Калифорнијски чекињасти кунић
Калифорнијски чекињасти кунић (, , ), је врста сисара из рода -{Sylvilagus}- породице зечева (-{Leporidae}-). Врста насељава област на западној обали САД, од реке Колумбија у Орегону на северу, планинских венаца Сијера Невада и Каскадских планина у држави Калифорнија на истоку, до границе са Мексиком на југу, као и цело полуострво Доња Калифорнија у Мексику.

Опис 

Калифорнијски чекињасти кунић је мањи од већине других врста из рода Sylvilagus, а разликује се и по боји доње стране репа, која је код њега сива, а не бела. Крзно на горњем делу тела може бити смеђе или сиве боје, док је крзно на доњем делу тела увек бело. Одрасле јединке достижу дужину од 25-35 -{cm}- и тежину до 900 -{gr}-.

Постоји 6 признатих подврста калифорнијског чекињастог кунића: S. b. ubericolor, S. b. cinerascens, S. b. bachmani, S. b. exiguus, S. b. howelli, S. b. cerrosensis.

Први амерички досељеници су на западну обалу са собом донели и пустили у дивљину источноамеричког кунића (Sylvilagus floridanus), који је требало да им представља извор хране. У деловима Орегона где се ова врста мешала са калифорнијским чекињастим кунићем, калифорнијски чекињасти кунићи хибриди су мале величине као и чистокрвне јединке али им је крзно са доње стране репа беле боје, а не сиве.

Размножавање 
Као и код других кунића сезона парења калифорнијских чекињастих кунића траје током целе године, али врхунац сезоне парња је између фебруара и августа. Скотност женке траје 22 дана. Женка може у току године имати и до 5 легала, али најчешће од два до три. У једном леглу може бити од једног до седам младунаца, а просечан број је три.

Исхрана и станиште 
Калифорнијски чекињасти кунић је биљојед и храни се претежно травом, детелином, бобицама и лишћем грмова. 

Врста насељава густа жбуновита станишта, нарочито чапарал. Такође се јавља у храстовим и четинарским шумама, као и у травнатим стаништима. Калифорнијски чекињасти кунић ствара мрежу пролаза кроз вегетацију, који му служе за бекство у случају опасности. Јазбине у којима живи, не копа сам, већ их преузима од других животиња. У Заливској области Сан Франциска, примећено је да је врста активнија по ободима жбуновитих области него у травнатим областима.

Грабљивци 
Грабљивци који лове ову врсту кунића су кугуар, којот, лисица, риђи рис, ласице, разне птице грабљивице и змије. Стратегије преживљавања које користи када дође у опасност су: непомичност када се налази у жбуновитим областим и трчање у цик-цак када се налази на отвореном простору.

Људи не лове калифорнијске чекињасте куниће у мери у којој лове друге врсте из рода Sylvilagus, вероватно због мале величине. Још један разлог може бити и то што није штеточина (не наноси штету усевима). 

Одређене подврсте су угрожене и заштићене су државним и федералним законима.

Референце

Литература 
 Hoffman, R.S.; Smith, A.T. (2005). "Order Lagomorpha". In Wilson, D.E.; Reeder, D.M. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed.). Johns Hopkins University Press. .

Спољашње везе 

Зечеви
Калифорнијски чекињасти кунић ( , , ) , је врста сисара из рода -{ Sylvilagus }- породице зечева ( -{ Leporidae }- ) . Врста насељава област на западној обали САД , од реке Колумбија у Орегону на северу , планинских венаца Сијера Невада и Каскадских планина у држави Калифорнија на истоку , до границе са Мексиком на југу , као и цело полуострво Доња Калифорнија у Мексику . Опис Калифорнијски чекињасти кунић је мањи од већине других врста из рода Sylvilagus , а разликује се и по боји доње стране репа , која је код њега сива , а не бела . Крзно на горњем делу тела може бити смеђе или сиве боје , док је крзно на доњем делу тела увек бело . Одрасле јединке достижу дужину од-{ cm }- и тежину до-{ gr }- . Постојипризнатих подврста калифорнијског чекињастог кунића : S. b. ubericolor , S. b. cinerascens , S. b. bachmani , S. b. exiguus , S. b. howelli , S. b. cerrosensis . Први амерички досељеници су на западну обалу са собом донели и пустили у дивљину источноамеричког кунића ( Sylvilagus floridanus ) , који је требало да им представља извор хране . У деловима Орегона где се ова врста мешала са калифорнијским чекињастим кунићем , калифорнијски чекињасти кунићи хибриди су мале величине као и чистокрвне јединке али им је крзно са доње стране репа беле боје , а не сиве . Размножавање Као и код других кунића сезона парења калифорнијских чекињастих кунића траје током целе године , али врхунац сезоне парња је између фебруара и августа . Скотност женке траједана . Женка може у току године имати и долегала , али најчешће од два до три . У једном леглу може бити од једног до седам младунаца , а просечан број је три . Исхрана и станиште Калифорнијски чекињасти кунић је биљојед и храни се претежно травом , детелином , бобицама и лишћем грмова . Врста насељава густа жбуновита станишта , нарочито чапарал . Такође се јавља у храстовим и четинарским шумама , као и у травнатим стаништима . Калифорнијски чекињасти кунић ствара мрежу пролаза кроз вегетацију , који му служе за бекство у случају опасности . Јазбине у којима живи , не копа сам , већ их преузима од других животиња . У Заливској области Сан Франциска , примећено је да је врста активнија по ободима жбуновитих области него у травнатим областима . Грабљивци Грабљивци који лове ову врсту кунића су кугуар , којот , лисица , риђи рис , ласице , разне птице грабљивице и змије . Стратегије преживљавања које користи када дође у опасност су : непомичност када се налази у жбуновитим областим и трчање у цик-цак када се налази на отвореном простору . Људи не лове калифорнијске чекињасте куниће у мери у којој лове друге врсте из рода Sylvilagus , вероватно због мале величине . Још један разлог може бити и то што није штеточина ( не наноси штету усевима ) . Одређене подврсте су угрожене и заштићене су државним и федералним законима . Референце Литература Hoffman , R.S . ; Smith , A.T . " Order Lagomorpha " . In Wilson , D.E . ; Reeder , D.M . Mammal Species of the World : A Taxonomic and Geographic Referenced ed . ) . Johns Hopkins University Press . \ . Спољашње везе Зечеви