Грмошчица
Грмошчица или грмача (-{Armillariella tabescens}-) је јестива гљива коју можемо наћи у густим грмовима, на пању и около њега, често се може наћи у коријењу, као паразит на листопадном дрвећу (чешће на храстовом и кестенастом а рјеђе на буковом и багремовом). Највише се може наћи у Хрватској, и ту је најчешће виђена док се у осталим крајевима мање проналази. Воли топла, сунчана станишта, те успјева и на Јадрану а затим у сјеверној Африци, на Флориди па чак и у тропима.

Клобук 
Клобук грмошчице износи од 4 до 15 cm, у свим фазама је испупчен (није никад пљоснат, нити удубљен), увијек са заобљеном средишњом избочином. По том избоченом тјемену, а често и шире је сува, храпава кожица распуцана на ситније крљушти и на крупнија поља тако да на површину провирује бијело месо. Крај клобука није урезан. Клобук му је боје меда, жутосмеђ до црвенкастосмеђ, па понекад и смеђ, а понекад свијетао тако да изгледа као да је бијел. Иако се могу наћи и такви примјери, највише их има да су кожнатожути. Крљушти су им разнолике, а често и ушиљене, тамније од основе тако да према крају клобук изгледа знатно свјетлији.

Листићи 
Листићи су код грмошчице мање-више силазни, танки, средње густи. Помијешани са ламелулама, каткад широки - каткад уски. Бијели су, евентуално се на њима може пронаћи дашак меснатог или изабел тона; старији се тачкасто смеђе или попут рђе мрљају.

Стручак 
Стручак је величине од 6-10-(12)/(0.6)-0.8-1.8 cm, ваљкаст, тек се у дну корјенасто сузује. Стручак им је гладак, без бразда, го, само понекад при врху са ситним смећкастожутим пахуљицама, а у дну с неколико влаканаца. Без прстена и без прсенолике зоне, једноставно постепено одозхо надоље тамнији (од бијелог врха до црно/смеђег дна). Било пун, било цјеваст, било у потпуности шупаљ. Тврд али ни целулозан ни плутаст.

Месо 
Месо је танко, еластично но у устима је мекано а у дебљем дијелу клобука и у горњем дијелу стручка бијело, остло смеђим прожето. Укус меса је благ, изузетно након дужег жвакања мало опор; мирис је угодно освјежавајућ но слаб.

Отрусина 
Отрусина је код грмошчице истакнуто бијела.

Микроскопија 
Споре -{hyaline}-, -{neamyloidne}-, цилиндрично до капљолико елипсоидне: 8.5-12/5-7 mi. Оштрица је фертилна без -{cystida}- или стерилних длачица.

Доба 
(VII) VIII-X (XI)

Јестивост 
Прилично добра, јестива врста, прикладна поглавито за супу, барење и кисељење.

Сличне врсте 
Много се мјеша са пузама (-{Armillariella melea}-) на које заиста упадљиво личе, али се грмошчица од њих разликује по томе што нема ни трага прстену на стручку. Од отровних сумпорача разликује се по својим, у основи, бијелим листићима и бијелом отрусном те по благом укусу меса.

Референце 

Armillaria
Јестиве печурке
Грмошчица или грмача ( -{ Armillariella tabescens }- ) је јестива гљива коју можемо наћи у густим грмовима , на пању и около њега , често се може наћи у коријењу , као паразит на листопадном дрвећу ( чешће на храстовом и кестенастом а рјеђе на буковом и багремовом ) . Највише се може наћи у Хрватској , и ту је најчешће виђена док се у осталим крајевима мање проналази . Воли топла , сунчана станишта , те успјева и на Јадрану а затим у сјеверној Африци , на Флориди па чак и у тропима . Клобук Клобук грмошчице износи оддоcm , у свим фазама је испупчен ( није никад пљоснат , нити удубљен ) , увијек са заобљеном средишњом избочином . По том избоченом тјемену , а често и шире је сува , храпава кожица распуцана на ситније крљушти и на крупнија поља тако да на површину провирује бијело месо . Крај клобука није урезан . Клобук му је боје меда , жутосмеђ до црвенкастосмеђ , па понекад и смеђ , а понекад свијетао тако да изгледа као да је бијел . Иако се могу наћи и такви примјери , највише их има да су кожнатожути . Крљушти су им разнолике , а често и ушиљене , тамније од основе тако да према крају клобук изгледа знатно свјетлији . Листићи Листићи су код грмошчице мање-више силазни , танки , средње густи . Помијешани са ламелулама , каткад широки - каткад уски . Бијели су , евентуално се на њима може пронаћи дашак меснатог или изабел тона ; старији се тачкасто смеђе или попут рђе мрљају . Стручак Стручак је величине од( 12) /( 0.6 ) -0.8-1.8 cm , ваљкаст , тек се у дну корјенасто сузује . Стручак им је гладак , без бразда , го , само понекад при врху са ситним смећкастожутим пахуљицама , а у дну с неколико влаканаца . Без прстена и без прсенолике зоне , једноставно постепено одозхо надоље тамнији ( од бијелог врха до црно / смеђег дна ) . Било пун , било цјеваст , било у потпуности шупаљ . Тврд али ни целулозан ни плутаст . Месо Месо је танко , еластично но у устима је мекано а у дебљем дијелу клобука и у горњем дијелу стручка бијело , остло смеђим прожето . Укус меса је благ , изузетно након дужег жвакања мало опор ; мирис је угодно освјежавајућ но слаб . Отрусина Отрусина је код грмошчице истакнуто бијела . Микроскопија Споре -{ hyaline }- , -{ neamyloidne }- , цилиндрично до капљолико елипсоидне:5-12/ 5-7 mi . Оштрица је фертилна без -{ cystida }- или стерилних длачица . Доба ( VII ) VIII-X ( XI ) Јестивост Прилично добра , јестива врста , прикладна поглавито за супу , барење и кисељење . Сличне врсте Много се мјеша са пузама ( -{ Armillariella melea }- ) на које заиста упадљиво личе , али се грмошчица од њих разликује по томе што нема ни трага прстену на стручку . Од отровних сумпорача разликује се по својим , у основи , бијелим листићима и бијелом отрусном те по благом укусу меса . Референце Armillaria Јестиве печурке