Михајло Јанковић Инајет
Михајло Јанковић (Лесковац, 1858 − Лесковац, 7. октобар 1930) је био један од пионира лесковачке индустрије.

Биографија 
Родио се у Лесковцу 1858. године, у трговачкој породици. Као дечак од 14 година остао је без родитеља и ступио у службу Глигорија Јовановића. За рачун свога газде, у почетку само са њим, путовао је често по Србији и Бугарској, као и остали лесквачки трговци, и пре ослобођења Јужног Поморавља. После седмогодишње службе постао је самосталан трговац и оженио се Јевросимом – Роском, ћерком Косте Илића Мумџије.

Михајло је у Бугарској добро упознао производњу гајтана и сукна, и када је доцније дошао у незавидан положај да гајтан набавља путем кријумчарења или заобилазно преко Трста, успео је да наговори свога таста Косту Илића да један део свога капитала уложи у подизање друге лесковачке гајтанаре у Козару. Он је убедио свога таста и у то да треба своје синове да да на школовање. Темпераментан и склон потпуној самосталности,

Михајло је после годину дана иступио из ортаклука са својим тастом и осталима, па 1893. године купио у Грделици једну воденицу и ту подигао млин и фабрику гајтана (1894), трећу по реду у лесковачком крају. 1904. г. Он је ову фабрику продао Глигорију Јовановићу и Милану А. Поповићу, с тим да и сам буде ортак у истој, али му је право на то још одмах било оспорено. Према једном податку, Мика је 1905. године у Лесковцу подигао прву фабрику памучних тканина с полумеханичким разбојима и после двогодишњег рада пренео је у Ниш.
Михајло Инајет умро је 7. октобра 1930. г. Оставио је 6 синова, који су се бавили трговином, и три кћери.

Референце 

Рођени 1858.
Умрли 1930.
Лесковчани
Српски индустријалци
Михајло Јанковић ( Лесковац ,− Лесковац , октобарје био један од пионира лесковачке индустрије . Биографија Родио се у Лесковцу године , у трговачкој породици . Као дечак одгодина остао је без родитеља и ступио у службу Глигорија Јовановића . За рачун свога газде , у почетку само са њим , путовао је често по Србији и Бугарској , као и остали лесквачки трговци , и пре ослобођења Јужног Поморавља . После седмогодишње службе постао је самосталан трговац и оженио се Јевросимом – Роском , ћерком Косте Илића Мумџије . Михајло је у Бугарској добро упознао производњу гајтана и сукна , и када је доцније дошао у незавидан положај да гајтан набавља путем кријумчарења или заобилазно преко Трста , успео је да наговори свога таста Косту Илића да један део свога капитала уложи у подизање друге лесковачке гајтанаре у Козару . Он је убедио свога таста и у то да треба своје синове да да на школовање . Темпераментан и склон потпуној самосталности , Михајло је после годину дана иступио из ортаклука са својим тастом и осталима , па године купио у Грделици једну воденицу и ту подигао млин и фабрику гајтана трећу по реду у лесковачком крају. г . Он је ову фабрику продао Глигорију Јовановићу и Милану А . Поповићу , с тим да и сам буде ортак у истој , али му је право на то још одмах било оспорено . Према једном податку , Мика је године у Лесковцу подигао прву фабрику памучних тканина с полумеханичким разбојима и после двогодишњег рада пренео је у Ниш . Михајло Инајет умро је октобра г . Оставио јесинова , који су се бавили трговином , и три кћери . Референце Рођени Умрли Лесковчани Српски индустријалци