Чихорићи
Чихорићи су српско средњовјековно племство из Попова поља, раније су се до 1356. године звали и као Друговићи. У сачуваним историјским списима помињу се као становници у Травунији, Гацку, Невесињу и Никшићу. За њих се сматра да су се доселили у Полог из околине Солуна у Грчкој. Презиме Друговић добили су по Другу који је неки далеки родоначелник породице, можда још док су Друговићи боравили као српско племе Другувити у околини Солуна гдје су имали и своју епископију под солунском митрополијом.

Друговићи се у писаним споменицима и на каменим епитафима стећака јављају и као Чихорићи које је њихово касније породично име од 1356. године, када се више не помињу као Друговићи, осим у појединачним случајевима какав је војвода Друговић 1412. године, војсковођа Сандаља Хранића.

Историја 
Први властелин који се помиње од рода Чихорића је Радоје Друговић, властелина бана Матије Нинослава, који је свједок у уговору са Дубровчанима 1249. године. Почетком 13. вијека јавља се Клап Друговић из Невесиња ("Clap Drugouich de Neuesigna") који се септембра 1305. године тужио пред дубровачким судијама. Од 1335. у изворима дубровника помиње се Градоје Чихорић у селу Котезима у Попову.
На надгробним споменицима у њиховој матичној области у Величанима у Попову налази се више имена Чихорића. Поред Ненчеве жене Радаче (монашко име Полихранија) којој је и подигнут стећак с натписом, помињу се и четири брата Чихорића: Ненад, Вратко, Дабижив и Стјепко. На стећку пише:

Натпис монахиње Полихраније, свјетовно Радаче жене жупана Неноја Чихорића, Величани Требиње:
 

 Жупан Дабижив Чихорић имао је своје људе у Хумској земљи. Извори помињу Хранка Хранковића као човјека Дабижива Чихорића, што се закључује из копије повеље из 1382. године.

 Жупан Ненац помиње се у више извора у времену од 1336. до 1375. године као дубровачки сусјед у Попову. Дубровчани су били у невољама са људима Друговића ("hominis de Drugouich") код ТребишњицаТребишњице у Попову и код Оногошта 1336. године. Жупан Вратко са његовим људима извршио је недалеко од Требиња пљачку 1335. године. Дабижив је био "слуга" (високи дворски чиновник) српског краља у Требињу. што закључујемо и из повеље краља Стефана Душана, издате 1345. године под Сером. Више пута се јавља у дубровачким изворима у одређивању међа у жупи Жрновици између Требињана и Дубровчана. За њега се у списима каже да је Друговић и Чихорић (Dabiseo Drugouich, Dabiseo Cicurich).

 Стјепко Чихорић, тепчија, у изворима се јавља више пута у периоду од 1334. до 1369. године. Био је посланик краља Душана дошао 1334. године у Дубровник у вези државног посла. Са својим братом Ненцом помињу се и у Требињу и у Оногошту од 1335, те 1336. године.

 Жупан Дабижив син је Ненца Чихорића и жене му Радаче, монашки Полихраније, који се помињу од 1383. до 1399. гоцине. По Henny су се његови насљедници прозвали Ненчићи, а и сам Дабижив помиње се као Дабижив Ненчић (Dabissius Nencich). У сачуваној документацији јавља се задњи пут 1399. године као свједок y повељи Радича Санковића, којом је уступио Дубровчанима село Лисац .

Референце

Литература 

 
 
 
 

 
Племство Босне
Српско средњовековно племство
Чихорићи су српско средњовјековно племство из Попова поља , раније су се до године звали и као Друговићи . У сачуваним историјским списима помињу се као становници у Травунији , Гацку , Невесињу и Никшићу . За њих се сматра да су се доселили у Полог из околине Солуна у Грчкој . Презиме Друговић добили су по Другу који је неки далеки родоначелник породице , можда још док су Друговићи боравили као српско племе Другувити у околини Солуна гдје су имали и своју епископију под солунском митрополијом . Друговићи се у писаним споменицима и на каменим епитафима стећака јављају и као Чихорићи које је њихово касније породично име од године , када се више не помињу као Друговићи , осим у појединачним случајевима какав је војвода Друговић године , војсковођа Сандаља Хранића . Историја Први властелин који се помиње од рода Чихорића је Радоје Друговић , властелина бана Матије Нинослава , који је свједок у уговору са Дубровчанима године . Почетком вијека јавља се Клап Друговић из Невесиња ( " Clap Drugouich de Neuesigna " ) који се септембра године тужио пред дубровачким судијама . Од у изворима дубровника помиње се Градоје Чихорић у селу Котезима у Попову . На надгробним споменицима у њиховој матичној области у Величанима у Попову налази се више имена Чихорића . Поред Ненчеве жене Радаче ( монашко име Полихранија ) којој је и подигнут стећак с натписом , помињу се и четири брата Чихорића : Ненад , Вратко , Дабижив и Стјепко . На стећку пише : Натпис монахиње Полихраније , свјетовно Радаче жене жупана Неноја Чихорића , Величани Требиње : Жупан Дабижив Чихорић имао је своје људе у Хумској земљи . Извори помињу Хранка Хранковића као човјека Дабижива Чихорића , што се закључује из копије повеље из године . Жупан Ненац помиње се у више извора у времену од до године као дубровачки сусјед у Попову . Дубровчани су били у невољама са људима Друговића ( " hominis de Drugouich " ) код ТребишњицаТребишњице у Попову и код Оногошта године . Жупан Вратко са његовим људима извршио је недалеко од Требиња пљачку године . Дабижив је био " слуга " ( високи дворски чиновник ) српског краља у Требињу. што закључујемо и из повеље краља Стефана Душана , издате године под Сером . Више пута се јавља у дубровачким изворима у одређивању међа у жупи Жрновици између Требињана и Дубровчана . За њега се у списима каже да је Друговић и Чихорић ( Dabiseo Drugouich , Dabiseo Cicurich ) . Стјепко Чихорић , тепчија , у изворима се јавља више пута у периоду од до године . Био је посланик краља Душана дошао године у Дубровник у вези државног посла . Са својим братом Ненцом помињу се и у Требињу и у Оногошту од те године . Жупан Дабижив син је Ненца Чихорића и жене му Радаче , монашки Полихраније , који се помињу од до гоцине . По Henny су се његови насљедници прозвали Ненчићи , а и сам Дабижив помиње се као Дабижив Ненчић ( Dabissius Nencich ) . У сачуваној документацији јавља се задњи пут године као свједок y повељи Радича Санковића , којом је уступио Дубровчанима село Лисац \ . Референце Литература Племство Босне Српско средњовековно племство