Крста Цицварић
Крста Цицварић (Никојевићи, 14. септембар 1879. — Београд, 31. октобар 1944) био је српски активиста и новинар. У првој деценији 20. века износио је анархосиндикалистичке идеје, а при крају живота био је уредник неколико пронемачких таблоида и декларисани антисемит.

Стрељан је без суђења 31. октобра 1944. године, иако потпуно слеп, од стране партизана након ослобођења Београда.

Биографија 
Рођен је 14. септембра 1879. у селу Никојевићи код Ужица.

Похађао је Ужичку гимназију. Одбијао је да похађа часове веронауке, и изјавио да је атеиста и безбожник. Због конфликта са Настасом Петровићем, професором у гимназији, који га је због неслагања назвао „демоном”, исписао се из школе 1896. године.

Убрзо након тога напустио је град и преселио се у Београд где је завршио Гимназију и уписао Филозофски факултет Београдског универзитета. Након тога, уписао је факултет у Бечу, али је одлучио да се врати у Србију и бави се анархистичим активизмом.

Цицварић је хапшен и затваран неколико пута због тога што је писао. 1905. године Василије Кнежевић, један од чланова Цицварићеве групе Раднички клуб Једнакост основао је анархистички лист Хлеб и слобода. Убрзо креће да због листа плаћа новчане казне, и због немогућности да их плати бива осуђен на затворску казну, док лист преузима Цицварић. Лист престаје да излази после само 3 броја, а Кнежевић се склања у Ваљево разочаран својим контактом са анархистима Цицварићем и Петром Муњићем. Цицварић је заједно са Петром Муњићем основао је анархистичке новине Радничка борба 1907. године. Новине престају да излазе после догађаја везаних за штрајк радника шећеране на Чукарици у фебруару 1907. године. Због анархистичких текстова био је затворен у Пожаревцу и бива пуштен током анексионе кризе.

У штампарији Живојина Дачића где се штампао Цицварићев лист Ново време је 1911. радио Недељко Чабриновић, коме је он поклонио велики број књига и сва своја дела. Чабриновић их је понео са собом у Сарајево где је неке спалила његова мајка, а неке је сачувао и позајмљивао пријатељима.

Године 1911. покренут је дневни лист Стража као "слободоумни орган јавног мишљења". Директор је био Крста Цицварић, а исти уређивао Душан Шијачки. Мобилисан је Крста у Балканским ратовима. Лав Троцки га спомиње у ратној кореспонденцији Балкански ратови 1912-1913 као „слободног анархисту” и директора листа Стража, за који тврди да критикује српске социјалдемократе на нивоу трачарења. У социјалистичким "Радничким новинама", одбацују јула 1915. године оно што о њима пише "краљевски републиканац и царски демократа" Цицварић. Поново је мобилисан током Првог светског рата, заробљен је и провео рат као ратни заробљеник Аустроугарске у Нежидеру.

Након Првог светског рата креће да пише за Београдски дневник чији је власник био Душан Паранос, а глодур Мехмед Жунић. Цицварић је испрва био уводничар и главни полемичар, да би 7. августа 1922. први пут био потписан као уредник и директор. Од септембра те године у заглављу листа стоји Београдски дневник Крсте Цицварића. На мети су му најчешће били радикали као странка, и Никола Пашић и Стојан Протић као њени први људи. Пашић је био „лопурда”, „олош”, „зликовац” и, на крају, „најкоруптивнији човек за кога зна историја Србије”, а кад је његов син Радомир добио батине, “Београдски дневник” пише да се „поступак националне омладине у Новом Саду може потпуно разумети и да се он мора и потпуно одобрити“. Његов стил писања је био контроверзан, и због тога су га многи критиковали па и упоређивали са америчким издавачем жуте штампе Виљем Рандолф Херстом.

Године 1929. прелази у Балкан, чији је власник Светолик Савић, осим што се бавио новинарством, продавао је и траве за лечење рака, туберкулозе, падавице и црног пришта. Пашић је у међувремену умро, па је главна мета Цицварићевих напада Влатко Мачек, председник Хрватске сељачке странке, за кога се каже да је „јеврејско копиле”, и пита „што се тај дугоноси уопште усуђује да говори?”. У тексту „Србима Мојсијеве вере” из 29. априла 1936. каже да су Јевреји „упропастили и нашу Словенску мајку Русију и... посејали зло у целом свету” и да сада против њих „води борбу велики вођ Немачке Хитлер... Зашто? Сасвим оправдано.“

Последње године живота провео је у Београду, готово потпуно слеп. Од маја 1940. до марта 1941. године Светолик Савић и он издају недељник Нови Балкан, који је прохитлеровски и антисемитски. Наиме, о Ајнштајну пише:

За време немачке окупације у Другом светском рату Цицварић је објавивљао антијеврејске и пронацистичке текстове у новинама Ново време и љотићевским новинама Српски народ. После ослобођења Београда, партизани су га оптужили за колаборационизам и стрељали без суђења током ноћи између 30. и 31. октобра 1944. године. Локација његовог гроба је непозната. По сведочењу једног Златиборца из села Равни, Крста Цицварић је стрељан и наводно покопан на локацији где се данас налази Стадион ФК Обилић.

