F/A-18 хорнет
F/A-18 хорнет (, превод: -{Hornet}- — стршљен) је амерички вишенамјенски борбени авион, погоњен са два двопроточна турбомлазна мотора Џенерал електрик F404.

Конципиран је седамдесетих година прошлог века за оперативну употребу у Америчкој морнарици и Маринском корпусу. Хорнета користе и друге земље, али као копнени авион. Једино се оперативно користи у Америчкој морнарици на носачима авиона. Такође, у употреби је у акробатској групи Америчке морнарице Блу анђелс (), од 1986. године. Задаци којима је Хорнет намењен, првенствено су ловачка пратња, заштита поморске флоте, блиска ваздухопловна подршка, напади на циљеве на тлу и извиђање из ваздушног простора. Међутим, он може извршавати задатке пресретања непознатих летелица и пуњење горивом пријатељских авиона, у ваздушном простору. Иако је добар борбени авион, одличних маневарских карактеристика, Хорнет има нешто мањи долет, у односу на своје савременике. То је исправљено његовим даљим развојем, у савременију вријанту F/A-18E/F супер хорнет.

F/A-18 хорнет је допуњавао у оперативној употреби и замењивао у Америчкој морнарици, свога познатог претходника F-14 томкет у намени ловца и ловца-бомбардера, а А-6 интрудера и А-7 корсер II, у подршци.

Произведен је у 1.481 примерак.

Хорнет је имао своју прву борбену акцију у 1986. години, при америчком бомбардовању Либије, а потом су учествовали у Заливском рату 1991. и инвазији Ирака 2003. године. На основу његових основа пројекта развијен је F/A-18E/F супер хорнет.

Развој

Историјат 

Развој -{F/A}--18 је резултат америчког програма Морнаричког експерименталног ловца () (-{VFAX}-), за замену постојећих старијих авиона А-4 скајхок, А-7 корсер II и F-4 фантома 2 и као допуну у оперативној употреби, већем F-14 томкету. Међутим, програм је имао много критичара, међу којима си били и морнарички официри, као и вицеадмирал Вилијам Д. Хаусер, главнокомандујући морнаричке авијације.
 
У августу 1973. године, Конгрес САД, одобрио је морнарици програм нискобуџетног обезбеђења алтернативе авиону F-14 томкет. Граман је предлагао модификацију постојећег Томкета, са новом ознаком -{F-14X}-, док је Макдонел Даглас предлагао F-15 игл који би био прилагођен морнарици. Оба пројекта су одбијена, јер им цена није била битно нижа у односу на постојећи F-14. Тог лета секретеријат одбране је је наредио морнарици да упоредно процени предности програма лаког ловца америчког ваздухопловства (-{LVF}-) ()), разматрана су се два прототипа, -{YF-16}- Џенерал дајнамикса и -{YF-17}- Нортропа. Ваздухопловство је тражило дневни борбени авион без нападачких способности. У мају 1974. године, 34 милиона долара са пројекта морнарице -{VFAX}- је пребачено на нови програм морнаричког борбеног авиона (-{NACF}-), са намером да се искористи максимум технологије развијене у програму лаког ловца -{LVF}-.

Развој YF-17 
Иако је -{YF-16}- победио у -{LVF}- конкуренцији (касније постао F-16 фајтинг фалкон), морнарица је била скептична по питању, колико је реално и економично од једномоторног копненог авиона репројектом развијати морнарички, за полетање и слетање са носача авиона. Одустало се од те идеје и тражила се дозвола за развој новог авиона на бази решења YF-17. Како авиони који су конкурисали у -{LVF}- нису имали сличне пројектне захтеве са морнаричким програмом -{VFAX}-, Америчка морнарица је тражила од Макдонел Дагласа и Нортхропа да пројектују нови авион, на бази конфигурације YF-17, према њиховим захтевима. Тај нови авион је означен F-18, а касније, 1. марта 1977. године, додат му је и назив Хрнет (у преводу „стршљен“).

Нортроп, и Макдонел Даглас, заједно су радили на томе пројекту, стим што је Макдонел Даглас био примарни извођач радова, а Нортхроп секундарни, јер је Макдонел Даглас имао веће искуство у градњи авиона за морнарицу. Компаније су поделиле производњу, тако је Макдонел Даглас обављао завршно склапање, што представља неких 20 процената посла, Макдонел Даглас је био примарни произвођач делова за морнаричку верзију, док је Нортроп репројектом развио и финално склапао и вршио завршна испитивања „копнене“ варијанте -{F-18L}-, за коју се претпостављало да ће бити заинтересовани инострани корисници. 
У почетку је F-18 био означен као Макдонел Даглас 267, сем основне конфигурације, доживео је драстичне промене како би могао да се користи на носачу авиона. Те промене су укључивале другачији стајни трап, склапајућа крила, катапулт приликом полетања, као и куку за хватање ужета за заустављање приликом слетања авиона на палубу брода.

Почетни план је предвиђао градњу укупно 780 примерака, F-18А једноседа ловаца и варијанте за примарно дејство ваздух — тло, А-18А, који су се разликовали само у опреми и TF-18А двоседа, који је задржао комплетне борбене способности основног F-18, али је имао нешто мање резервоаре за гориво, због уградње другог седишта. Са репројектом опреме, и мултифункционалним приказивачима у кабини, постало је могуће комбиновати А-18А и F-18А у један авион. Од 1980. године, авион почиње да носи ознаку F/A-18А од 1. априла 1984. године, а TF-18А је добио је ознаку F/A-18Б.

Нортроп F-18L 
Нортроп је развио „копнену“ варијанту авиона -{F-18L}-, као потенцијално извозну, за кориснике који немају носаче авиона. Пошто није био ојачаван по прописима за носач авиона, очекивало се да буде лакши и да има боље летне карактеристике, а као такав да буде убедљив конкурент постојећем F-16 фајтинг фалкону, за продају америчким савезницима. -{F-18L}- је био лакши за 3.490 kg (око 30%) од -{F/A-18A}-, по основу лакшег (неојачаваног) стајног трапа, без решења склапања крила, без куке за кочење, без прихвата за бродско лансирање и због мање количине горива, за исти долет. То је још увек задржало 71% заједништва са морнаричким оригиналом -{F/A-18}-, гледано тежину делова и 90% од опреме и система, иако су у овом сегменту понуђене разне алтернативе. За разлику од -{F/A-18}-, -{F-18L}- гориво је носио у крилним резервоарима и имао је довољно слободних подвесних линија за подкачињање оружја. Он је имао три спољна носача на свакој страни крила.
-{F-18L}- верзија се доста поклопа са авионом Америчке морнарице -{F/A-18A}-, намена као „копнена“ варијанта за извоз, са различитим алтернативама опремања. То је у суштини лакша варијанта -{F/A-18A}- за око 1.130 до 1.360 -{kg}- (празан опремљен). Његов капацитет подвешавања оружја је повећан од 6.210 -{kg}- на 9.070 -{kg}-. Углавном, то је постигнуто ослобађањем крила за већи број подвесних носача, од 9 на 11. Код -{F-18L}-, спољашњи носачи оружја су померени на мањи крак и тако су смањена оптерећења крила на савијање. Са овим је постигнуто да може да носи ракете ваздух-ваздух средњег домета AIM-7 спероу или Скајфлеш, поред стандардних кратког домета AIM-9 сајдвиндер. -{F-18L}- је ојачан за нормално убрзање 9 -{g}-, а морнаричка варијанта -{F/A-18A}- на 7,5 -{g}-.

