Венсов план
Венсов план (, ) био је мировни план преговора бившег државног секретара САД Сајруса Венса у новембру 1991. током рата у Хрватској. У то вријеме, Венс је био посебни изасланик генералног секретара УН; био је асистент америчког дипломате Херберта С. Окјуна током преговора. План је био тако осмишљен да спроведе прекид ватре, демилитаризује дијелове Хрватске који су били под контролом крајишких Срба и Југословенске народне армије (ЈНА), дозвољавајући повратак избјеглица и стварајући повољне услове за преговоре о сталном политичком рјешењу сукоба који је настао усљед распада Југославије.

Венсов план се састојао од два споразума. Први споразум, познат као Женевски споразум, потписали су југословенски министар одбране генерал Вељко Кадијевић, предсједник Србије Слободан Милошевић и предсједник Хрватске Фрањо Туђман у швајцарском граду Женеви 23. новембра 1991. године. С обзиром да споразум о прекиду ватре у то вријеме није одржан, даљи преговори довели су до Споразума о имплементацији 2. јануара 1992. године. Споразум о имплементацији, који су потписали генерал-пуковник Андрија Рашета и хрватски министар одбране Гојко Шушак у Сарајеву у Босни и Херцеговини, довео је до дугорочног прекида ватре, који су надгледале Заштитне снаге Организације уједињених нација (УНПРОФОР). Стране нису у потпуности спровеле остале главне одредбе Венсовог плана.

Позадина 

У августу 1990, побуна позната као Балван револуција почела је у Хрватској. Одвијала се у претежно српским подручјима далматинског залеђа око града Книна, дијеловима Лике, Кордуна и Баније, као и у насељима у источној Хрватској са знатном српском популацијом. Ове области ће касније бити дио Републике Српске Крајине (РСК). Након што је РСК прогласила намјеру ка придруживању Србији, хрватска влада је прогласила РСК побуњеничком организацијом. До марта 1991, сукоб је ескалирао што је довело до рата у Хрватској. У јуну 1991, Хрватска је прогласила независност. Услиједио је тромјесечни мораторијум на проглашење независности Хрватске и РСК, али су оба проглашења ступила на снагу 8. октобра.

Збор народне гарде (ЗНГ) је основан у мају 1991. као подршка Хрватској полицији, јер она није била у могућности да се носи са РСК, која је имала подршку ЈНА. У новембру исте године, ЗНГ је преименована у Хрватску војску (ХВ). Успостављање хрватске војске ометао је ембарго ОУН на оружје који је уведен у септембру. Посљедње мјесеце 1991. обиљежили су најтеже борбе рата, као што су Битка за касарне, блокада Дубровника и битка за Вуковар.

Женевски споразум 
Венсов план је исход дипломатске мисије Сајруса Венса, бившег државног секретара САД, тадашњег изасланика генералног секретара УН. Помоћ су му пружили амерички дипломата Херберт Окјун и замјеник генералног секретара УН за посебна политичка питања Марак Голдинг. Мисија је послата у Југославију и за циљ је имала вођење преговора о прекиду непријатељстава у Хрватској крајем 1991. године. Планом је предложен прекид ватре, заштита цивила у одређеним подручјима која су одређена као заштићена подручја УН и мировна операција УН у Хрватској.

План је прво представљен предсједнику Србије Слободану Милошевићу. Милошевић је план сматрао потпуно прихватљивим и обећао је да ће осигурати да га руководство РСК на крају подржи. Подржао је план јер је обезбиједи да се сачувају српски територијални добици из 1991, задржао администрацију крајишких Срба у областима у којима ће бити распоређени мировњаци и дозволио ЈНА да свој фокус пребаци на Босну и Херцеговину. Венс се затим састао са југословенским министром одбране генералом Вељком Кадијевићем, који је такође подржао план, а Милошевић је очигледно убиједио у то. Након што је план прихватио предсједник Хрватске Фрањо Туђман, споразум су потписали Туђман, Милошевић и Кадијевић у швајцарском граду Женеви 23. новембра 1991. године. Женевски споразум је био предуслов за распоређивање мировних снага УН-а. Садржао је четири одредбе; крај хрватске блокаде касарни ЈНА, повлачење особља и опреме ЈНА из Хрватске, спровођење прекида ватре и олакшавање испоруке хуманитарне помоћи.

