Синтагма (лингвистика)
Синтагма (, према  од  – заједно и  – сложити) је уређена група речи спојена у једну појмовну целину, која обавља неку функцију у реченици. Може да се састоји од именица, придева, прилога, неличних глаголских облика и бројева.

Независне и зависне синтагме 
Однос речи у синтагми може бити независан или зависан, па се у складу са тим синтагме могу поделити на:
 независне
 зависне или одредбене

На пример, у реченици:

Драган и Марина су отишли на сунчану плажу.

службу субјекта врши синтагма Драган и Марина, коју чине две именице, чији је међусобни однос у синтагми независан, а службу прилошке одредбе за место врши зависна синтагма састављена од придева и именице, који се међусобно налазе у зависном односу, јер придев не може стајати без именице.

Зависне синтагме 
Код свих зависних синтагми разликују се један главни и један или више зависних чланова, где врста речи главног члана одређује врсту синтагме, па се тако зависне синтагме деле на:
 именичке
 придевске
 прилошке
 глаголске
 партитативне
 паукалне

Именичка синтагма 
Именичка синтагма је група речи која обавља неку функцију у реченици где је главни члан именица. На пример:
Златна јабука
је група речи која обавља функцију именског предиката, где је именица „јабука“ главни члан синтагме.

Придевска синтагма 
Код придевске синтагме главни члан је придев. На пример, у реченици
Девојка је веома лепа.
група речи „веома лепа“ обавља функцију именског предиката, који се састоји од прилошке одредбе за меру (веома), и придева (лепа).
Ударац му је невероватно јак.
Где се придевска синтагма састоји од придева „јак“ и прилошке одредбе за начин.

Прилошка синтагма 
Прилошка синтагма садржи прилог у функцији главног члана. На пример:
Осећам се веома лоше
прилошка одредба за меру „веома“ и прилог „лоше“ представљају прилошку синтагму.

Глаголска синтагма 
Глаголска синтагма као главног члана може да има неличне глаголске облике у себи, а најчешћи глаголски облици су:
 глагол у облику инфинитива (сањати, ићи, јести) на пример:
Најбоље је пажљиво простудирати ривале.
где се глаголска синтагма састоји од прилога „пажљиво“, глагола „простудирати“ и именице „ривали“.
 глаголски прилог садашњи (плачући, сањајући)). На пример:
Растужила се читајући књигу.
где је „читајући књигу“ глаголска синтагма која се састоји од садашњег глаголског прилога и именице.
 глаголски прилог прошли (дошавши, прочитавши)

Партитивна синтагма 
Партитивне синтагме су групе речи које означавају део нечега, што је одређено количином или бројем. Ако је главни члан именица, а зависни члан партитивна именица онда је синтагма партитивна именичка:
 парче (главни члан) торте (зависни члан)
 чаша (главни члан) сока (зависни члан)
 комад (главни члан) хлеба (зависни члан)

Паукална синтагма 
Паукална () синтагма садржи именицу у паукалу уз коју стоје искључиво бројеви два, три, четири и бројне речи два, оба, обадва, односно мали број речи (два човека, обадва сина, четири чаше).

Служба речи у реченици 
Синтагме у реченици могу да обављају улогу готово свих реченичних чланова. Према служби у реченици синтагме се деле на:
 субјекатске, када у реченици обављају службу субјекта („Паметна Ана студира у Београду.“)
 објекатске, када врше функцију:
 правог објекта („Гледао је у сивкастоплаво небо“)
 неправог објекта („Најели су се воћа и напили воде“)
 атрибутске, када стоје уз именицу и ближе је одређују („Мирисало је на добар ручак“)
 прилошке синтагме, које врше улогу прилошких одредби за
 време („Обећао је да ће доћи у први сумрак.“)
 начин („Стално је говорио тихим гласом.“)
 место („Тихо је стајао у углу загушљиве омање просторије.“)
 узрок („Плакао је тихо због своје зле судбине.“)
 количину („Није имао довољно новаца за ужину.“)
 апозитив („Прелепа девојка, висока и згодна, ушла је у нашу улицу, окупану сунцем.“)

Шире и уже синтагме 
С обзиром да уз главну синтагму може да стоји више зависних чланова, синтагме могу бити шире, које у себи могу да садрже више ужих синтагми, тако да према саставу синтагме могу бити шире и уже.

Примери:
Дошла је прелепа девојка плавих очију.
 шира синтагма је „прелепа девојка плавих очију“
а уже синтагме су:
 прелепа девојка
 девојка плавих очију
 плавих очију

У реченици:
Добио сам веома занимљиву књигу.