Ова ситуација је погоршала партнерство између Макдонел Даглас и Нортроп, услед отворене конкуренције у продаји иностраним партнерима две „копнене“ варијанте авиона, -{F-18L}- и F-16 фајтинг фалкон. У октобру 1979. године, Макдонел Даглас је поднео више тужби за злоупотребу заједничке технологије примењене у варијанти авиона -{F-18L}-, у понуди Нортропу иностраним партнерима без сагласности другог партнера. Макдонел Даглас је затражио забрану. Случај је решен у 1985. години, када су се нагодили да Макдонел Даглас исплати Нортропу 50 милиона долара за права на комплетан пројекат. Тада је Нортроп престао рад на -{F-18L}-, а извоз је сведен само на варијанте авиона F-16 фајтинг фалкон и -{F/A-18}-.

Пројекат 

-{F/A}--18 хорнет је двомоторни, средњокрилац, вишенаменски тактички борбени авион. Веома је покретан, захваљујући добром односу потиска погона према укупној тежини авиона, са дигиталним електричним командама лета, а и најмодернијим „стрејксовима“ крила. Ови додаци у предњем кореном делу крила обезбеђују Хорнету управљивост и стабилан лет и при великим нападним угловима.

Поседује два вертикална стабилизатора, међусобно постављена под „V“ углом са диференцијалним отклањањем, што је још једна специфичност пројекта, а такође доприноси његовој управљивости при лету на великим нападним угловима.

Авион Хорнет је нормалалне аеродинамичке шеме. Структура змаја, намењен је за ресурс од 6 хиљада сати лета, на 2 хиљаде полетања помоћу катапулта и 2 хиљаде слетања користећи кочећу куку. Пројекат ваздухоплова поседује удвојене системе енергетског напајања, по један интегрисан на авионски мотор.

Труп авиона је типа полу-монокок. Одељак, кабине је обликован за безбедост од оштећења.

Хорнет има масиван стајни трап, типа трицикла, са два точка на носној нози и опремом за прихват од бродског катапулта за убрзавање у полетању, са по једним точком на снажним увлачећим главним ногама.

Пилот улази у Хорнет помоћу уграђених мердевина које се увлаче с леве стране кабинског дела трупа, а седа у избациво седиште Мартин Бекер Mark 10.

Крило је вишерамењачно, са преткрилцима, крилцима и закрилцима. Трапезног је облика са углом стреле од 20 степени нападне ивице, а излазна ивица му је нормална, у односу на раван симетрије авиона. Има преткрилца дуж целог размаха, а дуж излазне ивице има закрилца са једноструким прорезом, а у продужетку крилца. Преткрилца и закрилца се аутоматски отклањају, у зависности од нападног угла и Маховог броја у условима оштријег маневрисања у борби и повећању аеродинамичке ефикасности у лету при крстарењу. Једна од карактеристика је присуство издужене површине сложеног облика „стрејкса“, за спречавање одцепљења ваздушне струје у корену крила. Ефекат се постиже стварањем вртлога, који обезбеђују лет авиона на великим нападним угловима. Између усисника и трупа постоји процеп за уклањање граничног слоја на трупу, испред усисника за ваздух. 
Погон се састоји од два мотора Генерал Елецтриц -{F}-404, модуларно пројектована специјално за -{F/A}--18. Мотори су међусобно одвојени противпожарарним зидом од титанијума. Потисак једног мотора је довољан да врати авион у своју базу.

НАСА је користила Хорнета за истраживање лета на малим брзинама, на екстремно великим нападним угловима, у периоду од априла 1987. до септембра 1996. године. Велика закрилца на излазној ивици крила са улогом флаперона, преткрилца великог размаха, са програмираним управљањем рачунаром при лету, са коришћењем и свих осталих управљачких површине при малим брзинама Хорнет је био веома управљив. Обезбеђена му је управљивост на великим нападним угловима, од 65-70 степени.

Хорнет је био међу првим летелицама која је у великој мери користила мултифункцијски приказивач у кабини, који је омогућавао пилоту да са прекидачем бира намену ловца, подршке или обадвоје, вршећи реконфигурацију рачунарског система. Ова „могућност мултипликатора“, помоћу брзе реконфигурације рачунара задатака, омогућава велику оперативну флексибилност за широку тактичку примену авиона, што захтева брза измена сценарија борбе у ваздушном простору. То је био први авион морнарице да угради дигиталну мултиплекс магистралу података, што му обезбеђује лаку надоградњу нове допунске опреме.

-{F/A}--18 хорнет поседује примарни сензор Хјузов AN/APG-65 водом хлађени мултимодни радар, са режимом рада напада циљева на тлу, борбу у ваздушном простору и за навигацију. Одбрамбене системе чине пријемник (РВР) радарског упозорења -{AN/ALR}--50, систем за пасивну заштиту -{AN/ALE}--39, и један активни ометач -{AN/ALQ-126B}-.

Код Хорнета је значајно то што је пројектован по критеријуму скраћивања времена потребног за одржавање, а као резултат постигнуто је много мање потребног застоја између два лета, у односу на сличне авионе из те категорије -{F-14}- томкет и -{A-6}- интрудер. Његово просечно време између два суседна квара је три пута дуже од било ког другог морнаричког борбеног авиона.' Двопроточни турбомлазни мотори Генерал Елецтриц -{F}-404', савремено су пројектовани, високе поузданости и једноставног одржавања. Показују изузетну чврстину под различитим условима рада и велику отпорност. Мотор -{F}-404 се повезује са ваздухопловом само у 10 тачака и може се лако заменити без посебне опреме и то само са четири извршиоца. Замена мотора траје само 20 минута.
Мотори усисавају ваздух код Хорнета, као и код -{F}--16, са једноставним усисницима, „фиксне“ геометрије, док су на -{F}--4, -{F}--14 и -{F}--15 променљиве, са променљивом површином улазног пресека. То је код Хорнета ограничавајући фактор максималне брзине, али је једноставније решење, поузданије и лакше за одржавање. Тај сегмен допунске веће брзине нема посебан оперативни знача. Хорнет га се ипак није у потпуности одрекао, користи бочне отворе за ваздух да успори и смањи количину ваздуха на већим брзина лета. Иако то није тако ефикасно као аутоматски променљива геометрија усисника, бочни отвори функционишу довољно добро за постизање брзине лета еквивалента Маховог броја 2.

Студија 1989. године је показала да су ловци једноседи погодни за задатке ваздух-ваздух, док су двоседи погоднији за комплексније мисије напада против добро брањених циљева, по свим временским условима. Суштина је у томе што више очију више виде, у случају да два пилота седе у истом авиону или лете у засебним, близу један другог. Ловци једноседи, који немају бочне пријатељске пратње, далеко су више угрожени.

 Надоградња пројекта 

У 1990. години, Америчка морнарица је била суочена са потребом да замени своје тадашње старе авионе A-6 интрудерсе и A-7 корсере, без новог потпуног развоја за одговарајућу замену. Да би решили овај проблем, морнарица је надградњом развила F/A-18E/F супер хорнет. Хорнет и Супер хорнет испуњавају комплементарне улоге у арсеналу ратне морнарице, у периоду док се не уведе у оперативну употребу F-35 лајтнинг II, који ће првенствено заменити варијанту -{F/A-18A-D}- хорнет.

Морнарица се одлучила да повећа век употребе одређених -{F/A-18}- до 10.000 сати лета, због кашњења F-35B.

 Производња 
Први произведен -{F/A-18A}-, полетео је 12. априла 1980. године. Након тога покренута је производња 380 примерака (укључујући и девет за развој система), производња је преусмерена на -{F/A-18C}-, у септембру 1987. године.

У наредној табели је дат преглед производње Хорнета.

 Оперативна употреба 
 Сједињене Америчке Државе 

Макдонел Даглас је испоручио свој први F/A-18 хорнет 13. септембра 1978. године.Хорнети су уведени у оперативну употребу у амерички марински корпус 7. јануара 1984. године.

