ОШ „Емилија Остојић” ИО Горња Добриња
ОШ „Емилија Остојић” ИО Горња Добриња, у насељеном месту на територији општине Пожега, издвојено је одељење ОШ „Емилија Остојић” из Пожеге.

По забелешци Милана Ђ. Милићевића, секретар Министарства просвете да се у селу „красној долини, кроз коју хучи бистра планинска речица
подиже 1857. године велелепно школско здање”. Тако је у горњем пожешком крају за 14 околних села сазидана прва основна школа. Била је позната као добрињска школа, интернатског типа. Годину дана после изградње школске зграде добијено је звоно које и данас звони повлачењем конопца из ходника и чује се на даљину до 10 km. У привременој згради школска настава је почела 25. септембра 1853. године, са првим учитељем био Веселином Поповићем. Колико је ђака било, да ли је било и женске деце, остало је непознато. 1854. године на учитељско место дошао је Павле Ђукић, млађи брат кнеза добрињског Милана Поповића и ту провео осам година. Током свог учитељовања имао је велике расправе са кметовима, јер се жалио да родитељи неће да уписују децу у школу. Имао је 42 ученика, то је било мало према броју домова у његовој школској општини. После 26 година помиње се Павлов син Миленко као учитељ.

Почетком 20. века школа је прекривена црепом (уместо ћерамидом), замењена је столарија и доведена вода пред школу. У овом периду је радио домаћички и пчеларски течај у сарадњи са Љубом Мићићем. Страхоте рата нису мимоишле ни ову школу, уништен је летопис, архива и билиотека. После Другог светског рата добила је име по народном хероју Радосаву Ковачевићу који је учио у овој школи. У овој школи службовало је 55 учитеља, прошло је око 10 000 ученика од којих је у ратовима изгинуло око 3475. 

Школске 2002/2003. школа је реконструисана захваљујући донацији -{IRD}-.

Извори

Спољашње везе 
 Званична Интернет презентација

Емилија
Културно наслеђе Западне Србије
ОШ „ Емилија Остојић ” ИО Горња Добриња , у насељеном месту на територији општине Пожега , издвојено је одељење ОШ „ Емилија Остојић ” из Пожеге . По забелешци Милана Ђ . Милићевића , секретар Министарства просвете да се у селу „ красној долини , кроз коју хучи бистра планинска речица подиже године велелепно школско здање ” . Тако је у горњем пожешком крају заоколних села сазидана прва основна школа . Била је позната као добрињска школа , интернатског типа . Годину дана после изградње школске зграде добијено је звоно које и данас звони повлачењем конопца из ходника и чује се на даљину доkm . У привременој згради школска настава је почела септембра године , са првим учитељем био Веселином Поповићем . Колико је ђака било , да ли је било и женске деце , остало је непознато. године на учитељско место дошао је Павле Ђукић , млађи брат кнеза добрињског Милана Поповића и ту провео осам година . Током свог учитељовања имао је велике расправе са кметовима , јер се жалио да родитељи неће да уписују децу у школу . Имао јеученика , то је било мало према броју домова у његовој школској општини . Послегодина помиње се Павлов син Миленко као учитељ . Почетком века школа је прекривена црепом ( уместо ћерамидом ) , замењена је столарија и доведена вода пред школу . У овом периду је радио домаћички и пчеларски течај у сарадњи са Љубом Мићићем . Страхоте рата нису мимоишле ни ову школу , уништен је летопис , архива и билиотека . После Другог светског рата добила је име по народном хероју Радосаву Ковачевићу који је учио у овој школи . У овој школи службовало јеучитеља , прошло је око000 ученика од којих је у ратовима изгинуло око Школске2003. школа је реконструисана захваљујући донацији -{ IRD } - . Извори Спољашње везе Званична Интернет презентација Емилија Културно наслеђе Западне Србије