Ђовани Габријели
Ђовани Габријели (Венеција, 1555 [или 1557] — Венеција, 12. август 1612) био је италијански оргуљаш и композитор. Најистакнутији је представник венецијанске школе.

Историјат 

Ђовани је наследио 1584. свог стрица и учитеља Андреа Габријелија на месту другог оргуљаша Цркве Св. Марка у Венецији. Након смрти стрица, постаје први оргуљаш и тај положај је задржао до краја живота.

Око њега се окупљају композитори из целе Европе. Један од његових ученика је био Хајнрих Шиц. Пре него што се настанио у Венецији, боравио је на двору у Минхену као цењени инструменталиста. Могуће је да је тамо упознао Ласа и учио код њега.

Инструменти које је његов стриц Андрео Габријели придружио вокалним деоницама својих композиција, код Ђованија добијају посебно исписане деонице (тромбони, трубе, корнети, виола де брачо). Габријели уводи у инструменталну музику принцип удвајања у октавама, који је био одомаћен у композицијама за оргуље, и тиме почиње са модерном оркестрацијом. Прве композиције су му објављене у збирци баварског херцога. Он је ричекар сасвим приближио фуги. Његове сонате за инструменталне ансамбле су најзначајније у Италији до појаве Фрескобалдија. Структура канцона Ђованија Габријелија чини алтернативно одступање два тематска комплекса у два бриљантно третирана инструментална ансамбла, полифоно-имитационог у четиричетвртинском такту и хомофоног у троделном.

Дела 
У Венецији је штампао мадригал и ричеркаре у четири гласа:
 Концерте Андреа и Ђованија Габријелија (1587, мадригале и мотет)
 Духовне песме (Ecclestiasticae cantiones), 1589)
 -{Sonati pian e forte}-

Референце

Спољашње везе 

Рођени 1557.
Умрли 1612.
Италијански композитори
Оргуљаши
Ђовани Габријели ( Венеција ,[ или — Венеција , августбио је италијански оргуљаш и композитор . Најистакнутији је представник венецијанске школе . Историјат Ђовани је наследио свог стрица и учитеља Андреа Габријелија на месту другог оргуљаша Цркве Св . Марка у Венецији . Након смрти стрица , постаје први оргуљаш и тај положај је задржао до краја живота . Око њега се окупљају композитори из целе Европе . Један од његових ученика је био Хајнрих Шиц . Пре него што се настанио у Венецији , боравио је на двору у Минхену као цењени инструменталиста . Могуће је да је тамо упознао Ласа и учио код њега . Инструменти које је његов стриц Андрео Габријели придружио вокалним деоницама својих композиција , код Ђованија добијају посебно исписане деонице ( тромбони , трубе , корнети , виола де брачо ) . Габријели уводи у инструменталну музику принцип удвајања у октавама , који је био одомаћен у композицијама за оргуље , и тиме почиње са модерном оркестрацијом . Прве композиције су му објављене у збирци баварског херцога . Он је ричекар сасвим приближио фуги . Његове сонате за инструменталне ансамбле су најзначајније у Италији до појаве Фрескобалдија . Структура канцона Ђованија Габријелија чини алтернативно одступање два тематска комплекса у два бриљантно третирана инструментална ансамбла , полифоно-имитационог у четиричетвртинском такту и хомофоног у троделном . Дела У Венецији је штампао мадригал и ричеркаре у четири гласа : Концерте Андреа и Ђованија Габријелија мадригале и мотет ) Духовне песме ( Ecclestiasticae cantiones ) , -{ Sonati pian e forte }- Референце Спољашње везе Рођени Умрли Италијански композитори Оргуљаши