Иван Парчетић
Иван Парчетић (1911-1943), трговачки радник, члан КПЈ и политички комесар „Штаба партизанских одреда ПК КПЈ за западну Бачку и Барању". Умро је од тифуса у логору 1943. године.

Биографија 

Иван Парчетић је рођен 1911. у Сомбору, у радничкој породици, родитељи су му били надничари. Како је рано остао без оца мајка преузима потпуну бригу о њему, и његовом каснијем школовању у Трговачкој школи. У својој раној младости опробао се и у песништву и сликарству, неке његове слике и данас чува народни музеј. Године 1927. постаје шегрт у трговини са текстилном робом " Господар Браће Б. Рајића ", од 1930. године када постаје трговачки помоћник забрањује мајци да ради и у потпуности преузима бригу о њој и кући. Иван се доста интерсеовао за спорт у слободно време бавио се трчањем, пливањем, дизањем тегова али је посебну наклоност и таленат испољио према шаху. У сећање на њега 1964. оснива се турнир у шаху и даје му се име " Интернационални турнир Иван Парчетић ", и одржавао се на сваке две године до 1980. године.

После повратка из војске 1936. године запошљава се у највећој трговини текстилне робе у Сомбору „Раич и Полачек“, Тамо упознаје Славка Раданова који га је заинтересовао за социјалистичке идеје. Обојица се на иницијативу сомборских комуниста запошљавају у предузећу „С. Милинов“ у Загребу, да би могли да учествују на заседању „Уједињеног Радничког Синдиката“ где су представљали Сомбор. Иако су у Загребу имали добар посао и све могућности које велики град даје због носталгије враћају се у Сомбор, Иван се враћа у стару фирму где је некада радио, а Славко оснива нову фирму за промет текстилом „Раданов и Коњовић“ у коју ће 1939. године прећи и Иван, који те је године примљен у КПЈ, где ће моћи несметано да обавља свој илегални политички рад.

У марту 1941. Иван ће са осталим сомборским комунистима јавно демонстрира против споразума Цветковић-Мачек, средином марта 1941. бива мобилисан у војску Краљевине Југосалвије, међутим убрзо по капитулацији земље, Иван се враћа у Сомбор и наставља свој рад. Следећи директиве КПЈ за Војводину формиран је „Штаб партизанских одреда ПК КПЈ за западну Бачку и Барању", где је Иван постављен за политчког комесара. Иван је као и остали секретари партијиских ћелија, у својој партиској ћелији организовао неколико диверзија, њихове диверзије као што су пресеање телефонских водова, саботаже пруга и паљење жита прекинуло је велико хапшење у августу 1941. године, тада је ухваћен Вујадин Секулић приликом покушаја паљења жита, убрзо су мађарски агенти похватали и остале из партијске ћелије, 14. августа 1941. године је стрељан Бане Секулић.

Две недеље након стрељања остале пребацју у сегедински затвор „Чилаг“. На суђењу које је трајало од 7. до 12. фебруара 1942. године Иван Парчетић је осуђен на 12 година робије, 1. марта 1942. године пребачени су у Калочински затвор поред Баје.

Средином 1942. године мађарска војска је формирала од 900 затвореника пет кажњеничких чета са по 180 људи и шаљу их на руски фронт, међу њима је и Иван Парчетић. Када су дошли у СССР били стационарани у напуштене и полусрушене куће руских сељака у селу Гремјачје на Дону, тамо су обављали најгоре послове за мађарску војску, сахрањивање мртвих, копање ровова итд, доста их је том приликом погинуло од залуталих метака. Било је доста пребега у Црвену армију, што су мађарски официри строго кажњавали.

Приликом повлачења мађарске војске Сомборци су остајали у сеоским кућама, мислили су да ће Совјети знати ко су они да су на силу ту доведени, међутим Совјети су их заједно са осталим непријатељских војницима ставили у логор близу града Маршенка, у том логору од последица тифуса 1943. умире Иван Парчетић. Тек педесетак дана после југословенски борци бивају издвојених од непријатељских, и спроведени су у специјалне центре и болнице ради опоравка, од преживелих бораца формира се Прва југословенска бригада у селу Карсјово, била је подређена Црвеној армији, са којом у Југославију стигла преко Кладова 1944. године.

У спомен на Ивана Парчетића, једна улица у Сомбору и дом ученика средњих школа носе његово име.

