Прохирон
Прохирон (, нацрти закона, приручни закон), правни зборник византијског цара Василија Македонца и његових синова Константина и Леона, објављен између 870. и 879. године. Прохирон садржава изводе из Јустинијанових Институција, Пандекта (Дигеста), Кодекса и Новела, те је преведен на српски језик, ушао у Номоканон Св. Саве (Светосавски номоканон, законоправило, упут управљања назван и Крмчија - по крми, мјесто за управљање чамцем или бродом) и у руске црквене законе.

Настанак 
После пропасти политике царева иконобораца брише се њихов законодавни рад и започиње друга фаза у развоју византијског права. То је епоха великих кодификација где је велики утицај у целом том процесу имала Македонска династија.

Први зборник који је донео оснивач династије, Василије I Македонски, крајем IX века (претпоставља се 879. године), био је Procheiron (Прохирон) – чији је дословни превод „приручник”. Овај зборник критикује Еклогу и иконоборачко право који су „уништили божанске законе”. У намери да се врате Јустинијановом праву (сада само формулисаном на грчком језику), овим документом је замењена незнабожачка Еклога. Али, Прохирон садржи готово целу материју из тог свог претходника и то изложену скоро по истом систему као у Еклоги, исти систем кривичних санкција, док су неке одредбе чак преузете ad verbum (дословно). Ипак, по броју глава (40) Прохирон је више него и дупло већи од Еклоге. Посвећен је доминантно грађанском праву (од 1. до 38. главе), претпоследња глава говори о кривичном праву (39. глава), а последња о подели ратног плена (40. глава), као и код Еклоге. Због своје једноставности и јасноће овај зборник преживео је многе промене и остао у примени још пет векова – све до пропасти Византије – снажно утичући на права околних словенских народа. Његов утицај огледа се у томе што је Номоканон (законоправило) Св. Саве у себе укључио (српски) превод целог Прохирона, а касније је један део Прохирона у Србији био познат под називом „Закон градски”, док  неки његови делови (заједно са деловима Еклоге и Земљорадничког закона) сачињавали су тзв. Закон цара Јустинијана, као део Душановог законодавства.

Референце

Литература 
 Упоредна правна традиција/ Сима Аврамовић, Војислав Станимировић, Univerzitet u Beogradu - Pravni fakultet, 2018.

Византијско право
Прохирон ( , нацрти закона , приручни закон ) , правни зборник византијског цара Василија Македонца и његових синова Константина и Леона , објављен између и године . Прохирон садржава изводе из Јустинијанових Институција , Пандекта ( Дигеста ) , Кодекса и Новела , те је преведен на српски језик , ушао у Номоканон Св . Саве ( Светосавски номоканон , законоправило , упут управљања назван и Крмчија - по крми , мјесто за управљање чамцем или бродом ) и у руске црквене законе . Настанак После пропасти политике царева иконобораца брише се њихов законодавни рад и започиње друга фаза у развоју византијског права . То је епоха великих кодификација где је велики утицај у целом том процесу имала Македонска династија . Први зборник који је донео оснивач династије , Василије I Македонски , крајем IX века ( претпоставља се године ) , био је Procheiron ( Прохирон ) – чији је дословни превод „ приручник ” . Овај зборник критикује Еклогу и иконоборачко право који су „ уништили божанске законе ” . У намери да се врате Јустинијановом праву ( сада само формулисаном на грчком језику ) , овим документом је замењена незнабожачка Еклога . Али , Прохирон садржи готово целу материју из тог свог претходника и то изложену скоро по истом систему као у Еклоги , исти систем кривичних санкција , док су неке одредбе чак преузете ad verbum ( дословно ) . Ипак , по броју главаПрохирон је више него и дупло већи од Еклоге . Посвећен је доминантно грађанском праву ( од до главе ) , претпоследња глава говори о кривичном праву глава ) , а последња о подели ратног плена глава ) , као и код Еклоге . Због своје једноставности и јасноће овај зборник преживео је многе промене и остао у примени још пет векова – све до пропасти Византије – снажно утичући на права околних словенских народа . Његов утицај огледа се у томе што је Номоканон ( законоправило ) Св . Саве у себе укључио ( српски ) превод целог Прохирона , а касније је један део Прохирона у Србији био познат под називом „ Закон градски ” , док неки његови делови ( заједно са деловима Еклоге и Земљорадничког закона ) сачињавали су тзв . Закон цара Јустинијана , као део Душановог законодавства . Референце Литература Упоредна правна традиција / Сима Аврамовић , Војислав Станимировић , Univerzitet u Beogradu - Pravni fakultet , Византијско право