Хајнрих Корнелијус Агрипа
Хајнрих Корнелијус Агрипа фон Нетесхајм (Келн, 14. септембра 1486 – Гренобл, 18. фебруара 1535), је био немачки кабалиста, окултиста, астролог, алхемичар, лекар, дипломата и филозоф. У својим делима жестоко је критиковао схоластику и црквене догме, због чега је проглашен јеретиком, а књиге су му забрањене.

Биографија 

Потомак је древне племићке породице из Нетсхајма у данашњој Белгији. Родио се у Келну где је 1499. године дипломирао на тамошњем универзитету. Сматра се да је вероватно током студирања развио интересовање за окултизам. После студија, започео је војну каријеру у служби немачко-римског цара Максимилијана I Хабзбуршког (1486—1519), стекавши витешки чин због заслуга у борби. Око 1505. путовао је у Француску где је неко време био студент Јохана фон Тритхајма, окултног аутора, кога је упознао у Паризу око 1507. године и уз којег је Агрипа развио интерес за окултне науке и магију чему је посветио већи део живота. У Паризу се, између осталог бавио алхемијским експериментима, а верује се и да је тамо основао прво од бројних тајних друштава какве је касније утемељио широм Европе. Неко време провео је и у Шпанији да би 1509. године предавао на универзитету Доле у Француској где су га монаси прогласили као јеретика због предавања Ројхлиновог дела Де Вербо Мирифицо, због чега се врато војној каријери и отпутовао на дипломатску мисију у Енглеску.
До 1510. године завршио је прву верзију свог најзначајнијег дела Окултна филозофија, које је од тада тајно кружило у рукописном облику, да би било објављено тек двадесет година касније у битно проширеном издању.

Током боравка у Италији 1511—1518. године у служби цара, упознао се с хуманистичком културом која је била под јаким утицајем неоплатонистичких, херметичких и кабалистичких радова.

Године 1518. вратио се на север Европе и настанио се у Мецу, где је радио као правни саветник. Ту се наставио бавити алхемијским истраживањима. Касније је отишао у Женеву (1521—1523) па у Фрајбург (1523—1524) где је радио као лекар.
Године 1524. отишао је у Лион како би прихватио службу лекарског помоћника Луизе Савојске, мајке француског краља Франсоа I-вог. У Француској је остао до 1528. године, када се одселио у Антверпен, где му је следеће године преминула супруга. У Холандији је стекао наклоност регенткиње Маргарете Аустријске која га је именовала царским архиваром и историчарем. Као историчар, написао је неколико краћих радова укључујући посвету крунисању Карла петог за римско-немачког цара (1530) и говор поводом смрти Маргарете Аустријске.

Године 1532. ушао је у службу код Хермана фон Виеда, надбискупа Келна, у чијој је служби остао две године, након чега се одселио у Бон.

Агрипа је био оштар противник службене науке тога доба, што је изразио у делу "О испразности и несигурности науке и уметности" из 1530. У неким моментима прелази границу доброга укуса, наиме руга се тадашњим научним постигнућима. Упркос томе, и сам упада у противречност, будући да истовремено настоји пропагирати претпоставке о мистичној страни природе, древним херметичким знањима и окултноме. То је посебно присутно у његовом делу Окултна филозофија у коме на темељу истраживања кабале, гностицизма и херметичких списа развија теорију о трима светова и о "Духу Свемира“. Његово филозофско учење типичан је пример ренесансне мистике.

Током свог луталачког живота, путујући по Немачкој, Француској и Италији радио је као лекар, теолог и војник.

Приватни живот 

Женио се двапут. Прва супруга, родом из Павије, умрла је 1521. године и с њом је имао једног сина. С другом женом, родом из Женеве, имао је троје деце, двојицу синова и једну кћи.

Агрипина Окултна филозофија 

Прву верзију свог капиталног дела Окултна филозофија у три књиге написао је још 1510. када је имао двадесет и четири године. Отада је дело кружило у рукопису, стекавши велики углед делом захваљујући тајанствености којом је било обавијено. Рукопис је штампан у проширеном издању тек 1533. године.

То дело представља енциклопедијски преглед и егзегезу езотеријске и посебно херметичке мисли у којем је Агрипа настојао обухватити све оно што је у његово време било познато о херметизму и магији.