Пошто је произведено 380 -{F/A-18А}- примерака, компанија је прешла на производњу варијанте -{F/A-18C}- у септембру 1987. године. Када је А-6 интрудер изашао из употребе 1990. године, те га је заменио F/A-18.

 Аустралија 
Краљевско ваздухопловство Аустралије је наручило 57 -{F/A-18A}- једноседа и 18 -{F/A-18B}- двоседа. У употреби се тренутно налази 71 примерак, док су 4 страдала. Планови су да се авиони до 2015. године, замене са F-35 лајтнинг II.

Аустралијска влада је одлучила да 2007. године, набави 24 F/A-18F супер хорнета, блок 2, са трошковима приближно од 6 милијарди долара у току 10 година. Њима ће се придружити F-35. Супер хорнети ће бити стационирани у бази Амбрелеј ().

Аустралија је 2001. године, послала 4 своја авиона на острво Дијего Гарсија, на ком се налази америчка војна база, а у циљу учествовања у операцији против Талибана у Авганистану. Ради учествовања у нападима при инвазији на Ирак, 2003. године, 75. екскадрила је са 14 авиона стационирана у Катару, а заменили су их Супер хорнети, у марту 2015.

 Канада 
Канада је била прва земља у коју су испоручени Хорнети. Они су били први купци. Хорнети су у Канадском ваздухопловству заменили -{CF}--104 старфајтер (), -{CF}--101 вуду (), и -{CF}--116 фридом фајтер (). Канадско ваздухопловство је наручило 98 примерака -{F/A-18A}-, (Канадска ознака -{CF-188A/CF-18A)}-) и 40 примерака -{F/A-18B}- (Канадска ознака -{CF-188B/CF-18B}-).

Летилице ће проћи кроз процес модернизације, који укључује побољшану опрему и нова конструктивна решења, у циљу продужавања оперативног века авиона до 2020. године. Варијанта -{F/A-18A}- ће бити доведена на стандард -{F/A-18C}-, док ће -{F/A-18B}- бити унапређена на ниво -{F/A-18D}-. Укупно 80 летелица, од којих 62 -{F/A-18A}- и 12 -{F/A-18B}-, проћи ће процес модернизације. Према подацима за 2003. годину Канада располаже са 123 „хорнета“ који су у употреби, док их је 15 изгубљено.

Током Заливског рата, 1991. године, Канада је учествовала са својих 26 Хорнета који су били базирани у Катару. У јуну 1999. године канадски авиони су коришћени приликом агресије на СРЈ, а били су стационирани у италијанској бази Авијано.

У јулу 2010. године канадска влада је објавила планове за замену преосталих -{CF}--18 са 65 F-35 лајтнинг II, чије испоруке би требало да почну у 2016. године.

 Финска 
Финско ратно ваздухопловство (Suomen Ilmavoimat ) је уговорило 64 примерка авиона типа Хорнет, у варијантама „C“ и „D“, са почетком испоруке 7. јуни 1995. године. Хорнети су заменили њихове старе авионе МиГ-21бис и Сааб 35 дракен, у оперативној употреби финског ваздухопловства. У почетку су се користили само за противваздухопловну одбрану, па -{F/A-18C}- добија локални назив -{ASPJ}- (). У принципу је Хорнетима била првобитна намена противваздухопловна одбрана, али са електронским системима које поседују они су могли нападати и циљеве на земљи и мору.

Један ловац је уништен у ваздуху приликом судара, 2001. године, а оштећени -{F-18C}- је обновљен у варијанту -{F-18D}-. За то је морао да се прибави канадска технологија за стандард -{CF-18B}-. Модификовани авион се срушио током пробног лета у јануару 2010. године. Закључено је да је узрок несреће, отказ серво цилиндра од команде хоризонталног репа.

Финска је унапредила своје F-18 новом опремом, укључујући кацигу са приказом спољне ситуације, новим кабинским приказивачима, сензорима и НАТО стандардом података слој веза. Неколико преосталих Хорнета ће бити опремљено да носе убојна средства ваздух-земља, као што је -{AGM-158 JASSM}-, у ствари враћају се оригиналној вишенаменској конфигурацији F/A-18. Надоградња обухвата набавку и интеграцију нових ракета ваздух-ваздух -{AIM-9X}- сајдвиндер и -{AIM-120C-7 AMRAAM}-. Ова надоградња процењује се да бити завршена до 2016. године. Након надоградње авиони ће остати у оперативно употреби до периода 2020—2025. године.

 Кувајт 
Кувајтско ваздухопловство (Al Quwwat Aj Jawwaiya Al Kuwaitiya ) располаже са 32 летилице -{F/A-18C/D}- хорнет. Авиони су поручени пре ирачке инвазије на Кувајт августа 1990. године. Њихова испорука је отпочела 8. октобра 1991. године. F/A-18C/D хорнет су у кувајтским снагама заменили старе -{A-4KU}- скајхок.

 Малезија 
Краљевско ваздухопловство Малезије (Tentera Udara Diraja Malaysia ) у свом саставу има осам авиона -{F/A-18D}-.

 Шпанија 

Шпанско ратно ваздухопловство је наручило 60 -{EF-18А}- примерака и 12 -{EF-18B}- примерака хорнета („E“ је ознака за Шпанију ), док их Шпанско ратно ваздухопловство означава као -{C}-.15 (једносјед ) и -{CE}-.15 (двосед ). Испорука летелица Шпанији, започела је 22. новембра 1985. године. Тренутно су сви ти авиони унапређени у стандард -{F/A-18А+/Б+}-, који је сличан -{F/A-18C/D}- (ова верзија поседује последњу генерацију рачунара задатака, који управља оружјем у датој мисији, сетове за складиштење података, нове електро инсталације и друга унапређења као што су -{AN/AAS-38B NITE}- хавк таргетинг (), за ноћно обележавање циљева).

Шпанија је 1995. године, изразила је жељу за куповином 24 бивших америчких F/A-18А и опцијом са још шест. Ти авиони су унапређени, али нису достигли стандард -{EF-18А+}-.

Шест примерака шпанских F/A-18 је изгубљено.

Шпански авион и су коришћени за земаљске нападе на Србе у Босни, и у бомбардовању СРЈ под НАТО командом. Током тих напада били су стационирани у бази Авијано коју су дијелили заједно са канадским и америчким F/A-18. Током догађаја у Либији, четири Шпански Хорнета учествовала су у спровођењу зоне забране летова.

 Швајцарска 

Швајцарско ваздухопловство (Switzerland's Luftwaffe ) посједује 34 летилице -{F/A}--18, од тог су 26 -{F/A-18A/C/D}-. Један F/A-18Д је изгубљен, у удесу. Испорука авиона Швајцарској је почела 25. јануара 1996. године.

Крајем 2007. године Швајцарска је захтевала да њени -{F/A-18A/C/D}- буду укључени у програм модернизације, који се тада одвијао у Америци, у циљу продужења оперативног века својих авиона. Модернизација је укључивала унапређену опрему, нови главни рачунар и 44 сета опреме за електронску заштиту -{AN/ALR-67v3 ECM}-.
 Борбена употреба 
У току своје оперативне употребе, Хорнети су имали и борбена дејства, у неколико локалних ратова и криза.

 Заливски рат 
Два америчка F/A-18 су уништена заједно са њиховим пилотима за време трајања Заливског рата. 17. јануара 1991. године, првог дана рата, поручник Скот Спеичер који је летио на Хорнету са ознаком ВФА-81, оборен је од стране Ирачког авиона МиГ-25, пилот се и даље води као нестао у акцији. Другим F/A-18 је управљао поручник Роберт Двајер, који се званично водио као погинуо у борби, његов авион је оборен под неразјашњеним околностима.

