Томо Брејц
Томо Брејц – Павле (Долењи Новаки, 18. децембар 1904 — Љубљана, 3. фебруар 1964), учесник Народноослободилачке борбе и друштвено-политички радник СФР Југославије и СР Словеније и јунак социјалистичког рада.

Биографија 
Рођен је 1904. године у Долењим Новакима, код Церкна. Након анексије западне Словеније од стране Италије, емигрирао је у Југославију, а затим у Аустрију. Тамо је 1929. године постао члан Комунистичке партије Аустрије.

У Југославију се вратио 1932. године, када је ухапшен и послан на служење робије у затвор у Сремској Митровици. По изласку из затвора, основао је Савез грађевинских радника и 1936. организовао велики штрајк грађевинских радника. Локалне власти су га након овога, као италијанског држављанина, изгнале.

Као партијски инструктор, отишао је међу југословенске исељенике у Француској, где је неко време био уредник часописа „Глас исељеника“. У јесен 1939. године, вратио се у Југославију и радио у илегалној партијској техници, био инструктор Централног комитета КП Словеније у Трбовљу и члан синдикалне комисије при ЦК КПС.

Након окупације Југославије 1941, првобитно је био члан Војног комитета, а затим Покрајинског комитета КПС за Горењску. Тада је учествовао и у организовању оружаног устанка. Од пролећа до јесени 1942. године, био је секретар Покрајинског комитета за словеначко приморје и Трст. У Трсту је био ухапшен и затворен. По изласку из затвора у фебруару 1944, постао је члан Покрајинског комитета КПС и секретар Покрајинског одбора Ослободилачког фронта за словеначко приморје, деловао је у локалним органима НОП-а и био уредник „Радничког јединства“. Последњих месеци рата је поновно деловао у покрајинском вођству КПС и ОФ за словеначко приморје и био секретар Јединствених синдиката Трста.

После ослобођења, био је посланик у Скупштини ФНРЈ и министар у влади НР Словеније. Био је један од оснивача и председник Иселеничке матице Словеније, те главни уредник „Народног права“. На Шестом конгресу КПЈ, био је биран за члана Централне ревизионе комисије ЦК СКЈ.

Умро је 1964. године у Љубљани.

Носилац је Партизанске споменице 1941. и више југословенских одликовања, међу којима је и Орден јунака социјалистичког рада.

Његово име носи основна школа у Камнику.

Литература 

 Енциклопедија Словеније (књига прва). „Младинска књига “, Љубљана 1987. година.

Рођени 1904.
Умрли 1964.
Словенци
Личности радничког покрета Југославије
Комунисти Словеније
Аустријски комунисти
Југословенски партизани
Друштвено-политички радници СФРЈ
Друштвено-политички радници СР Словеније
Посланици Скупштине СФРЈ
Јунаци социјалистичког рада
Носиоци Партизанске споменице 1941.
Томо Брејц – Павле ( Долењи Новаки , децембар— Љубљана , фебруар учесник Народноослободилачке борбе и друштвено-политички радник СФР Југославије и СР Словеније и јунак социјалистичког рада . Биографија Рођен је године у Долењим Новакима , код Церкна . Након анексије западне Словеније од стране Италије , емигрирао је у Југославију , а затим у Аустрију . Тамо је године постао члан Комунистичке партије Аустрије . У Југославију се вратио године , када је ухапшен и послан на служење робије у затвор у Сремској Митровици . По изласку из затвора , основао је Савез грађевинских радника и организовао велики штрајк грађевинских радника . Локалне власти су га након овога , као италијанског држављанина , изгнале . Као партијски инструктор , отишао је међу југословенске исељенике у Француској , где је неко време био уредник часописа „ Глас исељеника “ . У јесен године , вратио се у Југославију и радио у илегалној партијској техници , био инструктор Централног комитета КП Словеније у Трбовљу и члан синдикалне комисије при ЦК КПС . Након окупације Југославије првобитно је био члан Војног комитета , а затим Покрајинског комитета КПС за Горењску . Тада је учествовао и у организовању оружаног устанка . Од пролећа до јесени године , био је секретар Покрајинског комитета за словеначко приморје и Трст . У Трсту је био ухапшен и затворен . По изласку из затвора у фебруару постао је члан Покрајинског комитета КПС и секретар Покрајинског одбора Ослободилачког фронта за словеначко приморје , деловао је у локалним органима НОП-а и био уредник „ Радничког јединства “ . Последњих месеци рата је поновно деловао у покрајинском вођству КПС и ОФ за словеначко приморје и био секретар Јединствених синдиката Трста . После ослобођења , био је посланик у Скупштини ФНРЈ и министар у влади НР Словеније . Био је један од оснивача и председник Иселеничке матице Словеније , те главни уредник „ Народног права “ . На Шестом конгресу КПЈ , био је биран за члана Централне ревизионе комисије ЦК СКЈ . Умро је године у Љубљани . Носилац је Партизанске споменице и више југословенских одликовања , међу којима је и Орден јунака социјалистичког рада . Његово име носи основна школа у Камнику . Литература Енциклопедија Словеније ( књига прва ) . „ Младинска књига “ , Љубљана година . Рођени Умрли Словенци Личности радничког покрета Југославије Комунисти Словеније Аустријски комунисти Југословенски партизани Друштвено-политички радници СФРЈ Друштвено-политички радници СР Словеније Посланици Скупштине СФРЈ Јунаци социјалистичког рада Носиоци Партизанске споменице