Александар Пишчевић
Александар Пишчевић (Поречје, 17. мај 1764 —  Скаљева, 31. март (по јулијанском - 20. марта) 1820) био је руски војник српског поријекла.

Животопис 

Син је Симеона Пишчевића. Са 13 година отац га је одвео (1777) на школовање у Петербург. Стекавши образовање у Инжењеријском кадетском корпусу, Александар се у својој 19. години за сав живот запутио траговима својих предака у војну службу. 1783. био је у Санктпетербуршком драгонском пуку у војсци кнеза Потемкина која је освојила Крим од Турака и Татара и присајединила га Русији (на Кавказу је у честим контактима са надређеним г. Потемкином којег не треба мијешати са кнезом Потемкином, који живи у исто вријеме). 

По вољи оца прелази у кавскаску војску 1784. године. Са својим ескадроном учествовао је у опсади и јуришу на турску тврђаву Анапу, на обали Црног мора, кад је послије продора у град и осјетио задовољство војничке побједе и тријумфа. Ипак, на Кавказу је био незадовољан. У Русију, са Кавказа, вратио се нарушеног здравља. 

Оженио је ћерку дворског савјетника, Србина, Фјодора Платоновича Јуришића, г. Митендорф. С њом је имао ћерку Љубов. Млађи брат му је био Иван Семојонович Пишчевић, полусестра (ћерка оца из првог брака) удовица без потомства г. Сребњицка, сестре Ана (из Новомиргорода), Надежда и Варвара. Отац му је у тестаменту оставио обавезу да изгради цркву светог Стефана (њихове крсне славе), поред очевог гроба. Умире у 56. години живота, на имању које му је припадало након очеве смрти.

Мемоари 

За српску историју је значајан због мемоара Мој живот. У њима о свом поријеклу пише:

Занимљивости 

Александар Пишчевић на многим мјестима у мемоарима описује своје љубавне авантуре са разним женама. Имао је негативан однос према оцу, родбини, Нијемцима.

Види још 
 Нова Србија (област)
 Славеносрбија
 Срби у Русији

Извори

Литература 
 
 
 

Рођени 1764.
Умрли 1820.
Српски мемоаристи
Срби у Русији
Срби у Украјини
Александар Пишчевић ( Поречје , мај— Скаљева , март ( по јулијанском - марта ) био је руски војник српског поријекла . Животопис Син је Симеона Пишчевића . Сагодина отац га је одвеона школовање у Петербург . Стекавши образовање у Инжењеријском кадетском корпусу , Александар се у својој години за сав живот запутио траговима својих предака у војну службу. био је у Санктпетербуршком драгонском пуку у војсци кнеза Потемкина која је освојила Крим од Турака и Татара и присајединила га Русији ( на Кавказу је у честим контактима са надређеним г . Потемкином којег не треба мијешати са кнезом Потемкином , који живи у исто вријеме ) . По вољи оца прелази у кавскаску војску године . Са својим ескадроном учествовао је у опсади и јуришу на турску тврђаву Анапу , на обали Црног мора , кад је послије продора у град и осјетио задовољство војничке побједе и тријумфа . Ипак , на Кавказу је био незадовољан . У Русију , са Кавказа , вратио се нарушеног здравља . Оженио је ћерку дворског савјетника , Србина , Фјодора Платоновича Јуришића , г . Митендорф . С њом је имао ћерку Љубов . Млађи брат му је био Иван Семојонович Пишчевић , полусестра ( ћерка оца из првог брака ) удовица без потомства г . Сребњицка , сестре Ана ( из Новомиргорода ) , Надежда и Варвара . Отац му је у тестаменту оставио обавезу да изгради цркву светог Стефана ( њихове крсне славе ) , поред очевог гроба . Умире у години живота , на имању које му је припадало након очеве смрти . Мемоари За српску историју је значајан због мемоара Мој живот . У њима о свом поријеклу пише : Занимљивости Александар Пишчевић на многим мјестима у мемоарима описује своје љубавне авантуре са разним женама . Имао је негативан однос према оцу , родбини , Нијемцима . Види још Нова Србија ( област ) Славеносрбија Срби у Русији Извори Литература Рођени Умрли Српски мемоаристи Срби у Русији Срби у Украјини