Конгрес Филипина
Конгрес Филипина (, ) национално је законодавство државе Филипини. Овај парламент је бикамерално тело које се састоји из Сената (горњи дом) и Представничког дома (доњи дом), мада се на Филипина при употреби термина Конгрес најчешће мисли само на поменути доњи дом.

Сенат чине 24 сенатора, од којих се половина бира сваке три године. Сваки сенатор, према томе, служи укупно шест година. Сенаторе бира комплетан електорат и не представљају нити један географски дистрикт.

Представнички дом тренутно чини 297 конгресмена; од. 5, чл. VI Устава Филипина прописује да ПД „треба да сачињава не више од 250 чланова, осим ако је другачије одређено законом”... Постоје две врсте конгресмена: дистриктни и секторски представници. Дистриктни конгресмени представљају поједини географски дистрикт земље. Све провинције у земљи састављене су из најмање једног конгресног дистрикта. Неколико градова такође има и своје конгресне дистрикте, при чему неке чине два или више представника.

Секторски конгресмени представљају мањинске секторе становништва. Овако се овим мањинским групама омогућава да их неко представља у Конгресу, када иначе не би могле да буду адекватно представљене кроз дистриктно представништво. Такође познати и као представници са партијских листа, секторски конгресмени представљају разне синдикате, групе за заштиту права и друге организације.

Уставом је осигурано да Конгрес мора да сазове своју редовну пленарну седницу, сваке године с почетком 4. понедељка у месецу јулу. Редовно заседање може да траје до тридесет дана пре отварања следеће редовне седнице наредне године. Председник може, међутим, да започне специјално заседање које се углавном одржава између редовних законодавних сесија, и то да би се решиле кризне ситуације или хитни случајеви.

Историја

Шпанско раздобље 
Када су Филипини били под колонијалном управом Шпанских Источних Индија, колонија није добила могућност представљања у Генералном Кортесу. Само је 1809. године колонија чинила интегрални део Шпаније и имала представништво у Кортесу. Кадиски устав је настао 19. марта 1812. године, а тада је колонија добила своје прве представнике у Кортесу (Педро Перез де Тахле и Хосе Мануел Корето, 24. септембра 1812. године). Међутим, поразом Наполеона I у бици код Ватерлоа, његов брат Жозеф Бонапарта скинут је са шпанског трона; Кадиски устав је одбијен у Кортесу 24. маја 1816. године, а усвојен је конзервативнији устав којим је укинуто филипинско представништво у Кортесу (између осталог). Обнова филипинског представништва у Кортесу био је један од аидеала илустрадоса, академске класе из 19. века која је била идеолошки темељ револуције.

Револуционарна ера 
Деловање илустрадоса прерасло је у Филипинску револуцију којом се настојала стећи независност од Шпаније. Прогласивши независност 12. јуна 1898. године, председник Емилио Агиналдо је тада наредио сазивање револуционарног конгреса у Малолосу. Конгрес Малолоса је, између осталог, усвојио Устав из 1899. Доношењем Париског мира, Шпанија је продала Филипине тадашњим Сједињеним Америчким Државама. Револуционари, покушавајући да зауставе Американце од преузимања територије, покренули су Филипинско-амерички рат; поражени су када је заробљен председник Агиналдо (1901).

Америчка окупација 
Док су Филипини под америчком колонијалном управом, законодавно тело је била Филипинска комисија — која је постојала од 1900. до 1907. године. Председник Сједињених Америчких Држава је именовао чланове Филипинске комисије. С друге стране, Филипинци су били ’резидентни повереници’ () за Представнички дом САД (од 1907. до 1935. године, а потом само један од 1935. до 1946. године). Резидентни повереници су могли да учествују у раду ПД САД, али нису имали право гласа.

Куперовим актом из 1902. године наложено је стварање бикамералног или дводомног Филипинског законодавства са Филипинском комисијом као горњим домом и Филипинском скупштином као доњим домом. Ово бикамерално законодавство инаугурисано је 1907. године. Током владавине тадашњег председавајућег Серхија Осмење и тадашњег лидера спрата Мануела Л. Кезона, закони 59. Конгреса Сједињених Америчких Држава пресликани су у великој мери и на новоформирано Филипинско законодавство.

Џоунсовим актом из 1916. године законодавство се променило. Филипинска комисија је укинута, а успостављено ново бикамерално Филипинско законодавство састављено из Представничког дома и Сената.

