Маска
Маска (из франц. масqуе, можда из арап. маскара,) је културни предмет којим се човек маскира односно сакрива лице или његов део. Маска тако сакрива идентитет свога носитеља и по правилу имитира неки други идентитет. Најстарије маске су маске ритуалне или маске погребне после позоришне плесне или карневалске маске. Маске су важне теме етнологије и културне антропологије.

Погребне и ритуалне маске 
Најстарије сачуване меске су служиле да покрију лице мртвог човека. О смислу овог обичаја који се јављао и код старих египћана постоје различите хипотезе. На основу њих маска је требало да сакрије изглед мртвог и да му да свечани изглед. На основу других хипотеза маска је требало да пружи заштиту од демона. У старон Риму су се воштане маске чувале као заштита против демона. Једна од стопа погребних маски је и посмртна маска.

Језгро ритуала је понављање преговарања са природним силама, божанствима и дуговима у име целог друштва. Маске су могле да одбране своје носиоце и вероватно су због тога имале застрашујуће изгледе, Ову ритуалну функцију маски негирали су како јудајизам тако у хришћанство јер су сматрали да и целебрант иступа као индивидуална личност, У 20. веку уметници су користили маске најме домородаца из Африке и Тихоморских земаља.

Позоришне и плесне маске 
Позороришне маске у старогрчко и староримском позоришту сакривали су индивидуалност глумца и појашњавали су да глумац врши јавно функцију и не прича за себе. Маске су омогућавале да један глумац наступа у неколико рола. После пропасти старих култура маске се опет полављују у позоришту плеовима и разним прославама. У Европи се употреба маски раширила у дворовцкој култури и култури у замковима у 18. веку..

Гротексне маске 
Такође и гротексне лили карневалске маске која се држи испред лица и главни смисао јео је учинак изненађења.Човек са маском није везен уобичајеним конвенцијама и може да си дозволи нешто више. Карневалске маске могу да буду у виду неких животиња или личности из приповедака и прича као и маскее ужаса.

Историја 

Употреба маски у ритуалима или церемонијама је веома древна људска пракса широм света, при чему се маске могу носити и за заштиту, у лову, у спорту, на гозбама или у ратовима – или једноставно користити као украс. Неке церемонијалне или украсне маске нису биле дизајниране за ношење. Иако је религиозна употреба маски опала, маске се понекад користе у драмској терапији или психотерапији.

Најстарије откривене маске старе су 9.000 година, а држе се у Музеју „Библија и Света земља“ (Париз) и Израелском музеју (Јерусалем). Међутим, највероватније је пракса маскирања много старија – најраније познато антропоморфно уметничко дело је старо око 30.000–40.000 година. Употреба маски је графички приказана на неким од ових локалитета. Утолико што су маске укључивале употребу ратне боје, коже, вегетативног или дрвеног материјала, такве маске нису сачуване, али су видљиве на палеолитским пећинским цртежима, којих је на десетине сачувано. На неандерталском налазишту Роше-Котард у Француској, пронађено је лице од кременог камена старо око 35.000 година, али није јасно да ли је замишљено као маска.

У грчким баханалијама и Дионисовом култу, који је укључивао употребу маски, обичне контроле понашања су привремено биле суспендоване, а људи су се веселили у забави изван свог уобичајеног ранга или статуса. Рене Генон тврди да су у римским сатурналијама обичне улоге често биле обрнуте. Понекад је роб или криминалац привремено добијао инсигније и статус краљевске породице, да би био убијен по завршетку фестивала. Венецијански карневал, на коме су сви једнаки иза својих маски, датира из 1268. године. Употреба карневалских маски на јеврејским свечаностима Пурима вероватно је настала крајем 15. века, иако неки јеврејски аутори тврде да је одувек била део јудаистичке традиције.

Северноамеричка племена Ирокеза користила су маске у сврхе лечења (погледајте Друштво лажних лица). На Хималајима су маске функционисале пре свега као посредници натприродних сила. Јупик маске могу бити мале маске за прсте од , али и маске од  које висе са плафона или их носи неколико људи. Пластичном хирургијом створене су маске за осакаћене војнике.

