Евротунел
Евротунел (, ) је железнички тунел испод Ламанша 50,5 km дуг који повезује Фокстон у Уједињеном Краљевству и Кокел у Француској. На најнижој тачки тунел је на дубини од 75 метара. Са својих , тунел има најдужу подводну секцију од било ког тунела на свету и трећи је најдужи железнички тунел на свету. Ограничење брзине за возове кроз тунел је 160 km/h (100 mph). Каналски тунел је у власништву и њиме управља Гетлинк. 

Тунел се користи за пролаз брзих путничких возова Еуростар, Евротунел шатл за превоз друмских возила и међународне теретне возове. Тунел је повезан од краја до краја са брзим железничким линијама -{LGV}- Норд у Француској и Хај Спид 1 у Енглеској. У 2017. години железничком службом превезено је 10,3 милиона путника и 1,22 милиона тона терета, а шатл је превезао 10,4 милиона путника, 2,6 милиона аутомобила, 51.000 аутобуса и 1,6 милиона камиона (што одговара 21,3 милиона тона терета). Ово се пореди са 11,7 милиона путника, 2,6 милиона камиона и 2,2 милиона аутомобила морским путем кроз Луку Довер.

Идеја за потканалну везу појавила се још 1802, али су британска политичка елита и јавни притисак увек одгађали изградњу тунела због националне сигурности. Један рани неуспешни покушај изградње тунела направљен је крајем 19. века, на енглеској страни, „у нади да ће изнудити подршку енглеске владе“. Коначни успешни пројекат изградње Евротунела, почео је 1988, и завршен је 1994. Почетна предвиђања буџета су била 4,650 милијарди фунти што је покрило око 80% цене изградње тунела. Подухват који је био процењен на 5,5 милијарди фунти 1985. године, био је у то време најскупљи грађевински пројекат који је икад предложен. Трошак је коначно износио 9 милијарди фунти (еквивалентно 16 милијарди фунти у 2019. години), што је знатно више од предвиђеног буџета.

Од изградње, тунел је имао неколико проблема. Пожар је зауставио изградњу тунела. Илегални емигранти покушали су да искористе тунел како би ушли у Велику Британију, што је изазвало мање дипломатске проблеме око избегличког кампа у непосредној близини тунела са француске стране и његовог затварања 2002.

Порекло

Ранији предлози 

Године 1802, Алберт Матје-Фавиер, француски рударски инжењер, изнео је предлог за тунел испод Ламанша, са осветљењем од уљних лампи, коњским запрегама и вештачком острвом постављеним на средини канала зарад промене коња. Дизајн Матје-Фавиера предвиђао је прокопани тунел на два нивоа са горњим тунелом који се користи за транспорт, а доњим за проток подземних вода.

Године 1839, Француз Еме Томе де Гамонд, извршио је прва геолошка и хидрографска истраживања на Каналу, између Калеа и Довера. Томе де Гамонд је истражио неколико шема и 1856. године изнео је предлог Наполеону -{III}- за ископавање железничког тунела од рта Грис-Нез до Ист Вир Појнта са луком/ваздушним окном на Варн спруду по цени од 170 милиона франака, или мање од 7 милиона фунти.

Референце

Литература 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  Article on a post-WW1 plan for a tunnel that was scrapped by the Great Depression. A total cost figure of 150 million was given in 1929
  Autobiography of Sir John Stokes regarding 1882 deliberations

Спољашње везе 

 UK website at eurotunnel.com
 French website at eurotunnel.com/fr
 Tribute website  at chunnel.com
 
 Channel Tunnel on OpenStreetMap wiki
 
 

Тунели у Француској
Саобраћај у Уједињеном Краљевству
Евротунел ( , ) је железнички тунел испод Ламанша5 km дуг који повезује Фокстон у Уједињеном Краљевству и Кокел у Француској . На најнижој тачки тунел је на дубини одметара . Са својих , тунел има најдужу подводну секцију од било ког тунела на свету и трећи је најдужи железнички тунел на свету . Ограничење брзине за возове кроз тунел јеkm / hmph ) . Каналски тунел је у власништву и њиме управља Гетлинк . Тунел се користи за пролаз брзих путничких возова Еуростар , Евротунел шатл за превоз друмских возила и међународне теретне возове . Тунел је повезан од краја до краја са брзим железничким линијама -{ LGV }- Норд у Француској и Хај Спиду Енглеској . У години железничком службом превезено је3 милиона путника и22 милиона тона терета , а шатл је превезао4 милиона путника ,6 милиона аутомобила,000 аутобуса и6 милиона камиона ( што одговара3 милиона тона терета ) . Ово се пореди са7 милиона путника ,6 милиона камиона и2 милиона аутомобила морским путем кроз Луку Довер . Идеја за потканалну везу појавила се још али су британска политичка елита и јавни притисак увек одгађали изградњу тунела због националне сигурности . Један рани неуспешни покушај изградње тунела направљен је крајем века , на енглеској страни , „ у нади да ће изнудити подршку енглеске владе “ . Коначни успешни пројекат изградње Евротунела , почео је и завршен је Почетна предвиђања буџета су била650 милијарди фунти што је покрило око цене изградње тунела . Подухват који је био процењен на5 милијарди фунти године , био је у то време најскупљи грађевински пројекат који је икад предложен . Трошак је коначно износиомилијарди фунти ( еквивалентномилијарди фунти у години ) , што је знатно више од предвиђеног буџета . Од изградње , тунел је имао неколико проблема . Пожар је зауставио изградњу тунела . Илегални емигранти покушали су да искористе тунел како би ушли у Велику Британију , што је изазвало мање дипломатске проблеме око избегличког кампа у непосредној близини тунела са француске стране и његовог затварања Порекло Ранији предлози Године Алберт Матје-Фавиер , француски рударски инжењер , изнео је предлог за тунел испод Ламанша , са осветљењем од уљних лампи , коњским запрегама и вештачком острвом постављеним на средини канала зарад промене коња . Дизајн Матје-Фавиера предвиђао је прокопани тунел на два нивоа са горњим тунелом који се користи за транспорт , а доњим за проток подземних вода . Године Француз Еме Томе де Гамонд , извршио је прва геолошка и хидрографска истраживања на Каналу , између Калеа и Довера . Томе де Гамонд је истражио неколико шема и године изнео је предлог Наполеону -{ III }- за ископавање железничког тунела од рта Грис-Нез до Ист Вир Појнта са луком / ваздушним окном на Варн спруду по цени одмилиона франака , или мање одмилиона фунти . Референце Литература Article on a post-WW1 plan for a tunnel that was scrapped by the Great Depression . A total cost figure ofmillion was given in Autobiography of Sir John Stokes regardingdeliberations Спољашње везе UK website at eurotunnel.com French website at eurotunnel.com/fr Tribute website at chunnel.com Channel Tunnel on OpenStreetMap wiki Тунели у Француској Саобраћај у Уједињеном Краљевству