Дионисије Миливојевић
Дионисије (световно Драгољуб Миливојевић; Рабровац, 13. јул 1898 — Манастир Светог Саве у Либертивилу, 15. мај 1979) био је епископ америчко-канадски.

Након рашчињења основао је слободну Епархију за Америку и Канаду, Епархију за Аустралију и Нови Зеланд и Епархију за западну Европу.

Историја

Младост и богомољачки покрет 
Рођен је 13/26. јула 1898. у селу Рабровцу код Младеновца. После завршене гимназије и велике матуре уписује студије на Правном факултету Београдског универзитета, да би после две године уписао студије на Богословском факултету, на којем је и дипломирао. У младости је прихватао миленаристичко учење и био један од вођа богомољачког покрета. По завршетку студија ступа у брак, међутим, убрзо му умире супруга и остаје удовац. Потом одлази на Свету гору, у манастир Хиландар, где прима монашки постриг и добија монашко име Дионисије. До избора за викарног епископа био је старешина манастира, професор богословије у Сремским Карловцима и управитељ Монашке школе у манастиру Дечанима. Истовремено је био веома активан у богомољачком покрету, у који се укључио још од својих студенских дана. Уређивао је богомољачки лист Хришћанска заједница, све до 1933. године.

Изабран је за владику моравичког и викара патријарха Гаврила 1938. године и рукоположен августа исте године у београдској Саборној цркви. Крајем 1939. године је изабран за владику америчко-канадског.

Пред избијање Другог светског рата био је присутан, у својству представника патријарха, на Скупштини Кола српских сестара у Београду, на којем је охрабрујући говор о супроставању немачкој пропаганди, одржала Делфа Иванић. Трећег дана Скупштине, уторком, увек су одржавали у Саборној цркви помен свима нашим изгинулим од Косова до данас, па су одржали и овога пута помен у Саборној цркви. Служио је уместо патријарха владика Дионисије. После завршеног помена он је пред олтаром одржао патриотски говор. Између осталог је рекао: После говора, који се у недељу чуо у сали Кола српских сестара не би
требало да буде више ни једне српске куће, да чији сви чланови нису учлањени у ову родољубиву српску организацију.

Боравак у САД 

Управу Епархије америчко-канадске је преузео 15. априла 1940. године, уочи избијања Другог светског рата.

Свој рад у Епархији америчко-канадској епископ Дионисије је почео од манастира Светог Саве у Либертивилу. Најпре је преместио седиште Епархије из Чикага у манастир Светог Саве у Либертивилу, а затим је извршио његово потпуно реновирање. У току 1941/43, године увећао је манастирско имање за 73 акра. На Шејдланду у Пенсилванији, 1950. године је купио фарму од 1400 акара са зградама за смештај остарелих лица и за дечије летовалиште; а у Џексону, Калифорнија, докупио је 173 акара земље. Организовао је већи број парохија и црквено-школских општина. Свакако, међу најзначајније подухвате које је епископ Дионисије предузео као Епископ америчко-канадски, јесте његов рад на довођењу и збрињавању Срба из заробљеничких логора Немачке, Италије и Аустрије, по завршетку Другог светског рата. Према евиденцији, 16.000 Срба доведено је у Америку и Канаду на основу гарантних писама које је епископ Дионисије потписао и око 30 писмених изјава за свештенике који су дошли у Америку и Канаду, којима је обезбедио парохије.

Да би упознао светску јавност са страдањима српског народа за време Другог светског рата, написао је књигу на енглеском језику: Мучеништво српског народа.

Раскол 
До почетка 1960-их став Српске православне цркве према комунистичким властима је био извор сталних напетости између епископа Дионисија и патријарха Германа. Као и све цркве у комунистичким земљама, и СПЦ је морала да нађе модус вивенди са државом да би обезбедила свој рад. Свештеници из дијаспоре су нападали свештенике у земљи да су се прелако предали.

Дионисије је 1953. упознао Радмилу Милентијевић. Дозволио јој је да станује у црквеним просторијама и поклањао јој је скупе дарове. Због тога се причало да је она епископова љубавница и тек након скандала који је избио 1961. Радмила је отишла из Чикага.

Због стварања раскола у Српској православној цркви у Америци, рашчињен је од стране Светог архијерејског сабора 1964. године. Рашчињени епископ Дионисије је одбио да прихвати одлуку Сабора и најавио је оснивање своје одметнуте цркве која је одбила да призна легитимитет патријарха Германа.
У Аустралији је сазвао Први црквено-народни сабор у Мелбурну, 31. октобра 1964. године, на коме је основана Слободна српска православна црква, Епархија за Аустралију и Нови Зеланд.

Преминуо је 15. маја 1979. у манастиру Св. Саве у Либертивилу и сахрањен поред манастирске цркве.

