Рушанци
Рушанци (, ) или Рукшани, народ су из памирске групе иранских народа који живи у државама средње Азије, а највећи број њих тренутно живи на просторима планине Памир.

Станиште 
Рушанци живе на планини Памир у рушанској области која припада Горно-бадахашанском аутономном региону у Таџикистану, сјеверно од области у којој су настањени Шугнанци. Села у којима се говори рушански језик се налазе на десној обали рјеке Панџ између села Акџев и Шипад. Рушански се такође говори у селима доњег Бартанга (Јемс, Багу и Рид). Током 1950. година, око 100 породица Рушанаца пребачено је у села Ђиликул и Кумсагир у долини Вах, упркос чињеници да природни услови у рушанским подручјима погодују пољопривредној дјалатности, има довољно земљишта, као и воћњака и добрих рибњака.

Подаци о становништу 
Подаци о популацији овог народа налазе се на званичној листи градова и села у СССР-у (Стаљинабад 1932. године у Таџикистану). Према тим подацима број Рушанаца је био 5.838, од којих је 653 живело у селу Хуфи и 424 у Бају. Према А. Дјакову, око 2.000 до 3.000 људи живело је у Авганистану на лијевој обали реке Панџ. Међутим, према другим подацима из 1939. године, 5. 388 Рушанаца је живјело у Таџикистану.

Језик 
Рушански језик припада Шугнанско-рушанској подгрупи памирских језика, иранске групе индоевропских језика, а дијалекти ове подгрупе су узајамно разумљиви. Са говорницима других памирских језика - Јазгулемцима, Ваханцима, Ишкашимцима - комуникација је заснована на таџичком језику у Таџикистану и Авганистану и на ујгурском у Кини. Рушански језик постоји само у говорном облику. Примјери писаног језика су оскудни.

Године 1916. објављен је кратак чланак Р. Готоa који садржи одређене ријечи бартангског и рушанског. Прије тога Рушанци су били познати у Европи само по имену. Први текстуални пример - бајка - појавио се у студији В. Ленц (-{Pamir-Dialekte. Materialen zur Kenntniss der Schugni-gruppe, Göttingen}- 1933, pp. 101–105).

Рушанци су релативно добро очували свој језик (1959), а утицај шугнанског готово не постоји. Утицај таџичког се примјећује у одређеним лексичким областима. На пример, када се говори о политици, појављују се таџички изрази и граматичке конструкције.

Најважнија села Рушанаца су Баруцшан (Барушон) и Дерзуд (Дирзут). Села се налазе у размаку од 3 до 4 километра, а комуникација између становника је прилично једноставна. Људи из било ког села говоре мало другачији облик рушанског језика, међутим, те разлике су занемарљиве. Лексичке разлике скоро да не постоје.

Историја 
У прошлости су Рушанци и Хуфци практиковали прилично оригиналан облик сарадње. После орања својих поља, Рушанци су за одређену накнаду, слали своје волове Хуфцима, у горња села у Хуфској долини гдје је орање земље започињало мјесец дана касније. Током 1950. година, Рушанци из горњих села, попут Бартангаца, Орошораца и Јазгулемаца, натјерани су да се преселе на плантаже памука у долине села Ваханаца.

Види још 
 Рушански језик

Референце 

Ирански народи
Памирски народи
Народи Азије
Таџикистан
Централна Азија
Етничке групе Таџикистана
Етничке групе Авганистана
Рушанци ( , ) или Рукшани , народ су из памирске групе иранских народа који живи у државама средње Азије , а највећи број њих тренутно живи на просторима планине Памир . Станиште Рушанци живе на планини Памир у рушанској области која припада Горно-бадахашанском аутономном региону у Таџикистану , сјеверно од области у којој су настањени Шугнанци . Села у којима се говори рушански језик се налазе на десној обали рјеке Панџ између села Акџев и Шипад . Рушански се такође говори у селима доњег Бартанга ( Јемс , Багу и Рид ) . Током година , окопородица Рушанаца пребачено је у села Ђиликул и Кумсагир у долини Вах , упркос чињеници да природни услови у рушанским подручјима погодују пољопривредној дјалатности , има довољно земљишта , као и воћњака и добрих рибњака . Подаци о становништу Подаци о популацији овог народа налазе се на званичној листи градова и села у СССР-у ( Стаљинабад године у Таџикистану ) . Према тим подацима број Рушанаца је био838 , од којих јеживело у селу Хуфи иу Бају . Према А . Дјакову , око000 до000 људи живело је у Авганистану на лијевој обали реке Панџ . Међутим , према другим подацима из године ,Рушанаца је живјело у Таџикистану . Језик Рушански језик припада Шугнанско-рушанској подгрупи памирских језика , иранске групе индоевропских језика , а дијалекти ове подгрупе су узајамно разумљиви . Са говорницима других памирских језика - Јазгулемцима , Ваханцима , Ишкашимцима - комуникација је заснована на таџичком језику у Таџикистану и Авганистану и на ујгурском у Кини . Рушански језик постоји само у говорном облику . Примјери писаног језика су оскудни . Године објављен је кратак чланак Р . Готоa који садржи одређене ријечи бартангског и рушанског . Прије тога Рушанци су били познати у Европи само по имену . Први текстуални пример - бајка - појавио се у студији В . Ленц ( -{ Pamir-Dialekte . Materialen zur Kenntniss der Schugni-gruppe , Göttingen }- pp. 101–105 ) . Рушанци су релативно добро очували свој језик а утицај шугнанског готово не постоји . Утицај таџичког се примјећује у одређеним лексичким областима . На пример , када се говори о политици , појављују се таџички изрази и граматичке конструкције . Најважнија села Рушанаца су Баруцшан ( Барушон ) и Дерзуд ( Дирзут ) . Села се налазе у размаку оддокилометра , а комуникација између становника је прилично једноставна . Људи из било ког села говоре мало другачији облик рушанског језика , међутим , те разлике су занемарљиве . Лексичке разлике скоро да не постоје . Историја У прошлости су Рушанци и Хуфци практиковали прилично оригиналан облик сарадње . После орања својих поља , Рушанци су за одређену накнаду , слали своје волове Хуфцима , у горња села у Хуфској долини гдје је орање земље започињало мјесец дана касније . Током година , Рушанци из горњих села , попут Бартангаца , Орошораца и Јазгулемаца , натјерани су да се преселе на плантаже памука у долине села Ваханаца . Види још Рушански језик Референце Ирански народи Памирски народи Народи Азије Таџикистан Централна Азија Етничке групе Таџикистана Етничке групе Авганистана