Маске у различитим облицима – светим, практичним или разиграним – имале су кључну историјску улогу у развоју схватања о томе „шта значи бити човек“, јер дозвољавају да се имагинативно искуство „како је то“ трансформише у другачији идентитет (или да се афирмише постојећи друштвени или духовни идентитет). Нису све културе познавале употребу маски, али већина их користи.

Напомене

Референце

Литература 

 Hrdý - Soukup - Vodáková, Sociální a kulturní antropologie. Praha: Slon 1994. Heslo Maska, pp. 132.
 Erban, Vít. Maska a tvář: hra s identitou v mezikulturních proměnách. Praha: Malá Skála, 2010. 
 Ottův slovník naučný, heslo Maska. Sv. 16, pp. 938
 
 
 
 
 
 
 
  Hungarian translation of Rasmussen 1926.
 Sivin, Carole (1986). "Maskmaking". Worcester, Massachusetts, USA: Davis Publications, Inc.
 Wilsher, Toby, "The Mask Handbook – A Practical Guide", Routledge 2007, www.routledge.com
 African Masks Symbolism
 The Art of the African Mask, University of Virginia
 Faces of the Spirit, University of Virginia
 Icons of Power, University of Virginia
 Images of Ancestors, University of Virginia
 Portraits of Rulers, University of Virginia
 Physical characteristics of African Tribal Masks, Rebirth African Art Gallery
 Bortolot, Alexander Ives, Idia: The First Queen Mother of Benin. In Timeline of Art History. New York: The Metropolitan Museum of Art, October 2003. Retrieved 25 March 2007.
 Lommel, Andreas Masks, Their Meaning and Function, Ferndale Editions, London, orig. Atlantis Verlag Zurich 1970 — introduction, after Himmelheber Afrikanische Masken

Спољашње везе 

 Encyklopedii antropologie
 The Mythic Mask: mask history and contemporary mask art
 Tribal arts 
 The Noh Mask Effect: A Facial Expression Illusion
 Ritual, Masks, and Sacrifice
 Mask Makers of Mas, Bali
 Virtual Museum of Death Mask 
 Gallery of Masks from Around the World 
 Costa Rica Traditional Face Mask

