Севастијан Дебељковић
Севастијан Дебељковић (1869 — 23. јануар (ј. к.)/5. фебруар 1905) био је скопски владика од 1904. до 1905.

Биографија 
Рођен је као Спаса на Спасовдан 1869. у Липљанима на Косову и Метохији. Родитељи су му били Стојко и Стамена Дебељковић (умрла 1870). Основну школу учио је у родном месту код брата Дене Дебељковића тамошњег учитеља. Богословско школу завршио је у Призрену, а Учитељску у Београду. Радио је као учитељ у Љубиџи (Љубижди), Призрену - где се оженио са Призренком, Маром Славковић, и Пећи (у старој Патријаршији). Када му је умрла вољена супруга, то га је толико ожалостило, да се сав посветио Богу.

Богословија 
Оставши рано удовац, закалуђерио се 1894. године, а током 1895. године отишао је у богословију на Халки на Мраморном мору, да студира богословне науке. Ту богословију завршио је са врло добрим успехом 1901. године. Током боравка у Халки и Цариграду написао је два богословска темата: "О прелазу (Срба и Хрвата) у хришћанство" и "О сеоби Срба под патријархом Арсенијем III Црнојевићем“. (и постанку аутокефалне српске карловачке православне цркве). По заврштеку богословских студија као јерођакон борави он у Цариграду и острвима Принкипу и Халки "заузет радом на књизи и богословској науци". Писао је чланке за српски лист "Цариградски гласник". Делфа Иванић наводи да је на Халци написао сјајну докторску дисертацију о Пећкој патријаршији.

Владика 
Након смрти владике Фирмилијана, изабран је 15. јануара 1904. године између три кандидата за скопскога митрополита. Затим је хиротонисан у Цариграду 18. јануара 1904. године у патријаршијској цркви посвећеној Св. Ђорђу. Остао је у Цариграду, у свом стану у Пери, чекајући султанову потврду. Међутим разболио се и умро од туберколозе 23. јануара 1905. године не дочекавши султанову потврду. Сахрањен је у цркви Светога Спаса у Скопљу. Иван Иванић је својој жени Делфи о његовој смрти записао да је митрополит на дан Светог Саве присуствовао служби Божјој у храму Св. Оца Николаја на Галати, прослави српске школе о Св. Сави и прослави десетогодишњици Цариградског гласника – и да се већ сутрадан тешко разболео. Одмах је био пренет на лечење у немачку болницу у Цариграду, али већ после неколико дана је умро, на рукама јеромонаха Гаврила Дожића. На самрти се наш јадни митрополит жалио на Грке, да му нису дали да оде у своје Скопље и да тамо у њему умре. Његово тело било је у немачкој болници балсамовано и из немачке болнице пренето у руску цркву Св. Тројице, где је служена литургија и одржано опело. Чинодејствовало је четири митрополита, десет свештеника и пет ђакона. Опелу су присуствовали представници руског, србијанског и црногорског посланства. После извршеног опела, свештенство српско и руско изнело је митрополитов ковчег из цркве и пренело га у жељезнички вагон па возом за Скопље. На томе путу за Скопље, митрополитов ковчег су пратили: јеромонах Гаврило Дожић, један изасланик Цариградске патријаршије, Грк јеромонах Софроније. Повод ове изненадне и преране смрти митрополита Севастијана, тада је у нашој штампи речено, да изгледа да се против нас Срба уротило све, па и небо, јер ваљда тиме треба да искајавамо наше старе тешке грехе, који нам донесоше Косовску битку и друге наше недаће, муке и невоље. Делфа је навела да је он и пре избора за митрополита био слабог здравља.

Референце

Извори

Спољашње везе 

Стара Србија
Митрополити скопски
Историја Срба у новом веку
Историја Македоније у новом веку
Липљанци
Севастијан Дебељковић— јануар ( ј. к . ) / 5. фебруарбио је скопски владика од до Биографија Рођен је као Спаса на Спасовдан у Липљанима на Косову и Метохији . Родитељи су му били Стојко и Стамена Дебељковић ( умрла Основну школу учио је у родном месту код брата Дене Дебељковића тамошњег учитеља . Богословско школу завршио је у Призрену , а Учитељску у Београду . Радио је као учитељ у Љубиџи ( Љубижди ) , Призрену - где се оженио са Призренком , Маром Славковић , и Пећи ( у старој Патријаршији ) . Када му је умрла вољена супруга , то га је толико ожалостило , да се сав посветио Богу . Богословија Оставши рано удовац , закалуђерио се године , а током године отишао је у богословију на Халки на Мраморном мору , да студира богословне науке . Ту богословију завршио је са врло добрим успехом године . Током боравка у Халки и Цариграду написао је два богословска темата : " О прелазу ( Срба и Хрвата ) у хришћанство " и " О сеоби Срба под патријархом Арсенијем III Црнојевићем “ . ( и постанку аутокефалне српске карловачке православне цркве ) . По заврштеку богословских студија као јерођакон борави он у Цариграду и острвима Принкипу и Халки " заузет радом на књизи и богословској науци " . Писао је чланке за српски лист " Цариградски гласник " . Делфа Иванић наводи да је на Халци написао сјајну докторску дисертацију о Пећкој патријаршији . Владика Након смрти владике Фирмилијана , изабран је јануара године између три кандидата за скопскога митрополита . Затим је хиротонисан у Цариграду јануара године у патријаршијској цркви посвећеној Св . Ђорђу . Остао је у Цариграду , у свом стану у Пери , чекајући султанову потврду . Међутим разболио се и умро од туберколозе јануара године не дочекавши султанову потврду . Сахрањен је у цркви Светога Спаса у Скопљу . Иван Иванић је својој жени Делфи о његовој смрти записао да је митрополит на дан Светог Саве присуствовао служби Божјој у храму Св . Оца Николаја на Галати , прослави српске школе о Св . Сави и прослави десетогодишњици Цариградског гласника – и да се већ сутрадан тешко разболео . Одмах је био пренет на лечење у немачку болницу у Цариграду , али већ после неколико дана је умро , на рукама јеромонаха Гаврила Дожића . На самрти се наш јадни митрополит жалио на Грке , да му нису дали да оде у своје Скопље и да тамо у њему умре . Његово тело било је у немачкој болници балсамовано и из немачке болнице пренето у руску цркву Св . Тројице , где је служена литургија и одржано опело . Чинодејствовало је четири митрополита , десет свештеника и пет ђакона . Опелу су присуствовали представници руског , србијанског и црногорског посланства . После извршеног опела , свештенство српско и руско изнело је митрополитов ковчег из цркве и пренело га у жељезнички вагон па возом за Скопље . На томе путу за Скопље , митрополитов ковчег су пратили : јеромонах Гаврило Дожић , један изасланик Цариградске патријаршије , Грк јеромонах Софроније . Повод ове изненадне и преране смрти митрополита Севастијана , тада је у нашој штампи речено , да изгледа да се против нас Срба уротило све , па и небо , јер ваљда тиме треба да искајавамо наше старе тешке грехе , који нам донесоше Косовску битку и друге наше недаће , муке и невоље . Делфа је навела да је он и пре избора за митрополита био слабог здравља . Референце Извори Спољашње везе Стара Србија Митрополити скопски Историја Срба у новом веку Историја Македоније у новом веку Липљанци