Канг Јувеј
Канг Јувеј (19. март 1858 – Ћингдао, 31. март 1927) је био један од најзначајнијих кинеских мислилаца и реформатора прве половине XX века и реформатор у Кини из позне династије Ћинг. Његова све већа блискост и утицај на младог цара Гуангсју изазвала је сукоб између цара и његове усвојитељице, царице реганта Цики. Његове идеје су биле утицајне у неуспешној Стодневној реформи. Након Цикијевог преврата који је окончао реформу, Канг је био приморан да побегне. Наставио је да се залаже за кинеску уставну монархију након оснивања Републике Кине.

Рани живот 

Канг је рођен 19. марта 1858. у селу Су, град Данзао, округ Нанхај, провинција Гуангдунг (данас округ Нанхај града Фошан). Према његовој аутобиографији, његова интелектуална надареност током његовог детињства препознао ујак. Као резултат тога, у раној младости, породица га је послала да проучава конфучијанске класике и да положи испите за кинеску државну службу. Међутим, као тинејџер, био је незадовољан школским системом свог времена, посебно његовим нагласком на припремању осмократних есеја, који су представљали вештачке литерарне вежбе потребне као део испита.

Учење за испите је била изузетно ригорозна активност, тако да се бавио будистичком медитацијом као обликом опуштања, неуобичајеном лежерном активношћу за једног кинеског учењака његовог времена. Током једне од ових медитација имао је мистичну визију која је постала тема његовог интелектуалног трагања током његовог живота. Верујући да је могуће прочитати сваку књигу и „постати мудрац”, кренуо је у квазимесијанску потрагу за спасавањем човечанства.

Биографија 

Канг је позвао на крај својине и породице у интересу идеализоване будуће космополитске утопије и навео Конфучија као пример реформатора, а не као реакционара, као што су чинили многи његови савременици. О овој другој идеји се детаљно говори у његовом делу Студија о Конфучију као реформатору институција. Он је тврдио, да би поткрепио своје тврдње да су поново откривене верзије конфучијанских класика биле кривотворене, као што је детаљно обрадио у Студији фалсификованих класика из син периода.

Године 1879, Канг је отпутовао у Хонгконг и био је шокиран тамошњим просперитетом, што је покренуло његово интересовање за западну културу и размишљања. Године 1882, Канг је отишао у Пекинг да полаже царски испит. Када се враћао кући, купио је многе западњачке књиге и почео да развија своју идеологију засновану на тим списима. Био је под утицајем протестантског хришћанства у његовој потрази за реформама.

Канг је 1883. основао Друштво против везивања стопала у близини Кантона.

Канг Јувеј је покренуо Друштво за проучавање националног јачања (Чангкуе хуеј) у Пекингу. То је прва политичка група коју су основали реформисти у Кини. Преко њега се Канг упознао са генералним гувернером Џанг Џидонгом и добио његову финансијску подршку за инаугурацију листа Друштва за проучавање националног јачања (Чангкуе бао) јануара 1896. Истог месеца, друштво је распуштено и лист је морао да престане да излази.

Канг је снажно веровао у уставну монархију и желео је да преуреди земљу по узору на Меиџи Јапан. Ове идеје су разљутиле његове колеге из научне класе који су га сматрали јеретиком.

Године 1895, Кина је поражена од Јапана у Првом кинеско-јапанском рату. У знак протеста против Споразума из Шимоносекија, Канг Јувеј, Љанг Ћичао и преко 600 кандидата за грађански испит потписали су петицију цару Гуангсју, што је у историји познато као покрет Гунгче Шангшу. Овај покрет се узима као знак појаве реформиста и почетак кинеских масовних политичких покрета.

Канг и његов истакнути ученик, Љанг Ћичао, били су важни учесници кампање за модернизацију Кине сада познате као Стодневна реформа. Реформе су увеле радикалне промене у кинеску владу. Удовица царица Циси је извршила државни удар који је ставио тачку на реформе, ставио цара Гуангсју у кућни притвор, и наређено је Кангово хапшење и погубљење на основу тога што је покушао да изврши атентат на њу. Канг је побегао из земље, али је такође организовао Друштво заштите цара које је промовисало ствар цара Гуангсју, углавном у заједницама кинеске дијаспоре, и заговарало уклањање Циси. Канг се ослањао на свог главног америчког војног саветника, генерала Хомера Леа, да предводи војни огранак Друштва заштите цара. Канг је путовао широм света да промовише своје идеје. Он се такмичио са револуционарним вођом Суен Јат-сеном, Друштвом за оживљавање Кине и Револуционарним савезом за средства и следбенике међу Кинезима у иностранству.