Дела 
Цицварић је написао неколико филозофских дела и углавном је писао о политици. Био је колумниста у многим новинама и љути критичар филозофа и научника Бранислава Петронијевића. Током целог живота писао је о анархизму и критиковао Западну цивилизацију. Био је љути противник монархије, комунизма, социјал-демократије и империјализма.

 Из анархистичког програма, Нова штампарија С. Раденковића и Брата, Београд, 1909.
 Плава књига о српском питању, Геца Кон и Комп., Цетиње, 1909.
 Социјалисти на влади. Св. 1, Штампарија Д. Димитријевића, Београд, 1909.
 Идеализам или материјализам, с нарочитим погледом на философију Бранислава Петронијевића, Штампарија Србија, Београд, 1909.
 Како ћемо победити Аустрију, Наумовић и Стефановић, Београд, 1909.
 Анархизам и анархисти, Наумовић и Стефановић, Београд, 1909.
 Дарвин или Ламарк, пад дарвинистичке доктрине, Штампарија Србија, Београд, 1910.
 Светозар Марковић и бирократски систем пред судом Слободана Јовановића, Б. Димитријевић, Београд, 1910.
 Социјализам и балканска конфедерација или Један крупан успех српске социјалне демократије, Штампарија Србија, Београд, 1910.
 Српска социјална демократија на прекрету, Штампарија Петра Муњића и Комп., Београд, 1910.
 О Сањину, одбрана и критика, Штампарија Србија, Београд, 1910.
 Демократија и социјализам, критички поглед на њихову праксу и њихову теорију, Издање пишчево, Београд, 1910.
 Шта је метафизика, Штампарија Србија, Београд, 1910.
 Стојан Протић и наш нови устав, Београдски дневник, Београд, 1919.

Види још 
 Анархизам код Јужних Словена
 Светолик Савић

Извори

Литература 
 
 
 
 
 
 
 

