минута ; ова реакција означава се као рана или непосредна , фаза реакције . Касна фаза Токомчасова , од контакта са алергеном , створени посредници кроз сложен след узајамних догађаја , доводе до регрутовања других запаљењских ћелија у мукози , носа и вежњаче ока попут неутрофила , еозинофила , лимфоцита и макрофага . Ово резултује континуираном инфламацијом , названом одговор касном фазом . Симптоми одговора у касној фази су слични онима из ране фазе , али кијање , сузење свраб и загушења и производња мукуса су мање изражене али и даље имају тенденцију да се јављају . Касна фаза може трајати сатима или данима , а системски утицаји , укључујући замор , поспаност и малаксалости , може настати из запаљењског одговора . Ови симптоми често значајно утичу на квалитет живота болесника . Клиничка слика Најчешћи симптоми алергијског ринокоњунктивитис су : кијање , запушен нос и цурење воденог секрета из носа , свраб и црвенило носа , свраб и црвенило очију , осећај пецкања и сузење очију , надражајни кашаљ и гребање у грлу . Разлике у клиничкој слици умногоме варирају од болесника до болесника али и између акутног и хроничног облика ринокоњунктивитиса . Дијагноза Дијагноза алергијског ринитиса примарно се поставља на основу : анамнезе , карактеристичне клиничке слике и дијагностичких тестова . Дијагностички тестови Од тестова обавезан је кожни алергијски тест , који се по потреби допуњава другим испитивањима као што су бактериолошки и цитолошки ( еозинофили ) налази бриса носа , ока и испљувка , укупни и специфични ИгЕ и функција плућа . Неспецифична носна хиперреактивност је важна особина алергијског ринитиса , која је дефинисана као повећани носно-очни одговор на нормалне надражаје резултујући са сузењем , кијањем , носном конгестијом и / или секрецијом . Ређе се у рутинској дијагностици ринокоњунктивитис користе провокативни тестови ( углавном у истраживачке сврхе ) као што су мерење отпора пролазу ваздуха кроз нос , максимални инспираторни вршни проток кроз нос и неспецифични и специфични провокативни тест алергеном на носну слузокожу . Терапија Класична терапија алергијске кијавице и запаљења вежњаче ока укључује примену : назалних кортикостероидних спрејева , антихистаминика у пероралном или топикално облику , или топикални назални кортикостероида очних или носних хромона и антихолинергика У зависности од контроле симптома првом линијом терапије сматрају се антихистаминици или топикални носни кортикостероиди . Упоредне студије у лечењу сезонске алергијске кијавице не показују статистички значајне разлике у исходу лечења назалним спрејем који садржи ектоин и друге топикалне назалне препарата , као што су антихистаминици , хромони или кортикостероиди . Медикаментозна терапија алергијске кијавице према препорукама Светске здравствене организације Извори Литература Johansson SGO , O'B Hourihane J , Bousquet J , Bruijnzeel-Koomen C , Dreborg S , Haahtela T , Kowalski ML , Mygind N , Ring J , van Cauwenberge P , van HageHamsten EAACI position statement from the EAACI nomenclature task force . Allergy Johansson SGO , Bieber T , Dahl R , Friedmann PS , Lanier BQ , Lockey RF , Motala C , Ortega Martell JA , Platts-Mills TAE , Ring J , Thien F , Van Cauwenberge P , Williams HC . Revised nomenclature for allergy for global use : Report of the NomenclatureReview Committee of the World Allergy Organization , October J Allergy Clin Immunol Спољашње везе Како разликовати прехладу од алергије ? Имунологија Очне болести Болести уха , грла и носа