Милисав Дидановић
Милисав Дидановић (Јабланица, 1890—Прибој, 1956) био је српски земљорадник, учесник Другог балканског рата и Првог светског рата и носилац Карађорђеве звезде са мачевима

Рођен је 16. јануара 1890. године у Јабланици, општина Чајетина, где је са оцем Петром и мајком Милицом живео до пунолества. У Други балкански рат отишао је са 3. четом 2. батаљона -{IV}- пешадијског кадровског пука, са истом јединицом дочекао је и почетак Првог светског рата. На вишеградском фронту, већ у првој већој борби против аустроугарских снага, вођеној 16. и 17. августа 1914. године на Бујаку, истакао се јунаштвом и како стоји у званичном извештају, са шесторицом другова одликован је Сребрном медаљом за храброст Милош Обилић. Касније је одликован за показану храброст 1914. године на положају Крстацу код Пожеге приликом прогањања непријатеља.

У јесен 1915. године, по наређењу Врховне команде -{IV}- пук је са вишеградског фронта, пребачен у Владичин Хан, где је ступио у борбу са Бугарима. На положају Кукавица код Лесковца, Милисав је рањен у леву ногу и руку, потом заробљен. После опоравка спроведен је у логор Нежидер, где је провео три године. 

На почетку Другог светског рата, Немци га хапсе и поново, по други пут, он је пао у ропство, које је провео у логору Нежидер. Издржао је и ово, после чега се вратио кући, умро је 1956. године у Прибоју.

Литература 
 

Рођени 1890.
Умрли 1956.
Чајетинци
Српски војници у Првом светском рату
Носиоци Карађорђеве звезде
Културно наслеђе Западне Србије
Носиоци Медаље за храброст Милош Обилић
Милисав Дидановић ( Јабланица ,Прибој,био је српски земљорадник , учесник Другог балканског рата и Првог светског рата и носилац Карађорђеве звезде са мачевима Рођен је јануара године у Јабланици , општина Чајетина , где је са оцем Петром и мајком Милицом живео до пунолества . У Други балкански рат отишао је са четом батаљона -{ IV }- пешадијског кадровског пука , са истом јединицом дочекао је и почетак Првог светског рата . На вишеградском фронту , већ у првој већој борби против аустроугарских снага , вођеној и августа године на Бујаку , истакао се јунаштвом и како стоји у званичном извештају , са шесторицом другова одликован је Сребрном медаљом за храброст Милош Обилић . Касније је одликован за показану храброст године на положају Крстацу код Пожеге приликом прогањања непријатеља . У јесен године , по наређењу Врховне команде -{ IV }- пук је са вишеградског фронта , пребачен у Владичин Хан , где је ступио у борбу са Бугарима . На положају Кукавица код Лесковца , Милисав је рањен у леву ногу и руку , потом заробљен . После опоравка спроведен је у логор Нежидер , где је провео три године . На почетку Другог светског рата , Немци га хапсе и поново , по други пут , он је пао у ропство , које је провео у логору Нежидер . Издржао је и ово , после чега се вратио кући , умро је године у Прибоју . Литература Рођени Умрли Чајетинци Српски војници у Првом светском рату Носиоци Карађорђеве звезде Културно наслеђе Западне Србије Носиоци Медаље за храброст Милош Обилић