Егејско војводство
Егејско војводство (, ), такође позната и као Архипелашко војводство (, ) или Војводство Наксос (названо по главном граду Наксос), је држава, настала после четвртог крсташког рата рат од Млетачке републике на острвима Киклада у Егејском мору. Средиште војводства је било острво Наксос и Парос.

Стварање Војводства 
Италијански полиси (градови-државе), посебно Ђенова, Пиза и Млетачка република биле су заинтересоване за острва Егејског мора много раније од почетака четвртог крсташког рата. У Византији, где су имали своје трговачке колоније, латински гусари у 12. веку све чешће нападају грчка острва. Након распада и поделе Византијског царства 1204. године, у којој је Млетачка република имали главну улогу, Млеци су коначно решили своје историјске интересе у Егејском мору.

Егејско војводство је основао 1207. Марко Санудо, учесник крсташког похода на Византију и нећак бившег млетачког дужда Енрика Дандола, који је у нападу водио млетачку морнарицу. Војводство је установио без сагласности латинског краља Хенрика Фландријског (1206–1216) али имао је помоћ од Марина Дандола, Андрее и Ђеремије Гизи, владара Евбоје Равано дале Карчера и владара Лемнозе Филокала Навиђајозе. У венецијанском Арсеналу је изнајмио осам галеја, које је усидрио у луци Потамидидес, на југо-западу Наксоса. Убрзо након тога заузме већи део острва.

Грчки становници су се окупили у тврђави Апаљарос, у унутрашњости острва, где су се супротстави млетачким окупаторима. Након пет-шест недеља опсаде морају да се предају, упркос помоћи од стране Ђенове, која је била супарник Млетачкој републики. До године 1210. млечани заузму цело острво. Санудо настави са освајањем Милоса и Киклада, после чега се разгласи за војводу Наксоса, односно Архипелага, са седиштем у Наксосу. У граду је обновио јаку тврђаву а оток поделио на 56 феуда, које је поделио присталицама. Војводство је имало вазални статус према Латинском царству са седиштем у Цариграду.  

Санудо је владао Војводством читавих двадесет година (1207–1227). Његови лични поседи били су на острву Парос, Антипарос, Милос, Сифнос, Китнос, Јос, Аморгос, Кимолос, Сикинос, Сирос, Фолегандрос. Егејском војводству су припадала и острва Андрос, који је имао у поседу Енрико Дандоло. Браћи Гизи су припадали Тинос, Миконос, Скирос, Скопелос, Серифос и Кеа. Тира је припала Јакобу Бароцију. Анафи је био у поседу млетачког генерала Леонарда Фоскола. Китера је припала Марку Вењеру. Антикитера је припадала Јакобу Вјару.

Литература 
 
 

Бивше државе на Балканском полуострву
Крсташке државе
Егејско војводство ( , ) , такође позната и као Архипелашко војводство ( , ) или Војводство Наксос ( названо по главном граду Наксос ) , је држава , настала после четвртог крсташког рата рат од Млетачке републике на острвима Киклада у Егејском мору . Средиште војводства је било острво Наксос и Парос . Стварање Војводства Италијански полиси ( градови-државе ) , посебно Ђенова , Пиза и Млетачка република биле су заинтересоване за острва Егејског мора много раније од почетака четвртог крсташког рата . У Византији , где су имали своје трговачке колоније , латински гусари у веку све чешће нападају грчка острва . Након распада и поделе Византијског царства 1204. године , у којој је Млетачка република имали главну улогу , Млеци су коначно решили своје историјске интересе у Егејском мору . Егејско војводство је основао 1207. Марко Санудо , учесник крсташког похода на Византију и нећак бившег млетачког дужда Енрика Дандола , који је у нападу водио млетачку морнарицу . Војводство је установио без сагласности латинског краља Хенрика Фландријског1216 ) али имао је помоћ од Марина Дандола , Андрее и Ђеремије Гизи , владара Евбоје Равано дале Карчера и владара Лемнозе Филокала Навиђајозе . У венецијанском Арсеналу је изнајмио осам галеја , које је усидрио у луци Потамидидес , на југо-западу Наксоса . Убрзо након тога заузме већи део острва . Грчки становници су се окупили у тврђави Апаљарос , у унутрашњости острва , где су се супротстави млетачким окупаторима . Након пет-шест недеља опсаде морају да се предају , упркос помоћи од стране Ђенове , која је била супарник Млетачкој републики . До године млечани заузму цело острво . Санудо настави са освајањем Милоса и Киклада , после чега се разгласи за војводу Наксоса , односно Архипелага , са седиштем у Наксосу . У граду је обновио јаку тврђаву а оток поделио нафеуда , које је поделио присталицама . Војводство је имало вазални статус према Латинском царству са седиштем у Цариграду . Санудо је владао Војводством читавих двадесет година1227 ) . Његови лични поседи били су на острву Парос , Антипарос , Милос , Сифнос , Китнос , Јос , Аморгос , Кимолос , Сикинос , Сирос , Фолегандрос . Егејском војводству су припадала и острва Андрос , који је имао у поседу Енрико Дандоло . Браћи Гизи су припадали Тинос , Миконос , Скирос , Скопелос , Серифос и Кеа . Тира је припала Јакобу Бароцију . Анафи је био у поседу млетачког генерала Леонарда Фоскола . Китера је припала Марку Вењеру . Антикитера је припадала Јакобу Вјару . Литература Бивше државе на Балканском полуострву Крсташке државе