Споменко Гостић
Споменко Гостић (15. август 1978 — 20. март 1993) био је војник и најмлађи одликовани борац Војске Републике Српске у Одбрамбено-отаџбинском рату. Одликован је Медаљом заслуга за народ.

Биографија 
Рођен је 15. августа 1978. у Добоју. Основну школу похађао је у Маглају, али је због избијања ратног сукоба у Босни и Херцеговини није завршио.

Године 1992, почетком рата, живио је са мајком Миленом у селу Јовићи надомак Маглаја. Село је било окружено насељима са већинским муслиманским становништвом, па се убрзо нашло на првој линији фронта. На почетку рата, тачније у мјесецу априлу умрла му је мајка, па је остао да живи са баком која је септембра 1992. године погинула у гранатирању села од стране Армије Републике Босне и Херцеговине.

Борац ВРС 
Као незбринути тинејџер, своју једину прилику проналази у редовима Војске Републике Српске гдје је у почетку био курир, да би потом био пребачен на развожење хране борцима на првим линијама фронта. Обављајући повјерене му задатке, једном приликом је са коњском запрегом упао у минско поље, при чему су коњи страдали, а он је био лакше повријеђен. Након тог рањавања, Гостић је још једном био лакше рањен.

У офанзиви муслиманских снага на планину Озрен народ се повукао из Јовића, а Гостић је са неколико војника остао да брани село. У марту 1993, у гранатирању положаја српске војске, пет војника је погинуло, а Гостић је тешко рањен. Умро је 20. марта 1993. у Јовићима на Озрену, а сахрањен је са страдалим саборцима на сеоском гробљу у Горњем Улишњаку.

Послије рата 
Након завршетка рата Јовићи су припали Федерацији Босне и Херцеговине, а село Бочиња, надомак Јовића убрзо је постало духовно и политичко упориште радикалних исламиста, вехабија. Револтирани овим догађајем, његови бивши саборци траже, а тадашњи предсједник Борачке организације Републике Српске Пантелија Ћургуз, у изјавама за медије (почев од 12. децембра 2011), обећава покретање иницијативе за измјештање посмртних остатака Споменка Гостића на територију Српске. Међутим, то обећање још увек није остварено. У неким градовима Републике Српске покренуте су иницијативе за именовање улица по Споменку Гостићу. На годишњицу његове погибије, 20. марта 2014. године, у Добоју испред цркве откривен је споменик овом младом хероју. Три године касније, 19. марта 2017, у вишеградском насељу Гарча, једна од улица је понијела име овог младог хероја.

Одлуком Скупштине града Београда, 2018. године је једна улица у београдском насељу Мали Мокри Луг понела име Споменка Гостића. Образложење за доношење ове одлуке гласило је: „ Споменко Гостић био је војник и најмлађи одликовани борац војске Републике Српске у одбрамбено-отаџбинском рату. Одликован је Медаљом заслуга за народ. У марту 1993. године у гранатирању положаја српске војске, Гостић је тешко рањен. Умро је 20. марта 1993. године у Јовићима на Озрену, а сахрањен је са страдалим саборцима на сеоском гробљу у Горњем Улишњаку.”

Предсједник Владе Републике Српске Жељка Цвијановић и министар рада и борачко-инвалидске заштите Српске Петар Ђокић су, 20. марта 2014. године, у Добоју открили спомен-бисту Споменку Гостићу, најмлађем погинулом борцу Војске Српске, који је живот изгубио на Озрену, 20. марта 1993. године.

Четрдесетпетоминутни документарни филм “Споменко на вјечној стражи” је снимљен 2016. године и те године је промовисана и књига “Споменко и Озрен“, аутора Милета Савића. Рецензенти књиге су пјесник и књижевник Боро Капетановић и пјесник и новинар Милан Ракуљ.

Подигнут му је спомен-кип 2021. године у порти манастира Светог Николе у Петрову. Године 2022. објављена је песма "Једина Српска", у којој се спомиње Гостић као један од хероја, важних за српски народ.

