Петар Бига
Петар Бига (Бјелопоље, код Коренице, 1811—Нови Сад, 1. јануар 1879) био је племић у части витеза от Монгабије и генерал аустријске војске. Учесник је у Буни 1848—1849, бранилац Србобрана.

Биографија 
Родио се Петар 1811. године у Белом пољу, у Оточанској граничарској регименти од родитеља Тодора и Ђурђије. Потиче из српске крајишке официрске породице, отац му је био официр, а мајка је била ћерка пароха Шевера. Најпре је премештен у Варадински регименту, са седиштем у Сурдуку на Дунаву. Тамо је 1819. године отац изненада умро од срчане капи, а мајка је шесторо деце (две ћерке и четири сина) прешла да живи у Пазову, где су 1920. године обе ћерке умрле. Затим су прешли у Митровицу, ради бољег школовања деце. Тако је Петар школовање започео у српској школи у Сурдуку, коју је завршио у Пазови, где је затим учио у немачкој школи, коју је завршио у Митровици.

Године 1828. постао је кадет, а 1833. године официр.

Најпознатији је по Сентомашкој бици (Битка за Србобран). Априла 1848. године, заједно са другим Варадинским батаљоном и целим штабом кренуо је за Италију, али их је код Загреба, вратио назад бан Јелачић, због угарског покрета против бечке владе. Батаљон је отишао у Митровицу где су избили немири у којима је пивар Гулди пуцао на Србе и том приликом је страдало неколико људи, после чега је више српских официра, како се не би нашло под пештанском командом, прешло Саву и побегло у Србију, са намером да се одатле пребаце за Загреб и стигну до бана Јелачића. Он је међутим, трећег дана побуне, сам у дошао у Митровицу и 8. јула наредио да се други батаљон, заједно са преосталим официрима пребаци у Карловце и помогне Јосифу Рајачићу. Као најстарији по војном чину, Петар Бига је тада преузео команду овог батаљона, и примио чин капетана. На дан 6. августа батаљон је стигао у Сантомаш (данас Србобран), где се налазио Тодор Боснић, са утврђеном четом од 400 Варадинаца и једним топом. Следећег дана у зору били су нападнути.

После тешке борбе 18. августа 1848, успео да одбије напад надмоћније мађарске војске. Непријатељској војсци од 25.000 људи, капетан Бига је супротставио 5.000 војника — сремских граничара, бачких Шајкаша, сентомачких гардиста и српских добровољаца, са свега 14 топова. Уз Ђорђа Стратимировића и Стевана Шупљикца, био је један од најпопуларнијих официра у српској покрету 1848—1849.

Служио је као заставник код Петроварадинаца, те је именован натпоручником. Исте године, у августу му је поверена одбрана тврђаве Св. Томе, где се највише истакао, а и касније под командом војводе Стевана Шупљикца.

У пролеће 1849. је постао мајор. После рата, са малим прекидима, остао је да ради у војсци. Тако је 1856. постао потпуковник. Године 1859. отишао је у Италију и после краћег времена је произведен у пуковника. Са истим чином служио је и у Панчеву седам година.

За време рата 1866. године био је у Италији. Због заслуга у бици код Монгабије (код Кустоце) стекао је витешки ред са предикатом "од Монгабије“. Августа те године постане генерал и додељена му је бригада у Брну. Наредне године повукао се у пензију и настанио се у Новом Саду. Становао је у Футошкој улици, данас Позоришни трг, али зграда у којој је живео више не постоји.

Био је ожењен Кристином, рођеном Кузмановић, која је умрла 1876. године. Генерал "Бигга" сахрањен је 1879. године на Успењском гробљу у Новом Саду.

У његову част 
За заслуге 1848. и 1849. године одликован је царским Леополдовим орденом, а за битку код Монгабије војним крстом.

У знак признања за војничке заслуге изабран је за почасног грађанина Сремских Карловаца, Панчева. Био је почасни члан задруге старих царских војника у Јозфштату у Чешкој.

Гроб Петра Биге, уз још 23 гроба истакнутих личности сахрањених на Успенском грубљу, су заштићени споменик културе од 1968. године.