Дело се састоји од три књиге. У првој књизи Агрипа образлаже оно што назива Природном Магијом и ту расправља о четири елемента (земља, ваздух, вода и ватра), те о дивинацији, о планетама и њиховим херметичким кореспондентима. Друга књига бави се Небеском Магијом која укључује гематрију, бројеве, кабалу, пентаграме, геомантијске облике, анђеоско писмо, астрологију, талисмане, магијске квадрате и планетарне печате. Трећа књига посвећена је Обредној или Божанској Магији која обухвата платонизам, кабалистику, зле духове и демоне, божанска имена и печате духова.

Агрипа у легенди 

Агрипа се доста трудио створити ауру тајновитости око себе и свог деловања па су о њему, још за његова живота, кружиле, разне фантастичне приче. Могао се видети у пратњи црног пса за ког су празноверни људи веровали да је демон. Такође, пренеле су се приче да је у крчмама плаћао новцем који би се, након његова одласка, претварао у безвредне материјале. Наводно је поседовао магичну куглу којом је могао видети временски и просторно удаљене догађаје. Иако се већина ових прича, без проблема може разоткрити као шарлатанство и превара, о чему постоје докази, несумњиво је да је Агрипа оставио трага у развитку и систематизацији херметичке мисли ондашњега времена и допринео даљњем ширењу окултистичких традиција.

Занимљивости 
 Изузев три књиге "Окултне филозофије", Агрипи се приписује ауторство и над четвртом, штампаном 1559. која садржи текстове црне магије. Агрипин ученик и познати демонолог Јохан Вејер (1515—1565) одбацује наводно Агрипино ауторство те књиге.
 У компјутерској игри "Amnesia: The Dark Descent", он је још наводно био жив а година је била 1839. Радио је као саветник рада антагониста, мистериозног Александра Брененбурга.

Дела 
 De incertitudine et vanitate scientiarum atque artium declamatio invectiva (О испразности и несигурности науке и уметности), 1527.
 Declamatio de nobilitate et praecellentia foeminei sexus (Рецитат о племенитости и одличности женског рода) 1529.
 De occulta philosophia libri tres (Окултна филозофија I-III) (1531—1533)

