Идиопатска хиперкалциурија
Идиопатска хиперкалциурија је метаболички поремећај који се карактерише прекомерним излучивањем калцијума мокраћом, без истовремене присутне хиперкалцемије у крви и без другог познатог узрока хиперкалциурије. Она настаје када је количина излученог калцијума у ​​мокраћу већа од 4 mg/kg/ 24 h (> 0.1-0.125 mmol/kg/24 H) или када је однос калцијум / креатинин већи од 0,21 mg/mg

Наиме за разлику од класичне хиперкалциурије, изазване прекомерном хиперкалцемијом у крви и појавом камена у бубрегу, идиопатска хиперкалциурија се клиничка, лабораторијски, и радиографски дијагностикује као стања без истовремено присутне хиперкалцемије у крви или било ког другог познатог узрока хиперкалциурије, са прекомерним измокравањем калцијума.

Историјат 
Лангман и Мур су 1984. године, дефинисали идиопатску хиперкалциурију као метаболички поремећај који се карактерише прекомерним лучењем калцијума у ​​мокраћи, без истовременп присутне хиперкалцемије или било ког другог познатог узрока хиперкалциурије.

Основне поставке 
Расподела калцијума у телу
Калцијум је најзаступљенији електролит у људском телу, који код здравог одраслог човек чини око 2% његове телесне масе, док након рођења он чини чини тек 0,9% телесне масе новорођенчета. Око 99% калцијума у телу налази се у костима и то највише у облику хидроксиапатит кристала, док се остатак (1%) налази у зубима, меком ткиву и вантелесној течности.

Калцијум се у крвној плазми налази се у три облика:
 Као калцијум везан за протеине (40%), који се у том се облику не филтрира кроз бубрежне гломеруле,
 Каао јонизирајући облик (48%), који се у том облику филтрира кроз бубрежне гломеруле.
 Као део сложеног молекула калцијума (12%), који се, такође, у том облику филтрира кроз бубрежне гломеруле.
Сложени молекул чине међусобно повезани калцијум и различити анјони као што су фосфати, цитрати и бикарбонати. Албумини вежу 90% калцијума у плазми а остатак калцијума везано је за глобулине.
Апсорпцја калцијума у ​​бубрезима
У бубрежним гломерулима одвија се филтрација калцијума у ​​јонизирајућем облику и у облику сложеног молекула калцијума. Путујући кроз остатак нефрона као део гломелуралног филтрата у појединим његовим деловима догађају се процеси битни за одржавање хомеостазе калцијума.

У тренутку равнотеже, количина калцијума која се излучује бубрегом једнака је количини калцијума која се апсорбује у цревима осим код деце у расту када се излучују мање количине калцијума због његова одлагања у костима. Већина, односно 70% калцијума апсорбује се у проксималном
тубул, где се апсорбује и највише соли, хлорида, фосфата, аминокиселина и глукозе тако да његова апсорпција овде зависна од апсорпцији тих супстанци што је изузетно важно знати за исхрану која ће се на основу тог сазнања променити и прилагодити како би се могло деловати на
реапсорпцију калцијума односно напослетку на хиперкалциурију.

У узлазној хенлеовој петљи бубрега апсорбује се 20% калцијума, највећим делом пасивним преносом, а само 10% у дисталном тубул и то активним ћелијским преносом.

Епидемиологија 
Учесталост идиопатске хиперкалциурије која је код деце различита, и креће се између 2,9% i 10%, условљена је животом у различитим географским и климатским областима, специфичним факторима исхрани и генетским фактора.
Полне разлике
Идиопатска хиперкалциурија је подједнако заступљена код особа оба пола.
 Старосне разлике
Може се јавити у било ком животном узрасту, укључујући и новорођеначки. Међутим идиопатска хиперкалциурија најучесталија је у деце између 4 и 8 године живота.

Етиопатогенеза 
Хиперкалциурија је класификована у две основне групе, као идиопатска и секундарна. Идиопатска хиперкалциурија је метаболички поремећај који се карактерише прекомерним лучењем калцијума у ​​мокраћи без истовремено присутне хиперкалцемије (повишених ниво калцијума у ​​серуму), и без неког познатог узрока хиперкалциурије.