Канг је два пута посетио Индију, прво 1901–1903, а затим поново у октобру 1909, делом да би проучавао Индију, коју је сматрао упоредивом са Кином. Иако су његове информације о индијској историји изведене од енглеских аутора, приметио је да је тешко стање Индије као колонизоване земље последица нејединства између различитих региона Индије.

Синхајска револуција довела је до абдикације династије Ћинг и успостављања републике под Сун Јат-сеном 1912.

Неки су се залагали да се за цара постави Хан, било потомак Конфучија, који је био војвода Јаншенг, што је Канг накратко подржао пре него што је одустао од идеје и вратио се идеји о Ћингу монарх, или потомку царске породице из династије Минг, маркизу проширене милости.

Референце

Литература 

 M. E. Cameron, The Reform Movement in China, 1898–1912 (1931, repr. 1963); biography ed. and tr. by Lo Jung-pang (1967).
 Chang Hao, Chinese Intellectuals in Crisis. Search for Order and Meaning (1890–1911), Berkeley 1987.
 Chang Hao: "Intellectual change and the reform movement, 1890-1898", in: Twitchett, Denis and Fairbanks, John (ed.): The Cambridge History of China:  Vol. 11, Late Ch’ing, 1800–1911, Part 2 (1980). Cambridge: Cambridge University Press, pp. 274–338, esp. 283-300, 318-338.
 Howard, Richard C., "K’ang Yu-wei (1858-1927): His Intellectual Background and Early Thought", in A.F. Wright and Denis Twitchett (eds.): Confucian Personalities. Stanford: Stanford University Press, 1962, pp. 294–316 and 382-386 (notes).
 Hsiao, Kung-Chuan: A Modern China and a New World – K`ang Yu-wei, Reformer and Utopian, 1858-1927 (1975). Seattle and London: University of Washington Press.
 
 Karl, Rebecca And Zarrow, Peter (ed.): Rethinking the 1898 Reform Period – Political and Cultural Change in Late Qing China (2002). Cambridge/Mass.: Harvard University Press, esp. pp. 24–33.
 K'ang Yu-wei. A Biography and a Symposium, ed. Lo Jung-pang, Tucson 1967 (The Association for Asian Studies: Monographs and Papers, Bd. 23).
 Spence, Jonathan D. The gate of heavenly peace: the Chinese and their revolution. (Penguin, 1982). pp 1-106 
 Palmer, Norman D. "Makers Of Modern China: I. The Reformer: Kang Yu-wei" Current History 15#84 (Aug 1, 1948): 88+. online
 Teng, Ssu-Yü, and Fairbank, John K.: China's response to the West – a documentary survey 1839-1923 (1954, 1979). Cambridge: Harvard University Press, pp. 147–163 (
 Thompson, Laurence G.: Ta t´ung shu: the one-world philosophy of K`ang Yu-wei (1958). London: George Allen and Unwin, esp. pp. 37–57.
 Wong, Young-Tsu. "Revisionism reconsidered: Kang Youwei and the reform movement of 1898." Journal of Asian Studies 51.3 (1992): 513-544. online. 
 Zarrow, Peter. China in war and revolution, 1895-1949 (New York: Routledge), 2005, 12-29. 
 Chi Wen-shun, K'ang Yu-wei (1858–1927) (in Die Söhne des Drachen. Chinas Weg vom Konfuzianismus zum Kommunismus, ed. P. J. Opitz, Mchn. 1974, S. 83–109). 
 Franke, W. Die staatspolitischen Reformversuche K'ang Yu-weis u. seiner Schule. Ein Beitrag zur geistigen Auseinandersetzung Chinas mit dem Abendlande (in Mitt. des Seminars für Orientalische Sprachen, Bln. 38, 1935, Nr. 1, S. 1–83).
 Kuang Bailin, Kang Youwei di zhexue sixiang, Peking 1980.
 G. Sattler-v. Sivers, Die Reformbewegung von 1898 (in Chinas große Wandlung. Revolutionäre Bewegungen im 19. u. 20. Jh., ed. P. J. Opitz, Mchn. 1972, S. 55–81).
 Tang Zhijun, Kang Youwei yu wuxu bianfa, Peking 1984. – Ders., Wuxu bianfa shi, Peking 1984.
 Wuxu weixin yundong shi lunji, ed. Hu Shengwu, Changsha 1983.
 Lawrence M. Kaplan. Homer Lea: American Soldier of Fortune. University Press of Kentucky, 2010. .

