Интерђиро класификација на Ђиро д’Италији
Интерђиро класификација је била једно од такмичења на етапној бициклистичкој трци, Ђиро д’Италији. Одржавана је 17 година, од 1989. до 2005. Лидер је носио плаву мајицу.

Историја 
Интерђиро класификација је уведена 1989. као замена за класификацију комбинације која је укинута након Ђира 1988. Рачунање за интерђиро класификацију је било слично као и за генерални пласман, на свакој етапи је постојао пролазни циљ и време које возачи остваре када прођу кроз тај циљ је време које се рачуна за интерђиро класификацију. Како је трка текла, времена остварена на пролазним циљевима су се сабирала и возач са најбољим (тј. најмањим) временом је био лидер и носио је плаву мајицу. Интерђиро класификација је била друго по важности такмичење на Ђиру, јер је било јединствено, није примењивано ни на једној другој трци.

Негде на средини етапе је био пролазни циљ, где су се рачунала времена за интерђиро класификацију, али такође су се добијали поени за класификацију по поенима и бонус секунде за генерални пласман. Времена за интерђиро класификацију су се рачунала као и времена на крају етапе, само са разликом што је након пролазног циља етапа и даље вожена до регуларног циља. Поред оствареног времена, прва тројица која пређу преко пролазног циља добијали су и секунде бонификације. Тако, возачи који су били на врху групе, добијали су додатно време за интерђиро класификацију и возачи који су били чешће при врху, били су добро пласирани у класификацији.

Интерђиро класификација је био начин за возаче који нису били спринтери нити су били конкурентни за генерални пласман, да се боре за мајицу и као таква, била је слична награди за најагресивнијег возача. Неки возачи су су долазили на Ђиро само са намером да се боре за освајање интерђиро класификације, па су након пролазних циљева возили лагано до краја етапе. Ипак, полет и интересовање за интерђиро класификацију се смањило током година, до тачке када су се за класификацију борила само двојица или тројица возача, што је био случај задњих година постојања класификације. Коначно, након Ђира 2005. интерђиро класификација је укинута, а на Ђиро 2006. враћена је класификација комбинације, која је такође укинута након Ђира 2006. и замењена је са класификацијом за најбољег младог возача.

Победници 

Победници интерђиро класификације.

 2005.  Стефано Цанини
 2004.  Рафаеле Илијано
 2003.  Магнус Бекстед
 2002.  Масимо Страцер
 2001.  Масимо Страцер 
 2000.  Фабрицио Гвиди 
 1999.  Фабрицио Гвиди
 1998.  Ђан Матео Фањини
 1997.  Дмитри Коњишев
 
 1996.  Фабрицио Гвиди
 1995.  Тони Ромингер
 1994.  Жамолидин Абдужапаров
 1993.  Јан Сворада
 1992.  Мигел Индураин
 1991.  Алберто Леанизбарутија
 1990.  Фил Андерсон
 1989.  Јуре Павлич

Вишеструки победници

По државама

Референце

Спољашње везе 
 Званични сајт 

Класификације и награде на Ђиро д’Италији
Интерђиро класификација је била једно од такмичења на етапној бициклистичкој трци , Ђиро д’ Италији . Одржавана јегодина , од до Лидер је носио плаву мајицу . Историја Интерђиро класификација је уведена као замена за класификацију комбинације која је укинута након Ђира Рачунање за интерђиро класификацију је било слично као и за генерални пласман , на свакој етапи је постојао пролазни циљ и време које возачи остваре када прођу кроз тај циљ је време које се рачуна за интерђиро класификацију . Како је трка текла , времена остварена на пролазним циљевима су се сабирала и возач са најбољим ( тј. најмањим ) временом је био лидер и носио је плаву мајицу . Интерђиро класификација је била друго по важности такмичење на Ђиру , јер је било јединствено , није примењивано ни на једној другој трци . Негде на средини етапе је био пролазни циљ , где су се рачунала времена за интерђиро класификацију , али такође су се добијали поени за класификацију по поенима и бонус секунде за генерални пласман . Времена за интерђиро класификацију су се рачунала као и времена на крају етапе , само са разликом што је након пролазног циља етапа и даље вожена до регуларног циља . Поред оствареног времена , прва тројица која пређу преко пролазног циља добијали су и секунде бонификације . Тако , возачи који су били на врху групе , добијали су додатно време за интерђиро класификацију и возачи који су били чешће при врху , били су добро пласирани у класификацији . Интерђиро класификација је био начин за возаче који нису били спринтери нити су били конкурентни за генерални пласман , да се боре за мајицу и као таква , била је слична награди за најагресивнијег возача . Неки возачи су су долазили на Ђиро само са намером да се боре за освајање интерђиро класификације , па су након пролазних циљева возили лагано до краја етапе . Ипак , полет и интересовање за интерђиро класификацију се смањило током година , до тачке када су се за класификацију борила само двојица или тројица возача , што је био случај задњих година постојања класификације . Коначно , након Ђира интерђиро класификација је укинута , а на Ђиро враћена је класификација комбинације , која је такође укинута након Ђира и замењена је са класификацијом за најбољег младог возача . Победници Победници интерђиро класификације . Стефано Цанини Рафаеле Илијано Магнус Бекстед Масимо Страцер Масимо Страцер Фабрицио Гвиди Фабрицио Гвиди Ђан Матео Фањини Дмитри Коњишев Фабрицио Гвиди Тони Ромингер Жамолидин Абдужапаров Јан Сворада Мигел Индураин Алберто Леанизбарутија Фил Андерсон Јуре Павлич Вишеструки победници По државама Референце Спољашње везе Званични сајт Класификације и награде на Ђиро д ’ Италији