Аеробиологија
Аеробиологија је једна од биолошких наука која се бави проучавањем биолошког порекла честица у ваздуху, њиховим транспортом и међуделовањем. Аеробиолошка истраживања имају значај у медицини, пољопривреди, шумарству, климатологији и форензици.

Област проучавања 
Аеробиологија као област биологије, интердисциплинарна је наука која проучава честице биолошког порекла присутне у атмосфери, принципе транспорта, особађања, депозиције и њихов утицај у екосистему.

Разноликост и састав паоленског спектра одраз је флоре и вегетације одређеног подручја. Према бројним аеробиолошким студијама, поједини типови полена показују карактеристичан ритам појављивања током дана, који је у директној вези са екологијом и особинама полена неке биљне врсте и микроклиматским факторима подручја. Праћење полена у ваздуху омогућава идентификацију типова полена који узрокују преостљивост на полен на одређеном географском подручју.

Најчешћи предмет проучавања аеробиологије су полен и споре, честице које имају изузетно велику улогу у појави инхалаторних алергија.

Аеробиологија у алергологији 

Како аеробиолошки услови подручја на коме живе пацијенти битно утичу на лечење лекарима (алерголозима), при праћењу болести и одређивању терапије, изузетно је важно сазнања ове научне гране.

Зато је предвиђање и прогноза концентрација алергогених честица главна област истраживања аеробиологије која има велики значај у алергологија, јер представља велику помоћ лекарима у терапији а болесницима у превенцији и лечењу.

Циљ аеробиолошких истраживања 
Аеробиолошких истраживања имају за циљ да утврде концентрације алерголошко значајних честица у ваздуху, и на основу добијених података, и одређених метеоролошких параметара прогнозирају њихову појаву у ваздуху.

Методе узорковања у аеробиологији 
У историји аеробиологије, за узорковање полена и спора користиле су се разничити облици и различите методе узорковања, тако да су се основне метода узорковања алергогених честица (полена и спора) мењале током историје од гравиметријске до данас савремене волуметријске методе, мада су аналитичке методе које се заснивају на морфологији полена у суштини до данас остале исте.

Хаид је први 1972. године сумирао карактеристике које мора имати узоркивач алергогених честица.
 Једноставност конструкције
 Једноставност руковања
 Независност о извору енергије за напајање
 Ефикасност узорковања
 Независност од брзини ветра
 Узорковање свих честица у ваздуху распона величине од 3-50 Пм
 Могућност добијања волуметријског резултата
 Могућност дуготрајног континуираног узорковања.
Аеробиолошке методе које се до данас примењују, у начелу, користе две основне технике узорковања гравиметријску и волуметријску методу.

Волуметријска метода 
Волуметријска метода је данас једина призната метода у аеробиологији и користи се према препоруци EAACI (European Academy of Allergy and Clinical Immunology) пододбора „Aerobiology and Environmental Aspects of Inhalant Allergens“.

Узорковање се врши волуметријским сакупљачем спора и полена са уграђеном вакуум пумпом протока 10 l/min. Уређај је прилагођен за прикупљање честица из ваздуха попут спора или поленских зрнаца. Поставља се приближно 15 m изнад тла, удаљен од високих зграда или других препрека.

Очитавање се врши бројањем поленских зрнаца под микроскопом на повећању од 400 пута. Обрадом добијених података утврђује се укупна дневна концентрација и период дана у коме је концентрација полемских зрнаца била највећа.

Гравиметријска метода 

Ово је најједноставнија метода која се заснива на принципу таложења честица на хоризонталну површину намазану неким адхезивним средством. Обично је то предметно стакалце постављено у кућиште узоркивача.
Недостаци
Овакав тип узорковања има више недостатака:
 Први у природном окружењу већина честица не исталожис е у узоркивачу због хоризонталних ваздушних струјања која транспортују честице.
 Други, из оваквог узорковања није познат волумен ваздуха, па је немогуће израчунати концентрацију честица, која се изражава бројем честица у кубном метру ваздуха.
 Трећи, узорак полена или спора није репрезентативан, јер је у узорку најзаступљенији полен локалних биљака које се налазе у близини узоркивача.

Ова метода узорковања због бројних недостатака у аеробиологији више се не користи.