Спољашње везе 

 Канг Јувеј – први Кинез у Србији
 Infoplease.com Profile 
 K'ang Yu-wei on Encyclopedia.com
 On the Ostensible Sources of Mao Zedong's Utopia: Kang Youwei & Saneatsu Mushanokoji

Рођени 1858.
Умрли 1927.
Кинези
Канг Јувеј март– Ћингдао , мартје био један од најзначајнијих кинеских мислилаца и реформатора прве половине XX века и реформатор у Кини из позне династије Ћинг . Његова све већа блискост и утицај на младог цара Гуангсју изазвала је сукоб између цара и његове усвојитељице , царице реганта Цики . Његове идеје су биле утицајне у неуспешној Стодневној реформи . Након Цикијевог преврата који је окончао реформу , Канг је био приморан да побегне . Наставио је да се залаже за кинеску уставну монархију након оснивања Републике Кине . Рани живот Канг је рођен марта у селу Су , град Данзао , округ Нанхај , провинција Гуангдунг ( данас округ Нанхај града Фошан ) . Према његовој аутобиографији , његова интелектуална надареност током његовог детињства препознао ујак . Као резултат тога , у раној младости , породица га је послала да проучава конфучијанске класике и да положи испите за кинеску државну службу . Међутим , као тинејџер , био је незадовољан школским системом свог времена , посебно његовим нагласком на припремању осмократних есеја , који су представљали вештачке литерарне вежбе потребне као део испита . Учење за испите је била изузетно ригорозна активност , тако да се бавио будистичком медитацијом као обликом опуштања , неуобичајеном лежерном активношћу за једног кинеског учењака његовог времена . Током једне од ових медитација имао је мистичну визију која је постала тема његовог интелектуалног трагања током његовог живота . Верујући да је могуће прочитати сваку књигу и „ постати мудрац ” , кренуо је у квазимесијанску потрагу за спасавањем човечанства . Биографија Канг је позвао на крај својине и породице у интересу идеализоване будуће космополитске утопије и навео Конфучија као пример реформатора , а не као реакционара , као што су чинили многи његови савременици . О овој другој идеји се детаљно говори у његовом делу Студија о Конфучију као реформатору институција . Он је тврдио , да би поткрепио своје тврдње да су поново откривене верзије конфучијанских класика биле кривотворене , као што је детаљно обрадио у Студији фалсификованих класика из син периода . Године Канг је отпутовао у Хонгконг и био је шокиран тамошњим просперитетом , што је покренуло његово интересовање за западну културу и размишљања . Године Канг је отишао у Пекинг да полаже царски испит . Када се враћао кући , купио је многе западњачке књиге и почео да развија своју идеологију засновану на тим списима . Био је под утицајем протестантског хришћанства у његовој потрази за реформама . Канг је основао Друштво против везивања стопала у близини Кантона . Канг Јувеј је покренуо Друштво за проучавање националног јачања ( Чангкуе хуеј ) у Пекингу . То је прва политичка група коју су основали реформисти у Кини . Преко њега се Канг упознао са генералним гувернером Џанг Џидонгом и добио његову финансијску подршку за инаугурацију листа Друштва за проучавање националног јачања ( Чангкуе бао ) јануара Истог месеца , друштво је распуштено и лист је морао да престане да излази . Канг је снажно веровао у уставну монархију и желео је да преуреди земљу по узору на Меиџи Јапан . Ове идеје су разљутиле његове колеге из научне класе који су га сматрали јеретиком . Године Кина је поражена од Јапана у Првом кинеско-јапанском рату . У знак протеста против Споразума из Шимоносекија , Канг Јувеј , Љанг Ћичао и прекокандидата за грађански испит потписали су петицију цару Гуангсју , што је у историји познато као покрет Гунгче Шангшу . Овај покрет се узима као знак појаве реформиста и почетак кинеских масовних политичких покрета . Канг и његов истакнути ученик , Љанг Ћичао , били су важни учесници кампање за модернизацију Кине сада познате као Стодневна реформа . Реформе су увеле радикалне промене у кинеску владу . Удовица царица Циси је извршила државни удар који је ставио тачку на реформе , ставио цара Гуангсју у кућни притвор , и наређено је Кангово хапшење и погубљење на основу тога што је покушао да изврши атентат