Комонвелт и II Република 
Законодавни систем се променио поново 1935. године. Устав из 1935. године, поред тога што је институционализовао Комонвелт којим је Филипинцима омогућено да оставе већег трага у раду владе, успоставио је уникамералну Националну скупштину. Међутим, 1940. године амандманом на Устав из 1935. бива успостављен бикамерални Конгрес Филипина састављен из Представничког дома и Сената. Они изабрани 1941. неће служити све до 1945. године, пошто је у међувремену избио Други светски рат. Јапанци који су вршили инвазије основали су Другу Филипинску републику и сазвали сопствену Националну скупштину. Поразом Јапанаца 1945. године, Комонвелт и Конгрес бивају враћени. Ова ’поставка’ је деловала све док Американци нису 4. јула 1946. године доделили независност.

Независност 
Након инаугурације Републике Филипина 4. јула 1946. године, Републички акт бр. 6 донесен је тако да на датум проглашења Републике Филипина постојећи Конгрес буде познат као Први Конгрес Републике. Наредни конгреси Филипина су се изабирали све док председник Фердинанд Маркос није прогласио ванредно стање, 23. септембра 1972. године. Маркос је располагао и тада управљао декретом.

Још 1970. године, Маркос је организовао уставну конвенцију да би се ревидирао Устав из 1935; године 1973, Устав бива донесен. Истим је укинут бикамерални Конгрес и основана уникамерална Национална скупштина, која је на крају постала позната као Батасанг памбанса у полупредседничком систему владе. ’Батасан’ је бирао премијера. Први сазив Батасанг памбансе је био 1978. године.

Маркос је збачен с положаја након Револуције народне власти из 1986. године; председница Коразон Акино је тада управљала декретом. Нешто касније исте године је оформила уставну комисију која је израдила нови устав. Устав је усвојен након плебисцита одржаног следеће године; повраћен је председнички систем владе, заједно са бикамералним Конгресом Филипина. Први пут је сазван 1987. године.

Кратак преглед

Овлашћења 
Овлашћења Конгреса Филипина могу да се класификују на следећи начин.

Опште законодавство 
Састоји се из усвајања закона намењених да буду правила спровођења за управљање односима између појединаца (нпр. цивилни закони, комерцијални закони итд.) или између појединаца и државе (нпр. кривични закони, политички закони итд.).

Подразумевана 
Неопходна је за ефективно извршавање осталих овлашћења која су изричито дата Скупштини.

Инхерентна 
Ово су овлашћења која иако нису изричито дата спроводе се од стране Конгреса пошто су неопходна за његово постојање и обухватају:
 одређивање правила рада;
 обавезивање одсутних чланова да присуствују како би се постигао кворум и извршавале дужности;
 вођење дневника о раду.

Посебно законодавство 
Односи се на овлашћења која Устав изричито и специфично даје да се спроводе или извршавају.

Овлашћења која има Конгрес а која се могу класификовати у ову категорију су:
 да присвоји;
 да делује као Конститутивна скупштина;
 да разреши;
 да потврди споразуме;
 да прогласи ратно стање;
 да амнестира;
 да делује као Одбор агитатора за председничке/потпредседничке гласове;
 да опозове;
 да споји власт;
 да пренесе власт;
 да утиче на буџет;
 да опорезује.

Извршна 
Овлашћења Конгреса која су извршне природе су:
 именовање службеника;
 потврђивање споразума;
 потврђивање лица које именује председник кроз Одбор за именовања;
 укидање овлашћења.

Супервизорска 
Конгрес Филипина има одређену контролу и супервизију над административним огранком, на пример:
 да одлучи о стварању одељења/агенције/уреда или друге службе;
 да дефинише овлашћења и дужности службеника;
 да присвоји фонд за владине послове;
 да пропише правила и процедуре које се морају пратити.

Изборна 
Изборна овлашћења Конгреса Филипина су овлашћења Конгреса да:
 изабере председавајуће службенике и друге службенике за Дом;
 делује као Одбор агитатора за агитовање председничких/потпредседничких гласова;
 изабере председника у случају било ког изборног нерешеног резултата а за избор особе на поменуту функцију.

Судска 
Уставно, сваки дом има судска овлашћења:
 да казни своје Чланове за кршење правила понашања и да — уз сагласност свих својих Чланова — суспендује или разреши дужности Члана;
 да усагласи и одобри амнестију коју прогласи Председник;
 да иницира, проведе и потом реши случајеве разрешења;
 да одлучи о изборним протестима својих Чланова кроз одговарајући Изборни трибунал.

