Млетачка Далмација
Млетачка Далмација () била је дио Далмације који се налазио под влашћу Млетачке републике, углавно од 16. до 18. вијека. Први посједи су стечени око 1000. године, али Млетачка Далмација је у потпуности консолидована тек 1420. и трајала је до 1797. године када је Млетачка републике нестала послије Наполеонових освајања.

Географија 
Млетачка република је имала посједа на Балканском полуострву и источном Средоземљу, као што је Млетачка Албанија у Јадранском мору и Млетачка Јонска острва у западној Грчкој. Посједи у Далмацији су се простирали од Истре до данашњег Црногорском приморја: сва далматинска острва и копнене територије од централног Велебита до сјеверних граница Дубровачке републике. Пожаревачким миром из 1718. године Млетачка је по посљедњи пут увећала своје посједе у Далмацији: направљени су мали помаци, узимајући област Сиња, Имотског и Вргорца у Далматинском залеђу.

Историја

Средњи вијек 
Почевши са дуждом Пјетром -{II}- Орсеолом, који је Млетачком владао од 991. године, млетачку пажњу према Венету дефинитивно је засијенила јака жеља за контролом Јадранског мора. Унутрашњи сукоби су се стишали, а трговину са Византијским царством појачао је повољан уговор (Златна була) са византијским царем Василијем -{II}-. Царски указ млетачки трговци су ослобођени пореза, који су плаћали други странци али и само Византијци. Године 1000. експедиција млетачких бродова у приобалним дијеловима Истре и Далмације обезбједила је млетачку врховну власт у том подручју, а Неретљани, српско племе које се бавило пиратством, трајно је потиснуто. Том приликом дужд Орсеоло се прогласио „дуждом Далмације”, што је означило почетак млетачког колонијалног царства. Он је такође био одговора за успостављање славне церномије „Вјеначање мора”. У том тренутку Млетачка република је имала чврсту контролу над Јадранским морем, ојачани експедицијама Пјетровог сина Отона 1017. године.

Стварање млетачког прекоморског царства почело је са освајањем Далмације и достигло је свој највећи обим на крају Четвртом крсташког рата 1204. године, стицајем три октаве Византијског царства.

Године 1409, током двадесетогишњиг угарског грађанског рата између краља Жигмунда и напуљске династије Анжу коју је предводио Ладислав Напуљски, Ладислав је продао своја „права” на Далмацију Млетачкој републици за суму од 100.000 дуката. Централизованија трговачка република преузела је контролу над градовима 1420. године (изузев Дубровачке републике), који ће остати под млетачком контролом у периоду од 377. године (1420—1797). Најјужнија подручја Далмације (данас дио Црногорског приморја) носила су назив Млетачка Албанија током тог периода.

Млетачко-турски ратови (1499—1540)

Кандијски рат

Први морејски рат

Други морејски рат

Пад Млетачке Далмације 
Током пролећа 1797. године, дошло је до наглог погоршања међународног положаја Млетачке републике. Склапањем Леобенског уговора (18. април) између Француске републике и Хабзбуршке монархије започет је процес постепеног комадања млетачког државног подручја. Уговор је садржао одредбе о будућој промени статуса Млетачке Далмације, која је обећана Хабзбуршкој монархији. Искористивши политичке немире у Венецији, бечки двор је већ током лета 1797. године извршио војно запоседање Млетачке Далмације, а ново стање је озваничено Кампоформијским миром (17. октобар 1797. године), чиме је окончано вишевековно млетачко присуство на источној обали Јадрана.

Демографска историја 
Млетачку Далмацију је насељавало аутохтоно романско становништво и словенско становништво (које је у Далмацију стигло послије 640. године). Романско становништво је говорило далматски и венетски језик, али и италијански и латински језик. Словенско становништво је говорило српским језиком.

Далматинско становништво које је било католичке вјероисповјести живјело је у приморским областима и градовима, док је православни становништво већином живјело у залеђу. За словенско становништво које је живјело у руралним заједницима у Далматинском залеђу кориштен је назив Морлаци, углавном су били припадници Српске православне цркве.