на њу . Канг је побегао из земље , али је такође организовао Друштво заштите цара које је промовисало ствар цара Гуангсју , углавном у заједницама кинеске дијаспоре , и заговарало уклањање Циси . Канг се ослањао на свог главног америчког војног саветника , генерала Хомера Леа , да предводи војни огранак Друштва заштите цара . Канг је путовао широм света да промовише своје идеје . Он се такмичио са револуционарним вођом Суен Јат-сеном , Друштвом за оживљавање Кине и Револуционарним савезом за средства и следбенике међу Кинезима у иностранству . Канг је два пута посетио Индију , прво1903 , а затим поново у октобру делом да би проучавао Индију , коју је сматрао упоредивом са Кином . Иако су његове информације о индијској историји изведене од енглеских аутора , приметио је да је тешко стање Индије као колонизоване земље последица нејединства између различитих региона Индије . Синхајска револуција довела је до абдикације династије Ћинг и успостављања републике под Сун Јат-сеном Неки су се залагали да се за цара постави Хан , било потомак Конфучија , који је био војвода Јаншенг , што је Канг накратко подржао пре него што је одустао од идеје и вратио се идеји о Ћингу монарх , или потомку царске породице из династије Минг , маркизу проширене милости . Референце Литература M. E . Cameron , The Reform Movement in China ,1912 repr. biography ed. and tr. by Lo Jung-pang Chang Hao , Chinese Intellectuals in Crisis . Search for Order and Meaning1911 ) , Berkeley Chang Hao : " Intellectual change and the reform movement , , in : Twitchett , Denis and Fairbanks , John ( ed . ) : The Cambridge History of China : Vol. Late Ch’ ing,1911 , Part( 1980 ) . Cambridge : Cambridge University Press , pp. 274–338 , esp . Howard , Richard C . , " K’ ang Yu-wei His Intellectual Background and Early Thought " , in A.F. Wright and Denis Twitchett ( eds . ) : Confucian Personalities . Stanford : Stanford University Press , pp. 294–316 and( notes ) . Hsiao , Kung-Chuan : A Modern China and a New World – K`ang Yu-wei , Reformer and Utopian,( 1975 ) . Seattle and London : University of Washington Press . Karl , Rebecca And Zarrow , Peter ( ed . ) : Rethinking theReform Period – Political and Cultural Change in Late Qing China Cambridge / Mass. : Harvard University Press , esp. pp. 24–33. K' ang Yu-wei . A Biography and a Symposium , ed . Lo Jung-pang , Tucson( The Association for Asian Studies : Monographs and Papers , Bd . Spence , Jonathan D . The gate of heavenly peace : the Chinese and their revolution . ( Penguin , pp Palmer , Norman D . " Makers Of Modern China : I . The Reformer : Kang Yu-wei " Current History84 ( Aug. online Teng , Ssu-Yü , and Fairbank , John K. : China's response to the West – a documentary survey( 1954 , Cambridge : Harvard University Press , pp. 147–163 ( Thompson , Laurence G. : Ta t ´ung shu : the one-world philosophy of K`ang Yu-wei London : George Allen and Unwin , esp. pp. 37–57. Wong , Young-Tsu . " Revisionism reconsidered : Kang Youwei and the reform movement of " Journal of Asian Studies3 online . Zarrow , Peter . China in war and revolution ,( New York : Routledge ) , Chi Wen-shun , K' ang Yu-wei1927 ) ( in Die Söhne des Drachen . Chinas Weg vom Konfuzianismus zum Kommunismus , ed. P. J. Opitz , Mchn . S.109 ) . Franke , W. Die staatspolitischen Reformversuche K' ang Yu-weis u. seiner Schule . Ein Beitrag zur geistigen Auseinandersetzung Chinas mit dem Abendlande ( in Mitt. des Seminars für Orientalische Sprachen , Bln . Nr. S.83 ) . Kuang Bailin , Kang Youwei di zhexue sixiang , Peking G. Sattler-v . Sivers , Die Reformbewegung von( in Chinas große Wandlung . Revolutionäre Bewegungen im u . Jh . , ed. P. J. Opitz , Mchn. S.81 ) . Tang Zhijun , Kang Youwei yu wuxu bianfa , Peking – Ders . , Wuxu bianfa shi , Peking Wuxu weixin yundong shi lunji , ed . Hu Shengwu , Changsha Lawrence M. Kaplan . Homer Lea : American Soldier of Fortune . University Press of Kentucky , \ . Спољашње везе Канг Јувеј – први Кинез у Србији Infoplease.com Profile K' ang Yu-wei on Encyclopedia.com On the Ostensible Sources of Mao Zedong's Utopia : Kang Youwei & Saneatsu Mushanokoji Рођени Умрли Кинези