Идиопатска хиперкалциурија према начину настанка дели се на више типова:
Тип I - апсорптивна идиопатска хиперкалциурија
Овај тип идиопатске хиперкалциурије узрокован је повећаном цревном апсорпцијом калцијума, која може бити последица повећане апсорпције калцијума директно кроз епителне ћелије.
Тип II - апсорптивна идиопатска хиперкалциурија
За разлику од типа I овај тип идиопатске хиперкалциурије узрокован је повећањем индиректне међућелијске апсорпције калцијума која је регулисана витамином Д, а настаје у условима његовог присутсва у прекомерним количинама.
Тип III - апсорптивна идиопатскa хиперкалциуријa
Овај тип идиопатске хиперкалциурије, коју називамо и апсорптивна хиперкалциурија, карактерише се смањена реапсорпција фосфора у бубрежним тубулима.
Тип IV - ренална идиопатска хиперкалциурија
Овај тип идиопатске хиперкалциурије, коју називамо и ренална (бубрежна) идиопатском хиперкалциурија, карактерише се смањеном реапсорпцијом калцијума у ​​бубрежним тубулима.
Тип V - ресорптивна идиопатска хиперкалциурија
Овај тип идиопатске хиперкалциурије, коју називамо и ресорптивна хиперкалциурије, изазвана је повећаним излучивањем калцијума у ​​мокраћи због повећане ресорпција калцијума из кости. Најчешће је последица хиперпаратироидизма.

Истраживања су показали да деловање витамина Д приликом уноса нормалних количина калцијума храном повећава његову апсорпцију у цревима, и кључни је чинилац у настајању идиопатске хиперкалциурије повезани с калцитриолом, као и да код оних људи који узимају храну осиромашену калцијумом, повишени калцитриол делује на негативну равнотежу калцијума који се тада због повећане ресорпције из костију повећано излучује мокраћом. Слично описаном, вишак витамина Д делује на повећану цревну апсорпцију калцијума и на тај начин утиче непосредно на појаву хиперкалцемије односно превелике количине калцијума у ​​крви што има за последицу прекомерно излучивања калцијума мокраћом.

Морбидитет у хиперкалциурији зависи од два одвојена фактора;
 Камена у бурегу. Камен у бубрегу код ових болесника је изузетно болно стање због истезања, дилатације и грча уретера и бубрега, изазване акутном опструкцијом.
 Болест и костију, праћеном деминерализацијом која доводи до остеопениије и остеопорозе. Код хиперцалциурије болесници имају нижи просечну коштану густину у однсо на узраст и пол. Штавише, у поређењу са нормокалциуријом, хиперкалциурични пацијенти имају просечну густину костију која је нижа 5-15%.

Дијагноза 
У дијагностици хиперкалциурије мери се количина калцијума у ​​24 часовној мокраћи и одређује однос - или индекс калцијум / креатинин (Ca/Cr).
Индекс Ca/Cr
У ту сврху користи се тест оптерећења калцијумом који служи за разликовање три типа хиперкалциурије (апсорптивне, бубрежне и ресорптивне).

У 20% пацијената и поред спроведеног Протокола лабораторијских испитивања узрок хиперкалциурије остаје неоткривен (идиопатска хиперкалциурија).

Диференцијална дијагноза 
Стања и болести која спадају у диференцијалну дијагнозу хиперкалциурије

Терапија 
У терапији ове болести најважнија је промена режима и навика у исхрани. Промена исхране чини основу терапије идиопатске хиперкалциурије у деце јер је излучивање калцијума мокраћом значајно повезано са уносом соли, протеина, калијума, фосфора и калцијума храном. Ограничавање уноса соли и додатак калијума исхрани су талође веома битни елементи лечења хиперкалциурије.

Драстична рестрикција уноса протеина и калцијума не препоручује се код деце јер може угрозити њихов раст због недостатка притеина и ресорпцију калцијума из кости, са последичним смањењењем минерализације у костима.

Код деце са озбиљном остеопенијом и перзистентном хиперкалциуријом као једна од могућности у терапије болести може се размотрити примена бисфосфоната у циљу побољшања густине костију.