Види још 

 Млетачка Албанија
 Илирске провинције

Референце

Литература 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Историја Хрватске у средњем вијеку
Историја Хрватске у новом веку
Историја Далмације
Историја Срба у новом веку
Млетачка република
Млетачка Далмација ( ) била је дио Далмације који се налазио под влашћу Млетачке републике , углавно од до вијека . Први посједи су стечени око године , али Млетачка Далмација је у потпуности консолидована тек и трајала је до године када је Млетачка републике нестала послије Наполеонових освајања . Географија Млетачка република је имала посједа на Балканском полуострву и источном Средоземљу , као што је Млетачка Албанија у Јадранском мору и Млетачка Јонска острва у западној Грчкој . Посједи у Далмацији су се простирали од Истре до данашњег Црногорском приморја : сва далматинска острва и копнене територије од централног Велебита до сјеверних граница Дубровачке републике . Пожаревачким миром из године Млетачка је по посљедњи пут увећала своје посједе у Далмацији : направљени су мали помаци , узимајући област Сиња , Имотског и Вргорца у Далматинском залеђу . Историја Средњи вијек Почевши са дуждом Пјетром -{ II }- Орсеолом , који је Млетачком владао од године , млетачку пажњу према Венету дефинитивно је засијенила јака жеља за контролом Јадранског мора . Унутрашњи сукоби су се стишали , а трговину са Византијским царством појачао је повољан уговор ( Златна була ) са византијским царем Василијем -{ II }- . Царски указ млетачки трговци су ослобођени пореза , који су плаћали други странци али и само Византијци . Године експедиција млетачких бродова у приобалним дијеловима Истре и Далмације обезбједила је млетачку врховну власт у том подручју , а Неретљани , српско племе које се бавило пиратством , трајно је потиснуто . Том приликом дужд Орсеоло се прогласио „ дуждом Далмације ” , што је означило почетак млетачког колонијалног царства . Он је такође био одговора за успостављање славне церномије „ Вјеначање мора ” . У том тренутку Млетачка република је имала чврсту контролу над Јадранским морем , ојачани експедицијама Пјетровог сина Отона године . Стварање млетачког прекоморског царства почело је са освајањем Далмације и достигло је свој највећи обим на крају Четвртом крсташког рата године , стицајем три октаве Византијског царства . Године током двадесетогишњиг угарског грађанског рата између краља Жигмунда и напуљске династије Анжу коју је предводио Ладислав Напуљски , Ладислав је продао своја „ права ” на Далмацију Млетачкој републици за суму од000 дуката . Централизованија трговачка република преузела је контролу над градовима године ( изузев Дубровачке републике ) , који ће остати под млетачком контролом у периоду од године1797 ) . Најјужнија подручја Далмације ( данас дио Црногорског приморја ) носила су назив Млетачка Албанија током тог периода . Млетачко-турски ратови1540 ) Кандијски рат Први морејски рат Други морејски рат Пад Млетачке Далмације Током пролећа године , дошло је до наглог погоршања међународног положаја Млетачке републике . Склапањем Леобенског уговора април ) између Француске републике и Хабзбуршке монархије започет је процес постепеног комадања млетачког државног подручја . Уговор је садржао одредбе о будућој промени статуса Млетачке Далмације , која је обећана Хабзбуршкој монархији . Искористивши политичке немире у Венецији , бечки двор је већ током лета године извршио војно запоседање Млетачке Далмације , а ново стање је озваничено Кампоформијским миром октобар године ) , чиме је окончано вишевековно млетачко присуство на источној обали Јадрана . Демографска историја Млетачку Далмацију је насељавало аутохтоно романско становништво и словенско становништво ( које је у Далмацију стигло послије године ) . Романско становништво је говорило далматски и венетски језик , али и италијански и латински језик . Словенско становништво је говорило српским језиком . Далматинско становништво које је било католичке вјероисповјести живјело је у приморским областима и градовима , док је православни становништво већином живјело у залеђу . За словенско становништво које је живјело у руралним заједницима у Далматинском залеђу кориштен је назив Морлаци , углавном су били припадници Српске православне цркве . Види још Млетачка Албанија Илирске провинције Референце Литература Историја Хрватске у средњем вијеку Историја Хрватске у новом веку Историја Далмације Историја Срба у новом веку Млетачка република