Антон Бернолак
Антон Бернолак (; 3. октобра 1762, Сланица — 15. јануар 1813, Нове Замки) католички свештеник, филолог и лингвиста, први кодификатор словачког књижевног језика и један од водећих актера словачког народног препорода. Убраја се међу историјске личности, које су имале пресудан утицај на формирање модерне словачке нације и развој њене културе.

Биографија 
Рођен је 1762. године у Сланици, месту близу данашњег словачког града Наместово, у породици, која је припадала нижем племству. Основну школу је похађао између 1769. и 1774. године, у Сланици. Гимназију је похађао у периоду од 1774. до 1778. године у Ружомберку. Школовање је наставио на студијама реторике, филозофије и поетике у Пожуну, Трнави и Бечу. Студије је завршио 1787. године на општој богословији у Пожуну (данашња Братислава), где је дипломирао теологију.

После завршетка студија бавио се свештеничким позивом у месту Чеклис (године 1948. по њему преименованом у Бернолаково), где је био капелан до 1791. године. Тада прелази у Трнаву, за секретара надбискупије. У мају 1797. преузима свештеничку дужност у граду Нове Замки (), где је у једном периоду, био и управник градске школе.

Током студија богословије у Братислави био је надахнут просветитељским реформама царице Марије Терезије и њеног сина Јосифа II. Под утицајем просветитељских идеја, сматрао је да Словаци не могу да се формирају у модерну самосвесну нацију, док не почну да користе живи народни језик у писаној комуникацији и образовању. Тој сврси је касније подредио своје научно дело. Имао је све професионалне предуслове за реализацију својих просветитељских идеја. Говорио је неколико страних језика, од класичних до модерних а имао је и, за тадашње време широко знање из економије, естетике, медицине, музике, опште историје и политике.

Његове активности су биле највише усмерене на лингвистику. На крају треће године студија, имао је велики број радова у рукопису, да би 1787. године са групом истомишљеника извршио прву кодификацију књижевног словачког језика.
Те године је у Братислави објављена Критичка филолошка расправа о словима Словака са додатком предлога за правопис (). Ова расправа је била анонимно колективно дело полазника братиславског семинаријума, настало под Бернолаковим вођством. Њоме су постављени темељи словачког књижевног језика и правописа. Бернолак је правопис засновао на фонетском начелу а за окосницу језичке норме је узео западнословачки дијалект, коришћен на Универзитету у Трнави, која је тада била културни центар Словака. Ова кодификација је била важна прекретница у културним и политичким дешавањима везаним за формирање модерне словачке нације. Године 1790. је завршио своје најважније дело из области лингвистике Словачка граматика () које представља прву нормативну граматику словачког језика.

У Трнави су 1792. године Бернолак и његови следбеници (посебно Јурај Фандли) основали Словачко учено друштво () са испоставама по целој Словачкој. Ово друштво се бавило издаваштвом на Бернолаковој варијанти словачког књижевног језика, а имало је за циљ ширење књижевности, културе и просвећености на том језичком стандарду. Слична удружења ницала су тада у многим словачким местима.

Од 1787. до 1808. године је радио на вишејезичном речнику, који је био његово последње дело. Био је то Словачко−чешко−латинско−немачко−мађарски речник (), први велики речник словачког језика. Издат је тек после његове смрти, заслугом Јураја Палковича, професора на катедри чешког и словачког језика и књижевности на Евангеличком лицеју у Братислави. Речник је имао 5302 стране, подељене у шест томова, који су издати у периоду од 1825. до 1827. године.

Бернолаку је исцрпљујући рад, уз бригу за породицу и друге лоше околности, веома нарушио здравље. Умро је од срчаног удара 15. јануара 1813. године у месту Нове Замки.

Покрет Бернолакових следбеника трајао је више од 50 година. Њихов свакодневни рад са интелектуалцима и међу народом, као и њихова књижевна дела, створили су услове за успешну и општеприхваћену другу кодификацију словачког књижевног језика, коју је урадио Људовит Штур.