Рођени 1879.
Умрли 1944.
Ужичани
Српски новинари
Српски анархисти
Колаборационисти у Другом светском рату
Осуђени на смрт
Жртве револуционарног терора у Југославији
Крста Цицварић ( Никојевићи , септембар — Београд , октобарбио је српски активиста и новинар . У првој деценији века износио је анархосиндикалистичке идеје , а при крају живота био је уредник неколико пронемачких таблоида и декларисани антисемит . Стрељан је без суђења октобра године , иако потпуно слеп , од стране партизана након ослобођења Београда . Биографија Рођен је септембра у селу Никојевићи код Ужица . Похађао је Ужичку гимназију . Одбијао је да похађа часове веронауке , и изјавио да је атеиста и безбожник . Због конфликта са Настасом Петровићем , професором у гимназији , који га је због неслагања назвао „ демоном ” , исписао се из школе године . Убрзо након тога напустио је град и преселио се у Београд где је завршио Гимназију и уписао Филозофски факултет Београдског универзитета . Након тога , уписао је факултет у Бечу , али је одлучио да се врати у Србију и бави се анархистичим активизмом . Цицварић је хапшен и затваран неколико пута због тога што је писао. године Василије Кнежевић , један од чланова Цицварићеве групе Раднички клуб Једнакост основао је анархистички лист Хлеб и слобода . Убрзо креће да због листа плаћа новчане казне , и због немогућности да их плати бива осуђен на затворску казну , док лист преузима Цицварић . Лист престаје да излази после самоброја , а Кнежевић се склања у Ваљево разочаран својим контактом са анархистима Цицварићем и Петром Муњићем . Цицварић је заједно са Петром Муњићем основао је анархистичке новине Радничка борба године . Новине престају да излазе после догађаја везаних за штрајк радника шећеране на Чукарици у фебруару године . Због анархистичких текстова био је затворен у Пожаревцу и бива пуштен током анексионе кризе . У штампарији Живојина Дачића где се штампао Цицварићев лист Ново време је радио Недељко Чабриновић , коме је он поклонио велики број књига и сва своја дела . Чабриновић их је понео са собом у Сарајево где је неке спалила његова мајка , а неке је сачувао и позајмљивао пријатељима . Године покренут је дневни лист Стража као " слободоумни орган јавног мишљења " . Директор је био Крста Цицварић , а исти уређивао Душан Шијачки . Мобилисан је Крста у Балканским ратовима . Лав Троцки га спомиње у ратној кореспонденцији Балкански ратовикао „ слободног анархисту ” и директора листа Стража , за који тврди да критикује српске социјалдемократе на нивоу трачарења . У социјалистичким " Радничким новинама " , одбацују јула године оно што о њима пише " краљевски републиканац и царски демократа " Цицварић . Поново је мобилисан током Првог светског рата , заробљен је и провео рат као ратни заробљеник Аустроугарске у Нежидеру . Након Првог светског рата креће да пише за Београдски дневник чији је власник био Душан Паранос , а глодур Мехмед Жунић . Цицварић је испрва био уводничар и главни полемичар , да би августа први пут био потписан као уредник и директор . Од септембра те године у заглављу листа стоји Београдски дневник Крсте Цицварића . На мети су му најчешће били радикали као странка , и Никола Пашић и Стојан Протић као њени први људи . Пашић је био „ лопурда ” , „ олош ” , „ зликовац ” и , на крају , „ најкоруптивнији човек за кога зна историја Србије ” , а кад је његов син Радомир добио батине , “ Београдски дневник ” пише да се „ поступак националне омладине у Новом Саду може потпуно разумети и да се он мора и потпуно одобрити “ . Његов стил писања је био контроверзан , и због тога су га многи критиковали па и упоређивали са америчким издавачем жуте штампе Виљем Рандолф Херстом . Године прелази у Балкан , чији је власник Светолик Савић , осим што се бавио новинарством , продавао је и траве за лечење рака , туберкулозе , падавице и црног пришта . Пашић је у међувремену умро , па је главна мета Цицварићевих напада Влатко Мачек , председник Хрватске сељачке странке , за кога се каже да је „ јеврејско копиле ” , и пита „ што се тај дугоноси уопште усуђује да говори ? ” . У тексту „ Србима Мојсијеве вере ” из априла каже да су Јевреји „ упропастили и нашу Словенску мајку Русију и ... посејали зло у целом свету ” и да сада против њих „ води борбу велики вођ Немачке Хитлер ... Зашто ? Сасвим оправдано . “ Последње године живота провео је у Београду , готово потпуно слеп . Од маја до марта године Светолик Савић и он издају недељник Нови Балкан , који је прохитлеровски и антисемитски . Наиме , о Ајнштајну пише : За време немачке окупације у Другом светском рату Цицварић је објавивљао антијеврејске и пронацистичке текстове у новинама Ново време и љотићевским новинама Српски народ . После ослобођења Београда , партизани су га оптужили за колаборационизам и стрељали без суђења током ноћи између и октобра године . Локација његовог гроба је непозната . По сведочењу једног Златиборца из села Равни , Крста Цицварић је стрељан и наводно покопан на локацији где се данас налази Стадион ФК Обилић . Дела Цицварић је написао неколико филозофских дела и углавном је писао о политици . Био је колумниста у многим новинама и љути критичар филозофа и научника Бранислава Петронијевића . Током целог живота писао је о анархизму и критиковао Западну цивилизацију . Био је љути противник монархије , комунизма , социјал-демократије и империјализма . Из анархистичког програма , Нова штампарија С . Раденковића и Брата , Београд , Плава књига о српском питању , Геца Кон и Комп . , Цетиње , Социјалисти на влади . Св . Штампарија Д . Димитријевића , Београд , Идеализам или материјализам , с нарочитим погледом на философију Бранислава Петронијевића , Штампарија Србија , Београд , Како ћемо победити Аустрију , Наумовић и Стефановић , Београд , Анархизам и анархисти , Наумовић и Стефановић , Београд , Дарвин или Ламарк , пад дарвинистичке доктрине , Штампарија Србија , Београд , Светозар Марковић и бирократски систем пред судом Слободана Јовановића , Б . Димитријевић , Београд , Социјализам и балканска конфедерација или Један крупан успех српске социјалне демократије , Штампарија Србија , Београд , Српска социјална демократија на прекрету , Штампарија Петра Муњића и Комп . , Београд , О Сањину , одбрана и критика , Штампарија Србија , Београд , Демократија и социјализам , критички поглед на њихову праксу и њихову теорију , Издање пишчево , Београд , Шта је метафизика , Штампарија Србија , Београд , Стојан Протић и наш нови устав , Београдски дневник , Београд , Види још Анархизам код Јужних Словена Светолик Савић Извори Литература Рођени Умрли Ужичани Српски новинари Српски анархисти Колаборационисти у Другом светском рату Осуђени на смрт Жртве револуционарног терора у Југославији