Ивакура Томоми
био је јапански државник током Бакумацу и Меиџи периода. Стара новчаница од 500 јена носила је његов портрет.

Младост 
Ивакура је рођен у Кјоту као други син ниже рангираног племића и дворјанина Хорикаве Јасучика. Године 1836. усваја га други племић, Ивакура Томојасу, од кога преузима породично презиме. Подучавао га је кампаку Такацукаса Масамичи и био је један од особа који су писаним путем изнели мишљење о реформи царског двора. Године 1854. постаје виши дворски службеник за цара Комеија.

Као племић на двору 
Као и већина царских дворјанина у Кјоту, Ивакура се противио плановима Токугава шогуната да прекину државну изолациону политику и да отворе јапанске границе за странце. Када је Хота Масајоши, роџу Токугава владе, дошао у Кјото како би придобио царску дозволу за потписивање Харисовог уговора 1858. Ивакура је сакупио истомишљенике и покушао да одуговлачи преговоре између шогуна и двора.

Након што је таиро Ии Наосуке убијен 1860, Ивакура је подржао Кобу гатаи покрет који се залагао за савез шогуната и царског двора. Главни акценат на овај покрет лежао је у браку шогуна Токугаве Ијемочија и принцезе Казуномије која је била млађа сестра цара Комеија. Друга политичка страна која је подржавала радикалнији политички метод - Соно џои, видела је Ивакуру као подржаваоца шогуната па је притисла царске веродостојнике да га пошаљу у изгнанство. Као резултат тога Ивакура је напустио двор и преселио се у место Ивакуру која се налазила северно од Кјота.

Изгнанство 
У Ивакури је написао велики број писама са својим мишљењима које је слао на двор или у Сацуму где су се тада налазили његови политички истомишљеници. Када је шогун Ијемочи умро 1866. године, Ивакура је покушао да активира царско племство у нади да ће преузети политичку иницијативу. Прикупио је одређени број даимјоа у име двора али у томе не успева јер убрзо цар Комеји умире од богиња. После цареве смрти настаје гласина да је Ивакура планирао цареву смрт отровом али је на време побегао и избегао хапшење.

Са Окубо Тошимичијем и Саиго Такаморијем испланирао је 3. јануара 1868. план за присвајање царске палате у Кјоту од стране области Сацуме и Чошу које су биле лојалне цару што се касније претворило у Меиџи обнову. Он је заслужан за истицање царског банера током Бошин рата што је тадашње противнике шогунске власти претворило у званичну царску војску.

Меиџи бирократа 

Након оснивања нове Меиџи владе, Ивакура је одиграо важну улогу у политици тако што је постао један од блиских људи цара Меиџија. Сматра се да је био челни човек у објави заклетве од пет тачака и напуштању хан система.

Након што је проглашен за министра деснице 1871. године, повео је двогодишњу мисију на путу око света познату и као Ивакура мисија, где је посетио САД и неколико држава у Европи у циљу поновног потписивања неравноправних уговора које је Јапан био принуђен да прихвати током краја Едо периода. Циљ путовања био је и прикупљање информација у циљу модернизације Јапана на примерима страних земаља а у Јапан се враћа 1873, таман на време да се супростави инвазији Кореје (Сеиканрон). Схвативши да Јапан није у позицији да се супростави западним силама радио је на јачању царске институције, уставу (дао је наређење Иноуе Ковашију), као и на оснивању једне врсте парламентарне демократије.

Смрт 
Иако је почетком 1883. године био лошег здравља, Ивакура је у мају отишао за Кјото како би покушао да обнови и сачува царску палату, као и зграде старог града, јер су многе биле у лошем стању још од пребацивања престонице у град Токио. Одмах након тога нагло оболева и пада у кревет па цар Меиџи шаље свог личног лекара, Ервина Белца, да га прегледа који дијагнозира рак грла. Цар посећује Ивакуру 19. јула као блиског пријатеља и бива видно потрешен због његовог здравственог стања. Дан након посете Ивакура умире поставши прва особа којој је организована државна сахрана под покровитељством царске владе.