Види још 
 Парацелзус
 Магија

Литература 
 
 Magus, Francis Barrett

Спољашње везе 

Рођени 1486.
Умрли 1535.
Немачки филозофи

Астролози
Хајнрих Корнелијус Агрипа фон Нетесхајм ( Келн , септембра– Гренобл , фебруара је био немачки кабалиста , окултиста , астролог , алхемичар , лекар , дипломата и филозоф . У својим делима жестоко је критиковао схоластику и црквене догме , због чега је проглашен јеретиком , а књиге су му забрањене . Биографија Потомак је древне племићке породице из Нетсхајма у данашњој Белгији . Родио се у Келну где је године дипломирао на тамошњем универзитету . Сматра се да је вероватно током студирања развио интересовање за окултизам . После студија , започео је војну каријеру у служби немачко-римског цара Максимилијана I Хабзбуршког1519 ) , стекавши витешки чин због заслуга у борби . Око путовао је у Француску где је неко време био студент Јохана фон Тритхајма , окултног аутора , кога је упознао у Паризу око године и уз којег је Агрипа развио интерес за окултне науке и магију чему је посветио већи део живота . У Паризу се , између осталог бавио алхемијским експериментима , а верује се и да је тамо основао прво од бројних тајних друштава какве је касније утемељио широм Европе . Неко време провео је и у Шпанији да би године предавао на универзитету Доле у Француској где су га монаси прогласили као јеретика због предавања Ројхлиновог дела Де Вербо Мирифицо , због чега се врато војној каријери и отпутовао на дипломатску мисију у Енглеску . До године завршио је прву верзију свог најзначајнијег дела Окултна филозофија , које је од тада тајно кружило у рукописном облику , да би било објављено тек двадесет година касније у битно проширеном издању . Током боравка у Италији1518. године у служби цара , упознао се с хуманистичком културом која је била под јаким утицајем неоплатонистичких , херметичких и кабалистичких радова . Године вратио се на север Европе и настанио се у Мецу , где је радио као правни саветник . Ту се наставио бавити алхемијским истраживањима . Касније је отишао у Женеву1523 ) па у Фрајбург1524 ) где је радио као лекар . Године отишао је у Лион како би прихватио службу лекарског помоћника Луизе Савојске , мајке француског краља Франсоа I-вог . У Француској је остао до године , када се одселио у Антверпен , где му је следеће године преминула супруга . У Холандији је стекао наклоност регенткиње Маргарете Аустријске која га је именовала царским архиваром и историчарем . Као историчар , написао је неколико краћих радова укључујући посвету крунисању Карла петог за римско-немачког цараи говор поводом смрти Маргарете Аустријске . Године ушао је у службу код Хермана фон Виеда , надбискупа Келна , у чијој је служби остао две године , након чега се одселио у Бон . Агрипа је био оштар противник службене науке тога доба , што је изразио у делу " О испразности и несигурности науке и уметности " из У неким моментима прелази границу доброга укуса , наиме руга се тадашњим научним постигнућима . Упркос томе , и сам упада у противречност , будући да истовремено настоји пропагирати претпоставке о мистичној страни природе , древним херметичким знањима и окултноме . То је посебно присутно у његовом делу Окултна филозофија у коме на темељу истраживања кабале , гностицизма и херметичких списа развија теорију о трима светова и о " Духу Свемира “ . Његово филозофско учење типичан је пример ренесансне мистике . Током свог луталачког живота , путујући по Немачкој , Француској и Италији радио је као лекар , теолог и војник . Приватни живот Женио се двапут . Прва супруга , родом из Павије , умрла је године и с њом је имао једног сина . С другом женом , родом из Женеве , имао је троје деце , двојицу синова и једну кћи . Агрипина Окултна филозофија Прву верзију свог капиталног дела Окултна филозофија у три књиге написао је још када је имао двадесет и четири године . Отада је дело кружило у рукопису , стекавши велики углед делом захваљујући тајанствености којом је било обавијено . Рукопис је штампан у проширеном издању тек године . То дело представља енциклопедијски преглед и егзегезу езотеријске и посебно херметичке мисли у којем је Агрипа настојао обухватити све оно што је у његово време било познато о херметизму и магији . Дело се састоји од три књиге . У првој књизи Агрипа образлаже оно што назива Природном Магијом и ту расправља о четири елемента ( земља , ваздух , вода и ватра ) , те о дивинацији , о планетама и њиховим херметичким кореспондентима . Друга књига бави се Небеском Магијом која укључује гематрију , бројеве , кабалу , пентаграме , геомантијске облике , анђеоско писмо , астрологију , талисмане , магијске квадрате и планетарне печате . Трећа књига посвећена је Обредној или Божанској Магији која обухвата платонизам , кабалистику , зле духове и демоне , божанска имена и печате духова . Агрипа у легенди Агрипа се доста трудио створити ауру тајновитости око себе и свог деловања па су о њему , још за његова живота , кружиле , разне фантастичне приче . Могао се видети у пратњи црног пса за ког су празноверни људи веровали да је демон . Такође , пренеле су се приче да је у крчмама плаћао новцем који би се , након његова одласка , претварао у безвредне материјале . Наводно је поседовао магичну куглу којом је могао видети временски и просторно удаљене догађаје . Иако се већина ових прича , без проблема може разоткрити као шарлатанство и превара , о чему постоје докази , несумњиво је да је Агрипа оставио трага у развитку и систематизацији херметичке мисли ондашњега времена и допринео даљњем ширењу окултистичких традиција . Занимљивости Изузев три књиге " Окултне филозофије " , Агрипи се приписује ауторство и над четвртом , штампаном која садржи текстове црне магије . Агрипин ученик и познати демонолог Јохан Вејер1565 ) одбацује наводно Агрипино ауторство те књиге . У компјутерској игри " Amnesia : The Dark Descent " , он је још наводно био жив а година је била Радио је као саветник рада антагониста , мистериозног Александра Брененбурга . Дела De incertitudine et vanitate scientiarum atque artium declamatio invectiva ( О испразности и несигурности науке и уметности ) , Declamatio de nobilitate et praecellentia foeminei sexus ( Рецитат о племенитости и одличности женског рода ) De occulta philosophia libri tres ( Окултна филозофија I-III ) 1533 ) Види још Парацелзус Магија Литература Magus , Francis Barrett Спољашње везе Рођени Умрли Немачки филозофи Астролози