Мартинчица
Мартичица () је јестива гљива која расте у луки или кругу, већином по ободу шуме, у трави, на пашњацима и ливадама, али понекад се нађе у травнатим шумама, ако не онда на већем пропланку, тада у мањем броју. Близина неког дрвета, четинара или лишћара, чини се да је ипак неопходна. У свим нашим крајевима, највише у Словенији и Босни, јер јој више пријају веће висине. Нађе се ипак у медитеранско-субмедитеранским подручијима, масовно у Истри, где је народ често познаје, као и на Корчули. Честа је у Македонији.

Листићи  
Листићи су знатно до издразито силазни, с различитим ламелулама, густи, каткада и анастомизирани, широки 4-7 милиметара, целе и утањене оштрице. Бели, па све јачим дашком нијанси клобука.

Боја  
Боја је бледа, готово бела.

Стручак  
Стручак је величине 6-12-(15)/1,5-3 центиметра, надоле постепено све дебљи, каткада батинато проширен, каткад готово ваљкаст. Сув, свиленасте површине, сјачом влакнастом короми и мекшом, касније спужвасто-шупљом језгром. Истобојан с клобуком, у дну памучасто бел од базалног мицелија.

Месо  
Месо је једва дебље дуж страна него што је на рубу, али изнад стручка нагло дебело, чврсто и у старих тврдо, али сочно; бело кад је просушено, светло розе боје. Укус угодно благ, мирис јак, на воћни или зовин цват; у Истри једна раса коју због мириса називају пршутницом.

Микроскопија 
Споре -{hzaline}-, -{neamyloidne}-, готово округле, али због кукастог -{apiculusa}- не изгледају тако, крупнуије или ситнијегранулиране, 6-7,5/5-6,2 ми. Хифе с копчама.

Доба  
Доба (IX) X-XII(I)

Јестивост 
Веома укусна јестива гљива, иако теже сварљива због тврде конзистенције. Кад се замрзне, па чак и заледи, постаје још укуснија. Припрема се пржена, барена, укисељена и у рижоту. На жару је права деликатеса.

Сличне врсте 
Има низ левака, -{Clitocybe}- које јој могу бити наликпо боји, облику, па и по избочини у дну левка, а међу њима су неке и отровнице. Зато, док добро не упознамо ову биљку, не ваља брати примерке мање од 10 центиметара у промеру клубока, односно мање од 1 центиметар у врху стручка. Ако се тога придржавамо, можемо је заменити једино са јестивим или неотровним врстама из рода -{Clitocybe}-, односно -{Lactarius}-.

Референце 

Јестиве печурке
Мартичица ( ) је јестива гљива која расте у луки или кругу , већином по ободу шуме , у трави , на пашњацима и ливадама , али понекад се нађе у травнатим шумама , ако не онда на већем пропланку , тада у мањем броју . Близина неког дрвета , четинара или лишћара , чини се да је ипак неопходна . У свим нашим крајевима , највише у Словенији и Босни , јер јој више пријају веће висине . Нађе се ипак у медитеранско-субмедитеранским подручијима , масовно у Истри , где је народ често познаје , као и на Корчули . Честа је у Македонији . Листићи Листићи су знатно до издразито силазни , с различитим ламелулама , густи , каткада и анастомизирани , широкимилиметара , целе и утањене оштрице . Бели , па све јачим дашком нијанси клобука . Боја Боја је бледа , готово бела . Стручак Стручак је величине( 15 ) / 1,5-3 центиметра , надоле постепено све дебљи , каткада батинато проширен , каткад готово ваљкаст . Сув , свиленасте површине , сјачом влакнастом короми и мекшом , касније спужвасто-шупљом језгром . Истобојан с клобуком , у дну памучасто бел од базалног мицелија . Месо Месо је једва дебље дуж страна него што је на рубу , али изнад стручка нагло дебело , чврсто и у старих тврдо , али сочно ; бело кад је просушено , светло розе боје . Укус угодно благ , мирис јак , на воћни или зовин цват ; у Истри једна раса коју због мириса називају пршутницом . Микроскопија Споре -{ hzaline }- , -{ neamyloidne }- , готово округле , али због кукастог -{ apiculusa }- не изгледају тако , крупнуије или ситнијегранулиране ,5 / 5-6,2 ми . Хифе с копчама . Доба Доба ( IX ) X-XII( I ) Јестивост Веома укусна јестива гљива , иако теже сварљива због тврде конзистенције . Кад се замрзне , па чак и заледи , постаје још укуснија . Припрема се пржена , барена , укисељена и у рижоту . На жару је права деликатеса . Сличне врсте Има низ левака , -{ Clitocybe }- које јој могу бити наликпо боји , облику , па и по избочини у дну левка , а међу њима су неке и отровнице . Зато , док добро не упознамо ову биљку , не ваља брати примерке мање одцентиметара у промеру клубока , односно мање одцентиметар у врху стручка . Ако се тога придржавамо , можемо је заменити једино са јестивим или неотровним врстама из рода -{ Clitocybe }- , односно -{ Lactarius } - . Референце Јестиве печурке