Видети још 
 Хиперкалциурија
 Тест оптерећења калцијумом

Извори

Спољашње везе 
Hormonska regulacija homeostaze kalcijuma i fosfata

Идиопатске болести
Урологија
Нефрологија
Идиопатска хиперкалциурија је метаболички поремећај који се карактерише прекомерним излучивањем калцијума мокраћом , без истовремене присутне хиперкалцемије у крви и без другог познатог узрока хиперкалциурије . Она настаје када је количина излученог калцијума у ​​мокраћу већа одmg / kg /h ( >1-0.125 mmol / kg / 24 H ) или када је однос калцијум / креатинин већи од21 mg / mg Наиме за разлику од класичне хиперкалциурије , изазване прекомерном хиперкалцемијом у крви и појавом камена у бубрегу , идиопатска хиперкалциурија се клиничка , лабораторијски , и радиографски дијагностикује као стања без истовремено присутне хиперкалцемије у крви или било ког другог познатог узрока хиперкалциурије , са прекомерним измокравањем калцијума . Историјат Лангман и Мур су године , дефинисали идиопатску хиперкалциурију као метаболички поремећај који се карактерише прекомерним лучењем калцијума у ​​мокраћи , без истовременп присутне хиперкалцемије или било ког другог познатог узрока хиперкалциурије . Основне поставке Расподела калцијума у телу Калцијум је најзаступљенији електролит у људском телу , који код здравог одраслог човек чини око његове телесне масе , док након рођења он чини чини тек9% телесне масе новорођенчета . Око калцијума у телу налази се у костима и то највише у облику хидроксиапатит кристала , док се остатак ) налази у зубима , меком ткиву и вантелесној течности . Калцијум се у крвној плазми налази се у три облика : Као калцијум везан за протеине ) , који се у том се облику не филтрира кроз бубрежне гломеруле , Каао јонизирајући облик ) , који се у том облику филтрира кроз бубрежне гломеруле . Као део сложеног молекула калцијума ) , који се , такође , у том облику филтрира кроз бубрежне гломеруле . Сложени молекул чине међусобно повезани калцијум и различити анјони као што су фосфати , цитрати и бикарбонати . Албумини вежу калцијума у плазми а остатак калцијума везано је за глобулине . Апсорпцја калцијума у ​​бубрезима У бубрежним гломерулима одвија се филтрација калцијума у ​​јонизирајућем облику и у облику сложеног молекула калцијума . Путујући кроз остатак нефрона као део гломелуралног филтрата у појединим његовим деловима догађају се процеси битни за одржавање хомеостазе калцијума . У тренутку равнотеже , количина калцијума која се излучује бубрегом једнака је количини калцијума која се апсорбује у цревима осим код деце у расту када се излучују мање количине калцијума због његова одлагања у костима . Већина , односно калцијума апсорбује се у проксималном тубул , где се апсорбује и највише соли , хлорида , фосфата , аминокиселина и глукозе тако да његова апсорпција овде зависна од апсорпцији тих супстанци што је изузетно важно знати за исхрану која ће се на основу тог сазнања променити и прилагодити како би се могло деловати на реапсорпцију калцијума односно напослетку на хиперкалциурију . У узлазној хенлеовој петљи бубрега апсорбује се калцијума , највећим делом пасивним преносом , а само у дисталном тубул и то активним ћелијским преносом . Епидемиологија Учесталост идиопатске хиперкалциурије која је код деце различита , и креће се између9% i , условљена је животом у различитим географским и климатским областима , специфичним факторима исхрани и генетским фактора . Полне разлике Идиопатска хиперкалциурија је подједнако заступљена код особа оба пола . Старосне разлике Може се јавити у било ком животном узрасту , укључујући и новорођеначки . Међутим идиопатска хиперкалциурија најучесталија је у деце измеђуигодине живота . Етиопатогенеза Хиперкалциурија је класификована у две основне групе , као идиопатска и секундарна . Идиопатска хиперкалциурија је метаболички поремећај који се карактерише прекомерним лучењем калцијума у ​​мокраћи без истовремено присутне хиперкалцемије ( повишених ниво калцијума у ​​серуму ) , и без неког познатог узрока