Мастоцитоза
Мастоцитоза је ретко клонско неопластич­но обољење мастоцита проузроко­вано малигним растом и акумулацијом ма­стоцита у једном или више ткива и органа. Светска здравствена организација (СЗО) је 2008. године, у класификацији тумора хематопоетског и лимфног ткива, мастоци­тозу сврстала у групу мијелопролифера­тивних неоплазми. Болест је подељена на кожну и системску мастоцитозу (СМ), а потом је класификована у засебне под­типове.

Симптоми обољења настају због механичке инфилтрације и имунолошке реакције тела различитих тки­ва ослобађеним проинфламаторним цито­кинима из мастоцита који се гомилају у ткиву коже и понекад, у другим деловима тела. 

Болест се одликује веома хетерогеном клиничком сликом, почев од кожног облика, који може спон­тано да се повуче, до веома агресивне неоплазме са смртним исходом.

Епидемиологија 
Око 90% људи са обичном мастоцитозом и мање од 50% људи са другим облицима мастоцитозе имају уртикарију пигментозе - мале, црвенкастосмеђе мрље по целом телу, које обично стварају уртике и црвенило када се протрљају или почешу.

Ређи облици мастоцитозе повезани су са тешким поремећајем крви (попут акутне леукемије, лимфома, хроничне неутропеније или мијелопролиферативним поремећајем) или са тешком болешћу; леукемијом мастоцита и агресивном мастоцитозом.

Етиопатогенеза 
Као узрочни фактор наводи се активирано ослобађање медијатора из незрелих пролиферативних мастоцита у коштаној сржи, гастроинтестиналном тракту или кожи  Ослобађање се може појавити спонтано и може бити изазвано разним физичким, фармаколошким и/или психолошким подражајима. 

Патогенеза системске мастоцитозе заснива се углавном на мутацији трансмембранских ц-кит рецептора тирозин киназе, која је одговорна за пролиферацију и сазревање мастоцита. Тирозин киназа обично захтева фактор матичних ћелија за овај поступак. Међутим, рецептор може постати трајно активиран због мутације ц-кит-а и на тај начин повећати пролиферацију мастоцита и тиме олакшати ослобађање медијатора мастоцита.

Током година у организму оболеле особе накупља се све више мастоцита, који доводе до постепеног развоја клиничке слике праћене различитим симптомима, међу којима доминирају болови у зглобовима и костима, склоност ка тешким алергијским реакцијама, укључујући симптоме налик анафилакси. 

Због све већег нагомилавања хистамина у желуцу код болесника са мастоцитозом може се развити пептички улкус (чир) и хронични пролив.

Знаци и симптоми 

Манифестације системске мастоцитозе укључују следеће:
 Анемија и коагулопатија
 Абдоминални (трбушни) бол, који је најчешћи симптом од стране дигестивног система, затим, дијареја (пролив), мучнина и повраћање
 Симптоми и знаци гастроезофагеалне рефлуксне болести 
 Свраб и оспа
 Анафилактоидна реакција.
Јачина симптома може варирати од благе мучнине и бола до акутног чира на желуцу и крварења. 

Симптоми често подсећају на основну болест, највероватније нетолеранцију на хистамин или алергију на храну.

Дијагноза 
Објективни преглед
Објективним физичким преглед могу се установити следеће промена:
 Знаци анемије (нпр, бледило)
 Хепатомегалија (27%)
 Спленомегалија (37%)
 Лимфаденопатија (21%)
 Уртикарија (41%)
 Остеолизе и патолошке фрактуре (ретко)
Дијагноза на основу консензусом усвојених критеријума
Дијагноза болести може се постави­ти уколико је задовољен један „мајор-велики” и је­дан „минор-мали” дијагностички критеријум, или ако су испуњена три „минор” критеријума. „Мајор” критеријум подразумева постоја­ње мултифокалних инфилтрата мастоци­та у биоптату коштане сржи или екстраку­таних органа.
Четири „минор” критеријума су: 
 Вретенаст облик или нетипични мор­фолошки изглед код више од 25% мастоци­та; 
 Мутација у кодону 816 KIT; 
 Експре­сија CD2, односно CD25 уз нормалне мар­кере за мастоците; 
 Повишен ниво укуп­не триптазе у серуму. 
Дијагноза на основу тока болести
На основу тока боле­сти, системски облик мастоцитозе дели се на; индолентни подтип и агресивни подтип СМ. Агресивни облик болести дијагностикује се уколико постоји бар је­дан системски знак:
 Цитопенија (хемоглобин < 100 g/l, 
 Апсолутни број неутрофила < 1 × 109/l, тромбоцити < 100 × 109/l); 
 Хепатомегали­ја са оштећењем функције јетре, асцитесом или порталном хипертензијом; 
 Хиперспле­низам; 
 Скелетна болест (остеолизе и па­толошке фрактуре); 
 Малапсорпција са гу­битком телесне масе.
Хистиопатолошки налаз

Терапија 
Лечење мастоцитозе захтева примену две врсте антихистаминика: блокаторе хистаминских Х1 рецептора и хистаминских Х2 рецептора, који се користе за лечење пептичких улкуса. 

