Мандорла
Мандорла ( — „бадем”) је светитељски ореол, који уместо главе, обухвата цео лик. Представља визуелни симбол божанске славе и божанске светлости, која се, у хришћанској иконографији, појављује у сценама као што су Христово Преображење, Васкрсење, Вазнесење, као и Успење Богородице. Може бити округлог или бадемастог облика.

У источнохришћанској иконографији се приказује у различитим бојама, са зрацима који избијају из ње или без њих.

Прве сачуване представе Христа у мандорли се налазе у Домицилиним катакомбама у Риму, а датирају с почетка 5. века, где је Христос приказан на мозаику између апостола Петра и Павла и у цркви Свете Пуденцијане у Риму, где Христос, окружен мандорлом седи на престолу, међу апостолима.

На средњовековном новцу појављују се две представе Христа у бадемастој мандорли:
 Вазнесење, први пут на лицу млетачких златних дуката (1285), где је Христос приказан како стоји, са зрнастим нимбом око главе, у зрнастој мандорли, унутар које се, са обеју страна, налазе шестокраке звезде, док десном руком благосиља а у левој држи јеванђеље
 Прображење, први пут на басиликону који су заједнички ковали цареви Јован V и Јована VI (1347—1354). Христос у мандорли, држи свитак и стоји на троуглу, који симболично представља врх планине Тавор, где се одиграло Преображење.

Утицај млетачког дуката се осетио у иконографији динара Дубровачке републике (1330), с тим да се уочава одсуство звезда унутар мандорле. Под утицајем дубровачког динара, мандорла се појавила у босанском новчарству.

Христ у мандорли, у представи Вазнесења, по узору на млетачке дукате, први пут у иконографији српског новчарства се појавио на динарима цара Душана. И на том новцу се такође јављају шестокраке звезде. Представа Христа у мандорли јавља се на динарима које су ковали цар Урош, краљ Вукашин, обласни господари: кнез Лазар, Стефан Мусић, Вук и Гргур Бранковић, те у периоду деспотовине Србије, у бројним емисијама динара и полудинара, које је ковао деспот Стефан Лазаревић, као и Ђурађ Бранковић, обласни господар, а касније деспот.

У српским православним црквама, у првој половини 13. века, под утицајем византијских цркава, у куполама, такође су рађене представе Христа у мандорли (Жича, Милешева, цркви Светих апостола у Пећкој патријаршији, Сопоћани). Касније су најчешће сликане представе Христа Пантократора у куполи наоса цркава.

Извори

Литература 
 
 

Хришћанска уметност
Иконографија
Мандорла ( — „ бадем ” ) је светитељски ореол , који уместо главе , обухвата цео лик . Представља визуелни симбол божанске славе и божанске светлости , која се , у хришћанској иконографији , појављује у сценама као што су Христово Преображење , Васкрсење , Вазнесење , као и Успење Богородице . Може бити округлог или бадемастог облика . У источнохришћанској иконографији се приказује у различитим бојама , са зрацима који избијају из ње или без њих . Прве сачуване представе Христа у мандорли се налазе у Домицилиним катакомбама у Риму , а датирају с почетка века , где је Христос приказан на мозаику између апостола Петра и Павла и у цркви Свете Пуденцијане у Риму , где Христос , окружен мандорлом седи на престолу , међу апостолима . На средњовековном новцу појављују се две представе Христа у бадемастој мандорли : Вазнесење , први пут на лицу млетачких златних дуката где је Христос приказан како стоји , са зрнастим нимбом око главе , у зрнастој мандорли , унутар које се , са обеју страна , налазе шестокраке звезде , док десном руком благосиља а у левој држи јеванђеље Прображење , први пут на басиликону који су заједнички ковали цареви Јован V и Јована VI1354 ) . Христос у мандорли , држи свитак и стоји на троуглу , који симболично представља врх планине Тавор , где се одиграло Преображење . Утицај млетачког дуката се осетио у иконографији динара Дубровачке републике с тим да се уочава одсуство звезда унутар мандорле . Под утицајем дубровачког динара , мандорла се појавила у босанском новчарству . Христ у мандорли , у представи Вазнесења , по узору на млетачке дукате , први пут у иконографији српског новчарства се појавио на динарима цара Душана . И на том новцу се такође јављају шестокраке звезде . Представа Христа у мандорли јавља се на динарима које су ковали цар Урош , краљ Вукашин , обласни господари : кнез Лазар , Стефан Мусић , Вук и Гргур Бранковић , те у периоду деспотовине Србије , у бројним емисијама динара и полудинара , које је ковао деспот Стефан Лазаревић , као и Ђурађ Бранковић , обласни господар , а касније деспот . У српским православним црквама , у првој половини века , под утицајем византијских цркава , у куполама , такође су рађене представе Христа у мандорли ( Жича , Милешева , цркви Светих апостола у Пећкој патријаршији , Сопоћани ) . Касније су најчешће сликане представе Христа Пантократора у куполи наоса цркава . Извори Литература Хришћанска уметност Иконографија