хиперкалциурије . Идиопатска хиперкалциурија према начину настанка дели се на више типова : Тип I - апсорптивна идиопатска хиперкалциурија Овај тип идиопатске хиперкалциурије узрокован је повећаном цревном апсорпцијом калцијума , која може бити последица повећане апсорпције калцијума директно кроз епителне ћелије . Тип II - апсорптивна идиопатска хиперкалциурија За разлику од типа I овај тип идиопатске хиперкалциурије узрокован је повећањем индиректне међућелијске апсорпције калцијума која је регулисана витамином Д , а настаје у условима његовог присутсва у прекомерним количинама . Тип III - апсорптивна идиопатскa хиперкалциуријa Овај тип идиопатске хиперкалциурије , коју називамо и апсорптивна хиперкалциурија , карактерише се смањена реапсорпција фосфора у бубрежним тубулима . Тип IV - ренална идиопатска хиперкалциурија Овај тип идиопатске хиперкалциурије , коју називамо и ренална ( бубрежна ) идиопатском хиперкалциурија , карактерише се смањеном реапсорпцијом калцијума у ​​бубрежним тубулима . Тип V - ресорптивна идиопатска хиперкалциурија Овај тип идиопатске хиперкалциурије , коју називамо и ресорптивна хиперкалциурије , изазвана је повећаним излучивањем калцијума у ​​мокраћи због повећане ресорпција калцијума из кости . Најчешће је последица хиперпаратироидизма . Истраживања су показали да деловање витамина Д приликом уноса нормалних количина калцијума храном повећава његову апсорпцију у цревима , и кључни је чинилац у настајању идиопатске хиперкалциурије повезани с калцитриолом , као и да код оних људи који узимају храну осиромашену калцијумом , повишени калцитриол делује на негативну равнотежу калцијума који се тада због повећане ресорпције из костију повећано излучује мокраћом . Слично описаном , вишак витамина Д делује на повећану цревну апсорпцију калцијума и на тај начин утиче непосредно на појаву хиперкалцемије односно превелике количине калцијума у ​​крви што има за последицу прекомерно излучивања калцијума мокраћом . Морбидитет у хиперкалциурији зависи од два одвојена фактора ; Камена у бурегу . Камен у бубрегу код ових болесника је изузетно болно стање због истезања , дилатације и грча уретера и бубрега , изазване акутном опструкцијом . Болест и костију , праћеном деминерализацијом која доводи до остеопениије и остеопорозе . Код хиперцалциурије болесници имају нижи просечну коштану густину у однсо на узраст и пол . Штавише , у поређењу са нормокалциуријом , хиперкалциурични пацијенти имају просечну густину костију која је нижа . Дијагноза У дијагностици хиперкалциурије мери се количина калцијума у ​​24 часовној мокраћи и одређује однос - или индекс калцијум / креатинин ( Ca / Cr ) . Индекс Ca / Cr У ту сврху користи се тест оптерећења калцијумом који служи за разликовање три типа хиперкалциурије ( апсорптивне , бубрежне и ресорптивне ) . У пацијената и поред спроведеног Протокола лабораторијских испитивања узрок хиперкалциурије остаје неоткривен ( идиопатска хиперкалциурија ) . Диференцијална дијагноза Стања и болести која спадају у диференцијалну дијагнозу хиперкалциурије Терапија У терапији ове болести најважнија је промена режима и навика у исхрани . Промена исхране чини основу терапије идиопатске хиперкалциурије у деце јер је излучивање калцијума мокраћом значајно повезано са уносом соли , протеина , калијума , фосфора и калцијума храном . Ограничавање уноса соли и додатак калијума исхрани су талође веома битни елементи лечења хиперкалциурије . Драстична рестрикција уноса протеина и калцијума не препоручује се код деце јер може угрозити њихов раст због недостатка притеина и ресорпцију калцијума из кости , са последичним смањењењем минерализације у костима . Код деце са озбиљном остеопенијом и перзистентном хиперкалциуријом као једна од могућности у терапије болести може се размотрити примена бисфосфоната у циљу побољшања густине костију . Видети још Хиперкалциурија Тест оптерећења калцијумом Извори Спољашње везе Hormonska regulacija homeostaze kalcijuma i fosfata Идиопатске болести Урологија Нефрологија