Ако је мастоцитоза повезана са тешким, основним поремећајем, лечење је много дуготрајније и сложеније, јер код таквих болесника постоје бројне недоумице. Наиме иако је класи­фикација СЗО дала јасне дијагностичке критеријуме СМ, „сиве зоне” услед преклапања подтипова болести и даље постоје. Код болесника са таквим облицима јако је тешко проценити када и код кога примени­ти циторедуктивну терапију.

Прогноза 
Системски облик мастоцитозе (СМ) за засада се сматра неизлечивом боле­шћу, а терапијски приступ је индивидуа­лан и зависи од типа обољења и испоље­них симптома. 

Код особа са индолентним обликом болести превенција и лечење симптома и знакова који су последица дегранулације мастоцита једини су неопход­ни вид лечења, а прогноза је добра. 

Код агресивног подтипа СМ неопходна је примена циторедуктивне терапије, са неизвесним исходом лечења.

Извори

Литература 
 Hughes JDM, Olynyc T, Chapdelaine H, Segal L, Miedzybrodzki B, Ben-Shoshan M. Effective management of severe cutaneous mastocytosis in young children with omalizumab (Xolair® ). Clin Exp Dermatol. 2018 Feb 16. 
 Ma Z, Jiao Z. Mast cells as targets of pimecrolimus. Curr Pharm Des. 2011 Nov. 17(34):3823-9. 
 Mashiah J, Harel A, Bodemer C, Hadj-Rabia S, Goldberg I, Sprecher E, et al. Topical pimecrolimus for paediatric cutaneous mastocytosis. Clin Exp Dermatol. 2018 Feb 20. 
 Ellis DL. Treatment of telangiectasia macularis eruptiva perstans with the 585-nm flashlamp-pumped dye laser. Dermatol Surg. 1996 Jan. 22(1):33-7.