Са друге стране пилоти F/A-18 су оборили два Ирачка авиона током борби, оба оборена авиона су била МиГ-21. Првог дана рата два Хорнета су полетела са америчког носача авиона () у мисију бомбардовања аеродрома на северозападу Ирака, у току лета су спазила два ирачка авиона типа МиГ-21. Хорнети су оборили МиГ-ове и наставили летети према планираном циљу, који су успешно бомбардовали. То је уједно случај, да авиони који су полетели у мисију бомбардовања земаљских циљева, уђу у борбу у ваздушном простору без одбацивања борбеног терета намењеног за планирани основни задатак и да оборе непријатељске авионе, а касније изврше и свој почетно планирани задатак бомбардовања.

О издржљивости Хорнета сведочи чињеница да је био случај када је погођен топовима у оба мотора, и у крило, наставио је да лети 201 -{km}-, до своје базе. У току трајања Заливског рата, 10 Хорнета је оштећено, док су два оборена.

 Босна и Савезна Република Југославија 
Авиони -{F/A-18A/C}- Америчке морнарице, заједно са авионима -{F/A-18A/C/D}- америчких маринаца су коришћени за нападе на Србе у Босни, као и за НАТО бомбардовање СРЈ 1999. године.

 Ирак 
Током операције Ирачка слобода, коришћени су Хорнети Америчке морнарице, варијанте -{F/A-18A/C}- (као и новије -{F/A-18E/F}-). Тада су полетали са носача авиона који су били смештени у северном Арабијском мору. Касније, у конфликту су коришћене унапређене верзије -{A+}-, -{C}-, -{D}-, полетали су из база у Ираку. Један -{F/A-18C}- је случајно оборен у пријатељској ватри, на самом почетку сукоба, када га је систем патриот заменио за ирачки авион и оборио. Два авиона су се сударила изнад Ирака у мају 2005. године. У ниском лету, у јануару 2007. године, сударила су се два морнаричка -{F/A-18E/F}- супер хорнета и срушили су се у Персијском заливу.

 Либија 
Авиони F/A-18 хорнет су први пут употријебљени у борби априла 1986. године, када је летелица са ознаком -{VFA}--131 полетела са америчког носача авиона УСС Корално море и напала либанске снаге противваздухопловне одбране у операцији Преријска ватра, током напада на Бенгази у склопу операције Кањон Ел Дорадо.

 Варијанте 

 F-18A/B -{F/A-18А}- је једносед, док је -{F-18A/B}- двосед. Простор за друго седиште је обезбеђен премештањем дела опреме и смањењем резервоара горива за 6 процената горива. Двосед је потпуно борбено способан, а првенствено се користи за обуку пилота.
Радар Хјуз -{AN/APG-65}- () је замењен радаром Хјуз АН/АПГ-73, 1992. године. Који поседује далеко боље перформансе, од свог претходника. Варијанте „-{A}-“, које су опремљене новим радаром, носе ознаку -{F/A-18A+}-.

 F-18C/D -{F/A-18C}- је једносед, а -{F/A-18D}- је двосед. Варијанта -{„D“}- може бити за обуку пилота, или као борбени авион који делује у свим временским условима. Код таквог, борбеног двоседа, на задњем сједишту се налази руковалац оружјем и сензорима. Примарни корисник варијанте -{„D“}- је морнарица, која га користи како за ноћне нападе, тако и за блиску подршку копненим снагама.-{F/A-18C/D}- варијанте, су настали унапређивањем Хорнета током 1987. године, које је укључивало: радар, опрему, и интеграцију нових ракета, ваздух-ваздух -{AIM-120 AMRAAM}-, ваздух-земља AGM-65 маверик и ваздух-море -{AGM-84 харпун}-.
Остала унапређења укључују нова Избацива седишта Мартин-Бакер, синтетичке додатке радару за остамрање надоле, пилоту омогућава да лоцира циљеве и при слабој видљивости. „-{C}-“ и „-{D}-“ варијанте испоручиване од 1989. године, такође су укључивале побољшања борбених спсобности ноћу, Хјузов топлотни навигатор -{AN/AAR-50}-, Лорал -{AN/AAS-38 NITE}- хавк () инфрацрвени систем нишањења као и два приказивача у боји.

Варијанта „-{D}-“, у 48 примерака, је оспособљена за управљање топом помоћу оптоелектронског сензора. Ти авиони носе ознаку -{F/A-18D (RC)}-.

Почетком 1992. године, „хорнети“ су добили моторе -{F404-GE}--402, који дају 10 процената више максималног статичког потиска и као такви постали су стандарни за „хорнете“. Од 1993. године, систем AAS-38A NITE хавк је добио ласер великог домета, омогућавајући му да сам означава циљеве, касније је варијанти -{AAS-38B}- додата могућност да се нападају циљеви које означавају ласери других летелица.

 F-18E/F супер хорнет 

Једносед је F/A-18Е и двосед F/A-18E/F, носи име и пројектни концепт основног -{F/A-18}-, али са радикалном изменом. Супер хорнет има долет већи за 25 процената, већу носивост, моћније двопроточне турбомлазне моторе Џенерал електрик F414, који су базирани на F404 из основног Хорнета, и унапређене системе опреме. Ова летелица се тренутно налази у производњи, а очекује се реализација броја примерака, довољна за 22 ескадриле.

Варијанта -{EA-18G}- гловер () је опремљена за електронско ратовање, и представља модификовани -{F-18F}-, који је уведен у производњу 2007. године. Гловер ће заменити морнарички -{EA-6B}- провлер ().

 F-18 / друге САД варијанте RF-18Овај назив носи извиђачка летелица, која је настала од верзије -{F/A-18A}-. Први од два прототипа, полетео је у фебруару 1984. године, али та варијанта није ушла у серијску производњу.TF-18АДвосед, служио је за обуку пилота, касније је преименован у -{F/A-18B}-.-{F-18D(CR)}-Варијанта двоседа извиђача за Амерички марински корпус. -{F-18D(CR)}-, намењен је да замени -{RF-4B}- фантом || извиђач. Никад није реализован у произодњи.F-18 HARV-{F/A HARV}--18 је једносед којег је НАСА преуредила у циљу својих истраживања. Програм је трајао од априла 1987. до септембра 1996. године.X-53 актив аероеластик вингНастао од -{F/A}--18, кога је НАСА преуредила, да би демонстрирала активну аероеластичну технологију крила, у децембру 2006. године.

 F-18/ извозне варијанте (А)F/A-18А/B (А)F/A-18А, једносед, за Краљевско аустралијско ваздухопловство.
 (А)F/A-18B, двосед, за обучавање у Краљевском аустралијском ваздухопловству.CF-18 Хорнет CF-18А, једносед намењен Канадском ваздухопловству, које их је означило -{CF-188А}- хорнет.
 CF-188B, двосед, за обучавање пилота намењен Канадском Ваздухопловству, које их је означило као -{CF-188B}- хорнет.EF-18 хорнет EF-18A, једносед, намењен Шпанском ваздухопловству, које их означава као -{C.15}-.
 EF-18B, двосед, за обучавање пилота у Шпанском ваздухопловству, које их означава као -{CE.15}-.KAF-18 хорнет KAF-18C, једносед намењен Кувајтским Ваздушним снагама.
 KAF-18D, двосед, за обучавање пилота у Кувајтском Ваздухопловству.F-18C/D хорнет, Фински
 Намењени Финским Ваздушним снагама. Првих 7 примерака варијанте -{„D“}- је склопио Макдонел Даглас, док је преосталих 57 једноседа склопио фински произвођач војне опреме, Патриа.F-18C/D хорнет Намењени Швајцарском ваздухопловству.