Остала 
Остала овлашћења Конгреса која су прописана у Уставу су да:
 овласти Комисију за ревизију да ревидира фонд и имовину;
 овласти Председника да утиче на царинске стопе, квоте и таксе;
 овласти Председника да одреди правила и регулативе у току ванредног стања;
 прераспореди законодавне дистрикте на основу донетих уставних стандарда;
 имплементира законе о аутономији;
 успостави националну Комисију за језик;
 имплементира бесплатно јавно средњошколско образовање;
 дозволи разумно експлоатисање природних ресурса;
 одреди границе шумског земљишта и националних паркова;
 одреди власништво и досег домена предака;
 успостави независну економску и агенцију за планирање.

Доношење закона 
 Припрема предлога закона
 Члан или Група за стварање предлога закона Референтног и бироа за истраживање припрема и пише прву верзију предлога закона након захтева Члана.
 Прво читање
 Предлог закона се документује Службом за предлоге закона и индексирање, те се нумерише и копира.
 Три дана након документовања, предлог се уврштава у Пословнички ред на Прво читање.
 На Првом читању, Генерални секретар чита наслов и број предлога закона. Председавајући предаје предлог закона одговарајућем Одбору или Одборима.
 Одбор за разматрање / деловање
 Одбор ком је предлог закона прослеђен процењује исти да би одлучио да ли је неопходно проводити јавна саслушања.
 Ако Одбор установи да је неопходно проводити јавна саслушања, заказује термин за иста, издаје јавна обавештења и позива особе од значаја из јавних и приватних сектора, академике и стручњаке за предложену легислативу.
 Ако Одбор установи да није неопходно проводити јавна саслушања, заказује термин за дискусију или дискусије Одбора о предлогу закона.
 На основу исхода јавних саслушања или дискусија Одбора, Одбор може да уведе амандмане, консолидује предлог закона са тематски истима, или предложи заменски предлог закона. Потом припрема одговарајући Извештај Одбора.
 Одбор одобрава Извештај Одбора и формално предаје исти Бироу за пленардне послове.
 Друго читање
 Извештај Одбора се региструје и нумерише од стране Службе за предлоге закона и индексирање. Уврштава се у Пословнички ред и предаје Одбору за правилнике.
 Одбор за правилнике заказује разматрање предлога закона на Другом читању.
 На Другом читању, Генерални секретар чита број, наслов и текст предлога закона, те се врше следеће активности:
 Одређивање спонзорства и провођење дебата
 Доношење амандмана
 Гласање, које може да буде:
 viva voce
 бројање од стране овлашћене особе
 подела Дома
 номинално гласање
 Треће читање
 Амандмани, ако их има, инкорпоришу се у финалну верзију и штампају се копије предлога закона за Треће читање.
 Финална верзија се уврштава на Календар предлога закона за Треће читање и копије исте се деле свим Члановима три дана пре Трећег читања.
 На Трећем читању, Генерални секретар чита само број и наслов предлога закона.
 Врши се прозивање или номинално гласање и Члан, ако жели, добија три минута да објасни свој глас. Никакви амандмани на предлог закона нису дозвољени у овој фази.
 Предлог закона се усваја позитивном већином гласова тренутних Чланова.
 Ако се предлог закона не усвоји, исти се преноси у Архиве.
 Достављање усвојеног предлога закона Сенату
 Усвојени предлог закона се доставља Сенату да би се добила његова сагласност.
 Деловање Сената у вези са предлогом закона усвојеним у Дому
 Предлог закона пролази исти законодавни процес и у Сенату.
 Одбор за конференцију
 Одбор за конференцију се саставља тако да га чине Чланови сваког од домова Конгреса, и то како би се изменили, уклонили или додали делови око којих је било различитих ставова или неслагања око било које одредбе предлога закона.
 Учесници Конференције нису ограничени на измењивање предлога закона ради усаглашавања различитих ставова него могу и да уведу нове одредбе релевантне за тематику и могу да издају потпуно нови предлог закона о истој тематици.
 Одбор за конференцију припрема Извештај који ће потписати сви Учесници Конференције и Председавајући.
 Извештај Одбора за конференцију се предаје на разматрање/одобравање од стране обају Домова. Никакви амандмани нису дозвољени.
 Достављање предлога закона Председнику
 Копије предлога закона — које је претходно потписао Председник Сената и Председавајући Представничког дома, те сертификовао и Секретар Сената и Генерални секретар Дома — достављају се Председнику.
 Деловање Председника у вези са предлогом закона
 Ако предлог закона одобри и Председник, истом се приписује RA број и доставља га се Дому одакле је и потекао.
 Деловање у вези са усвојеним предлогом закона
 Предлог закона се умножава и копије се шаљу у Уред „Службеног гласника” на публиковање и дистрибуисање до агенција за имплементацију. Потом се уврштава у Годишњу компилацију Закона и резолуција.
 Деловање у вези са предлогом закона на који је стављен вето
 Порука се уврштава у Пословнички ред. Ако Конгрес одлучи да поништи вето, Дом и Сенат треба да засебно поново размотре предлог закона или ставке предлога закона на које је стављен вето. Ако предлог закона или ставке предлога закона на које је стављен вето прођу гласање двотрећинском већином Чланова обају домова, такви предлози или ставке постају закон.