Спољашње везе 

 The Mastocytosis Society, Inc.
 Mastokids.org

Дерматологија
Имунологија
Мастоцитоза је ретко клонско неопластич­но обољење мастоцита проузроко­вано малигним растом и акумулацијом ма­стоцита у једном или више ткива и органа . Светска здравствена организација ( СЗО ) је године , у класификацији тумора хематопоетског и лимфног ткива , мастоци­тозу сврстала у групу мијелопролифера­тивних неоплазми . Болест је подељена на кожну и системску мастоцитозу ( СМ ) , а потом је класификована у засебне под­типове . Симптоми обољења настају због механичке инфилтрације и имунолошке реакције тела различитих тки­ва ослобађеним проинфламаторним цито­кинима из мастоцита који се гомилају у ткиву коже и понекад , у другим деловима тела . Болест се одликује веома хетерогеном клиничком сликом , почев од кожног облика , који може спон­тано да се повуче , до веома агресивне неоплазме са смртним исходом . Епидемиологија Око људи са обичном мастоцитозом и мање од људи са другим облицима мастоцитозе имају уртикарију пигментозе - мале , црвенкастосмеђе мрље по целом телу , које обично стварају уртике и црвенило када се протрљају или почешу . Ређи облици мастоцитозе повезани су са тешким поремећајем крви ( попут акутне леукемије , лимфома , хроничне неутропеније или мијелопролиферативним поремећајем ) или са тешком болешћу ; леукемијом мастоцита и агресивном мастоцитозом . Етиопатогенеза Као узрочни фактор наводи се активирано ослобађање медијатора из незрелих пролиферативних мастоцита у коштаној сржи , гастроинтестиналном тракту или кожи Ослобађање се може појавити спонтано и може бити изазвано разним физичким , фармаколошким и / или психолошким подражајима . Патогенеза системске мастоцитозе заснива се углавном на мутацији трансмембранских ц-кит рецептора тирозин киназе , која је одговорна за пролиферацију и сазревање мастоцита . Тирозин киназа обично захтева фактор матичних ћелија за овај поступак . Међутим , рецептор може постати трајно активиран због мутације ц-кит-а и на тај начин повећати пролиферацију мастоцита и тиме олакшати ослобађање медијатора мастоцита . Током година у организму оболеле особе накупља се све више мастоцита , који доводе до постепеног развоја клиничке слике праћене различитим симптомима , међу којима доминирају болови у зглобовима и костима , склоност ка тешким алергијским реакцијама , укључујући симптоме налик анафилакси . Због све већег нагомилавања хистамина у желуцу код болесника са мастоцитозом може се развити пептички улкус ( чир ) и хронични пролив . Знаци и симптоми Манифестације системске мастоцитозе укључују следеће : Анемија и коагулопатија Абдоминални ( трбушни ) бол , који је најчешћи симптом од стране дигестивног система , затим , дијареја ( пролив ) , мучнина и повраћање Симптоми и знаци гастроезофагеалне рефлуксне болести Свраб и оспа Анафилактоидна реакција . Јачина симптома може варирати од благе мучнине и бола до акутног чира на желуцу и крварења . Симптоми често подсећају на основну болест , највероватније нетолеранцију на хистамин или алергију на храну . Дијагноза Објективни преглед Објективним физичким преглед могу се установити следеће промена : Знаци анемије ( нпр , бледило ) Хепатомегалија ) Спленомегалија ) Лимфаденопатија ) Уртикарија ) Остеолизе и патолошке фрактуре ( ретко ) Дијагноза на основу консензусом усвојених критеријума Дијагноза болести може се постави­ти уколико је задовољен један „ мајор-велики ” и је­дан „ минор-мали ” дијагностички критеријум , или ако су испуњена три „ минор ” критеријума . „ Мајор ” критеријум подразумева постоја­ње мултифокалних инфилтрата мастоци­та у биоптату коштане сржи или екстраку­таних органа . Четири „ минор ” критеријума су : Вретенаст облик или нетипични мор­фолошки изглед код више од мастоци­та ; Мутација у кодонуKIT ; Експре­сија CD2 , односно CD25 уз нормалне мар­кере за мастоците ; Повишен ниво укуп­не триптазе у серуму . Дијагноза на основу тока болести На основу тока боле­сти , системски облик мастоцитозе дели се на ; индолентни подтип и агресивни подтип СМ . Агресивни облик болести дијагностикује се уколико постоји бар је­дан системски знак : Цитопенија ( хемоглобин <g /l , Апсолутни број неутрофила <×l , тромбоцити <×l ) ; Хепатомегали­ја са оштећењем функције јетре , асцитесом или порталном хипертензијом ; Хиперспле­низам ; Скелетна болест ( остеолизе и па­толошке фрактуре ) ; Малапсорпција са гу­битком телесне масе . Хистиопатолошки налаз Терапија Лечење мастоцитозе захтева примену две врсте антихистаминика : блокаторе хистаминских Х1 рецептора и хистаминских Х2 рецептора , који се користе за лечење пептичких улкуса . Ако је мастоцитоза повезана са тешким , основним поремећајем , лечење је много дуготрајније и сложеније , јер код таквих болесника постоје бројне недоумице . Наиме иако је класи­фикација СЗО дала јасне дијагностичке критеријуме СМ , „ сиве зоне ” услед преклапања подтипова болести и даље постоје . Код болесника са таквим облицима јако је тешко проценити када и код кога примени­ти циторедуктивну терапију . Прогноза Системски облик мастоцитозе ( СМ ) за засада се сматра неизлечивом боле­шћу , а терапијски приступ је индивидуа­лан и зависи од типа обољења и испоље­них симптома . Код особа са индолентним обликом болести превенција и лечење симптома и знакова који су последица дегранулације мастоцита једини су неопход­ни вид лечења , а прогноза је добра . Код агресивног подтипа СМ неопходна је примена циторедуктивне терапије , са неизвесним исходом лечења . Извори Литература Hughes JDM , Olynyc T , Chapdelaine H , Segal L , Miedzybrodzki B , Ben-Shoshan M . Effective management of severe cutaneous mastocytosis in young children with omalizumab ( Xolair® ) . Clin Exp Dermatol.Feb Ma Z , Jiao Z . Mast cells as targets of pimecrolimus . Curr Pharm Des.Nov .34 ) :3823-9. Mashiah J , Harel A , Bodemer C , Hadj-Rabia S , Goldberg I , Sprecher E , et al . Topical pimecrolimus for paediatric cutaneous mastocytosis . Clin Exp Dermatol.Feb Ellis DL . Treatment of telangiectasia macularis eruptiva perstans with thenm flashlamp-pumped dye laser . Dermatol Surg.Jan .1 ) :33-7. Спољашње везе The Mastocytosis Society , Inc . Mastokids.org Дерматологија Имунологија