Шумско пиле
Шумско пиле, жути хлеб, врбара или врбовача () једна је од најпознатијих гљива на подручју Србије. У народу препозната као деликатес, врло често се сакупља са пролећа и јесени зарад коришћења у исхрани. Име је добила по светлој жутој боји и укусу налик на пилетину. Може се наћи широм Северне Америке и Европе. Више шешира облика шкољке ове врсте расту заједно на кори трулих и мртвих стабала или гранама листопадног дрвећа, правећи понекад необичне облике. Најчешће паразитира на врби (-{Salix}-), јови(-{Alnus}-), тополи (-{Populus}-), букви (-{Fagus}-), храсту (-{Quercus}-) и багрему (-{Robinia}-). Ретко се појављује и на четинарима попут бора (-{Pinus}-), ариша (-{Larix}-) и тисе (-{Taxus}-). Шумско пиле је сапрофит. Представља честу врсту. Бројније плодоноси током пролећа неголи с јесени. Најчешће достиже масу до 20 kg, а највећи примерак са невероватних 45 kg тежине забележен је у Хемпширу у Великој Британији октобра 1990. године.

Опис плодног тела 
Плодна тела су многобројна, неправилног облика и грбаве површине величине од 10 до 40 cm и дебљине до 5 cm. Првобитно су у облику чворова, да би растом и ширењем тела постали готово спојени. Већином расту заједно, један изнад другог, водоравно из подлоге. Руб плодног тела је наборан и подељен у режњеве. Горња површина плодоносног тела је жута, ређе наранџаста или боје лимуна, глатка или сомотаста. Цевчице су врло кратке, дужине до 4 mm. Поре су ситне (3 до 5 комада по 1 mm), првобитно округле, а касније угласте. Кроз отворе пора излучују се росне капљице бледожуте боје. Месо плодног тела је дебело, мекано и сочно. Сазревањем губи жуту боју услед губитка воде постаје тврдо и крхко. Мирис је пријатан и сладуњав. Укус свеже гљиве је благо киселкаст.

Микроскопија 
Споре шумског пилета варирају од елиптичног до јајастог облика, глатке, хијалине, неамилоидне. Величине су 5–8 x 4–5 µm.

Отисак спора 
Отисак спора је светложуте боје.

Јестивост 
Јестива врста, али је потребна термичка обрада. Углавном се конзумирају млади примерци. Иако већину људи изглед и укус подсећа на пилеће месо има и оних којима је укус ближи укусу крабе или рака. Осим људи многе дивље животиње конзумирају шумско пиле, попут срне или јелена.

Галерија

Сличне врсте 
Морфолошки сличне шумском пилету су -{huroniensis}- и -{L. gilbertsonii}-.

Референце

Литература 
 Gljive Srbije i zapadnog Balkana. Uzelac B. BGV Logic Beogad, 2009.
 Mushrooms. Phillips R. Macmillan London, 2006
 Koja je ovo gljiva? prepoznavanje, sakupljanje, upotreba.Flik M. Marso Beograd, 2010
 Atlas gljiva. Giuseppe P. Prosvejta Zagreb, 1997
 http://www.first-nature.com

Спољашње везе 
 http://bioras.petnica.rs/home.php 
 http://www.indexfungorum.org/

Гљиве
Јестиве печурке
Шумско пиле , жути хлеб , врбара или врбовача ( ) једна је од најпознатијих гљива на подручју Србије . У народу препозната као деликатес , врло често се сакупља са пролећа и јесени зарад коришћења у исхрани . Име је добила по светлој жутој боји и укусу налик на пилетину . Може се наћи широм Северне Америке и Европе . Више шешира облика шкољке ове врсте расту заједно на кори трулих и мртвих стабала или гранама листопадног дрвећа , правећи понекад необичне облике . Најчешће паразитира на врби ( -{ Salix }- ) , јови( -{ Alnus }- ) , тополи ( -{ Populus }- ) , букви ( -{ Fagus }- ) , храсту ( -{ Quercus }- ) и багрему ( -{ Robinia }- ) . Ретко се појављује и на четинарима попут бора ( -{ Pinus }- ) , ариша ( -{ Larix }- ) и тисе ( -{ Taxus }- ) . Шумско пиле је сапрофит . Представља честу врсту . Бројније плодоноси током пролећа неголи с јесени . Најчешће достиже масу доkg , а највећи примерак са невероватнихkg тежине забележен је у Хемпширу у Великој Британији октобра године . Опис плодног тела Плодна тела су многобројна , неправилног облика и грбаве површине величине оддоcm и дебљине доcm . Првобитно су у облику чворова , да би растом и ширењем тела постали готово спојени . Већином расту заједно , један изнад другог , водоравно из подлоге . Руб плодног тела је наборан и подељен у режњеве . Горња површина плодоносног тела је жута , ређе наранџаста или боје лимуна , глатка или сомотаста . Цевчице су врло кратке , дужине доmm . Поре су ситнедокомада поmm ) , првобитно округле , а касније угласте . Кроз отворе пора излучују се росне капљице бледожуте боје . Месо плодног тела је дебело , мекано и сочно . Сазревањем губи жуту боју услед губитка воде постаје тврдо и крхко . Мирис је пријатан и сладуњав . Укус свеже гљиве је благо киселкаст . Микроскопија Споре шумског пилета варирају од елиптичног до јајастог облика , глатке , хијалине , неамилоидне . Величине су8 x5 µm . Отисак спора Отисак спора је светложуте боје . Јестивост Јестива врста , али је потребна термичка обрада . Углавном се конзумирају млади примерци . Иако већину људи изглед и укус подсећа на пилеће месо има и оних којима је укус ближи укусу крабе или рака . Осим људи многе дивље животиње конзумирају шумско пиле , попут срне или јелена . Галерија Сличне врсте Морфолошки сличне шумском пилету су -{ huroniensis }- и -{ L. gilbertsonii } - . Референце Литература Gljive Srbije i zapadnog Balkana . Uzelac B. BGV Logic Beogad , Mushrooms . Phillips R . Macmillan London , Koja je ovo gljiva ? prepoznavanje , sakupljanje , upotreba.Flik M. Marso Beograd , Atlas gljiva . Giuseppe P . Prosvejta Zagreb , http://www.first-nature.com Спољашње везе http://bioras.petnica.rs/home.php http://www.indexfungorum.org/ Гљиве Јестиве печурке