Стране споразума такође су се сложила са распоређивањем мировне мисије УН-а у Хрватској, што је касније одобрено Резолуцијом Савјета безбједности УН-а 721 27. новембра, након формалног захтјева за распоређивање мировних снага који је претходног дана поднијела југословенска влада.

Венсов план је одобрен у складу са Резолуцијом 721 као до извјештаја генералног секретара УН-а поднијетог 11. децембра, као |Резолуција Савјета безбједности УН-а 724 15. децембра. Том резолуцијом је утврђено да још нису испуњени неопходни услови за распоређивање мировних снага. Умјесто тога, УН су распоредиле 50 официра за везу да припреме мисију, док су борбе трајале током 1991. године. Блокада касарни ЈНА на територији под контролом ХВ трајала је до децембра 1991. године.

У посљедњој десетодневној рунди састанака, Венс је преговарао о још једном споразуму о прекиду ватре као привременом аранжману потпомогнутом распоређивању мировних снага УН-а, које би га надгледале. Коначна препрека споразуму уклоњена је када је Туђман пристао да укине блокаду преосталих касарни ЈНА на територији под контролом ХВ 25. децембра. Тиме су испуњени Кадијевићеви услови за спровођење прекида ватре, а Милошевић је 31. децембра изјавио да нема примједбе на план.

Сарајевски споразум 
Коначни споразум познат је као Венсов план, Сарајевски споразум или Споразум о примјени. Распоређивање УН-а омогућено је прихватањем да споразум не представља коначну политичку нагодбу и описом улоге мисије УН-а, што је омогућило да обје стране то прогласе побједом. Крајишки Срби су тврдили да стање дозвољава одржавање власти Српска Крајине док се не постигне коначно политичко рјешење, практично одређујући да крајишки Срби немају подстицај за преговоре. Хрватске власти су вјеровале да ће УН вратити подручју контролом крајишких Срба вратити под њихову власт, што УН неће ни покушати.

Након четворосатних преговора, споразум су потписали хрватски министар одбране Гојко Шушак и замјеник команданта 5. војне области ЈНА генерал-пуковник Андрија Рашета у Сарајеву 2. јануара 1992. године. Био је то петнаести споразум о прекиду ватре од почетка рата у Хрватској 31. марта 1991. године. Примирје је углавном одржавано након што је ступило на снагу 3. јануара у 18 часова. Главни изузетак био је на дубровачком подручју, гдје је ЈНА држала положаје око Дубровника и у оближњим Конавлима до јула 1992. године. То подручје није било укључено у план распоређивања миротвораца УН-а. Југословенска ратна морнарица се из поморске базе Лора код Сплита повукла 4. јануара. Командант ЗНГ-а генерал-мајор Имра Аготић примјетио је 5. јануара 84 прекршаја примирја са српске стране. Југословенско Ратно ваздухопловство и противваздушна одбрана оборилo је хеликоптер Европске надзорне комисије 7. јануара. Сљедећег дана Кадијевић је поднио оставку на дужност министра одбране, а замијенио га је генерал-пуковник Благоје Аџић.

Венсов план је осмишљен да заустави борбе у Хрватској и омогући да се преговори наставе без утицаја текућих непријатељстава. Није понудио никаква политичка рјешења. План је подразумијевао распоређивање 10.000 миротвораца УН-а (Унпрофор) у три главна подручја сукоба одређена као заштићена подручја УН-а. План је наводио одређене општине које су требале бити укључене у свако заштићено подручје, али тачне границе сваког заштићеног подручја нису биле јасно одређене, јер је колико општина требало бити дјелимично укључено. Задатак одређивања тачних граница сваког заштићеног подручја унапријед је додијељен распоређеним официрима за везу УН-а, у сарадњи са властима у сваком подручју. Стварање заштићених подручја било је неопходно за Милошевићево и Туђманово прихватање плана. Југословенске власти првобитно су тражиле размјештање мировњака дуж зоне између српских и хрватских подручја, што је одражавало српску жељу да мировне снаге обезбиједе линије сукоба. Хрватска је тражила да се мировне снаге распореде дуж њених граница. Заштићена подручја су служила да формално задовоље обје стране.