Референце

Литература 

 
 
 
 Nish, Ian. (1998) The Iwakura Mission to America and Europe: A New Assessment. Richmond, Surrey: Japan Library. 	; 
 
 Sims, Richard L. (2001). Japanese Political History Since the Meiji Renovation 1868–2000. New York: Palgrave Macmillan. ;

Спољашње везе 
 Портрет
 Великодостојници Меиџи владе Портрет Ивакуре са осталим угледницима Јапана из 1877. године

Рођени 1825.
Умрли 1883.
Јапански политичари
био је јапански државник током Бакумацу и Меиџи периода . Стара новчаница одјена носила је његов портрет . Младост Ивакура је рођен у Кјоту као други син ниже рангираног племића и дворјанина Хорикаве Јасучика . Године усваја га други племић , Ивакура Томојасу , од кога преузима породично презиме . Подучавао га је кампаку Такацукаса Масамичи и био је један од особа који су писаним путем изнели мишљење о реформи царског двора . Године постаје виши дворски службеник за цара Комеија . Као племић на двору Као и већина царских дворјанина у Кјоту , Ивакура се противио плановима Токугава шогуната да прекину државну изолациону политику и да отворе јапанске границе за странце . Када је Хота Масајоши , роџу Токугава владе , дошао у Кјото како би придобио царску дозволу за потписивање Харисовог уговора Ивакура је сакупио истомишљенике и покушао да одуговлачи преговоре између шогуна и двора . Након што је таиро Ии Наосуке убијен Ивакура је подржао Кобу гатаи покрет који се залагао за савез шогуната и царског двора . Главни акценат на овај покрет лежао је у браку шогуна Токугаве Ијемочија и принцезе Казуномије која је била млађа сестра цара Комеија . Друга политичка страна која је подржавала радикалнији политички метод - Соно џои , видела је Ивакуру као подржаваоца шогуната па је притисла царске веродостојнике да га пошаљу у изгнанство . Као резултат тога Ивакура је напустио двор и преселио се у место Ивакуру која се налазила северно од Кјота . Изгнанство У Ивакури је написао велики број писама са својим мишљењима које је слао на двор или у Сацуму где су се тада налазили његови политички истомишљеници . Када је шогун Ијемочи умро године , Ивакура је покушао да активира царско племство у нади да ће преузети политичку иницијативу . Прикупио је одређени број даимјоа у име двора али у томе не успева јер убрзо цар Комеји умире од богиња . После цареве смрти настаје гласина да је Ивакура планирао цареву смрт отровом али је на време побегао и избегао хапшење . Са Окубо Тошимичијем и Саиго Такаморијем испланирао је јануара план за присвајање царске палате у Кјоту од стране области Сацуме и Чошу које су биле лојалне цару што се касније претворило у Меиџи обнову . Он је заслужан за истицање царског банера током Бошин рата што је тадашње противнике шогунске власти претворило у званичну царску војску . Меиџи бирократа Након оснивања нове Меиџи владе , Ивакура је одиграо важну улогу у политици тако што је постао један од блиских људи цара Меиџија . Сматра се да је био челни човек у објави заклетве од пет тачака и напуштању хан система . Након што је проглашен за министра деснице године , повео је двогодишњу мисију на путу око света познату и као Ивакура мисија , где је посетио САД и неколико држава у Европи у циљу поновног потписивања неравноправних уговора које је Јапан био принуђен да прихвати током краја Едо периода . Циљ путовања био је и прикупљање информација у циљу модернизације Јапана на примерима страних земаља а у Јапан се враћа таман на време да се супростави инвазији Кореје ( Сеиканрон ) . Схвативши да Јапан није у позицији да се супростави западним силама радио је на јачању царске институције , уставу ( дао је наређење Иноуе Ковашију ) , као и на оснивању једне врсте парламентарне демократије . Смрт Иако је почетком године био лошег здравља , Ивакура је у мају отишао за Кјото како би покушао да обнови и сачува царску палату , као и зграде старог града , јер су многе биле у лошем стању још од пребацивања престонице у град Токио . Одмах након тога нагло оболева и пада у кревет па цар Меиџи шаље свог личног лекара , Ервина Белца , да га прегледа који дијагнозира рак грла . Цар посећује Ивакуру јула као блиског пријатеља и бива видно потрешен због његовог здравственог стања . Дан након посете Ивакура умире поставши прва особа којој је организована државна сахрана под покровитељством царске владе . Референце Литература Nish , Ian.The Iwakura Mission to America and Europe : A New Assessment . Richmond , Surrey : Japan Library . ; Sims , Richard L . Japanese Political History Since the Meiji Renovation2000 . New York : Palgrave Macmillan . ; Спољашње везе Портрет Великодостојници Меиџи владе Портрет Ивакуре са осталим угледницима Јапана из године Рођени Умрли Јапански политичари