 Корисници 
  - 55 F/A-18A и 16 F/A-18B у оперативној употреби 2008. године.
  - 138 CF-18 хорнет } - 28 F/A-18C и 7 F/A-18D у оперативној употреби у новембру 2008. године.
  - 8 F/A-18D у оперативној употреби у новембру 2008. године.
  - 55 F-18C и 7 F-18D у употреби у 2015. години.
  - 30 EF-18А+ - 28 F/A-18C и 5 F/A-18D у оперативној употреби у октобру 2015. године.
  - 314 F/A-18A/B/C/D хорнета у оперативној употреби 2015. године.
 Истраживачки центар за испитивање авиона у лету, који припада институцији NASA, поседује четири -{F/A-18}-''.

Карактеристике

Медија

Напомене

Референце

Литература

Спољашње везе 

 F/A-18A/B Hornet
  Ф/A-18 Хорнет на сајту Америчке морнарице
  Ф/A-18E/Ф Супер хорнет на сајту Боинга
  Ф/A-18 Хорнет на сајту ГлобалСикјурити
  Ф/A-18A Хорнет страница
  Лет са Ф/A-18Ф Супер Хорнетом на сајту аусиарповер.net

Војни авиони
Војни авиони 1970—1979.
Ловачки авиони
Ловачко-бомбардерски авиони
Амерички ловачки авиони 1970—1979.
Амерички ловачко-бомбардерски авиони 1970—1979.
F / A-18 хорнет ( , превод : -{ Hornet }- — стршљен ) је амерички вишенамјенски борбени авион , погоњен са два двопроточна турбомлазна мотора Џенерал електрик F404 . Конципиран је седамдесетих година прошлог века за оперативну употребу у Америчкој морнарици и Маринском корпусу . Хорнета користе и друге земље , али као копнени авион . Једино се оперативно користи у Америчкој морнарици на носачима авиона . Такође , у употреби је у акробатској групи Америчке морнарице Блу анђелс ( ) , од године . Задаци којима је Хорнет намењен , првенствено су ловачка пратња , заштита поморске флоте , блиска ваздухопловна подршка , напади на циљеве на тлу и извиђање из ваздушног простора . Међутим , он може извршавати задатке пресретања непознатих летелица и пуњење горивом пријатељских авиона , у ваздушном простору . Иако је добар борбени авион , одличних маневарских карактеристика , Хорнет има нешто мањи долет , у односу на своје савременике . То је исправљено његовим даљим развојем , у савременију вријанту F / A-18E / F супер хорнет . F / A-18 хорнет је допуњавао у оперативној употреби и замењивао у Америчкој морнарици , свога познатог претходника F-14 томкет у намени ловца и ловца-бомбардера , а А-6 интрудера и А-7 корсер II , у подршци . Произведен је у481 примерак . Хорнет је имао своју прву борбену акцију у години , при америчком бомбардовању Либије , а потом су учествовали у Заливском рату и инвазији Ирака године . На основу његових основа пројекта развијен је F / A-18E / F супер хорнет . Развој Историјат Развој -{ F /A } --18 је резултат америчког програма Морнаричког експерименталног ловца ( ) ( -{ VFAX }- ) , за замену постојећих старијих авиона А-4 скајхок , А-7 корсер II и F-4 фантомаи као допуну у оперативној употреби , већем F-14 томкету . Међутим , програм је имао много критичара , међу којима си били и морнарички официри , као и вицеадмирал Вилијам Д . Хаусер , главнокомандујући морнаричке авијације . У августу године , Конгрес САД , одобрио је морнарици програм нискобуџетног обезбеђења алтернативе авиону F-14 томкет . Граман је предлагао модификацију постојећег Томкета , са новом ознаком -{ F-14X }- , док је Макдонел Даглас предлагао F-15 игл који би био прилагођен морнарици . Оба пројекта су одбијена , јер им цена није била битно нижа у односу на постојећи F-14 . Тог лета секретеријат одбране је је наредио морнарици да упоредно процени предности програма лаког ловца америчког ваздухопловства ( -{ LVF }- ) ( ) ) , разматрана су се два прототипа , -{ YF-16 }- Џенерал дајнамикса и -{ YF-17 }- Нортропа . Ваздухопловство је тражило дневни борбени авион без нападачких способности . У мају године,милиона долара са пројекта морнарице -{ VFAX }- је пребачено на нови програм морнаричког борбеног авиона ( -{ NACF }- ) , са намером да се искористи максимум технологије развијене у програму лаког ловца -{ LVF }- . Развој YF-17 Иако је -{ YF-16 }- победио у -{ LVF }- конкуренцији ( касније постао F-16 фајтинг фалкон ) , морнарица је била скептична по питању , колико је реално и економично од једномоторног копненог авиона репројектом развијати морнарички , за полетање и слетање са носача авиона . Одустало се од те идеје и тражила се дозвола за развој новог авиона на бази решења YF-17. Како авиони који су конкурисали у -{ LVF }- нису имали сличне пројектне захтеве са морнаричким програмом -{ VFAX }- , Америчка морнарица је тражила од Макдонел Дагласа и Нортхропа да пројектују нови авион , на бази конфигурације YF-17 , према њиховим захтевима . Тај нови авион је означен F-18 , а касније , марта године , додат му је и назив Хрнет ( у преводу „ стршљен “ ) . Нортроп , и Макдонел Даглас , заједно су радили на томе пројекту , стим што је Макдонел Даглас био примарни извођач радова , а Нортхроп секундарни , јер је Макдонел Даглас имао веће искуство у градњи авиона за морнарицу . Компаније су поделиле производњу , тако је Макдонел Даглас обављао завршно склапање , што представља некихпроцената посла , Макдонел Даглас је био примарни произвођач делова за морнаричку верзију , док је Нортроп репројектом развио и финално склапао и вршио завршна испитивања „ копнене “ варијанте -{ F-18L }- , за коју се претпостављало да ће бити заинтересовани инострани корисници . У почетку је F-18 био означен као Макдонел Даглас сем основне конфигурације , доживео је драстичне промене како би могао да се користи на носачу авиона . Те промене су укључивале другачији стајни трап , склапајућа крила , катапулт приликом полетања , као и куку за хватање ужета за заустављање приликом слетања авиона на палубу брода . Почетни план је предвиђао градњу укупнопримерака , F-18А једноседа ловаца и варијанте за примарно дејство ваздух — тло , А-18А , који су се разликовали само у опреми и TF-18А двоседа , који је задржао комплетне борбене способности основног F-18 , али је имао нешто мање резервоаре за гориво , због уградње другог седишта . Са репројектом опреме , и мултифункционалним приказивачима у кабини , постало је могуће комбиновати А-18А и F-18А у један авион . Од године , авион почиње да носи ознаку F / A-18А од априла године , а TF-18А је добио је ознаку F / A-18Б . Нортроп F-18L Нортроп је развио „ копнену “ варијанту авиона -{ F-18L }- , као потенцијално извозну , за кориснике који немају носаче авиона . Пошто није био ојачаван по прописима за носач авиона , очекивало се да буде лакши и да има боље летне карактеристике , а као такав да буде убедљив конкурент постојећем F-16 фајтинг фалкону , за продају америчким савезницима. -{ F-18L }- је био лакши за490 kg ( око ) од -{ F / A-18A }- , по основу лакшег ( неојачаваног ) стајног трапа , без решења склапања крила , без куке за кочење , без прихвата за бродско лансирање и због мање количине горива , за исти долет . То је још увек задржало заједништва са морнаричким оригиналом -{ F / A-18 }- , гледано тежину делова и од опреме и система , иако су у овом сегменту понуђене разне алтернативе . За разлику од -{ F / A-18 }- , -{ F-18L }- гориво је носио у крилним резервоарима и имао је довољно слободних подвесних линија за подкачињање оружја . Он је имао три спољна носача на свакој страни крила. -{ F-18L }- верзија се доста поклопа са авионом Америчке морнарице -{ F / A-18A }- , намена као „ копнена “ варијанта за извоз , са различитим алтернативама опремања . То је у суштини лакша варијанта -{ F / A-18A }- за око130 до360 -{ kg }- ( празан опремљен ) . Његов капацитет подвешавања оружја је повећан од210 -{ kg }- на070 -{ kg }- . Углавном , то је постигнуто ослобађањем крила за већи број подвесних носача , одна Код -{ F-18L }- , спољашњи носачи оружја су померени на мањи крак и тако су смањена оптерећења крила на савијање . Са овим је постигнуто да може да носи ракете ваздух-ваздух средњег домета AIM-7 спероу или Скајфлеш , поред стандардних кратког домета AIM-9 сајдвиндер. -{ F-18L }- је ојачан за нормално убрзање-{ g }- , а морнаричка варијанта -{ F / A-18A }- на5 -{ g }- . Ова ситуација је погоршала партнерство између Макдонел Даглас и Нортроп , услед отворене конкуренције у продаји иностраним партнерима две „ копнене “ варијанте авиона , -{ F-18L }- и F-16 фајтинг фалкон . У октобру године , Макдонел Даглас је поднео више тужби за злоупотребу заједничке технологије примењене у варијанти авиона -{ F-18L }- , у понуди Нортропу иностраним партнерима без сагласности другог партнера . Макдонел Даглас је затражио забрану . Случај је решен у години , када су се нагодили да Макдонел Даглас исплати Нортропумилиона долара за права на комплетан пројекат . Тада је Нортроп престао рад на -{ F-18L }- , а извоз је сведен само на варијанте авиона F-16 фајтинг фалкон и -{ F / A-18 } - . Пројекат -{ F /A } --18 хорнет је двомоторни , средњокрилац , вишенаменски тактички борбени авион . Веома је покретан , захваљујући добром односу потиска погона према укупној тежини авиона , са дигиталним електричним командама лета , а и најмодернијим „ стрејксовима “ крила . Ови додаци у предњем кореном делу крила обезбеђују Хорнету управљивост и стабилан лет и при великим нападним угловима . Поседује два вертикална стабилизатора , међусобно постављена под „ V “ углом са диференцијалним отклањањем , што је још једна специфичност пројекта , а такође доприноси његовој управљивости при лету на великим нападним угловима . Авион Хорнет је нормалалне аеродинамичке шеме . Структура змаја , намењен је за ресурс одхиљада сати лета , нахиљаде полетања помоћу катапулта ихиљаде слетања користећи кочећу куку . Пројекат ваздухоплова поседује удвојене системе енергетског напајања , по један интегрисан на авионски мотор . Труп авиона је типа полу-монокок . Одељак , кабине је обликован за безбедост од оштећења . Хорнет има масиван стајни трап , типа трицикла , са два точка на носној нози и опремом за прихват од бродског катапулта за убрзавање у полетању , са по једним точком на снажним увлачећим главним ногама . Пилот улази у Хорнет помоћу уграђених мердевина које се увлаче с леве стране кабинског дела трупа , а седа у избациво седиште Мартин Бекер Mark Крило је вишерамењачно , са преткрилцима , крилцима и закрилцима . Трапезног је облика са углом стреле одстепени нападне ивице , а излазна ивица му је нормална , у односу на раван симетрије авиона . Има преткрилца дуж целог размаха , а дуж излазне ивице има закрилца са једноструким прорезом , а у продужетку крилца . Преткрилца и закрилца се аутоматски отклањају , у зависности од нападног угла и Маховог броја у условима оштријег маневрисања у борби и повећању аеродинамичке ефикасности у лету при крстарењу . Једна од карактеристика је присуство издужене површине сложеног облика „ стрејкса “ , за спречавање одцепљења ваздушне струје у корену крила . Ефекат се постиже стварањем вртлога , који обезбеђују лет авиона на великим нападним угловима . Између усисника и трупа постоји процеп за уклањање граничног слоја на трупу , испред усисника за ваздух . Погон се састоји од два мотора Генерал Елецтриц -{ F } -404 , модуларно пројектована специјално за -{ F /A } --18. Мотори су међусобно одвојени противпожарарним зидом од титанијума . Потисак једног мотора је довољан да врати авион у своју базу . НАСА је користила Хорнета за истраживање лета на малим брзинама , на екстремно великим нападним угловима , у периоду од априла до септембра године . Велика закрилца на излазној ивици крила са улогом флаперона , преткрилца великог размаха , са програмираним управљањем рачунаром при лету , са коришћењем и свих осталих управљачких површине при малим брзинама Хорнет је био веома управљив . Обезбеђена му је управљивост на великим нападним угловима , одстепени . Хорнет је био међу првим летелицама која је у великој мери користила мултифункцијски приказивач у кабини , који је омогућавао пилоту да са прекидачем бира намену ловца , подршке или обадвоје , вршећи реконфигурацију рачунарског система . Ова „ могућност мултипликатора “ , помоћу брзе реконфигурације рачунара задатака , омогућава велику оперативну флексибилност за широку тактичку примену авиона , што захтева брза измена сценарија борбе у ваздушном простору . То је био први авион морнарице да угради дигиталну мултиплекс магистралу података , што му обезбеђује лаку надоградњу нове допунске опреме. -{ F /A } --18 хорнет поседује примарни сензор Хјузов AN / APG-65 водом хлађени мултимодни радар , са режимом рада напада циљева на тлу , борбу у ваздушном простору и за навигацију . Одбрамбене системе чине пријемник ( РВР ) радарског упозорења -{ AN / ALR } --50 , систем за пасивну заштиту -{ AN / ALE } --39 , и један активни ометач -{ AN / ALQ-126B } - . Код Хорнета је значајно то што је пројектован по критеријуму скраћивања времена потребног за одржавање , а као резултат постигнуто је много мање потребног застоја између два лета , у односу на сличне авионе из те категорије -{ F-14 }- томкет и -{ A-6 }- интрудер . Његово просечно време између два суседна квара је три пута дуже од било ког другог морнаричког борбеног авиона . ' Двопроточни турбомлазни мотори Генерал Елецтриц -{ F } -404 ' , савремено су пројектовани , високе поузданости и једноставног одржавања . Показују изузетну чврстину под различитим условима рада и велику отпорност . Мотор - { F } -404 се повезује са ваздухопловом само утачака и може се лако заменити без посебне опреме и то само са четири извршиоца . Замена мотора траје самоминута . Мотори усисавају ваздух код Хорнета , као и код -{ F } --16 , са једноставним усисницима , „ фиксне “ геометрије , док су на -{ F } --4 , -{ F } --14 и -{ F } --15 променљиве , са променљивом површином улазног пресека . То је код Хорнета ограничавајући фактор максималне брзине , али је једноставније решење , поузданије и лакше за одржавање . Тај сегмен допунске веће брзине нема посебан оперативни знача . Хорнет га се ипак није у потпуности одрекао , користи бочне отворе за ваздух да успори и смањи количину ваздуха на већим брзина лета . Иако то није тако ефикасно као аутоматски променљива геометрија усисника , бочни отвори функционишу довољно добро за постизање брзине лета еквивалента Маховог броја Студија године је показала да су ловци једноседи погодни за задатке ваздух-ваздух , док су двоседи погоднији за комплексније мисије напада против добро брањених циљева , по свим временским условима . Суштина је у томе што више очију више виде , у случају