Референце

Литература 
Књиге

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Научни чланци

 
 

Новински извјештаји

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Остали извори

 
 
 
 
 
 
 
 
 

Рат у Хрватској
Венсов план ( , ) био је мировни план преговора бившег државног секретара САД Сајруса Венса у новембру током рата у Хрватској . У то вријеме , Венс је био посебни изасланик генералног секретара УН ; био је асистент америчког дипломате Херберта С . Окјуна током преговора . План је био тако осмишљен да спроведе прекид ватре , демилитаризује дијелове Хрватске који су били под контролом крајишких Срба и Југословенске народне армије ( ЈНА ) , дозвољавајући повратак избјеглица и стварајући повољне услове за преговоре о сталном политичком рјешењу сукоба који је настао усљед распада Југославије . Венсов план се састојао од два споразума . Први споразум , познат као Женевски споразум , потписали су југословенски министар одбране генерал Вељко Кадијевић , предсједник Србије Слободан Милошевић и предсједник Хрватске Фрањо Туђман у швајцарском граду Женеви новембра године . С обзиром да споразум о прекиду ватре у то вријеме није одржан , даљи преговори довели су до Споразума о имплементацији јануара године . Споразум о имплементацији , који су потписали генерал-пуковник Андрија Рашета и хрватски министар одбране Гојко Шушак у Сарајеву у Босни и Херцеговини , довео је до дугорочног прекида ватре , који су надгледале Заштитне снаге Организације уједињених нација ( УНПРОФОР ) . Стране нису у потпуности спровеле остале главне одредбе Венсовог плана . Позадина У августу побуна позната као Балван револуција почела је у Хрватској . Одвијала се у претежно српским подручјима далматинског залеђа око града Книна , дијеловима Лике , Кордуна и Баније , као и у насељима у источној Хрватској са знатном српском популацијом . Ове области ће касније бити дио Републике Српске Крајине ( РСК ) . Након што је РСК прогласила намјеру ка придруживању Србији , хрватска влада је прогласила РСК побуњеничком организацијом . До марта сукоб је ескалирао што је довело до рата у Хрватској . У јуну Хрватска је прогласила независност . Услиједио је тромјесечни мораторијум на проглашење независности Хрватске и РСК , али су оба проглашења ступила на снагу октобра . Збор народне гарде ( ЗНГ ) је основан у мају као подршка Хрватској полицији , јер она није била у могућности да се носи са РСК , која је имала подршку ЈНА . У новембру исте године , ЗНГ је преименована у Хрватску војску ( ХВ ) . Успостављање хрватске војске ометао је ембарго ОУН на оружје који је уведен у септембру . Посљедње мјесеце обиљежили су најтеже борбе рата , као што су Битка за касарне , блокада Дубровника и битка за Вуковар . Женевски споразум Венсов план је исход дипломатске мисије Сајруса Венса , бившег државног секретара САД , тадашњег изасланика генералног секретара УН . Помоћ су му пружили амерички дипломата Херберт Окјун и замјеник генералног секретара УН за посебна политичка питања Марак Голдинг . Мисија је послата у Југославију и за циљ је имала вођење преговора о прекиду непријатељстава у Хрватској крајем године . Планом је предложен прекид ватре , заштита цивила у одређеним подручјима која су одређена као заштићена подручја УН и мировна операција УН у Хрватској . План је прво представљен предсједнику Србије Слободану Милошевићу . Милошевић је план сматрао потпуно прихватљивим и обећао је да ће осигурати да га руководство РСК на крају подржи . Подржао је план јер је обезбиједи да се сачувају српски територијални добици из задржао администрацију крајишких Срба у областима у којима ће бити распоређени мировњаци и дозволио ЈНА да свој фокус пребаци на Босну и Херцеговину . Венс се затим састао са југословенским министром одбране генералом Вељком Кадијевићем , који је такође подржао план , а Милошевић је очигледно убиједио у то . Након што је план прихватио предсједник Хрватске Фрањо Туђман , споразум су потписали Туђман , Милошевић и Кадијевић у швајцарском граду Женеви новембра године . Женевски споразум је био предуслов за распоређивање мировних снага УН-а . Садржао је четири одредбе ; крај хрватске блокаде