Види још 
 Епархија за Америку и Канаду
 Митрополија новограчаничка

Референце

Литература

Спољашње везе 
 ИСТОРИЈА СРПСКЕ ПРАВОСЛАВНЕ ЦРКВЕ У АУСТРАЛИЈИ, НОВОМ ЗЕЛАНДУ И ЈУЖНОЈ АФРИЦИ
 Одлазак на дужност у Америку... г. Дионисија. "Време", 31. март 1940, стр. 11. -{digitalna.nb.rs}-

Рођени 1898.
Умрли 1979.
Паланчани (Смедеревска Паланка)
Викарни епископи моравички
Епископи Српске православне цркве
Православље у САД
Православље у Канади
Младеновчани
Дионисије ( световно Драгољуб Миливојевић ; Рабровац , јул— Манастир Светог Саве у Либертивилу , мајбио је епископ америчко-канадски . Након рашчињења основао је слободну Епархију за Америку и Канаду , Епархију за Аустралију и Нови Зеланд и Епархију за западну Европу . Историја Младост и богомољачки покрет Рођен је26. јула у селу Рабровцу код Младеновца . После завршене гимназије и велике матуре уписује студије на Правном факултету Београдског универзитета , да би после две године уписао студије на Богословском факултету , на којем је и дипломирао . У младости је прихватао миленаристичко учење и био један од вођа богомољачког покрета . По завршетку студија ступа у брак , међутим , убрзо му умире супруга и остаје удовац . Потом одлази на Свету гору , у манастир Хиландар , где прима монашки постриг и добија монашко име Дионисије . До избора за викарног епископа био је старешина манастира , професор богословије у Сремским Карловцима и управитељ Монашке школе у манастиру Дечанима . Истовремено је био веома активан у богомољачком покрету , у који се укључио још од својих студенских дана . Уређивао је богомољачки лист Хришћанска заједница , све до године . Изабран је за владику моравичког и викара патријарха Гаврила године и рукоположен августа исте године у београдској Саборној цркви . Крајем године је изабран за владику америчко-канадског . Пред избијање Другог светског рата био је присутан , у својству представника патријарха , на Скупштини Кола српских сестара у Београду , на којем је охрабрујући говор о супроставању немачкој пропаганди , одржала Делфа Иванић . Трећег дана Скупштине , уторком , увек су одржавали у Саборној цркви помен свима нашим изгинулим од Косова до данас , па су одржали и овога пута помен у Саборној цркви . Служио је уместо патријарха владика Дионисије . После завршеног помена он је пред олтаром одржао патриотски говор . Између осталог је рекао : После говора , који се у недељу чуо у сали Кола српских сестара не би требало да буде више ни једне српске куће , да чији сви чланови нису учлањени у ову родољубиву српску организацију . Боравак у САД Управу Епархије америчко-канадске је преузео априла године , уочи избијања Другог светског рата . Свој рад у Епархији америчко-канадској епископ Дионисије је почео од манастира Светог Саве у Либертивилу . Најпре је преместио седиште Епархије из Чикага у манастир Светог Саве у Либертивилу , а затим је извршио његово потпуно реновирање . У току43 , године увећао је манастирско имање заакра . На Шејдланду у Пенсилванији , године је купио фарму одакара са зградама за смештај остарелих лица и за дечије летовалиште ; а у Џексону , Калифорнија , докупио јеакара земље . Организовао је већи број парохија и црквено-школских општина . Свакако , међу најзначајније подухвате које је епископ Дионисије предузео као Епископ америчко-канадски , јесте његов рад на довођењу и збрињавању Срба из заробљеничких логора Немачке , Италије и Аустрије , по завршетку Другог светског рата . Према евиденцији ,000 Срба доведено је у Америку и Канаду на основу гарантних писама које је епископ Дионисије потписао и окописмених изјава за свештенике који су дошли у Америку и Канаду , којима је обезбедио парохије . Да би упознао светску јавност са страдањима српског народа за време Другог светског рата , написао је књигу на енглеском језику : Мучеништво српског народа . Раскол До почеткаих став Српске православне цркве према комунистичким властима је био извор сталних напетости између епископа Дионисија и патријарха Германа . Као и све цркве у комунистичким земљама , и СПЦ је морала да нађе модус вивенди са државом да би обезбедила свој рад . Свештеници из дијаспоре су нападали свештенике у земљи да су се прелако предали . Дионисије је упознао Радмилу Милентијевић . Дозволио јој је да станује у црквеним просторијама и поклањао јој је скупе дарове . Због тога се причало да је она епископова љубавница и тек након скандала који је избио Радмила је отишла из Чикага . Због стварања раскола у Српској православној цркви у Америци , рашчињен је од стране Светог архијерејског сабора године . Рашчињени епископ Дионисије је одбио да прихвати одлуку Сабора и најавио је оснивање своје одметнуте цркве која је одбила да призна легитимитет патријарха Германа . У Аустралији је сазвао Први црквено-народни сабор у Мелбурну , октобра године , на коме је основана Слободна српска православна црква , Епархија за Аустралију и Нови Зеланд . Преминуо је маја у манастиру Св . Саве у Либертивилу и сахрањен поред манастирске цркве . Види још Епархија за Америку и Канаду Митрополија новограчаничка Референце Литература Спољашње везе ИСТОРИЈА СРПСКЕ ПРАВОСЛАВНЕ ЦРКВЕ У АУСТРАЛИЈИ , НОВОМ ЗЕЛАНДУ И ЈУЖНОЈ АФРИЦИ Одлазак на дужност у Америку ... г . Дионисија . " Време " , март стр. -{ digitalna.nb.rs }- Рођени Умрли Паланчани ( Смедеревска Паланка ) Викарни епископи моравички Епископи Српске православне цркве Православље у САД Православље у Канади Младеновчани