Даринка Мирковић Боровић
Даринка Мирковић Боровић (Пљевља, 1896—Београд, 1979), била је болничарка у Првом светском рату и носилац Албанске споменице. 

Рођена је 18. јануара 1896. године у Пљевљима, где је упознала младог поручника српске војске Станојла Сташу Миловановића из Београда. После веридбе и удаје за Сташу, у лето 1914. године, пресељава се у Београд. Ту је затиче рат, док јој супруг одлази по војној дужности у рат и у великим борбама на Дрини које су вођене од 19—22. септембра 1914. године гине на Мачковом камену. 

После обуке у центрима за обуку болничарки, помагала је рањеницима у ваљевској болници и на ратиштима, преживела голготу кроз Албанију и преко Крфа, 1917. године стигла је у Марсеј Француска, у један од центара за опоравак рањених и болесних српских војника.  

У Марсеју је упознала Петра Боровића, родом из Шибеника, који је радио у савезничком санитет. За њега се удаје 1920. године у Београду, где су наставили даље да живе.

Уз редован посао било је изузетно ангажована у хуманитарним друштвима и акцијама Кола српских сестара. Била је велики пријатељ  краљице Марије, која је много уважавала и узимала као главног креатора за разне догађаје хуманитарног карактера (матрински дом, болнице, школе, сиротошта и сл) као и свечаности на двору као што је био Светосавски бал организован за школску децу и сирочад.

Умрла је 8. фебруара 1979. године у Београду и сахрањена на Новом гробљу.

Види још 
 Хероине Првог светског рата у Србији

Извори

Спољашње везе 
 Даринка Боровић - носилац Албанске споменице

Рођени 1896.
Умрли 1979.
Пљевљаци
Хероине Првог светског рата
Носиоци Албанске споменице
Сахрањени на Новом гробљу у Београду
Даринка Мирковић Боровић ( Пљевља ,Београд , била је болничарка у Првом светском рату и носилац Албанске споменице . Рођена је јануара године у Пљевљима , где је упознала младог поручника српске војске Станојла Сташу Миловановића из Београда . После веридбе и удаје за Сташу , у лето године , пресељава се у Београд . Ту је затиче рат , док јој супруг одлази по војној дужности у рат и у великим борбама на Дрини које су вођене од22. септембра године гине на Мачковом камену . После обуке у центрима за обуку болничарки , помагала је рањеницима у ваљевској болници и на ратиштима , преживела голготу кроз Албанију и преко Крфа , године стигла је у Марсеј Француска , у један од центара за опоравак рањених и болесних српских војника . У Марсеју је упознала Петра Боровића , родом из Шибеника , који је радио у савезничком санитет . За њега се удаје године у Београду , где су наставили даље да живе . Уз редован посао било је изузетно ангажована у хуманитарним друштвима и акцијама Кола српских сестара . Била је велики пријатељ краљице Марије , која је много уважавала и узимала као главног креатора за разне догађаје хуманитарног карактера ( матрински дом , болнице , школе , сиротошта и сл ) као и свечаности на двору као што је био Светосавски бал организован за школску децу и сирочад . Умрла је фебруара године у Београду и сахрањена на Новом гробљу . Види још Хероине Првог светског рата у Србији Извори Спољашње везе Даринка Боровић - носилац Албанске споменице Рођени Умрли Пљевљаци Хероине Првог светског рата Носиоци Албанске споменице Сахрањени на Новом гробљу у Београду