Референце

Спољашње везе 
 Споменко Гостић
 Споменко на вјечној стражи — документарни филм

Рођени 1978.
Умрли 1993.
Добојлије
Личности Рата у Босни и Херцеговини
Деца ратници
Малољетни борци Војске Републике Српске
Жртве Рата у Босни и Херцеговини
Споменко Гостић август— мартбио је војник и најмлађи одликовани борац Војске Републике Српске у Одбрамбено-отаџбинском рату . Одликован је Медаљом заслуга за народ . Биографија Рођен је августа у Добоју . Основну школу похађао је у Маглају , али је због избијања ратног сукоба у Босни и Херцеговини није завршио . Године почетком рата , живио је са мајком Миленом у селу Јовићи надомак Маглаја . Село је било окружено насељима са већинским муслиманским становништвом , па се убрзо нашло на првој линији фронта . На почетку рата , тачније у мјесецу априлу умрла му је мајка , па је остао да живи са баком која је септембра године погинула у гранатирању села од стране Армије Републике Босне и Херцеговине . Борац ВРС Као незбринути тинејџер , своју једину прилику проналази у редовима Војске Републике Српске гдје је у почетку био курир , да би потом био пребачен на развожење хране борцима на првим линијама фронта . Обављајући повјерене му задатке , једном приликом је са коњском запрегом упао у минско поље , при чему су коњи страдали , а он је био лакше повријеђен . Након тог рањавања , Гостић је још једном био лакше рањен . У офанзиви муслиманских снага на планину Озрен народ се повукао из Јовића , а Гостић је са неколико војника остао да брани село . У марту у гранатирању положаја српске војске , пет војника је погинуло , а Гостић је тешко рањен . Умро је марта у Јовићима на Озрену , а сахрањен је са страдалим саборцима на сеоском гробљу у Горњем Улишњаку . Послије рата Након завршетка рата Јовићи су припали Федерацији Босне и Херцеговине , а село Бочиња , надомак Јовића убрзо је постало духовно и политичко упориште радикалних исламиста , вехабија . Револтирани овим догађајем , његови бивши саборци траже , а тадашњи предсједник Борачке организације Републике Српске Пантелија Ћургуз , у изјавама за медије ( почев од децембра обећава покретање иницијативе за измјештање посмртних остатака Споменка Гостића на територију Српске . Међутим , то обећање још увек није остварено . У неким градовима Републике Српске покренуте су иницијативе за именовање улица по Споменку Гостићу . На годишњицу његове погибије , марта године , у Добоју испред цркве откривен је споменик овом младом хероју . Три године касније , марта у вишеградском насељу Гарча , једна од улица је понијела име овог младог хероја . Одлуком Скупштине града Београда , године је једна улица у београдском насељу Мали Мокри Луг понела име Споменка Гостића . Образложење за доношење ове одлуке гласило је : „ Споменко Гостић био је војник и најмлађи одликовани борац војске Републике Српске у одбрамбено-отаџбинском рату . Одликован је Медаљом заслуга за народ . У марту године у гранатирању положаја српске војске , Гостић је тешко рањен . Умро је марта године у Јовићима на Озрену , а сахрањен је са страдалим саборцима на сеоском гробљу у Горњем Улишњаку . ” Предсједник Владе Републике Српске Жељка Цвијановић и министар рада и борачко-инвалидске заштите Српске Петар Ђокић су , марта године , у Добоју открили спомен-бисту Споменку Гостићу , најмлађем погинулом борцу Војске Српске , који је живот изгубио на Озрену , марта године . Четрдесетпетоминутни документарни филм “ Споменко на вјечној стражи ” је снимљен године и те године је промовисана и књига “ Споменко и Озрен “ , аутора Милета Савића . Рецензенти књиге су пјесник и књижевник Боро Капетановић и пјесник и новинар Милан Ракуљ . Подигнут му је спомен-кип године у порти манастира Светог Николе у Петрову . Године објављена је песма " Једина Српска " , у којој се спомиње Гостић као један од хероја , важних за српски народ . Референце Спољашње везе Споменко Гостић Споменко на вјечној стражи — документарни филм Рођени Умрли Добојлије Личности Рата у Босни и Херцеговини Деца ратници Малољетни борци Војске Републике Српске Жртве Рата у Босни и Херцеговини