Лепосава Мијушковић
Лепосава Мијушковић (Вукмановац, 1882 — Београд, 26. март 1910) српска је књижевница са краја XIX века, једна од првих жена социјалисткиња и ауторки прозних радова са лезбејским мотивима.

Мијушковићева је зачетница књижевних форми са отворено ЛГБТ тематиком у српској књижевности. У њену част једном годишње се додељује Награда за најбољу ЛГБТ причу на српском језику.

Живот 
О животу Лепосаве Мијушковић познато је врло мало. Рођена је у Вукомановцу 1882. године, у породици сеоских занатлија. Школовала се у Београду на Вишој школи, а затим у Цириху. Била је социјалисткиња и једна од ретких веома образованих жена тог времена, а сарађивала је и са неколико женских часописа, веома активних у то доба.

Умрла је под неразјашњеним околностима 1910. године.

Током живота објавила је свега четири приповетке у Српском књижевном гласнику и то током 1906. и 1907. године. Сви радови које је за живота публиковала потписани су само иницијалима Л. М.

Професионални рад 
Лепосава Мијушковић је писала кратке приче и објављивала их у Српском књижевном гласнику. Јован Скерлић је писао веома похвално о њој, а о њеној прози је писала и њена савременица Милица Јанковић.
У овим причама ауторка се бави веома необичним темама за то време као што су хомосексуалност, самодеструкција, самоубиство, слободна љубав. Ликови у њеној прози су најчешће бунтовне жене, интелектуалке. Она користи за то време изузетно модерне књижевне поступке, као што су аутоматско писање и фрагментарност текста. Прерана смрт је учинила да њено дело падне у заборав. Тек крајем XX века, 1996. године, њене приче су прикупљене из часописа и објављене у форми књиге.

Радови

Монографије 

 Приче о души (1996), 
 Приче о души (2021),

Чланци и други саставни делови 
 Утисци живота (1905)
 Близу смрти (1906)
 Болна љубав (1906)
 Миришу јорговани (1906)
 Прича о души са вечитом чежњом (1907)
 Земљи (1910)
 Мисли (1910)

Награда „Лепосава Мијушковић” 

У Србији се од 2017. године додељује награда са именом ауторке, за прозне књижевне форме са ЛГБТ+ тематиком, написане на српском језику. Доделу награде организују ЛГБТ+ магазин Оптимист, онлајн магазин -{Bookvar}-, Службени гласник и Министарство културе и информисања.

Публикације о књижевници

За живота 

Српска књижевност 1906 (Јован Скерлић, 1964)

Након смрти 
 Некролог (Јован Скерлић, 1910)
 Скерлићева миљеница: заборављена Лепосава Мијушковић- прва српска модерна књижевница (Драгиша Витошевић, 1986) 
 Женска књижевност и српски модернизам сагласја и расколи (Весна Матовић,1998)
 Лепосава Мијушковић, јунакиња нашег доба (Живорад Ђорђевић, 1996)
 О животу (и смрти) Лепосаве Мијушковић (Добрица Милићевић, 1996)
 Лепосава Мијушковић, јунакиња сопственог дела (Олга Зорић, 2010) 
 Лепосава Мијушковић, зачетница српске модерне (Славица Гароња Радованац, 2010)
 Љубав као перформативни чин у приповеткама Лепосаве Мијушковић (Јелена Милинковић, 2011)
 Мит о романтичној љубави у прози Лепосаве Мијушковић (Јасмина Ахметагић, 2013)

Референце

Спољашње везе 

 Лепосава Мијушковић, биографија 
 Љубав као перформативни чин у приповеткама Лепосаве Мијушковић
 Српске учитељице на двобоју
 ЖЕНСКИ Часописи У СРБИЈИ НА почетку 20. ВЕКА

Рођени 1882.
Умрли 1910.
Српске књижевнице
Јагодинци
Лепосава Мијушковић ( Вукмановац ,— Београд , мартсрпска је књижевница са краја XIX века , једна од првих жена социјалисткиња и ауторки прозних радова са лезбејским мотивима . Мијушковићева је зачетница књижевних форми са отворено ЛГБТ тематиком у српској књижевности . У њену част једном годишње се додељује Награда за најбољу ЛГБТ причу на српском језику . Живот О животу Лепосаве Мијушковић познато је врло мало . Рођена је у Вукомановцу године , у породици сеоских занатлија . Школовала се у Београду на Вишој школи , а затим у Цириху . Била је социјалисткиња и једна од ретких веома образованих жена тог времена , а сарађивала је и са неколико женских часописа , веома активних у то доба . Умрла је под неразјашњеним околностима године . Током живота објавила је свега четири приповетке у Српском књижевном гласнику и то током и године . Сви радови које је за живота публиковала потписани су само иницијалима Л. М . Професионални рад Лепосава Мијушковић је писала кратке приче и објављивала их у Српском књижевном гласнику . Јован Скерлић је писао веома похвално о њој , а о њеној прози је писала и њена савременица Милица Јанковић . У овим причама ауторка се бави веома необичним темама за то време као што су хомосексуалност , самодеструкција , самоубиство , слободна љубав . Ликови у њеној прози су најчешће бунтовне жене , интелектуалке . Она користи за то време изузетно модерне књижевне поступке , као што су аутоматско писање и фрагментарност текста . Прерана смрт је учинила да њено дело падне у заборав . Тек крајем XX века , године , њене приче су прикупљене из часописа и објављене у форми књиге . Радови Монографије Приче о души Приче о души Чланци и други саставни делови Утисци живота Близу смрти Болна љубав Миришу јорговани Прича о души са вечитом чежњом Земљи Мисли Награда „ Лепосава Мијушковић ” У Србији се од године додељује награда са именом ауторке , за прозне књижевне форме са ЛГБТ+ тематиком , написане на српском језику . Доделу награде организују ЛГБТ+ магазин Оптимист , онлајн магазин -{ Bookvar }- , Службени гласник и Министарство културе и информисања . Публикације о књижевници За живота Српска књижевност( Јован Скерлић , Након смрти Некролог ( Јован Скерлић , Скерлићева миљеница : заборављена Лепосава Мијушковић- прва српска модерна књижевница ( Драгиша Витошевић , Женска књижевност и српски модернизам сагласја и расколи ( Весна Матовић,1998 ) Лепосава Мијушковић , јунакиња нашег доба ( Живорад Ђорђевић , О животу ( и смрти ) Лепосаве Мијушковић ( Добрица Милићевић , Лепосава Мијушковић , јунакиња сопственог дела ( Олга Зорић , Лепосава Мијушковић , зачетница српске модерне ( Славица Гароња Радованац , Љубав као перформативни чин у приповеткама Лепосаве Мијушковић ( Јелена Милинковић , Мит о романтичној љубави у прози Лепосаве Мијушковић ( Јасмина Ахметагић , Референце Спољашње везе Лепосава Мијушковић , биографија Љубав као перформативни чин у приповеткама Лепосаве Мијушковић Српске учитељице на двобоју ЖЕНСКИ Часописи У СРБИЈИ НА почетку ВЕКА Рођени Умрли Српске књижевнице Јагодинци