О Петру Биги, Стеван Владислав Каћански, у својој песми „На Србобрану“, написао је следеће стихове:

Референце

Литература

Спољашње везе 
 Ђенерал који није узмицао („Вечерње новости“, 1. новембар 2015)

Рођени 1811.
Умрли 1879.
Кореничани
Срби у Хрватској
Српске војсковође
Аустријски и аустроугарски генерали
Војна крајина
Српска историја под хабзбуршком влашћу
Историја Срема
Историја Бачке
Учесници револуције 1848.
Петар Бига ( Бјелопоље , код Коренице ,Нови Сад , јануарбио је племић у части витеза от Монгабије и генерал аустријске војске . Учесник је у Буни1849 , бранилац Србобрана . Биографија Родио се Петар године у Белом пољу , у Оточанској граничарској регименти од родитеља Тодора и Ђурђије . Потиче из српске крајишке официрске породице , отац му је био официр , а мајка је била ћерка пароха Шевера . Најпре је премештен у Варадински регименту , са седиштем у Сурдуку на Дунаву . Тамо је године отац изненада умро од срчане капи , а мајка је шесторо деце ( две ћерке и четири сина ) прешла да живи у Пазову , где су године обе ћерке умрле . Затим су прешли у Митровицу , ради бољег школовања деце . Тако је Петар школовање започео у српској школи у Сурдуку , коју је завршио у Пазови , где је затим учио у немачкој школи , коју је завршио у Митровици . Године постао је кадет , а године официр . Најпознатији је по Сентомашкој бици ( Битка за Србобран ) . Априла године , заједно са другим Варадинским батаљоном и целим штабом кренуо је за Италију , али их је код Загреба , вратио назад бан Јелачић , због угарског покрета против бечке владе . Батаљон је отишао у Митровицу где су избили немири у којима је пивар Гулди пуцао на Србе и том приликом је страдало неколико људи , после чега је више српских официра , како се не би нашло под пештанском командом , прешло Саву и побегло у Србију , са намером да се одатле пребаце за Загреб и стигну до бана Јелачића . Он је међутим , трећег дана побуне , сам у дошао у Митровицу и јула наредио да се други батаљон , заједно са преосталим официрима пребаци у Карловце и помогне Јосифу Рајачићу . Као најстарији по војном чину , Петар Бига је тада преузео команду овог батаљона , и примио чин капетана . На дан августа батаљон је стигао у Сантомаш ( данас Србобран ) , где се налазио Тодор Боснић , са утврђеном четом одВарадинаца и једним топом . Следећег дана у зору били су нападнути . После тешке борбе августа успео да одбије напад надмоћније мађарске војске . Непријатељској војсци од000 људи , капетан Бига је супротставио000 војника — сремских граничара , бачких Шајкаша , сентомачких гардиста и српских добровољаца , са свегатопова . Уз Ђорђа Стратимировића и Стевана Шупљикца , био је један од најпопуларнијих официра у српској покрету1849. Служио је као заставник код Петроварадинаца , те је именован натпоручником . Исте године , у августу му је поверена одбрана тврђаве Св . Томе , где се највише истакао , а и касније под командом војводе Стевана Шупљикца . У пролеће је постао мајор . После рата , са малим прекидима , остао је да ради у војсци . Тако је постао потпуковник . Године отишао је у Италију и после краћег времена је произведен у пуковника . Са истим чином служио је и у Панчеву седам година . За време рата године био је у Италији . Због заслуга у бици код Монгабије ( код Кустоце ) стекао је витешки ред са предикатом " од Монгабије “ . Августа те године постане генерал и додељена му је бригада у Брну . Наредне године повукао се у пензију и настанио се у Новом Саду . Становао је у Футошкој улици , данас Позоришни трг , али зграда у којој је живео више не постоји . Био је ожењен Кристином , рођеном Кузмановић , која је умрла године . Генерал " Бигга " сахрањен је године на Успењском гробљу у Новом Саду . У његову част За заслуге и године одликован је царским Леополдовим орденом , а за битку код Монгабије војним крстом . У знак признања за војничке заслуге изабран је за почасног грађанина Сремских Карловаца , Панчева . Био је почасни члан задруге старих царских војника у Јозфштату у Чешкој . Гроб Петра Биге , уз јошгроба истакнутих личности сахрањених на Успенском грубљу , су заштићени споменик културе од године . О Петру Биги , Стеван Владислав Каћански , у својој песми „ На Србобрану “ , написао је следеће стихове : Референце Литература Спољашње везе Ђенерал који није узмицао ( „ Вечерње новости “ , новембар Рођени Умрли Кореничани Срби у Хрватској Српске војсковође Аустријски и аустроугарски генерали Војна крајина Српска историја под хабзбуршком влашћу Историја Срема Историја Бачке Учесници револуције