Гиљермо Пепе
Гиљермо Пепе (; 13. фебруар 1783—8. август 1855.) је био напуљски војсковођа и патриота. Учесник је Наполеонових ратова и Првог италијанског рата за независност.

Биографија 
Рођен је у Сквилацу у Калабрији. Ступио је у напуљску војску 1799. године, током Француских револуционарних ратова. Борио се против бурбонских трупа које је предводио кардинал Руфо. Заробљен је и истеран у Француску. Ступио је у Наполеонову армију узимајући учешћа у Наполеоновим ратовима. Учествовао је и у ратовима против Напуљске краљевине, најпре под Жозефом Бонапартом, а касније под Жоашен Миром. Командовао је напуљском бригадом у Шпанском рату за независност. Потом се вратио у Италију (1813) где је, са чином генерала, помагао у реорганизацији напуљске армије. Учествовао је у бици код Толентина 1815. године.

Након Наполеоновог пораза код Ватерлоа, Пепе се повукао из јавног живота у наредних пет година. Априла 1820. године избија побуна Пепеа у градићу Нола код Авелина. Краљ је прогласио враћање устава из 1812. године и поставио Пепеа за врховног команданта војске. Спроводе се реформе сличне онима у Шпанији. Јула исте године избија устанак у Палерму на Сицилији која тражи самосталност острва. Почетком октобра у Напуљу се састаје Парламент који саставља нову владу Матеа Галдија. Аустрија је на то жестоко реаговала и сазвала конгрес Свете алијансе у Тропау (Опава у Чешкој). Јануара 1821. године конгрес се преноси у Љубљану када је пристигао и Фердинанд који је побегао из Напуља. Одређено је да се у Италију пошаље аустријска војска. Она је поразила Пепеа код Гариљана, па Аустријанци марта 1821. године улазе у Напуљ.

Пепе је уезо учешћа у револуцији 1848. године и рату против Аустријског царства. До тада је покушавао да одржи везе са карбонарима. Објављивао је бројне књиге и памфлете политичког карактера. Пепе се 1848. године вратио у Напуљ у коме је проглашен устав. Командовао је напуљском армијом која се борила са Пијемонтом против Аустријанаца. Заузео је Болоњу, али је краљ, због избијања немира у Напуљу, опозвао његове трупе из северне Италије. Пепе се придружио Манину у одбрани Венеције. Након рата је протеран из Италије. Вратио се у Торино где је и умро 1855. године.

Извори 
 Relazione delle circostanze relative agli avvenimenti politici e militari in Napoli nel 1820 e 1821 [...] (1822)
Memorie (1847)
 L'Italie politique et ses rapports avec la France et l'Angleterre (1848)
 Casi d'Italia negli anni 1847, 48 e 49 : continuazione delle memorie del generale Guglielmo Pepe (1851)
 Чедомир Попов; Грађанска Европа (1770–1914), Завод за уџбенике (2010)

Рођени 1783.
Умрли 1855.
Личности Француских револуционарних ратова
Личности Наполеонових ратова
Учесници револуције 1848.
Гиљермо Пепе ( ; фебруар8. август ) је био напуљски војсковођа и патриота . Учесник је Наполеонових ратова и Првог италијанског рата за независност . Биографија Рођен је у Сквилацу у Калабрији . Ступио је у напуљску војску године , током Француских револуционарних ратова . Борио се против бурбонских трупа које је предводио кардинал Руфо . Заробљен је и истеран у Француску . Ступио је у Наполеонову армију узимајући учешћа у Наполеоновим ратовима . Учествовао је и у ратовима против Напуљске краљевине , најпре под Жозефом Бонапартом , а касније под Жоашен Миром . Командовао је напуљском бригадом у Шпанском рату за независност . Потом се вратио у Италијугде је , са чином генерала , помагао у реорганизацији напуљске армије . Учествовао је у бици код Толентина године . Након Наполеоновог пораза код Ватерлоа , Пепе се повукао из јавног живота у наредних пет година . Априла године избија побуна Пепеа у градићу Нола код Авелина . Краљ је прогласио враћање устава из године и поставио Пепеа за врховног команданта војске . Спроводе се реформе сличне онима у Шпанији . Јула исте године избија устанак у Палерму на Сицилији која тражи самосталност острва . Почетком октобра у Напуљу се састаје Парламент који саставља нову владу Матеа Галдија . Аустрија је на то жестоко реаговала и сазвала конгрес Свете алијансе у Тропау ( Опава у Чешкој ) . Јануара године конгрес се преноси у Љубљану када је пристигао и Фердинанд који је побегао из Напуља . Одређено је да се у Италију пошаље аустријска војска . Она је поразила Пепеа код Гариљана , па Аустријанци марта године улазе у Напуљ . Пепе је уезо учешћа у револуцији године и рату против Аустријског царства . До тада је покушавао да одржи везе са карбонарима . Објављивао је бројне књиге и памфлете политичког карактера . Пепе се године вратио у Напуљ у коме је проглашен устав . Командовао је напуљском армијом која се борила са Пијемонтом против Аустријанаца . Заузео је Болоњу , али је краљ , због избијања немира у Напуљу , опозвао његове трупе из северне Италије . Пепе се придружио Манину у одбрани Венеције . Након рата је протеран из Италије . Вратио се у Торино где је и умро године . Извори Relazione delle circostanze relative agli avvenimenti politici e militari in Napoli nele [ . . . ] Memorie L'Italie politique et ses rapports avec la France et l'Angleterre Casi d'Italia negli annie : continuazione delle memorie del generale Guglielmo Pepe Чедомир Попов ; Грађанска Европа1914 ) , Завод за уџбенике Рођени Умрли Личности Француских револуционарних ратова Личности Наполеонових ратова Учесници револуције