Прагови изгласавања 

Прагови изгласавања у Конгресу Филипина су наведени у табели испод.

У већини случајева, као што је усвајање предлога закона, неопходна је само већина присутних чланова; у неким случајевима, као што је избор председавајућих, неопходна је већина свих чланова (и одсутних).

Најскорашњији избори

Сенат 

На Филипинима, најчешћи начин представљања резултата избора за Сенат је преко талија за кандидате у опадајућем редоследу гласова. Дванаест кандидата с највећим бројем гласова бива изабрано.

Представнички дом 

Гласач има два гласа у Представничком дому: један глас за представника изабраног у гласачевом конгресном дистрикту (већински изборни систем), те један глас за партију у систему партијских листа (затворена листа) — такозвани секторски представници; секторски представници требало би да чине не више од 20% Представничког дома.

Да би се одредиле победничке партије на изборима за партијске листе, партија мора да пређе изборни цензус од 2% националних гласова; обично, партија с највећим бројем гласова осваја максимално три места, остатак два места. Ако је број места партија које су прешле праг од 2% мањи од 20% укупног броја места, партије које су освојиле мање од 2% гласова добијају једно место свака док се не дође до потребих 20%.

Седиште 

Оно што би се могло сматрати јединственим случајем је да се два конгресна дома састају на различитим местима у Метро Манили, седишту владе: Сенат је у згради коју дели са Системом осигурања владине службе () у Пасају, док Представнички дом има седиште у Комплексу Националне скупштине (, ) у Кезон Ситију.

Црква Барасоаин у Малолосу (Булакан) била је седиште уникамералног конгреса Прве Филипинске републике.

Након што су Американци покорили Прву републику, успостављено је америчко Филипинско законодавство које је заседало у Ајунтамијенту у Интрамуросу (Манила), и то од 1907. до 1926. године када се извршио премештај у Законодавну зграду надомак Интрамуроса. У Законодавној згради, Сенат је користио горње док је Представнички дом користио доње спратове.

Уништен током битке за Манилу (1945), Конгрес Комонвелта је одржавао седнице у Старом Јапанском скулхаусу у Сампалоку (Манила). Конгрес је заседао у школском аудиторијуму, с тим да се Сенат сазивао увече а Представнички дом састајао сваког јутра. Конгрес се у коначници вратио у Законодавну зграду, која је променила име у Конгресна зграда; овако је функионисало од 1949. до 1973. године, када је председник Маркос издао декрет. Маркос је изградио ново седиште уникамералног парламента у Кезон Ситију, које је на крају постало Комплекс Батасанг памбанса. Парламент ће на крају да се преименује у Батасанг памбанса (Национална скупштина), те одржи прву парламентарну седницу у свом Комплексу године 1978.

Након што је Маркос збачен с положаја Револуцијом народне власти, бикамерални Конгрес бива враћен. Представнички дом је наследио Комплекс Батасанг памбанса, док се Сенат вратио у Конгресну зграду. Касније, маја 1997. године, Сенат се преселио у новоизграђену зграду у власништву GSIS на поседу који повраћен од Маниле у Пасају; Конгресна зграда је на крају трансформисана у Национални музеј Филипина (, ).

