Испуцали вргањ
Испуцали вргањ (лат.-{Boletus aestivalis}-) је врста из породице вргања (Boletaceae) која насељава шуме и рубове шума највећег дела Европе и мањег дела Азије. Плодоноси од почетка лета до краја јесени, а најчешће се појављује после топлих и дана са високом концентрацијом влаге у ваздуху. Углавном плодоноси на кречњаку, а најчешће живи у симбиози са крестеновима, храстовима и буквом. Највише се може наћи на травнатим местима која су осунчана попут рубова шуме и пропланака. Често у близини ове врсте расту и Russula vesca, Amanita rubescens и A. vaginata. Микоризна врста.

Опис плодног тела 
Шешир код ове врсте вргања величине је 5-15, а ретко прелази и 20 cm у пречнику. У младости је мање-више полулоптаст, затим спљоштено јастучаст, али увек конвексно правилно заобљен. Боја шешира варира од бледосивожуте преко прљаво беле и боје лешника. Кожица је сува, увек добро распуцала (чини се као да је разрована малим каналићима) и никад није сасвим глатка. 

Цевчице су сивкасто беле боје, затим жутозелене, а у старости загасите маслинасто зелене боје. Дугачке до 8-30 mm, око дршке нагло и видно краће творећи тако узак, али дубок јарак. 

Поре су ситне и округле са бело жутом основом. У старијих примерака гљива боја пора постаје маслинасто зелена. 

Дршка је висине 6-12 cm дебљине 2-5 cm чврста и пуна. У почетку је трбушаста (дебела на средини), а растом се задебљалост спушта ниже тако да постаје врећаста (џакараста). Истобојна је са шеширом или за коју нијансу светлија. 

Месо је дебело и само у младости чврсто док је касније мекше и сунђерасто. Беле је боје, мириса карактеристичног за вргање и слаткастог је укуса.

Микроскопија 
Споре су вретенасте са јаком супрахиларном депресијом и боје су меда. Димензије 11-14,5 × 3,5-4 μm.

Отисак спора 
Отисак спора је светложутомаслинасте боје.

Јестивост 
Као и већина вргања и ова врста представља јестиву гљиву. Користи се пре свега у куваним јелима. Шешир гљиве није толико чврст као у других вргања те га је временски потребно кувати нешто краће. Више од 50% суве материје ове гљиве чине угљени хидрати док су мањем уделу присутни и протеини (око 22%) и масти (око 3%).

Сличне врсте 
По боји шешира најсличнија врста испуцалом вргању је брезов вргањ (лат.-{Boletus betulicolus}-). Ипак брезов вргањ има потпуно глатку кожицу на шеширу са цилиндричним хифама које су уже од 6 μm. Поред тога испуцали вргањ није забележен у микоризи са брезама стога приликом фотографисања или сакупљања треба обратити пажњу и на непосредну околину.

Литература 
 Uzelac, Branislav (2009). Gljive Srbije i zapadnog Balkana. Beograd: BGV -{logic}-.
 -{Giuseppe, P.}- (1997). Atlas gljiva. Zagreb: Prosvjeta.
 Flik, M. (2010). Koja je ovo gljiva? prepoznavanje, sakupljanje, upotreba. Beograd: Marso.
 -{Phillips, R. (2006). Mushrooms. London: Macmillan.}-

Јестиве печурке
Гљиве
Испуцали вргањ ( лат.-{ Boletus aestivalis }- ) је врста из породице вргања ( Boletaceae ) која насељава шуме и рубове шума највећег дела Европе и мањег дела Азије . Плодоноси од почетка лета до краја јесени , а најчешће се појављује после топлих и дана са високом концентрацијом влаге у ваздуху . Углавном плодоноси на кречњаку , а најчешће живи у симбиози са крестеновима , храстовима и буквом . Највише се може наћи на травнатим местима која су осунчана попут рубова шуме и пропланака . Често у близини ове врсте расту и Russula vesca , Amanita rubescens и A. vaginata . Микоризна врста . Опис плодног тела Шешир код ове врсте вргања величине је а ретко прелази иcm у пречнику . У младости је мање-више полулоптаст , затим спљоштено јастучаст , али увек конвексно правилно заобљен . Боја шешира варира од бледосивожуте преко прљаво беле и боје лешника . Кожица је сува , увек добро распуцала ( чини се као да је разрована малим каналићима ) и никад није сасвим глатка . Цевчице су сивкасто беле боје , затим жутозелене , а у старости загасите маслинасто зелене боје . Дугачке доmm , око дршке нагло и видно краће творећи тако узак , али дубок јарак . Поре су ситне и округле са бело жутом основом . У старијих примерака гљива боја пора постаје маслинасто зелена . Дршка је висинеcm дебљинеcm чврста и пуна . У почетку је трбушаста ( дебела на средини ) , а растом се задебљалост спушта ниже тако да постаје врећаста ( џакараста ) . Истобојна је са шеширом или за коју нијансу светлија . Месо је дебело и само у младости чврсто док је касније мекше и сунђерасто . Беле је боје , мириса карактеристичног за вргање и слаткастог је укуса . Микроскопија Споре су вретенасте са јаком супрахиларном депресијом и боје су меда . Димензије5 ×5-4 μm . Отисак спора Отисак спора је светложутомаслинасте боје . Јестивост Као и већина вргања и ова врста представља јестиву гљиву . Користи се пре свега у куваним јелима . Шешир гљиве није толико чврст као у других вргања те га је временски потребно кувати нешто краће . Више од суве материје ове гљиве чине угљени хидрати док су мањем уделу присутни и протеини ( око ) и масти ( око ) . Сличне врсте По боји шешира најсличнија врста испуцалом вргању је брезов вргањ ( лат.-{ Boletus betulicolus }- ) . Ипак брезов вргањ има потпуно глатку кожицу на шеширу са цилиндричним хифама које су уже одμm . Поред тога испуцали вргањ није забележен у микоризи са брезама стога приликом фотографисања или сакупљања треба обратити пажњу и на непосредну околину . Литература Uzelac , Branislav Gljive Srbije i zapadnog Balkana . Beograd : BGV -{ logic } -. -{ Giuseppe , P. }- Atlas gljiva . Zagreb : Prosvjeta . Flik , M . Koja je ovo gljiva ? prepoznavanje , sakupljanje , upotreba . Beograd : Marso. -{ Phillips , R . Mushrooms . London : Macmillan . }- Јестиве печурке Гљиве