Милица Мишковић
Милица В. Мишковић (Чачак, 1876 - Београд, 1967) била је српска књижевница.

Биографија 

Рођена је 10. априла 1876. године као треће дете у породици Милеве, учитељице, и Димитрија Мите Петровића, наставника цртања и лепог писања у чачанској реалци, након рано преминулог сина Драгутина и Надежде, која ће постати прослављена уметница. Због нарушеног Димитријевог здравља, након Јаворског рата, Петровићи се селе у Карановац (данашње Краљево), где проводе следећих пет година. Потом се, због образовања потомака, трајно враћају у престоницу, где се настањују у Ратарској 32 у Београду, чији је власник био Максим Петровић, чувени београдски трговац, Димитријев отац. Родитељи су код све деце неговали родољубље и развијали љубав према уметности, а њихов дом је био истинско стециште уметника и образованих људи.Милица је после основног, стекла образовање на Вишој женској школи у Београду, а потом студира на Историјско-географском одсеку Велике школе. Од ране младости пише стихове родољубиве тематике, објављујући их у периодици. Са Владимиром К. Мишковићем (1867-1943), рударским инжењером венчава се 14. фебруара 1899. године. У тим браку рођено је петоро деце: Видосава, удата Маглић (1901-1975), Иванка, удата Коларж (1902-1987), Драгослава, удата Радуловић (1904-1980), Милена (1906-1931) и Бранимир (1909-1940).
	 
Породица Мишковић кратко живи у Сењском Руднику, а потом се настањује у Цетињској улици у Београду. Делећи судбину српског народа у Првом светском рату, Мишковићи преко Солуна одлазе у Француску. Песникињине кћери су смештене у један католички пансионат, а муж је распоређен у ренски рудник. Песникиња са сином остаје у Ници, где се налазе и Зора, Јела и Љубица Петровић, са братом Растком. Уочи Великог рата и у ратном вихору, песникиња је изгубила сестре Анђу, Драгицу и Надежду и брата Владимира. У домовину се са децом и мужем враћа 1919. године. Станују најпре у Палмотићевој улици у Београду, а потом купују кућу у данашњој Светогорској улици. До смрти 1967. године, Милица В. Мишковић је у потпуности посветила породици. Сахрањена је на Новом гробљу у Београду.

Књижевно дело 

Збирку Песме, у коју је сабрала своју лирику, објавила је, уз помоћ сестре Надежде, 1910. године у Новој штампарији Давидовић.

Референце 

Рођени 1876.
Умрли 1967.
Српске књижевнице
Чачани
Милица В . Мишковић ( Чачак ,- Београд,била је српска књижевница . Биографија Рођена је априла године као треће дете у породици Милеве , учитељице , и Димитрија Мите Петровића , наставника цртања и лепог писања у чачанској реалци , након рано преминулог сина Драгутина и Надежде , која ће постати прослављена уметница . Због нарушеног Димитријевог здравља , након Јаворског рата , Петровићи се селе у Карановац ( данашње Краљево ) , где проводе следећих пет година . Потом се , због образовања потомака , трајно враћају у престоницу , где се настањују у Ратарскоју Београду , чији је власник био Максим Петровић , чувени београдски трговац , Димитријев отац . Родитељи су код све деце неговали родољубље и развијали љубав према уметности , а њихов дом је био истинско стециште уметника и образованих људи .Милица је после основног , стекла образовање на Вишој женској школи у Београду , а потом студира на Историјско-географском одсеку Велике школе . Од ране младости пише стихове родољубиве тематике , објављујући их у периодици . Са Владимиром К . Мишковићем рударским инжењером венчава се фебруара године . У тим браку рођено је петоро деце : Видосава , удата Маглић Иванка , удата Коларж Драгослава , удата Радуловић Миленаи Бранимир Породица Мишковић кратко живи у Сењском Руднику , а потом се настањује у Цетињској улици у Београду . Делећи судбину српског народа у Првом светском рату , Мишковићи преко Солуна одлазе у Француску . Песникињине кћери су смештене у један католички пансионат , а муж је распоређен у ренски рудник . Песникиња са сином остаје у Ници , где се налазе и Зора , Јела и Љубица Петровић , са братом Растком . Уочи Великог рата и у ратном вихору , песникиња је изгубила сестре Анђу , Драгицу и Надежду и брата Владимира . У домовину се са децом и мужем враћа године . Станују најпре у Палмотићевој улици у Београду , а потом купују кућу у данашњој Светогорској улици . До смрти године , Милица В . Мишковић је у потпуности посветила породици . Сахрањена је на Новом гробљу у Београду . Књижевно дело Збирку Песме , у коју је сабрала своју лирику , објавила је , уз помоћ сестре Надежде , године у Новој штампарији Давидовић . Референце Рођени Умрли Српске књижевнице Чачани