Конгреси Филипина

Хронологија

Види још 
 Политика Филипина
 Сенат Филипина
 Представнички дом Филипина
 Списак одбора Сената Филипина
 Списак одбора Представничког дома Филипина
 Списак парламената

Напомене

Референце

Литература 
 Ramirez, Efren V.; Lee Jr., German G. (1987). The New Philippine Constitution. Cebu City. стр. 142—173.
 Члан VI Устава Филипина из 1987.
 Како предлог закона постаје закон
 Законодавна историја
 Ваше законодавство

Спољашње везе 
 Званични веб-сајт Сената
 Званични веб-сајт Представничког дома

Филипини
Конгрес Филипина ( , ) национално је законодавство државе Филипини . Овај парламент је бикамерално тело које се састоји из Сената ( горњи дом ) и Представничког дома ( доњи дом ) , мада се на Филипина при употреби термина Конгрес најчешће мисли само на поменути доњи дом . Сенат чинесенатора , од којих се половина бира сваке три године . Сваки сенатор , према томе , служи укупно шест година . Сенаторе бира комплетан електорат и не представљају нити један географски дистрикт . Представнички дом тренутно чиниконгресмена ; од. 5 , чл . VI Устава Филипина прописује да ПД „ треба да сачињава не више одчланова , осим ако је другачије одређено законом ” ... Постоје две врсте конгресмена : дистриктни и секторски представници . Дистриктни конгресмени представљају поједини географски дистрикт земље . Све провинције у земљи састављене су из најмање једног конгресног дистрикта . Неколико градова такође има и своје конгресне дистрикте , при чему неке чине два или више представника . Секторски конгресмени представљају мањинске секторе становништва . Овако се овим мањинским групама омогућава да их неко представља у Конгресу , када иначе не би могле да буду адекватно представљене кроз дистриктно представништво . Такође познати и као представници са партијских листа , секторски конгресмени представљају разне синдикате , групе за заштиту права и друге организације . Уставом је осигурано да Конгрес мора да сазове своју редовну пленарну седницу , сваке године с почетком понедељка у месецу јулу . Редовно заседање може да траје до тридесет дана пре отварања следеће редовне седнице наредне године . Председник може , међутим , да започне специјално заседање које се углавном одржава између редовних законодавних сесија , и то да би се решиле кризне ситуације или хитни случајеви . Историја Шпанско раздобље Када су Филипини били под колонијалном управом Шпанских Источних Индија , колонија није добила могућност представљања у Генералном Кортесу . Само је године колонија чинила интегрални део Шпаније и имала представништво у Кортесу . Кадиски устав је настао марта године , а тада је колонија добила своје прве представнике у Кортесу ( Педро Перез де Тахле и Хосе Мануел Корето , септембра године ) . Међутим , поразом Наполеона I у бици код Ватерлоа , његов брат Жозеф Бонапарта скинут је са шпанског трона ; Кадиски устав је одбијен у Кортесу маја године , а усвојен је конзервативнији устав којим је укинуто филипинско представништво у Кортесу ( између осталог ) . Обнова филипинског представништва у Кортесу био је један од аидеала илустрадоса , академске класе из века која је била идеолошки темељ револуције . Револуционарна ера Деловање илустрадоса прерасло је у Филипинску револуцију којом се настојала стећи независност од Шпаније . Прогласивши независност јуна године , председник Емилио Агиналдо је тада наредио сазивање револуционарног конгреса у Малолосу . Конгрес Малолоса је , између осталог , усвојио Устав из Доношењем Париског мира , Шпанија је продала Филипине тадашњим Сједињеним Америчким Државама . Револуционари , покушавајући да зауставе Американце од преузимања територије , покренули су Филипинско-амерички рат ; поражени су када је заробљен председник Агиналдо Америчка окупација Док су Филипини под америчком колонијалном управом , законодавно тело је била Филипинска комисија — која је постојала од до године . Председник Сједињених Америчких Држава је именовао чланове Филипинске комисије . С друге стране , Филипинци су били ’ резидентни повереници ’ ( ) за Представнички дом САД ( од до године , а потом само један од до године ) . Резидентни повереници су могли да учествују у раду ПД САД , али нису имали право гласа . Куперовим актом из године наложено је стварање бикамералног или дводомног Филипинског законодавства са Филипинском комисијом као горњим домом и Филипинском скупштином као доњим домом . Ово бикамерално законодавство инаугурисано је године . Током владавине тадашњег председавајућег Серхија Осмење и тадашњег