да два пилота седе у истом авиону или лете у засебним , близу један другог . Ловци једноседи , који немају бочне пријатељске пратње , далеко су више угрожени . Надоградња пројекта У години , Америчка морнарица је била суочена са потребом да замени своје тадашње старе авионе A-6 интрудерсе и A-7 корсере , без новог потпуног развоја за одговарајућу замену . Да би решили овај проблем , морнарица је надградњом развила F / A-18E / F супер хорнет . Хорнет и Супер хорнет испуњавају комплементарне улоге у арсеналу ратне морнарице , у периоду док се не уведе у оперативну употребу F-35 лајтнинг II , који ће првенствено заменити варијанту -{ F / A-18A-D }- хорнет . Морнарица се одлучила да повећа век употребе одређених -{ F / A-18 }- до000 сати лета , због кашњења F-35B . Производња Први произведен -{ F / A-18A }- , полетео је априла године . Након тога покренута је производњапримерака ( укључујући и девет за развој система ) , производња је преусмерена на -{ F / A-18C }- , у септембру године . У наредној табели је дат преглед производње Хорнета . Оперативна употреба Сједињене Америчке Државе Макдонел Даглас је испоручио свој први F / A-18 хорнет септембра године .Хорнети су уведени у оперативну употребу у амерички марински корпус јануара године . Пошто је произведено-{ F / A-18А }- примерака , компанија је прешла на производњу варијанте -{ F / A-18C }- у септембру године . Када је А-6 интрудер изашао из употребе године , те га је заменио F / A-18. Аустралија Краљевско ваздухопловство Аустралије је наручило-{ F / A-18A }- једноседа и-{ F / A-18B }- двоседа . У употреби се тренутно налазипримерак , док сустрадала . Планови су да се авиони до године , замене са F-35 лајтнинг II . Аустралијска влада је одлучила да године , набавиF / A-18F супер хорнета , блок са трошковима приближно одмилијарди долара у токугодина . Њима ће се придружити F-35 . Супер хорнети ће бити стационирани у бази Амбрелеј ( ) . Аустралија је године , послаласвоја авиона на острво Дијего Гарсија , на ком се налази америчка војна база , а у циљу учествовања у операцији против Талибана у Авганистану . Ради учествовања у нападима при инвазији на Ирак , године , екскадрила је саавиона стационирана у Катару , а заменили су их Супер хорнети , у марту Канада Канада је била прва земља у коју су испоручени Хорнети . Они су били први купци . Хорнети су у Канадском ваздухопловству заменили -{ CF } --104 старфајтер ( ) , -{ CF } --101 вуду ( ) , и -{ CF } --116 фридом фајтер ( ) . Канадско ваздухопловство је наручилопримерака -{ F / A-18A }- , ( Канадска ознака -{ CF-188A / CF-18A ) }- ) ипримерака -{ F / A-18B }- ( Канадска ознака -{ CF-188B / CF-18B }- ) . Летилице ће проћи кроз процес модернизације , који укључује побољшану опрему и нова конструктивна решења , у циљу продужавања оперативног века авиона до године . Варијанта -{ F / A-18A }- ће бити доведена на стандард -{ F / A-18C }- , док ће -{ F / A-18B }- бити унапређена на ниво -{ F / A-18D } - . Укупнолетелица , од којих-{ F / A-18A }- и-{ F / A-18B }- , проћи ће процес модернизације . Према подацима за годину Канада располаже са„ хорнета “ који су у употреби , док их јеизгубљено . Током Заливског рата , године , Канада је учествовала са својихХорнета који су били базирани у Катару . У јуну године канадски авиони су коришћени приликом агресије на СРЈ , а били су стационирани у италијанској бази Авијано . У јулу године канадска влада је објавила планове за замену преосталих -{ CF } --18 саF-35 лајтнинг II , чије испоруке би требало да почну у године . Финска Финско ратно ваздухопловство ( Suomen Ilmavoimat ) је уговорилопримерка авиона типа Хорнет , у варијантама „ C “ и „ D “ , са почетком испоруке јуни године . Хорнети су заменили њихове старе авионе МиГ-21бис и Саабдракен , у оперативној употреби финског ваздухопловства . У почетку су се користили само за противваздухопловну одбрану , па -{ F / A-18C }- добија локални назив -{ ASPJ }- ( ) . У принципу је Хорнетима била првобитна намена противваздухопловна одбрана , али са електронским системима које поседују они су могли нападати и циљеве на земљи и мору . Један ловац је уништен у ваздуху приликом судара , године , а оштећени -{ F-18C }- је обновљен у варијанту -{ F-18D }- . За то је морао да се прибави канадска технологија за стандард -{ CF-18B }- . Модификовани авион се срушио током пробног лета у јануару године . Закључено је да је узрок несреће , отказ серво цилиндра од команде хоризонталног репа . Финска је унапредила своје F-18 новом опремом , укључујући кацигу са приказом спољне ситуације , новим кабинским приказивачима , сензорима и НАТО стандардом података слој веза . Неколико преосталих Хорнета ће бити опремљено да носе убојна средства ваздух-земља , као што је -{ AGM-158 JASSM }- , у ствари враћају се оригиналној вишенаменској конфигурацији F / A-18. Надоградња обухвата набавку и интеграцију нових ракета ваздух-ваздух -{ AIM-9X }- сајдвиндер и -{ AIM-120C-7 AMRAAM }- . Ова надоградња процењује се да бити завршена до године . Након надоградње авиони ће остати у оперативно употреби до периода2025. године . Кувајт Кувајтско ваздухопловство ( Al Quwwat Aj Jawwaiya Al Kuwaitiya ) располаже салетилице -{ F / A-18C / D }- хорнет . Авиони су поручени пре ирачке инвазије на Кувајт августа године . Њихова испорука је отпочела октобра године . F / A-18C / D хорнет су у кувајтским снагама заменили старе -{ A-4KU }- скајхок . Малезија Краљевско ваздухопловство Малезије ( Tentera Udara Diraja Malaysia ) у свом саставу има осам авиона -{ F / A-18D } - . Шпанија Шпанско ратно ваздухопловство је наручило-{ EF-18А }- примерака и-{ EF-18B }- примерака хорнета ( „ E “ је ознака за Шпанију ) , док их Шпанско ратно ваздухопловство означава као -{ C }-.15 ( једносјед ) и -{ CE }-.15 ( двосед ) . Испорука летелица Шпанији , започела је новембра године . Тренутно су сви ти авиони унапређени у стандард -{ F / A-18А+ / Б+ }- , који је сличан -{ F / A-18C / D }- ( ова верзија поседује последњу генерацију рачунара задатака , који управља оружјем у датој мисији , сетове за складиштење података , нове електро инсталације и друга унапређења као што су -{ AN / AAS-38B NITE }- хавк таргетинг ( ) , за ноћно обележавање циљева ) . Шпанија је године , изразила је жељу за куповиномбивших америчких F / A-18А и опцијом са још шест . Ти авиони су унапређени , али нису достигли стандард -{ EF-18А+ } - . Шест примерака шпанских F / A-18 је изгубљено . Шпански авион и су коришћени за земаљске нападе на Србе у Босни , и у бомбардовању СРЈ под НАТО командом . Током тих напада били су стационирани у бази Авијано коју су дијелили заједно са канадским и америчким F / A-18. Током догађаја у Либији , четири Шпански Хорнета учествовала су у спровођењу зоне забране летова . Швајцарска Швајцарско ваздухопловство ( Switzerland's Luftwaffe ) посједујелетилице -{ F /A } --18 , од тог су-{ F / A-18A /C /D } - . Један F / A-18Д је изгубљен , у удесу . Испорука авиона Швајцарској је почела јануара године . Крајем године Швајцарска је захтевала да њени -{ F / A-18A /C / D }- буду укључени у програм модернизације , који се тада одвијао у Америци , у циљу продужења оперативног