Шахрук Мирза
Шахрук Мирза  (20. август 1377, Самарканд — 12. март 1447, Херат) је био трећи емир Тимуридског царства од 30. марта 1409. године све до своје смрти. Био је четврти син  емира  Тамерлана  (Тимур-кан  или Тимур Ленк (хроми) ), једног од највећих светских освајача и оснивача династије Тимурида и његове у историји скоро потпуно непознате супруге Дид Шад Аге.

Мирза је целу своју младост провео у походима свог оца по Блиском истоку и био је учесник битке код Ангоре са Турцима Османлијама 28. јула 1402. године. Источни извори помињу јак напад тешке српске коњице против лако оружаних татарских пешака на почетку битке и њихов почетни успех. Преокрет се десио када један део Селџука издаје османског султана Бајазита, што збуњује његову војску. Бајазит је био заробљен и у ропству је и умро, 8. марта 1403. Српске трупе су вршиле три јуриша да га спасу, али узалуд. Српска војска могла је потом да се повуче без тежих губитака и борећи се дошла до босфорске обале. У боју су заробљени сви Бајазитови синови, осим Сулејмана, који је наследио управу над остацима царства. Већина заробљених знаменитих Османлија и османских савезника било је касније ослобођено за скуп откуп .

После очеве смрти 1405. године, на чело Тимуридског царства, пошто је управљао престолницом Самаркандом, долази Шахруков синовац Халил Султан, али Шахрук га не признаје за владара и окупира Хорасан, где узима за престоницу Херат. Тада долази до грађанског рата, који се завршава 30. марта 1409. године, када Мирза осваја Халилову Трансоксијану и са њом и Самарканд, заробивши Халила. Халил је убрзо ослобођен и послат у град Рај да управља њим склопивши притом споразум о предаји власти са Мирзом. Мирза потом пребацује престоницу царства у Херат. Херат ће остати престоница Тимурида све до уништења царства почетком следећег века.

Мирза није наследио царство које се простирало од Средоземља до Индије какво је било у тренутку Тамерланове смрти , већ нешто мању територију. Татари су посебно били потиснути за западу где су синови султана Бајазита, Мухамед, звани Кириџија, и Муса успели да, иза Тамерланове смрти, прилично успоставе поколебану турску власт у Малој Азији.

Што се спољне политике тиче, Мирза је био мирољубив владалац. Једини војни сукоб од преузимања престола имао је са Златном хордом, када је, умешавши се у њихова унутрашња превирања, мурзи Едигију отео Харезм. Развијао је односе са Египтом, Османским царством и Кином династије Минг, када су нормализовани односи с тим земљама. Нарочито је постало живо размењивање посланстава са Кином . Од Мирзиних посланстава у Пекингу дознајемо о присуству глумачких и забављачких трупа  на дворовима  и како почиње соларна година код Кинеза и Ујгура . Амбасадори су често посећивали град Пин-јанг-фу, на Жутој реци . Дипломатски односи су постали живљи и са пријатељском Северном династијом Јуан .

Мирза је био велики мецена уметности. Тада долази до културног буђења Персије. На пример, његов син Улуг Бег, који се бавио астрономијом, основао је 1420. године училиште у Самарканду за математичаре и астрономе, а осам година касније опсерваторију.

Умро је 12. марта 1447. године у Херату стар непуних 70. година. На престолу га наслеђује син Улуг-бег, када долази до нових грађанских ратова и дестабилизације царства.

Извори

Литература 
 Владимир Ћоровић, Историја Срба, 1941. Београд
 Џек Ведерфорд, Џингис Кан и стварање савременог света, 2007. Београд
 Милион путовања Марка Пола, 2012. Београд

Спољашње везе 

Рођени 1377.
Умрли 1447.
Емири
Персијски владари
Татари
Шахрук Мирза август Самарканд — март Херат ) је био трећи емир Тимуридског царства од марта године све до своје смрти . Био је четврти син емира Тамерлана ( Тимур-кан или Тимур Ленк ( хроми ) ) , једног од највећих светских освајача и оснивача династије Тимурида и његове у историји скоро потпуно непознате супруге Дид Шад Аге . Мирза је целу своју младост провео у походима свог оца по Блиском истоку и био је учесник битке код Ангоре са Турцима Османлијама јула године . Источни извори помињу јак напад тешке српске коњице против лако оружаних татарских пешака на почетку битке и њихов почетни успех . Преокрет се десио када један део Селџука издаје османског султана Бајазита , што збуњује његову војску . Бајазит је био заробљен и у ропству је и умро , марта Српске трупе су вршиле три јуриша да га спасу , али узалуд . Српска војска могла је потом да се повуче без тежих губитака и борећи се дошла до босфорске обале . У боју су заробљени сви Бајазитови синови , осим Сулејмана , који је наследио управу над остацима царства . Већина заробљених знаменитих Османлија и османских савезника било је касније ослобођено за скуп откуп \ . После очеве смрти године , на чело Тимуридског царства , пошто је управљао престолницом Самаркандом , долази Шахруков синовац Халил Султан , али Шахрук га не признаје за владара и окупира Хорасан , где узима за престоницу Херат . Тада долази до грађанског рата , који се завршава марта године , када Мирза осваја Халилову Трансоксијану и са њом и Самарканд , заробивши Халила . Халил је убрзо ослобођен и послат у град Рај да управља њим склопивши притом споразум о предаји власти са Мирзом . Мирза потом пребацује престоницу царства у Херат . Херат ће остати престоница Тимурида све до уништења царства почетком следећег века . Мирза није наследио царство које се простирало од Средоземља до Индије какво је било у тренутку Тамерланове смрти , већ нешто мању територију . Татари су посебно били потиснути за западу где су синови султана Бајазита , Мухамед , звани Кириџија , и Муса успели да , иза Тамерланове смрти , прилично успоставе поколебану турску власт у Малој Азији . Што се спољне политике тиче , Мирза је био мирољубив владалац . Једини војни сукоб од преузимања престола имао је са Златном хордом , када је , умешавши се у њихова унутрашња превирања , мурзи Едигију отео Харезм . Развијао је односе са Египтом , Османским царством и Кином династије Минг , када су нормализовани односи с тим земљама . Нарочито је постало живо размењивање посланстава са Кином \ . Од Мирзиних посланстава у Пекингу дознајемо о присуству глумачких и забављачких трупа на дворовима и како почиње соларна година код Кинеза и Ујгура \ . Амбасадори су често посећивали град Пин-јанг-фу , на Жутој реци \ . Дипломатски односи су постали живљи и са пријатељском Северном династијом Јуан \ . Мирза је био велики мецена уметности . Тада долази до културног буђења Персије . На пример , његов син Улуг Бег , који се бавио астрономијом , основао је године училиште у Самарканду за математичаре и астрономе , а осам година касније опсерваторију . Умро је марта године у Херату стар непуних година . На престолу га наслеђује син Улуг-бег , када долази до нових грађанских ратова и дестабилизације царства . Извори Литература Владимир Ћоровић , Историја Срба , Београд Џек Ведерфорд , Џингис Кан и стварање савременог света , Београд Милион путовања Марка Пола , Београд Спољашње везе Рођени Умрли Емири Персијски владари Татари