Ритуали
Позориште
Маска ( из франц. масqуе , можда из арап. маскара , ) је културни предмет којим се човек маскира односно сакрива лице или његов део . Маска тако сакрива идентитет свога носитеља и по правилу имитира неки други идентитет . Најстарије маске су маске ритуалне или маске погребне после позоришне плесне или карневалске маске . Маске су важне теме етнологије и културне антропологије . Погребне и ритуалне маске Најстарије сачуване меске су служиле да покрију лице мртвог човека . О смислу овог обичаја који се јављао и код старих египћана постоје различите хипотезе . На основу њих маска је требало да сакрије изглед мртвог и да му да свечани изглед . На основу других хипотеза маска је требало да пружи заштиту од демона . У старон Риму су се воштане маске чувале као заштита против демона . Једна од стопа погребних маски је и посмртна маска . Језгро ритуала је понављање преговарања са природним силама , божанствима и дуговима у име целог друштва . Маске су могле да одбране своје носиоце и вероватно су због тога имале застрашујуће изгледе , Ову ритуалну функцију маски негирали су како јудајизам тако у хришћанство јер су сматрали да и целебрант иступа као индивидуална личност , У веку уметници су користили маске најме домородаца из Африке и Тихоморских земаља . Позоришне и плесне маске Позороришне маске у старогрчко и староримском позоришту сакривали су индивидуалност глумца и појашњавали су да глумац врши јавно функцију и не прича за себе . Маске су омогућавале да један глумац наступа у неколико рола . После пропасти старих култура маске се опет полављују у позоришту плеовима и разним прославама . У Европи се употреба маски раширила у дворовцкој култури и култури у замковима у веку .. Гротексне маске Такође и гротексне лили карневалске маске која се држи испред лица и главни смисао јео је учинак изненађења .Човек са маском није везен уобичајеним конвенцијама и може да си дозволи нешто више . Карневалске маске могу да буду у виду неких животиња или личности из приповедака и прича као и маскее ужаса . Историја Употреба маски у ритуалима или церемонијама је веома древна људска пракса широм света , при чему се маске могу носити и за заштиту , у лову , у спорту , на гозбама или у ратовима – или једноставно користити као украс . Неке церемонијалне или украсне маске нису биле дизајниране за ношење . Иако је религиозна употреба маски опала , маске се понекад користе у драмској терапији или психотерапији . Најстарије откривене маске старе су000 година , а држе се у Музеју „ Библија и Света земља “ ( Париз ) и Израелском музеју ( Јерусалем ) . Међутим , највероватније је пракса маскирања много старија – најраније познато антропоморфно уметничко дело је старо око000–40.000 година . Употреба маски је графички приказана на неким од ових локалитета . Утолико што су маске укључивале употребу ратне боје , коже , вегетативног или дрвеног материјала , такве маске нису сачуване , али су видљиве на палеолитским пећинским цртежима , којих је на десетине сачувано . На неандерталском налазишту Роше-Котард у Француској , пронађено је лице од кременог камена старо око000 година , али није јасно да ли је замишљено као маска . У грчким баханалијама и Дионисовом култу , који је укључивао употребу маски , обичне контроле понашања су привремено биле суспендоване , а људи су се веселили у забави изван свог уобичајеног ранга или статуса . Рене Генон тврди да су у римским сатурналијама обичне улоге често биле обрнуте . Понекад је роб или криминалац привремено добијао инсигније и статус краљевске породице , да би био убијен по завршетку фестивала . Венецијански карневал , на коме су сви једнаки иза својих маски , датира из године . Употреба карневалских маски на јеврејским свечаностима Пурима вероватно је настала крајем века , иако неки јеврејски аутори тврде да је одувек била део јудаистичке традиције . Северноамеричка племена Ирокеза користила су маске у сврхе лечења ( погледајте Друштво лажних лица ) . На Хималајима су маске функционисале пре свега као посредници натприродних сила . Јупик маске могу бити мале маске за прсте од , али и маске од које висе са плафона или их носи неколико људи . Пластичном хирургијом створене су маске за осакаћене војнике . Маске у различитим облицима – светим , практичним или разиграним – имале су кључну историјску улогу у развоју схватања о томе „ шта значи бити човек “ , јер дозвољавају да се имагинативно искуство „ како је то “ трансформише у другачији идентитет ( или да се афирмише постојећи друштвени или духовни идентитет ) . Нису све културе познавале употребу маски , али већина их користи . Напомене Референце Литература Hrdý - Soukup - Vodáková , Sociální a kulturní antropologie . Praha : Slon Heslo Maska , pp . Erban , Vít . Maska a tvář : hra s identitou v mezikulturních proměnách . Praha : Malá Skála , Ottův slovník naučný , heslo Maska . Sv. pp . Hungarian translation of Rasmussen Sivin , Carole " Maskmaking " . Worcester , Massachusetts , USA : Davis Publications , Inc. Wilsher , Toby , " The Mask Handbook – A Practical Guide " , Routledge www.routledge.com African Masks Symbolism The Art of the African Mask , University of Virginia Faces of the Spirit , University of Virginia Icons of Power , University of Virginia Images of Ancestors , University of Virginia Portraits of Rulers , University of Virginia Physical characteristics of African Tribal Masks , Rebirth African Art Gallery Bortolot , Alexander Ives , Idia : The First Queen Mother of Benin . In Timeline of Art History . New York : The Metropolitan Museum of Art , October RetrievedMarch Lommel , Andreas Masks , Their Meaning and Function , Ferndale Editions , London , orig . Atlantis Verlag Zurich— introduction , after Himmelheber Afrikanische Masken Спољашње везе Encyklopedii antropologie The Mythic Mask : mask history and contemporary mask art Tribal arts The Noh Mask Effect : A Facial Expression Illusion Ritual , Masks , and Sacrifice Mask Makers of Mas , Bali Virtual Museum of Death Mask Gallery of Masks from Around the World Costa Rica Traditional Face Mask Ритуали Позориште