Отопластика
Отопластика или корекција ушију (од грчких речи οὖς, — уво + πλάσσειν — формирање) естетски је хируршки захват којим се решава проблем клемпавих ушију. У целој хирургији не постоји ни једна операција која има толико метода и толико разних модификација као отопластика. Искусни хирург ће из сваке методе издвојити оно најбоље како би прилагодио технику операције сваком индивидуалном пацијенту и његовој отопостази. Ова коректнивна операција може се извести већ после пете године живота. У највећем броју случајева изводи се код деце старости од 4-14 година али се ради и код старијих.

Историја 

Отопластика (хирургија ува) развијена је у древној Индији, у 5. веку п. н. е., од стране ајурведског лекара Махариша Сушруте (око 800. године п. н. е.), који је ову методу описао у смом медицинском делу, Сушрута Самхита. У његово време, Сушрута и његови студенти медицине развили су отопластику и друге пластичне хируршке технике и процедуре за корекцију (реконструкцију) ушију, носа, усана и гениталија које су ампутираних, након изречених криминалних, верских и војне казни. 

Древне индијске технике медицинског знања и технике пластичне хирургије описана у делу Сушрута Самхита практиковане су широм Азије до краја 18. века; па је тако у октобру 1794. године, савремени британски часопис „Магазин Џентлмен” објавио методу ринопластике, идентичну оној која је описана у медицинској књизи из 5. века, Сушрута Самхита. Штавише, и два века касније, савремена отопластична пракса, иако је само благо модификована, потиче од техника и процедура које је развио и успоставио у антици, индијски ајурведски лекар Сушрута.

У делу Операциона хирургија (1845), немачки хирург Johann Friedrich Dieffenbach (1794 — 1847) објавио је први хируршки приступ за корекцију деформитета ушију - комбиновану отопластичку процедуру засновану на једноставном изрезивању (резању) проблематичног вишка хрскавице ушне шкољке иза задњег сулкуса (задњег жлеб) ува, и накнадном причвршћивању шкољке, шавовима, на мастоидни периост, мембрана која прекрива мастоидни наставак са доње и задње стране мастоидног дела темпоралне кости.

Општа разматрања 
Деформитети ушне шкољке, односно њен неправилан положај отопостаза, у доносу на главу познат је од давнина и популарно се у народу назива „клемпаве уши”.

Облик ушне шкољке употпуњује општи изглед главе и лица, па зато „клемпаве уши” могу да буду узрок незадовољства сопственим изгледом и узроком настајања комплекса мање вредности.

Отопластика се према коначном циљу дели на:
 Естетску — промена облика ушију.
 Реконструктивну — стварање потпуно или делимично недостајућих делова ушију.

Индикације 
 Клемпаве уши
 Деформације ушне шкољке
 Повећане ушне шкољке
 Хипертрофиране ушне шкољке.
 Повреде ушне шкољке

Начин извођења 
Пре него се почне операцијом, потребно је извршити врло пажљиво мерење ширине и висине ушне шкољке, угао њена отклона, као и задњу дистанцу од ивице ушне шкољке, како би рез који се налази иза уха био симетричан на обе стране главе.

Сама операција ради се у локалној (евентуално на захтев пацијента у општој) анестезији, у трајању до једног сата, у највећем броју случајева.

Након операције врши се имобилизација ушне шкољке, завојем у трајању од 24-48 часова. Редовно превијање и тоалета ране обавља се сваки други дан, а шавови се уклањају након 7 дана. Отеклина и евентуални крвни подливи повлаће се након 10 дана, а осетљивост ушне шкољке на додир враћа се након неколико недеља. Постоперативни ожиљци су скривени иза ува и не виде се. Старији пацијенти се могу вратити послу након пет дана, док деца морају мало дуже да се чувају нарочито у игри са другом децом.

Извори

Литература

Спољашње везе 

 Otoplasty — Анимација 

Медицинске процедуре
Аномалије спољашњег ува
Отопластика или корекција ушију ( од грчких речи οὖς , — уво + πλάσσειν — формирање ) естетски је хируршки захват којим се решава проблем клемпавих ушију . У целој хирургији не постоји ни једна операција која има толико метода и толико разних модификација као отопластика . Искусни хирург ће из сваке методе издвојити оно најбоље како би прилагодио технику операције сваком индивидуалном пацијенту и његовој отопостази . Ова коректнивна операција може се извести већ после пете године живота . У највећем броју случајева изводи се код деце старости одгодина али се ради и код старијих . Историја Отопластика ( хирургија ува ) развијена је у древној Индији , у веку п. н. е . , од стране ајурведског лекара Махариша Сушруте ( око године п. н. е . ) , који је ову методу описао у смом медицинском делу , Сушрута Самхита . У његово време , Сушрута и његови студенти медицине развили су отопластику и друге пластичне хируршке технике и процедуре за корекцију ( реконструкцију ) ушију , носа , усана и гениталија које су ампутираних , након изречених криминалних , верских и војне казни . Древне индијске технике медицинског знања и технике пластичне хирургије описана у делу Сушрута Самхита практиковане су широм Азије до краја века ; па је тако у октобру године , савремени британски часопис „ Магазин Џентлмен ” објавио методу ринопластике , идентичну оној која је описана у медицинској књизи из века , Сушрута Самхита . Штавише , и два века касније , савремена отопластична пракса , иако је само благо модификована , потиче од техника и процедура које је развио и успоставио у антици , индијски ајурведски лекар Сушрута . У делу Операциона хирургија немачки хирург Johann Friedrich Dieffenbach—објавио је први хируршки приступ за корекцију деформитета ушију - комбиновану отопластичку процедуру засновану на једноставном изрезивању ( резању ) проблематичног вишка хрскавице ушне шкољке иза задњег сулкуса ( задњег жлеб ) ува , и накнадном причвршћивању шкољке , шавовима , на мастоидни периост , мембрана која прекрива мастоидни наставак са доње и задње стране мастоидног дела темпоралне кости . Општа разматрања Деформитети ушне шкољке , односно њен неправилан положај отопостаза , у доносу на главу познат је од давнина и популарно се у народу назива „ клемпаве уши ” . Облик ушне шкољке употпуњује општи изглед главе и лица , па зато „ клемпаве уши ” могу да буду узрок незадовољства сопственим изгледом и узроком настајања комплекса мање вредности . Отопластика се према коначном циљу дели на : Естетску — промена облика ушију . Реконструктивну — стварање потпуно или делимично недостајућих делова ушију . Индикације Клемпаве уши Деформације ушне шкољке Повећане ушне шкољке Хипертрофиране ушне шкољке . Повреде ушне шкољке Начин извођења Пре него се почне операцијом , потребно је извршити врло пажљиво мерење ширине и висине ушне шкољке , угао њена отклона , као и задњу дистанцу од ивице ушне шкољке , како би рез који се налази иза уха био симетричан на обе стране главе . Сама операција ради се у локалној ( евентуално на захтев пацијента у општој ) анестезији , у трајању до једног сата , у највећем броју случајева . Након операције врши се имобилизација ушне шкољке , завојем у трајању одчасова . Редовно превијање и тоалета ране обавља се сваки други дан , а шавови се уклањају накондана . Отеклина и евентуални крвни подливи повлаће се накондана , а осетљивост ушне шкољке на додир враћа се након неколико недеља . Постоперативни ожиљци су скривени иза ува и не виде се . Старији пацијенти се могу вратити послу након пет дана , док деца морају мало дуже да се чувају нарочито у игри са другом децом . Извори Литература Спољашње везе Otoplasty — Анимација Медицинске процедуре Аномалије спољашњег ува