Шира синтагма је „веома занимљива књига“, док би уже синтагме биле: „веома занимљива“, „занимљива књига“

Напоредни односи 
Речи и синтагме могу стајати и у зависним и у напоредним односима. Напоредни односи међу синтагмама могу бити саставни, раставни и супротни, добијају се употребом везника:
 и, па, те, ни, нити – саставни однос („Веома ужурбано и с великом пажњом припремамо слано предјело и слатко послужење.“ )
 или – раставни однос - („Они су пили газиране сокове или домаћи сок од малине.“)
 а, али, но, него, већ – супротни однос („Желели су да се истакну, али нису имали добре адуте.“)

Види још 
 Синтакса

Референце

Литература 
 

Лингвистика
Синтагма ( , према од – заједно и – сложити ) је уређена група речи спојена у једну појмовну целину , која обавља неку функцију у реченици . Може да се састоји од именица , придева , прилога , неличних глаголских облика и бројева . Независне и зависне синтагме Однос речи у синтагми може бити независан или зависан , па се у складу са тим синтагме могу поделити на : независне зависне или одредбене На пример , у реченици : Драган и Марина су отишли на сунчану плажу. службу субјекта врши синтагма Драган и Марина , коју чине две именице , чији је међусобни однос у синтагми независан , а службу прилошке одредбе за место врши зависна синтагма састављена од придева и именице , који се међусобно налазе у зависном односу , јер придев не може стајати без именице . Зависне синтагме Код свих зависних синтагми разликују се један главни и један или више зависних чланова , где врста речи главног члана одређује врсту синтагме , па се тако зависне синтагме деле на : именичке придевске прилошке глаголске партитативне паукалне Именичка синтагма Именичка синтагма је група речи која обавља неку функцију у реченици где је главни члан именица . На пример : Златна јабука је група речи која обавља функцију именског предиката , где је именица „ јабука “ главни члан синтагме . Придевска синтагма Код придевске синтагме главни члан је придев . На пример , у реченици Девојка је веома лепа. група речи „ веома лепа “ обавља функцију именског предиката , који се састоји од прилошке одредбе за меру ( веома ) , и придева ( лепа ) . Ударац му је невероватно јак . Где се придевска синтагма састоји од придева „ јак “ и прилошке одредбе за начин . Прилошка синтагма Прилошка синтагма садржи прилог у функцији главног члана . На пример : Осећам се веома лоше прилошка одредба за меру „ веома “ и прилог „ лоше “ представљају прилошку синтагму . Глаголска синтагма Глаголска синтагма као главног члана може да има неличне глаголске облике у себи , а најчешћи глаголски облици су : глагол у облику инфинитива ( сањати , ићи , јести ) на пример : Најбоље је пажљиво простудирати ривале. где се глаголска синтагма састоји од прилога „ пажљиво “ , глагола „ простудирати “ и именице „ ривали “ . глаголски прилог садашњи ( плачући , сањајући ) ) . На пример : Растужила се читајући књигу. где је „ читајући књигу “ глаголска синтагма која се састоји од садашњег глаголског прилога и именице. глаголски прилог прошли ( дошавши , прочитавши ) Партитивна синтагма Партитивне синтагме су групе речи које означавају део нечега , што је одређено количином или бројем . Ако је главни члан именица , а зависни члан партитивна именица онда је синтагма партитивна именичка : парче ( главни члан ) торте ( зависни члан ) чаша ( главни члан ) сока ( зависни члан ) комад ( главни члан ) хлеба ( зависни члан ) Паукална синтагма Паукална ( ) синтагма садржи именицу у паукалу уз коју стоје искључиво бројеви два , три , четири и бројне речи два , оба , обадва , односно мали број речи ( два човека , обадва сина , четири чаше ) . Служба речи у реченици Синтагме у реченици могу да обављају улогу готово свих реченичних чланова . Према служби у реченици синтагме се деле на : субјекатске , када у реченици обављају службу субјекта ( „ Паметна Ана студира у Београду . “ ) објекатске , када врше функцију : правог објекта ( „ Гледао је у сивкастоплаво небо “ ) неправог објекта ( „ Најели су се воћа и напили воде “ ) атрибутске , када стоје уз именицу и ближе је одређују ( „ Мирисало је на добар ручак “ ) прилошке синтагме , које врше улогу прилошких одредби за време ( „ Обећао је да ће доћи у први сумрак . “ ) начин ( „ Стално је говорио тихим гласом . “ ) место ( „ Тихо је стајао у углу загушљиве омање просторије . “ ) узрок ( „ Плакао је тихо због своје зле судбине . “ ) количину ( „ Није имао довољно новаца за ужину . “ ) апозитив ( „ Прелепа девојка , висока и згодна , ушла је у нашу улицу , окупану сунцем . “ ) Шире и уже синтагме С обзиром да уз главну синтагму може да стоји више зависних чланова , синтагме могу бити шире , које у себи могу да садрже више ужих синтагми , тако да према саставу синтагме могу бити шире и уже . Примери : Дошла је прелепа девојка плавих очију. шира синтагма је „ прелепа девојка плавих очију “ а уже синтагме су : прелепа девојка девојка плавих очију плавих очију У реченици : Добио сам веома занимљиву књигу . Шира синтагма је „ веома занимљива књига “ , док би уже синтагме биле : „ веома занимљива “ , „ занимљива књига “ Напоредни односи Речи и синтагме могу стајати и у зависним и у напоредним односима . Напоредни односи међу синтагмама могу бити саставни , раставни и супротни , добијају се употребом везника : и , па , те , ни , нити – саставни однос ( „ Веома ужурбано и с великом пажњом припремамо слано предјело и слатко послужење . “ ) или – раставни однос - ( „ Они су пили газиране сокове или домаћи сок од малине . “ ) а , али , но , него , већ – супротни однос ( „ Желели су да се истакну , али нису имали добре адуте . “ ) Види још Синтакса Референце Литература Лингвистика