Види још 
 Историја Словачке
 Словачки народни препород

Референце

Спољашње везе 

 Anton Bernolák - Životopisy 
 Anton Bernolák
 Slowár Slowenskí Češko-Laťinsko-Ňemecko-Uherskí (scan)

Рођени 1762.
Умрли 1813.
Професори
Свештеници
Словачки филолози
Антон Бернолак ( ; октобра Сланица — јануар Нове Замки ) католички свештеник , филолог и лингвиста , први кодификатор словачког књижевног језика и један од водећих актера словачког народног препорода . Убраја се међу историјске личности , које су имале пресудан утицај на формирање модерне словачке нације и развој њене културе . Биографија Рођен је године у Сланици , месту близу данашњег словачког града Наместово , у породици , која је припадала нижем племству . Основну школу је похађао између и године , у Сланици . Гимназију је похађао у периоду од до године у Ружомберку . Школовање је наставио на студијама реторике , филозофије и поетике у Пожуну , Трнави и Бечу . Студије је завршио године на општој богословији у Пожуну ( данашња Братислава ) , где је дипломирао теологију . После завршетка студија бавио се свештеничким позивом у месту Чеклис ( године по њему преименованом у Бернолаково ) , где је био капелан до године . Тада прелази у Трнаву , за секретара надбискупије . У мају преузима свештеничку дужност у граду Нове Замки ( ) , где је у једном периоду , био и управник градске школе . Током студија богословије у Братислави био је надахнут просветитељским реформама царице Марије Терезије и њеног сина Јосифа II . Под утицајем просветитељских идеја , сматрао је да Словаци не могу да се формирају у модерну самосвесну нацију , док не почну да користе живи народни језик у писаној комуникацији и образовању . Тој сврси је касније подредио своје научно дело . Имао је све професионалне предуслове за реализацију својих просветитељских идеја . Говорио је неколико страних језика , од класичних до модерних а имао је и , за тадашње време широко знање из економије , естетике , медицине , музике , опште историје и политике . Његове активности су биле највише усмерене на лингвистику . На крају треће године студија , имао је велики број радова у рукопису , да би године са групом истомишљеника извршио прву кодификацију књижевног словачког језика . Те године је у Братислави објављена Критичка филолошка расправа о словима Словака са додатком предлога за правопис ( ) . Ова расправа је била анонимно колективно дело полазника братиславског семинаријума , настало под Бернолаковим вођством . Њоме су постављени темељи словачког књижевног језика и правописа . Бернолак је правопис засновао на фонетском начелу а за окосницу језичке норме је узео западнословачки дијалект , коришћен на Универзитету у Трнави , која је тада била културни центар Словака . Ова кодификација је била важна прекретница у културним и политичким дешавањима везаним за формирање модерне словачке нације . Године је завршио своје најважније дело из области лингвистике Словачка граматика ( ) које представља прву нормативну граматику словачког језика . У Трнави су године Бернолак и његови следбеници ( посебно Јурај Фандли ) основали Словачко учено друштво ( ) са испоставама по целој Словачкој . Ово друштво се бавило издаваштвом на Бернолаковој варијанти словачког књижевног језика , а имало је за циљ ширење књижевности , културе и просвећености на том језичком стандарду . Слична удружења ницала су тада у многим словачким местима . Од до године је радио на вишејезичном речнику , који је био његово последње дело . Био је то Словачко−чешко−латинско−немачко−мађарски речник ( ) , први велики речник словачког језика . Издат је тек после његове смрти , заслугом Јураја Палковича , професора на катедри чешког и словачког језика и књижевности на Евангеличком лицеју у Братислави . Речник је имаостране , подељене у шест томова , који су издати у периоду од до године . Бернолаку је исцрпљујући рад , уз бригу за породицу и друге лоше околности , веома нарушио здравље . Умро је од срчаног удара јануара године у месту Нове Замки . Покрет Бернолакових следбеника трајао је више одгодина . Њихов свакодневни рад са интелектуалцима и међу народом , као и њихова књижевна дела , створили су услове за успешну и општеприхваћену другу кодификацију словачког књижевног језика , коју је урадио Људовит Штур . Види још Историја Словачке Словачки народни препород Референце Спољашње везе Anton Bernolák - Životopisy Anton Bernolák Slowár Slowenskí Češko-Laťinsko-Ňemecko-Uherskí ( scan ) Рођени Умрли Професори Свештеници Словачки филолози