лидера спрата Мануела Л . Кезона , закони Конгреса Сједињених Америчких Држава пресликани су у великој мери и на новоформирано Филипинско законодавство . Џоунсовим актом из године законодавство се променило . Филипинска комисија је укинута , а успостављено ново бикамерално Филипинско законодавство састављено из Представничког дома и Сената . Комонвелт и II Република Законодавни систем се променио поново године . Устав из године , поред тога што је институционализовао Комонвелт којим је Филипинцима омогућено да оставе већег трага у раду владе , успоставио је уникамералну Националну скупштину . Међутим , године амандманом на Устав из бива успостављен бикамерални Конгрес Филипина састављен из Представничког дома и Сената . Они изабрани неће служити све до године , пошто је у међувремену избио Други светски рат . Јапанци који су вршили инвазије основали су Другу Филипинску републику и сазвали сопствену Националну скупштину . Поразом Јапанаца године , Комонвелт и Конгрес бивају враћени . Ова ’ поставка ’ је деловала све док Американци нису јула године доделили независност . Независност Након инаугурације Републике Филипина јула године , Републички акт бр. 6 донесен је тако да на датум проглашења Републике Филипина постојећи Конгрес буде познат као Први Конгрес Републике . Наредни конгреси Филипина су се изабирали све док председник Фердинанд Маркос није прогласио ванредно стање , септембра године . Маркос је располагао и тада управљао декретом . Још године , Маркос је организовао уставну конвенцију да би се ревидирао Устав из године Устав бива донесен . Истим је укинут бикамерални Конгрес и основана уникамерална Национална скупштина , која је на крају постала позната као Батасанг памбанса у полупредседничком систему владе . ’ Батасан ’ је бирао премијера . Први сазив Батасанг памбансе је био године . Маркос је збачен с положаја након Револуције народне власти из године ; председница Коразон Акино је тада управљала декретом . Нешто касније исте године је оформила уставну комисију која је израдила нови устав . Устав је усвојен након плебисцита одржаног следеће године ; повраћен је председнички систем владе , заједно са бикамералним Конгресом Филипина . Први пут је сазван године . Кратак преглед Овлашћења Овлашћења Конгреса Филипина могу да се класификују на следећи начин . Опште законодавство Састоји се из усвајања закона намењених да буду правила спровођења за управљање односима између појединаца ( нпр. цивилни закони , комерцијални закони итд . ) или између појединаца и државе ( нпр. кривични закони , политички закони итд . ) . Подразумевана Неопходна је за ефективно извршавање осталих овлашћења која су изричито дата Скупштини . Инхерентна Ово су овлашћења која иако нису изричито дата спроводе се од стране Конгреса пошто су неопходна за његово постојање и обухватају : одређивање правила рада ; обавезивање одсутних чланова да присуствују како би се постигао кворум и извршавале дужности ; вођење дневника о раду . Посебно законодавство Односи се на овлашћења која Устав изричито и специфично даје да се спроводе или извршавају . Овлашћења која има Конгрес а која се могу класификовати у ову категорију су : да присвоји ; да делује као Конститутивна скупштина ; да разреши ; да потврди споразуме ; да прогласи ратно стање ; да амнестира ; да делује као Одбор агитатора за председничке / потпредседничке гласове ; да опозове ; да споји власт ; да пренесе власт ; да утиче на буџет ; да опорезује . Извршна Овлашћења Конгреса која су извршне природе су : именовање службеника ; потврђивање споразума ; потврђивање лица које именује председник кроз Одбор за именовања ; укидање овлашћења . Супервизорска Конгрес Филипина има одређену контролу и супервизију над административним огранком , на пример : да одлучи о стварању одељења / агенције / уреда или друге службе ; да дефинише овлашћења и дужности службеника ; да присвоји фонд за владине послове ; да пропише правила и процедуре које се морају пратити . Изборна Изборна овлашћења Конгреса Филипина су овлашћења Конгреса да : изабере председавајуће службенике и друге службенике за Дом ; делује као Одбор агитатора за агитовање председничких / потпредседничких гласова ; изабере председника у случају било ког изборног нерешеног резултата а за избор особе на поменуту функцију . Судска Уставно , сваки дом има судска овлашћења : да казни своје Чланове за кршење правила понашања и да — уз сагласност свих својих Чланова — суспендује или разреши дужности Члана ; да усагласи и одобри амнестију коју прогласи