Преговори у Рамбујеу
Преговори у Рамбујеу су били преговори вођени на мировној конференцији о Косову и Метохији, која је 6. фебруара 1999. почела у француском Дворцу Рамбује, у граду Рамбујеу код Париза.

На конференцији су учествовали представници власти Републике Србије и СР Југославије и косовских Албанаца, уз посредовање изасланика САД, Русије и ЕУ, Кристофера Хила, Бориса Мајорског и Волфганга Петрича. Крах конференције, након безуспешних 17 дана преговора, означио је крај настојања да се косовска криза реши мирним путем. Уследило је бомбардовање тадашње СР Југославије.

Наредна рунда преговора о Косову и Метохији почела је 15. марта у Паризу. Окончана је неуспехом после свега четири дана. Делегације су 18. марта потписале различите споразуме.

Делегација косовских Албанаца потписала је споразум који су понудили међународни преговарачи, док је државна делегација Србије потписала сопствени предлог политичког споразума - Споразум о самоуправи на Косову и Метохији.

Ричард Холбрук састао се последњи пут са Слободаном Милошевићем 22. марта 1999. и понудио му последњу шансу да прихвати споразум из Рамбујеа. Милошевић је то одбио, што је довело до НАТО бомбардовања СРЈ, које је трајало 78 дана, од 24. марта до 10. јуна 1999.

Касније анализе преговора
Хенри Кисинџер, некадашњи амерички државни секретар, у изјави за лондонски Дејли телеграф јуна 1999. године рекао је да је текст споразума из Рамбујеа, којим је Србија позвана да прихвати НАТО трупе на својој територији, представљао провокацију и изговор за почетак бомбардовања.

У књизи „Пут у Рамбује” др Предраг Симић наводи да су спорне одредбе преговора биле војно присуство НАТО у СР Југославији и одржавање референдума на Косову и Метохији, после три године.

Касније је Волфганг Петрич пред Хашким трибуналом изјавио да је предлог споразума из Рамбујеа био у интересу Југославије. Он каже да је било предвиђено да се споразум из Рамбујеа „преиспита и ревидира” после три године на основу „воље народа”, али да је та формулација у одлучивање укључила и српску и албанску страну и није неминовно предвиђала референдум, будући да је међународна заједница „научила лекцију референдума у БиХ”. 

Бивши начелник Државне безбедности Србије Горан Петровић је 2007. године изјавио да би било паметно тражити ретроактивно прихватање споразума из Рамбујеа.

Референце

Литература

Спољашње везе 
 Pregovori u Rambujeu (НИН)
 Десет година од Рамбујеа (РТС)
 Шта је НАТО заиста тражио од СРЈ у Рамбујеу („Политика”, 23. март 2012)
 Три крупне лажи о наводним преговорима у Рамбујеу („Политика”, 14. фебруар 2019)

Рат на Косову и Метохији
НАТО бомбардовање СРЈ 1999.
Преговори у Рамбујеу су били преговори вођени на мировној конференцији о Косову и Метохији , која је фебруара почела у француском Дворцу Рамбује , у граду Рамбујеу код Париза . На конференцији су учествовали представници власти Републике Србије и СР Југославије и косовских Албанаца , уз посредовање изасланика САД , Русије и ЕУ , Кристофера Хила , Бориса Мајорског и Волфганга Петрича . Крах конференције , након безуспешнихдана преговора , означио је крај настојања да се косовска криза реши мирним путем . Уследило је бомбардовање тадашње СР Југославије . Наредна рунда преговора о Косову и Метохији почела је марта у Паризу . Окончана је неуспехом после свега четири дана . Делегације су марта потписале различите споразуме . Делегација косовских Албанаца потписала је споразум који су понудили међународни преговарачи , док је државна делегација Србије потписала сопствени предлог политичког споразума - Споразум о самоуправи на Косову и Метохији . Ричард Холбрук састао се последњи пут са Слободаном Милошевићем марта и понудио му последњу шансу да прихвати споразум из Рамбујеа . Милошевић је то одбио , што је довело до НАТО бомбардовања СРЈ , које је трајалодана , од марта до јуна Касније анализе преговора Хенри Кисинџер , некадашњи амерички државни секретар , у изјави за лондонски Дејли телеграф јуна године рекао је да је текст споразума из Рамбујеа , којим је Србија позвана да прихвати НАТО трупе на својој територији , представљао провокацију и изговор за почетак бомбардовања . У књизи „ Пут у Рамбује ” др Предраг Симић наводи да су спорне одредбе преговора биле војно присуство НАТО у СР Југославији и одржавање референдума на Косову и Метохији , после три године . Касније је Волфганг Петрич пред Хашким трибуналом изјавио да је предлог споразума из Рамбујеа био у интересу Југославије . Он каже да је било предвиђено да се споразум из Рамбујеа „ преиспита и ревидира ” после три године на основу „ воље народа ” , али да је та формулација у одлучивање укључила и српску и албанску страну и није неминовно предвиђала референдум , будући да је међународна заједница „ научила лекцију референдума у БиХ ” . Бивши начелник Државне безбедности Србије Горан Петровић је године изјавио да би било паметно тражити ретроактивно прихватање споразума из Рамбујеа . Референце Литература Спољашње везе Pregovori u Rambujeu ( НИН ) Десет година од Рамбујеа ( РТС ) Шта је НАТО заиста тражио од СРЈ у Рамбујеу ( „ Политика ” , март Три крупне лажи о наводним преговорима у Рамбујеу ( „ Политика ” , фебруар Рат на Косову и Метохији НАТО бомбардовање СРЈ