Извори

Спољашње везе 
 International Society of Aerobiology 

Биологија
Алергологија
Аеробиологија је једна од биолошких наука која се бави проучавањем биолошког порекла честица у ваздуху , њиховим транспортом и међуделовањем . Аеробиолошка истраживања имају значај у медицини , пољопривреди , шумарству , климатологији и форензици . Област проучавања Аеробиологија као област биологије , интердисциплинарна је наука која проучава честице биолошког порекла присутне у атмосфери , принципе транспорта , особађања , депозиције и њихов утицај у екосистему . Разноликост и састав паоленског спектра одраз је флоре и вегетације одређеног подручја . Према бројним аеробиолошким студијама , поједини типови полена показују карактеристичан ритам појављивања током дана , који је у директној вези са екологијом и особинама полена неке биљне врсте и микроклиматским факторима подручја . Праћење полена у ваздуху омогућава идентификацију типова полена који узрокују преостљивост на полен на одређеном географском подручју . Најчешћи предмет проучавања аеробиологије су полен и споре , честице које имају изузетно велику улогу у појави инхалаторних алергија . Аеробиологија у алергологији Како аеробиолошки услови подручја на коме живе пацијенти битно утичу на лечење лекарима ( алерголозима ) , при праћењу болести и одређивању терапије , изузетно је важно сазнања ове научне гране . Зато је предвиђање и прогноза концентрација алергогених честица главна област истраживања аеробиологије која има велики значај у алергологија , јер представља велику помоћ лекарима у терапији а болесницима у превенцији и лечењу . Циљ аеробиолошких истраживања Аеробиолошких истраживања имају за циљ да утврде концентрације алерголошко значајних честица у ваздуху , и на основу добијених података , и одређених метеоролошких параметара прогнозирају њихову појаву у ваздуху . Методе узорковања у аеробиологији У историји аеробиологије , за узорковање полена и спора користиле су се разничити облици и различите методе узорковања , тако да су се основне метода узорковања алергогених честица ( полена и спора ) мењале током историје од гравиметријске до данас савремене волуметријске методе , мада су аналитичке методе које се заснивају на морфологији полена у суштини до данас остале исте . Хаид је први године сумирао карактеристике које мора имати узоркивач алергогених честица . Једноставност конструкције Једноставност руковања Независност о извору енергије за напајање Ефикасност узорковања Независност од брзини ветра Узорковање свих честица у ваздуху распона величине одПм Могућност добијања волуметријског резултата Могућност дуготрајног континуираног узорковања . Аеробиолошке методе које се до данас примењују , у начелу , користе две основне технике узорковања гравиметријску и волуметријску методу . Волуметријска метода Волуметријска метода је данас једина призната метода у аеробиологији и користи се према препоруци EAACI ( European Academy of Allergy and Clinical Immunology ) пододбора „ Aerobiology and Environmental Aspects of Inhalant Allergens “ . Узорковање се врши волуметријским сакупљачем спора и полена са уграђеном вакуум пумпом протокаl / min . Уређај је прилагођен за прикупљање честица из ваздуха попут спора или поленских зрнаца . Поставља се приближноm изнад тла , удаљен од високих зграда или других препрека . Очитавање се врши бројањем поленских зрнаца под микроскопом на повећању одпута . Обрадом добијених података утврђује се укупна дневна концентрација и период дана у коме је концентрација полемских зрнаца била највећа . Гравиметријска метода Ово је најједноставнија метода која се заснива на принципу таложења честица на хоризонталну површину намазану неким адхезивним средством . Обично је то предметно стакалце постављено у кућиште узоркивача . Недостаци Овакав тип узорковања има више недостатака : Први у природном окружењу већина честица не исталожис е у узоркивачу због хоризонталних ваздушних струјања која транспортују честице . Други , из оваквог узорковања није познат волумен ваздуха , па је немогуће израчунати концентрацију честица , која се изражава бројем честица у кубном метру ваздуха . Трећи , узорак полена или спора није репрезентативан , јер је у узорку најзаступљенији полен локалних биљака које се налазе у близини узоркивача . Ова метода узорковања због бројних недостатака у аеробиологији више се не користи . Извори Спољашње везе International Society of Aerobiology Биологија Алергологија