Француска ренесанса
Француска ренесанса је била културни и уметнички покрет у Француској између 15. и раног 17. века. Период се односи да пан-Европску ренесансу и спада у северну ренесансу. Термин је први користио француски историчар Џулс Мишелет који га је користио да означи уметнички и културни препород Европе.

Значајни догађаји који су означили ренесансу у Француској су ширење хуманизма, рана истраживања Новог Света (попут оснивања Нове Француске којем су помогли Ђовани Верацано и Жак Картје), открића нових техника и уметничких форма у пољима штампе, архитектуре, сликарства, скулптуре, музике, науке и књижевности.

Ренесанса у Француској је трајала од Француске инвазије Италије 1494. године током владавине Шарла VIII, до смрти Анрија IV 1610. године. Ипак, ово је груба хронологија, јер су одређене уметничке, технолошке и књижевне иновације из ренесансе у Италији стигле у Француску пре овога због Бургундског војводства и Авињонског папства. Међутим, због црне смрти и стогодишњег рата је Француска била политички и еконмски слаба до 15. века.

Владавине Франсоа I (владао од 1515. до 1547. године) и његовог сина Анрија II (владао од 1547. до 1559. године) се сматрају врхунцем ренесансе у Француској.

Реч "ренесанса" 

Реч "ренесанса" потиче из француског језика, Renaissance, и буквално се преводи као препород. Реч је први пут употребио и дефинисао француски историчар Џулс Мишелет (1798—1874) у свом делу Histoire de France (Историја Француске). Мишелет је шеснестовековну Француску ренесансу дефинисао као период европске културне историје који је представљао коначно одвајање од средњег века, чиме је створено модерно разумевање човечанства и његовог места у свету. Као Француз, Мипечет је такође тврдио да је ренесанса била Француски покрет.

Уметност 
За хронолошки списак француских ренесансних сликара видети Списак француских ренесансних уметника.

Крајем 15. века, Француска инвазија Италије и близина Бургундског војводства (са његовим Фландријским везама) су довели Француску и контакт са добрима, слимака и креативним духом северне и италијанске ренесансе. За прве уметничке иновације у Француској су углавном одговорни Фландријски уметници попут Франсоа Клуе, Николо дел Абатеа и осталих припадника такозване Фонтеблоовске школе ().

Франсоа I Валоа је 1516. године позвао Леонарда да Винчија у Дворац Шамбор. Да Винчи је остао и сликао у Француској до своје смрти. Нека од својих највећих дела, попут Мона Лизе, Свете Ане и Светог Јована Крститеља (која се данас чувају у Лувру у Паризу) је насликао у овом периоду.

Уметност која је настала током владавина Франсоа I и Анриа IV су инспирисане касним Италијанским маниризмом који се везује за Пармиђанина и Микеланђела. Одлике овог правца су издужене и грациозне фигуре и ослањање на визуелну реторику, укључијући употребу алегорије и митологије.

Анри IV је позвао бројне уметнике друге фонтеблоовске школе да раде у дворцу Фонтебло ().

Марија Медичи, Анријева друга жена и краљица Француске, је позвала фманаског сликара Петра Паула Рубенса у Француску и он је насликао неколико дела за краљичину Луксембуршку палату у Паризу.

Уметници који су радили за војводе Лорена су имали другачији касно манирски стил. Они нису имали контакта са француским уметницима тог периода и зато су развили појачан, екстреман и често еротски маниризам (укључујући и ноћне сцене и слике из кошмара. Развили су и посебне вештине бакрописа.

Архитектура 

Један од највећих успеха Француске ренесансе је била конструкција Двораца у долини реке Лоар (). Будући да се дворци у долини Лоара више нису подизали као утврђења, архитекте су почеле да искоришћавају богатство река и простора Лоара.

Стари замак Лувр у Паризу је у овом периоду поново обновљен и постао је симбол тога како ренесансни дворац треба да изгледа. Западно од Лувра, Катарина Медичи је подигла дворац Тулиер са скупом и раскошном баштом,

Са доласком Анрија IV на престо је почео период масивног урбанизовања Париза током ког су подигнути Нови мост, Place des Vosges, дворац Дафин и делови Лувра.

Баште 

Француске ренесансне баште каректерише симетријско и геометријско сађење дрвећа; биљака у саксијама; посипање шљунком и песком; подизање тераса, степеништа и рампа; копање канала са водом, водопада и великих фонтана и прављење велику вештачких пећина и ларинта са статуама митолошких бића или хероја. Баште су биле продужетак дворца који су окруживали и дизајниране су да илустурју ренесансни идеал пропорције.

Референце

Литература 

 
 
 
 
 Hampton. Timothy. Literature and Nation in the Sixteenth Century: Inventing Renaissance France (2003) 289p.
 Holt, Mack P. Renaissance and Reformation France: 1500-1648 (The Short Oxford History of France) (2002) excerpt and text search
 Knecht, R. J. The Rise and Fall of Renaissance France: 1483-1610 (2002) excerpt and text search
 Pitts, Vincent J. Henri IV of France: His Reign and Age (2008)
 Potter, David. Renaissance France at War: Armies, Culture and Society, c. 1480-1560, (2008)
 Robin, Diana; Larsen, Anne R.; and Levin, Carole, eds. Encyclopedia of Women in the Renaissance: Italy, France, and England (2007) 459p.