Председник ; да иницира , проведе и потом реши случајеве разрешења ; да одлучи о изборним протестима својих Чланова кроз одговарајући Изборни трибунал . Остала Остала овлашћења Конгреса која су прописана у Уставу су да : овласти Комисију за ревизију да ревидира фонд и имовину ; овласти Председника да утиче на царинске стопе , квоте и таксе ; овласти Председника да одреди правила и регулативе у току ванредног стања ; прераспореди законодавне дистрикте на основу донетих уставних стандарда ; имплементира законе о аутономији ; успостави националну Комисију за језик ; имплементира бесплатно јавно средњошколско образовање ; дозволи разумно експлоатисање природних ресурса ; одреди границе шумског земљишта и националних паркова ; одреди власништво и досег домена предака ; успостави независну економску и агенцију за планирање . Доношење закона Припрема предлога закона Члан или Група за стварање предлога закона Референтног и бироа за истраживање припрема и пише прву верзију предлога закона након захтева Члана . Прво читање Предлог закона се документује Службом за предлоге закона и индексирање , те се нумерише и копира . Три дана након документовања , предлог се уврштава у Пословнички ред на Прво читање . На Првом читању , Генерални секретар чита наслов и број предлога закона . Председавајући предаје предлог закона одговарајућем Одбору или Одборима . Одбор за разматрање / деловање Одбор ком је предлог закона прослеђен процењује исти да би одлучио да ли је неопходно проводити јавна саслушања . Ако Одбор установи да је неопходно проводити јавна саслушања , заказује термин за иста , издаје јавна обавештења и позива особе од значаја из јавних и приватних сектора , академике и стручњаке за предложену легислативу . Ако Одбор установи да није неопходно проводити јавна саслушања , заказује термин за дискусију или дискусије Одбора о предлогу закона . На основу исхода јавних саслушања или дискусија Одбора , Одбор може да уведе амандмане , консолидује предлог закона са тематски истима , или предложи заменски предлог закона . Потом припрема одговарајући Извештај Одбора . Одбор одобрава Извештај Одбора и формално предаје исти Бироу за пленардне послове . Друго читање Извештај Одбора се региструје и нумерише од стране Службе за предлоге закона и индексирање . Уврштава се у Пословнички ред и предаје Одбору за правилнике . Одбор за правилнике заказује разматрање предлога закона на Другом читању . На Другом читању , Генерални секретар чита број , наслов и текст предлога закона , те се врше следеће активности : Одређивање спонзорства и провођење дебата Доношење амандмана Гласање , које може да буде : viva voce бројање од стране овлашћене особе подела Дома номинално гласање Треће читање Амандмани , ако их има , инкорпоришу се у финалну верзију и штампају се копије предлога закона за Треће читање . Финална верзија се уврштава на Календар предлога закона за Треће читање и копије исте се деле свим Члановима три дана пре Трећег читања . На Трећем читању , Генерални секретар чита само број и наслов предлога закона . Врши се прозивање или номинално гласање и Члан , ако жели , добија три минута да објасни свој глас . Никакви амандмани на предлог закона нису дозвољени у овој фази . Предлог закона се усваја позитивном већином гласова тренутних Чланова . Ако се предлог закона не усвоји , исти се преноси у Архиве . Достављање усвојеног предлога закона Сенату Усвојени предлог закона се доставља Сенату да би се добила његова сагласност . Деловање Сената у вези са предлогом закона усвојеним у Дому Предлог закона пролази исти законодавни процес и у Сенату . Одбор за конференцију Одбор за конференцију се саставља тако да га чине Чланови сваког од домова Конгреса , и то како би се изменили , уклонили или додали делови око којих је било различитих ставова или неслагања око било које одредбе предлога закона . Учесници Конференције нису ограничени на измењивање предлога закона ради усаглашавања различитих ставова него могу и да уведу нове одредбе релевантне за тематику и могу да издају потпуно нови предлог закона о истој тематици . Одбор за конференцију припрема Извештај који ће потписати сви Учесници Конференције и Председавајући . Извештај Одбора за конференцију се предаје на разматрање / одобравање од стране обају Домова . Никакви амандмани нису дозвољени . Достављање предлога закона Председнику Копије предлога закона — које је претходно потписао Председник Сената и Председавајући Представничког дома , те сертификовао и Секретар Сената и Генерални секретар Дома — достављају се Председнику . Деловање Председника у вези са предлогом закона Ако предлог закона одобри и Председник , истом се приписује RA број и доставља га се Дому одакле је и потекао . Деловање у вези са усвојеним предлогом закона Предлог закона се умножава и копије се шаљу у Уред „ Службеног гласника ” на публиковање и дистрибуисање до агенција за имплементацију . Потом се уврштава у Годишњу компилацију Закона и резолуција . Деловање у вези са предлогом закона на који је стављен вето Порука се уврштава у Пословнички ред . Ако Конгрес одлучи да поништи вето , Дом и Сенат треба да засебно поново размотре предлог закона или ставке предлога закона на које је стављен вето . Ако предлог закона или ставке предлога закона на које је стављен вето прођу гласање двотрећинском већином Чланова обају домова , такви предлози или ставке постају закон . Прагови изгласавања Прагови изгласавања у Конгресу Филипина су наведени у табели испод . У већини случајева , као што је усвајање предлога закона , неопходна је само већина присутних чланова ; у неким случајевима , као што је избор председавајућих , неопходна је већина свих чланова ( и одсутних ) . Најскорашњији избори Сенат На Филипинима , најчешћи начин представљања резултата избора за Сенат је преко талија за кандидате у опадајућем редоследу гласова . Дванаест кандидата с највећим бројем гласова бива изабрано . Представнички дом Гласач има два гласа у Представничком дому : један глас за представника изабраног у гласачевом конгресном дистрикту ( већински изборни систем ) , те један глас за партију у систему партијских листа ( затворена листа ) — такозвани секторски представници ; секторски представници требало би да чине не више од Представничког дома . Да би се одредиле победничке партије на изборима за партијске листе , партија мора да пређе изборни цензус од националних гласова ; обично , партија с највећим бројем гласова осваја максимално три места , остатак два места . Ако је број места партија које су прешле праг од мањи од укупног броја места , партије које су освојиле мање од гласова добијају једно место свака док се не дође до потребих . Седиште Оно што би се могло сматрати јединственим случајем је да се два конгресна дома састају на различитим местима у Метро Манили , седишту владе : Сенат је у згради коју дели са Системом осигурања владине службе ( ) у Пасају , док Представнички дом има седиште у Комплексу Националне скупштине ( , ) у Кезон Ситију . Црква Барасоаин у Малолосу ( Булакан ) била је седиште уникамералног конгреса Прве Филипинске републике . Након што су Американци покорили Прву републику , успостављено је америчко Филипинско законодавство које је заседало у Ајунтамијенту у Интрамуросу ( Манила ) , и то од до године када се извршио премештај у Законодавну зграду надомак Интрамуроса . У Законодавној згради , Сенат је користио горње док је Представнички дом користио доње спратове . Уништен током битке за Манилу Конгрес Комонвелта је одржавао седнице у Старом Јапанском скулхаусу у Сампалоку ( Манила ) . Конгрес је заседао у школском аудиторијуму , с тим да се Сенат сазивао увече а Представнички дом састајао сваког јутра . Конгрес се у коначници вратио у Законодавну зграду , која је променила име у Конгресна зграда ; овако је функионисало од до године , када је председник Маркос издао декрет . Маркос је изградио ново седиште уникамералног парламента у Кезон Ситију , које је на крају постало Комплекс Батасанг памбанса . Парламент ће на крају да се преименује у Батасанг памбанса ( Национална скупштина ) , те одржи прву парламентарну седницу у свом Комплексу године Након што је Маркос збачен с положаја Револуцијом народне власти , бикамерални Конгрес бива враћен . Представнички дом је наследио Комплекс Батасанг памбанса , док се Сенат вратио у Конгресну зграду . Касније , маја године , Сенат се преселио у новоизграђену зграду у власништву GSIS на поседу који повраћен од Маниле у Пасају ; Конгресна зграда је на крају трансформисана у Национални музеј Филипина ( , ) . Конгреси Филипина Хронологија Види још Политика Филипина Сенат Филипина Представнички дом Филипина Списак одбора Сената Филипина Списак одбора Представничког дома Филипина Списак парламената Напомене Референце Литература Ramirez , Efren V . ; Lee Jr . , German G . The New Philippine Constitution . Cebu City. стр. 142—173. Члан VI Устава Филипина из Како предлог закона постаје закон Законодавна историја Ваше законодавство Спољашње везе Званични веб-сајт Сената Званични веб-сајт Представничког дома Филипини