Слободан Глумац
Слободан Глумац (Приједор, 9. децембар 1919 — Београд, 23. јул 1990), новинар, преводилац и сценариста.

Биографија 
Рођен је 9. децембра 1919. године у Приједору. Његов отац Петар је био банкар. Основну школу је учио у Приједору и Београду, а матуририао је у Бања Луци. Од 1938. године је студирао на Правном факултету у Београду. 

Новинарством је почео да се бави у годинама пред почетак Другог светског рата, када је почео да сарађује у листу „Време” и у часопису Радио Београда. Као присталица Народноослободилачког покрета (НОП), био је ухапшен од стране Гестапоа 1943. године. Потом је почетком 1944. године био пребачен у логор на Бањици, а одатле је био интерниран у Трећи рајх, на привремени рад.

После ослобођења Југославије, 1945. године наставио је да се бави новинарством. До 1947. године је био главни уредник листа „Слободна Војводина”, а потом је до 1951. године радио у листу „Борба”, најпре као сарадник, а потом као уредник културне и спољнополитичке рубрике. Од 1950. до 1951. године је био начелник Комитета за кинематографију Владе ФНРЈ, а од 1951. до 1953. године дописник „Борбе” из Бона, главног града Западне Немачке.

Године 1953. је био један од покретача листа „Вечерње новости”, који је тада поставио концепт модерног дневног листа. Главни уредник „Вечерњих новости” био је у два мандата — најпре од 1953. до 1957. и потом од 1963. до 1969. године. У међувремену је био стални дописник из Париза.Од 1969. до 1973. године је био главни и одговорни уредлик листа „Борба”, тада органа Социјалистичког савеза радног народа Југославије и директор Новинско издавачког предузећа (НИП) „Борба”.Године 1970. је био један од оснивача Радија Студио Б. Потом је био директор Културног центра Београд. 

Поред новинарства, бавио се и превођењем са немачког и француског језика. Истакао се и као филмски сценариста. Написао је сценарио за филм „Потрага” из 1956. године и био косценариста у филму „Три Ане” из 1959. године. Такође писао је и сценарио за неколико кратких документарних филмова.

У браку са супругом Дивном, рођеном Поповић (1920—1998), имао је ћерку Љиљану, рођену 1948. године.

Умро је 23. јула 1990. године у Београду и сахрањен је у Алеји заслужних грађана на Новом гробљу.

Добитник је две највеће новинарске награде за животно дело — „Светозар Марковић” и „Моша Пијаде”.

Референце

Литература 

 
 

Рођени 1919.
Умрли 1990.
Приједорчани
Српски новинари
Југословенски сценаристи
Бањички логораши
Сахрањени у Алеји заслужних грађана на Новом гробљу у Београду
Слободан Глумац ( Приједор , децембар— Београд , јул новинар , преводилац и сценариста . Биографија Рођен је децембра године у Приједору . Његов отац Петар је био банкар . Основну школу је учио у Приједору и Београду , а матуририао је у Бања Луци . Од године је студирао на Правном факултету у Београду . Новинарством је почео да се бави у годинама пред почетак Другог светског рата , када је почео да сарађује у листу „ Време ” и у часопису Радио Београда . Као присталица Народноослободилачког покрета ( НОП ) , био је ухапшен од стране Гестапоа године . Потом је почетком године био пребачен у логор на Бањици , а одатле је био интерниран у Трећи рајх , на привремени рад . После ослобођења Југославије , године наставио је да се бави новинарством . До године је био главни уредник листа „ Слободна Војводина ” , а потом је до године радио у листу „ Борба ” , најпре као сарадник , а потом као уредник културне и спољнополитичке рубрике . Од до године је био начелник Комитета за кинематографију Владе ФНРЈ , а од до године дописник „ Борбе ” из Бона , главног града Западне Немачке . Године је био један од покретача листа „ Вечерње новости ” , који је тада поставио концепт модерног дневног листа . Главни уредник „ Вечерњих новости ” био је у два мандата — најпре од до и потом од до године . У међувремену је био стални дописник из Париза .Од до године је био главни и одговорни уредлик листа „ Борба ” , тада органа Социјалистичког савеза радног народа Југославије и директор Новинско издавачког предузећа ( НИП ) „ Борба ” .Године је био један од оснивача Радија Студио Б . Потом је био директор Културног центра Београд . Поред новинарства , бавио се и превођењем са немачког и француског језика . Истакао се и као филмски сценариста . Написао је сценарио за филм „ Потрага ” из године и био косценариста у филму „ Три Ане ” из године . Такође писао је и сценарио за неколико кратких документарних филмова . У браку са супругом Дивном , рођеном Поповић1998 ) , имао је ћерку Љиљану , рођену године . Умро је јула године у Београду и сахрањен је у Алеји заслужних грађана на Новом гробљу . Добитник је две највеће новинарске награде за животно дело — „ Светозар Марковић ” и „ Моша Пијаде ” . Референце Литература Рођени Умрли Приједорчани Српски новинари Југословенски сценаристи Бањички логораши Сахрањени у Алеји заслужних грађана на Новом гробљу у Београду