Спољашње везе 

Ренесанса
Француска уметност
Француска култура
Француска ренесанса је била културни и уметнички покрет у Француској између и раног века . Период се односи да пан-Европску ренесансу и спада у северну ренесансу . Термин је први користио француски историчар Џулс Мишелет који га је користио да означи уметнички и културни препород Европе . Значајни догађаји који су означили ренесансу у Француској су ширење хуманизма , рана истраживања Новог Света ( попут оснивања Нове Француске којем су помогли Ђовани Верацано и Жак Картје ) , открића нових техника и уметничких форма у пољима штампе , архитектуре , сликарства , скулптуре , музике , науке и књижевности . Ренесанса у Француској је трајала од Француске инвазије Италије године током владавине Шарла VIII , до смрти Анрија IV године . Ипак , ово је груба хронологија , јер су одређене уметничке , технолошке и књижевне иновације из ренесансе у Италији стигле у Француску пре овога због Бургундског војводства и Авињонског папства . Међутим , због црне смрти и стогодишњег рата је Француска била политички и еконмски слаба до века . Владавине Франсоа I ( владао од до године ) и његовог сина Анрија II ( владао од до године ) се сматрају врхунцем ренесансе у Француској . Реч " ренесанса " Реч " ренесанса " потиче из француског језика , Renaissance , и буквално се преводи као препород . Реч је први пут употребио и дефинисао француски историчар Џулс Мишелет1874 ) у свом делу Histoire de France ( Историја Француске ) . Мишелет је шеснестовековну Француску ренесансу дефинисао као период европске културне историје који је представљао коначно одвајање од средњег века , чиме је створено модерно разумевање човечанства и његовог места у свету . Као Француз , Мипечет је такође тврдио да је ренесанса била Француски покрет . Уметност За хронолошки списак француских ренесансних сликара видети Списак француских ренесансних уметника . Крајем века , Француска инвазија Италије и близина Бургундског војводства ( са његовим Фландријским везама ) су довели Француску и контакт са добрима , слимака и креативним духом северне и италијанске ренесансе . За прве уметничке иновације у Француској су углавном одговорни Фландријски уметници попут Франсоа Клуе , Николо дел Абатеа и осталих припадника такозване Фонтеблоовске школе ( ) . Франсоа I Валоа је године позвао Леонарда да Винчија у Дворац Шамбор . Да Винчи је остао и сликао у Француској до своје смрти . Нека од својих највећих дела , попут Мона Лизе , Свете Ане и Светог Јована Крститеља ( која се данас чувају у Лувру у Паризу ) је насликао у овом периоду . Уметност која је настала током владавина Франсоа I и Анриа IV су инспирисане касним Италијанским маниризмом који се везује за Пармиђанина и Микеланђела . Одлике овог правца су издужене и грациозне фигуре и ослањање на визуелну реторику , укључијући употребу алегорије и митологије . Анри IV је позвао бројне уметнике друге фонтеблоовске школе да раде у дворцу Фонтебло ( ) . Марија Медичи , Анријева друга жена и краљица Француске , је позвала фманаског сликара Петра Паула Рубенса у Француску и он је насликао неколико дела за краљичину Луксембуршку палату у Паризу . Уметници који су радили за војводе Лорена су имали другачији касно манирски стил . Они нису имали контакта са француским уметницима тог периода и зато су развили појачан , екстреман и често еротски маниризам ( укључујући и ноћне сцене и слике из кошмара . Развили су и посебне вештине бакрописа . Архитектура Један од највећих успеха Француске ренесансе је била конструкција Двораца у долини реке Лоар ( ) . Будући да се дворци у долини Лоара више нису подизали као утврђења , архитекте су почеле да искоришћавају богатство река и простора Лоара . Стари замак Лувр у Паризу је у овом периоду поново обновљен и постао је симбол тога како ренесансни дворац треба да изгледа . Западно од Лувра , Катарина Медичи је подигла дворац Тулиер са скупом и раскошном баштом , Са доласком Анрија IV на престо је почео период масивног урбанизовања Париза током ког су подигнути Нови мост , Place des Vosges , дворац Дафин и делови Лувра . Баште Француске ренесансне баште каректерише симетријско и геометријско сађење дрвећа ; биљака у саксијама ; посипање шљунком и песком ; подизање тераса , степеништа и рампа ; копање канала са водом , водопада и великих фонтана и прављење велику вештачких пећина и ларинта са статуама митолошких бића или хероја . Баште су биле продужетак дворца који су окруживали и дизајниране су да илустурју ренесансни идеал пропорције . Референце Литература Hampton . Timothy . Literature and Nation in the Sixteenth Century : Inventing Renaissance France289p . Holt , Mack P . Renaissance and Reformation France :( The Short Oxford History of France ) excerpt and text search Knecht , R. J. The Rise and Fall of Renaissance France:( 2002 ) excerpt and text search Pitts , Vincent J . Henri IV of France : His Reign and Age Potter , David . Renaissance France at War : Armies , Culture and Society , c . Robin , Diana ; Larsen , Anne R . ; and Levin , Carole , eds . Encyclopedia of Women in the Renaissance : Italy , France , and England459p . Спољашње везе Ренесанса Француска уметност Француска култура