ОШ „Алекса Дејовић” ИО Злакуса
ОШ „Алекса Дејовић” ИО Злакуса основана је 1939. године као одељење школе у Крвавцима. Од јануара 1945. године радила је  као самостална.

Историјат 
Школа у Злакуси почиње са радом непосредно пред Други светски рат, у домаћинству Гвоздена Терзића, носиоца албанске споменице, који једну од две своје куће уступа за потребе прве школе у селу (данашњи Етно парк Терзића авлија). Као први учитељ у школи у Злакуси, ради Петар Радовановић, по коме Дом за децу и омладину у Ужицу од 1968. године носи име, с обзиром да је исти бивши штићеник овог дома.

Основна школа радила је и после ослобођења, такође у приватној кући, у фамилији Радосављевић, где су се по завршетку рата одржавали и аналфабетски течаји за убрзано описмењавање становништва, све до 1949. године, када је смештена у просторије земљорадничке задруге. У том периоду неки ђаци из Злакусе су ишли у школу и Узиће и Крвавце. После рата најпре је покренута иницијатива да се изгради објекат за потребе школе, на данашњем имању Томислава Дрндаревића и да школа ниси име Видоја Терзића, правника из села Злакусе који је стрељан у логору на Бањици за време Другог светског рата. Међутим, дошло је до промене плана и школа почиње са радом у објекту на имању фамилије Шуњеварић, такође у центру села, такозваној Пецарини.

За смештај Основне школе у Злакуси почела је 1965. године да се гради нова школска зграда, коју су изградили сами мештани села а у изградњи су учествовале великим делом жене кроз кулуке с обзиром да се већ одређени део мушког становништва почео запошљавати у фабрикама. У нове учионице 5. септембра 1970. године учитељи Радосава и Милорад Шојић увели су два конбинована одељења.

Види још 
 Алекса Дејовић

Извори

Спољашње везе 
 Званична Интернет презентација

Алекса
Културно наслеђе Западне Србије
ОШ „ Алекса Дејовић ” ИО Злакуса основана је године као одељење школе у Крвавцима . Од јануара године радила је као самостална . Историјат Школа у Злакуси почиње са радом непосредно пред Други светски рат , у домаћинству Гвоздена Терзића , носиоца албанске споменице , који једну од две своје куће уступа за потребе прве школе у селу ( данашњи Етно парк Терзића авлија ) . Као први учитељ у школи у Злакуси , ради Петар Радовановић , по коме Дом за децу и омладину у Ужицу од године носи име , с обзиром да је исти бивши штићеник овог дома . Основна школа радила је и после ослобођења , такође у приватној кући , у фамилији Радосављевић , где су се по завршетку рата одржавали и аналфабетски течаји за убрзано описмењавање становништва , све до године , када је смештена у просторије земљорадничке задруге . У том периоду неки ђаци из Злакусе су ишли у школу и Узиће и Крвавце . После рата најпре је покренута иницијатива да се изгради објекат за потребе школе , на данашњем имању Томислава Дрндаревића и да школа ниси име Видоја Терзића , правника из села Злакусе који је стрељан у логору на Бањици за време Другог светског рата . Међутим , дошло је до промене плана и школа почиње са радом у објекту на имању фамилије Шуњеварић , такође у центру села , такозваној Пецарини . За смештај Основне школе у Злакуси почела је године да се гради нова школска зграда , коју су изградили сами мештани села а у изградњи су учествовале великим делом жене кроз кулуке с обзиром да се већ одређени део мушког становништва почео запошљавати у фабрикама . У нове учионице септембра године учитељи Радосава и Милорад Шојић увели су два конбинована одељења . Види још Алекса Дејовић Извори Спољашње везе Званична Интернет презентација Алекса Културно наслеђе Западне Србије