касарни ЈНА , повлачење особља и опреме ЈНА из Хрватске , спровођење прекида ватре и олакшавање испоруке хуманитарне помоћи . Стране споразума такође су се сложила са распоређивањем мировне мисије УН-а у Хрватској , што је касније одобрено Резолуцијом Савјета безбједности УН-а27. новембра , након формалног захтјева за распоређивање мировних снага који је претходног дана поднијела југословенска влада . Венсов план је одобрен у складу са Резолуцијомкао до извјештаја генералног секретара УН-а поднијетог децембра , као |Резолуција Савјета безбједности УН-а15. децембра . Том резолуцијом је утврђено да још нису испуњени неопходни услови за распоређивање мировних снага . Умјесто тога , УН су распоредилеофицира за везу да припреме мисију , док су борбе трајале током године . Блокада касарни ЈНА на територији под контролом ХВ трајала је до децембра године . У посљедњој десетодневној рунди састанака , Венс је преговарао о још једном споразуму о прекиду ватре као привременом аранжману потпомогнутом распоређивању мировних снага УН-а , које би га надгледале . Коначна препрека споразуму уклоњена је када је Туђман пристао да укине блокаду преосталих касарни ЈНА на територији под контролом ХВ децембра . Тиме су испуњени Кадијевићеви услови за спровођење прекида ватре , а Милошевић је децембра изјавио да нема примједбе на план . Сарајевски споразум Коначни споразум познат је као Венсов план , Сарајевски споразум или Споразум о примјени . Распоређивање УН-а омогућено је прихватањем да споразум не представља коначну политичку нагодбу и описом улоге мисије УН-а , што је омогућило да обје стране то прогласе побједом . Крајишки Срби су тврдили да стање дозвољава одржавање власти Српска Крајине док се не постигне коначно политичко рјешење , практично одређујући да крајишки Срби немају подстицај за преговоре . Хрватске власти су вјеровале да ће УН вратити подручју контролом крајишких Срба вратити под њихову власт , што УН неће ни покушати . Након четворосатних преговора , споразум су потписали хрватски министар одбране Гојко Шушак и замјеник команданта војне области ЈНА генерал-пуковник Андрија Рашета у Сарајеву јануара године . Био је то петнаести споразум о прекиду ватре од почетка рата у Хрватској марта године . Примирје је углавном одржавано након што је ступило на снагу јануара учасова . Главни изузетак био је на дубровачком подручју , гдје је ЈНА држала положаје око Дубровника и у оближњим Конавлима до јула године . То подручје није било укључено у план распоређивања миротвораца УН-а . Југословенска ратна морнарица се из поморске базе Лора код Сплита повукла јануара . Командант ЗНГ-а генерал-мајор Имра Аготић примјетио је јануарапрекршаја примирја са српске стране . Југословенско Ратно ваздухопловство и противваздушна одбрана оборилo је хеликоптер Европске надзорне комисије јануара . Сљедећег дана Кадијевић је поднио оставку на дужност министра одбране , а замијенио га је генерал-пуковник Благоје Аџић . Венсов план је осмишљен да заустави борбе у Хрватској и омогући да се преговори наставе без утицаја текућих непријатељстава . Није понудио никаква политичка рјешења . План је подразумијевао распоређивање000 миротвораца УН-а ( Унпрофор ) у три главна подручја сукоба одређена као заштићена подручја УН-а . План је наводио одређене општине које су требале бити укључене у свако заштићено подручје , али тачне границе сваког заштићеног подручја нису биле јасно одређене , јер је колико општина требало бити дјелимично укључено . Задатак одређивања тачних граница сваког заштићеног подручја унапријед је додијељен распоређеним официрима за везу УН-а , у сарадњи са властима у сваком подручју . Стварање заштићених подручја било је неопходно за Милошевићево и Туђманово прихватање плана . Југословенске власти првобитно су тражиле размјештање мировњака дуж зоне између српских и хрватских подручја , што је одражавало српску жељу да мировне снаге обезбиједе линије сукоба . Хрватска је тражила да се мировне снаге распореде дуж њених граница . Заштићена подручја су служила да формално задовоље обје стране . Референце Литература Књиге Научни чланци Новински извјештаји Остали извори Рат у Хрватској