Литература 
  Иван Парчетић, Лепосава Кљајић, Просвета Сомбор, Сомбор, 1988. година

Рођени 1911.
Умрли 1943.
Сомборци
Комунисти Војводине
Југословенски партизани
Војводина у Народноослободилачкој борби
Иван Парчетић трговачки радник , члан КПЈ и политички комесар „ Штаба партизанских одреда ПК КПЈ за западну Бачку и Барању " . Умро је од тифуса у логору године . Биографија Иван Парчетић је рођен у Сомбору , у радничкој породици , родитељи су му били надничари . Како је рано остао без оца мајка преузима потпуну бригу о њему , и његовом каснијем школовању у Трговачкој школи . У својој раној младости опробао се и у песништву и сликарству , неке његове слике и данас чува народни музеј . Године постаје шегрт у трговини са текстилном робом " Господар Браће Б. Рајића " , од године када постаје трговачки помоћник забрањује мајци да ради и у потпуности преузима бригу о њој и кући . Иван се доста интерсеовао за спорт у слободно време бавио се трчањем , пливањем , дизањем тегова али је посебну наклоност и таленат испољио према шаху . У сећање на њега оснива се турнир у шаху и даје му се име " Интернационални турнир Иван Парчетић " , и одржавао се на сваке две године до године . После повратка из војске године запошљава се у највећој трговини текстилне робе у Сомбору „ Раич и Полачек “ , Тамо упознаје Славка Раданова који га је заинтересовао за социјалистичке идеје . Обојица се на иницијативу сомборских комуниста запошљавају у предузећу „ С . Милинов “ у Загребу , да би могли да учествују на заседању „ Уједињеног Радничког Синдиката “ где су представљали Сомбор . Иако су у Загребу имали добар посао и све могућности које велики град даје због носталгије враћају се у Сомбор , Иван се враћа у стару фирму где је некада радио , а Славко оснива нову фирму за промет текстилом „ Раданов и Коњовић “ у коју ће године прећи и Иван , који те је године примљен у КПЈ , где ће моћи несметано да обавља свој илегални политички рад . У марту Иван ће са осталим сомборским комунистима јавно демонстрира против споразума Цветковић-Мачек , средином марта бива мобилисан у војску Краљевине Југосалвије , међутим убрзо по капитулацији земље , Иван се враћа у Сомбор и наставља свој рад . Следећи директиве КПЈ за Војводину формиран је „ Штаб партизанских одреда ПК КПЈ за западну Бачку и Барању " , где је Иван постављен за политчког комесара . Иван је као и остали секретари партијиских ћелија , у својој партиској ћелији организовао неколико диверзија , њихове диверзије као што су пресеање телефонских водова , саботаже пруга и паљење жита прекинуло је велико хапшење у августу године , тада је ухваћен Вујадин Секулић приликом покушаја паљења жита , убрзо су мађарски агенти похватали и остале из партијске ћелије , августа године је стрељан Бане Секулић . Две недеље након стрељања остале пребацју у сегедински затвор „ Чилаг “ . На суђењу које је трајало од до фебруара године Иван Парчетић је осуђен нагодина робије , марта године пребачени су у Калочински затвор поред Баје . Средином године мађарска војска је формирала одзатвореника пет кажњеничких чета са пољуди и шаљу их на руски фронт , међу њима је и Иван Парчетић . Када су дошли у СССР били стационарани у напуштене и полусрушене куће руских сељака у селу Гремјачје на Дону , тамо су обављали најгоре послове за мађарску војску , сахрањивање мртвих , копање ровова итд , доста их је том приликом погинуло од залуталих метака . Било је доста пребега у Црвену армију , што су мађарски официри строго кажњавали . Приликом повлачења мађарске војске Сомборци су остајали у сеоским кућама , мислили су да ће Совјети знати ко су они да су на силу ту доведени , међутим Совјети су их заједно са осталим непријатељских војницима ставили у логор близу града Маршенка , у том логору од последица тифуса умире Иван Парчетић . Тек педесетак дана после југословенски борци бивају издвојених од непријатељских , и спроведени су у специјалне центре и болнице ради опоравка , од преживелих бораца формира се Прва југословенска бригада у селу Карсјово , била је подређена Црвеној армији , са којом у Југославију стигла преко Кладова године . У спомен на Ивана Парчетића , једна улица у Сомбору и дом ученика средњих школа носе његово име . Литература Иван Парчетић , Лепосава Кљајић , Просвета Сомбор , Сомбор , година Рођени Умрли Сомборци Комунисти Војводине Југословенски партизани Војводина у Народноослободилачкој борби