века својих авиона . Модернизација је укључивала унапређену опрему , нови главни рачунар исета опреме за електронску заштиту -{ AN / ALR-67v3 ECM }- . Борбена употреба У току своје оперативне употребе , Хорнети су имали и борбена дејства , у неколико локалних ратова и криза . Заливски рат Два америчка F / A-18 су уништена заједно са њиховим пилотима за време трајања Заливског рата. јануара године , првог дана рата , поручник Скот Спеичер који је летио на Хорнету са ознаком ВФА-81 , оборен је од стране Ирачког авиона МиГ-25 , пилот се и даље води као нестао у акцији . Другим F / A-18 је управљао поручник Роберт Двајер , који се званично водио као погинуо у борби , његов авион је оборен под неразјашњеним околностима . Са друге стране пилоти F / A-18 су оборили два Ирачка авиона током борби , оба оборена авиона су била МиГ-21 . Првог дана рата два Хорнета су полетела са америчког носача авиона ( ) у мисију бомбардовања аеродрома на северозападу Ирака , у току лета су спазила два ирачка авиона типа МиГ-21 . Хорнети су оборили МиГ-ове и наставили летети према планираном циљу , који су успешно бомбардовали . То је уједно случај , да авиони који су полетели у мисију бомбардовања земаљских циљева , уђу у борбу у ваздушном простору без одбацивања борбеног терета намењеног за планирани основни задатак и да оборе непријатељске авионе , а касније изврше и свој почетно планирани задатак бомбардовања . О издржљивости Хорнета сведочи чињеница да је био случај када је погођен топовима у оба мотора , и у крило , наставио је да лети-{ km }- , до своје базе . У току трајања Заливског рата ,Хорнета је оштећено , док су два оборена . Босна и Савезна Република Југославија Авиони -{ F / A-18A / C }- Америчке морнарице , заједно са авионима -{ F / A-18A /C / D }- америчких маринаца су коришћени за нападе на Србе у Босни , као и за НАТО бомбардовање СРЈ године . Ирак Током операције Ирачка слобода , коришћени су Хорнети Америчке морнарице , варијанте -{ F / A-18A / C }- ( као и новије -{ F / A-18E /F }- ) . Тада су полетали са носача авиона који су били смештени у северном Арабијском мору . Касније , у конфликту су коришћене унапређене верзије -{ A+ }- , -{ C }- , -{ D }- , полетали су из база у Ираку . Један -{ F / A-18C }- је случајно оборен у пријатељској ватри , на самом почетку сукоба , када га је систем патриот заменио за ирачки авион и оборио . Два авиона су се сударила изнад Ирака у мају године . У ниском лету , у јануару године , сударила су се два морнаричка -{ F / A-18E / F }- супер хорнета и срушили су се у Персијском заливу . Либија Авиони F / A-18 хорнет су први пут употријебљени у борби априла године , када је летелица са ознаком -{ VFA } --131 полетела са америчког носача авиона УСС Корално море и напала либанске снаге противваздухопловне одбране у операцији Преријска ватра , током напада на Бенгази у склопу операције Кањон Ел Дорадо . Варијанте F-18A /B -{ F / A-18А }- је једносед , док је -{ F-18A /B }- двосед . Простор за друго седиште је обезбеђен премештањем дела опреме и смањењем резервоара горива запроцената горива . Двосед је потпуно борбено способан , а првенствено се користи за обуку пилота . Радар Хјуз -{ AN / APG-65 }- ( ) је замењен радаром Хјуз АН / АПГ-73 , године . Који поседује далеко боље перформансе , од свог претходника . Варијанте „ -{ A }- “ , које су опремљене новим радаром , носе ознаку -{ F / A-18A+ } - . F-18C / D -{ F / A-18C }- је једносед , а -{ F / A-18D }- је двосед . Варијанта -{ „ D “ }- може бити за обуку пилота , или као борбени авион који делује у свим временским условима . Код таквог , борбеног двоседа , на задњем сједишту се налази руковалац оружјем и сензорима . Примарни корисник варијанте -{ „ D “ }- је морнарица , која га користи како за ноћне нападе , тако и за блиску подршку копненим снагама.-{ F / A-18C / D }- варијанте , су настали унапређивањем Хорнета током године , које је укључивало : радар , опрему , и интеграцију нових ракета , ваздух-ваздух -{ AIM-120 AMRAAM }- , ваздух-земља AGM-65 маверик и ваздух-море -{ AGM-84 харпун }- . Остала унапређења укључују нова Избацива седишта Мартин-Бакер , синтетичке додатке радару за остамрање надоле , пилоту омогућава да лоцира циљеве и при слабој видљивости. „ -{ C }- “ и „ -{ D }- “ варијанте испоручиване од године , такође су укључивале побољшања борбених спсобности ноћу , Хјузов топлотни навигатор -{ AN / AAR-50 }- , Лорал -{ AN / AAS-38 NITE }- хавк ( ) инфрацрвени систем нишањења као и два приказивача у боји . Варијанта „ -{ D }- “ , упримерака , је оспособљена за управљање топом помоћу оптоелектронског сензора . Ти авиони носе ознаку -{ F / A-18D ( RC ) }- . Почетком године , „ хорнети “ су добили моторе -{ F404-GE } --402 , који дајупроцената више максималног статичког потиска и као такви постали су стандарни за „ хорнете “ . Од године , систем AAS-38A NITE хавк је добио ласер великог домета , омогућавајући му да сам означава циљеве , касније је варијанти -{ AAS-38B }- додата могућност да се нападају циљеви које означавају ласери других летелица . F-18E / F супер хорнет Једносед је F / A-18Е и двосед F / A-18E / F , носи име и пројектни концепт основног -{ F / A-18 }- , али са радикалном изменом . Супер хорнет има долет већи запроцената , већу носивост , моћније двопроточне турбомлазне моторе Џенерал електрик F414 , који су базирани на F404 из основног Хорнета , и унапређене системе опреме . Ова летелица се тренутно налази у производњи , а очекује се реализација броја примерака , довољна заескадриле . Варијанта -{ EA-18G }- гловер ( ) је опремљена за електронско ратовање , и представља модификовани -{ F-18F }- , који је уведен у производњу године . Гловер ће заменити морнарички -{ EA-6B }- провлер ( ) . F-18 / друге САД варијанте RF-18Овај назив носи извиђачка летелица , која је настала од верзије -{ F / A-18A }- . Први од два прототипа , полетео је у фебруару године , али та варијанта није ушла у серијску производњу.TF-18АДвосед , служио је за обуку пилота , касније је преименован у -{ F / A-18B } -.-{ F-18D( CR ) } -Варијанта двоседа извиђача за Амерички марински корпус. -{ F-18D( CR ) }- , намењен је да замени -{ RF-4B }- фантом || извиђач . Никад није реализован у произодњи.F-18 HARV-{ F /A HARV } --18 је једносед којег је НАСА преуредила у циљу својих истраживања . Програм је трајао од априла до септембра године.X-53 актив аероеластик вингНастао од -{ F /A } --18 , кога је НАСА преуредила , да би демонстрирала активну аероеластичну технологију крила , у децембру године . F-18 / извозне варијанте ( А )F / A-18А /B ( А )F / A-18А , једносед , за Краљевско аустралијско ваздухопловство . ( А )F / A-18B , двосед , за обучавање у Краљевском аустралијском ваздухопловству .CF-18 Хорнет CF-18А , једносед намењен Канадском ваздухопловству , које их је означило -{ CF-188А }- хорнет . CF-188B , двосед , за обучавање пилота намењен Канадском Ваздухопловству , које их је означило као -{ CF-188B }- хорнет.EF-18 хорнет EF-18A , једносед , намењен Шпанском ваздухопловству , које их означава као -{ C.15 } - . EF-18B , двосед , за обучавање пилота у Шпанском ваздухопловству , које их означава као -{ CE.15 } -.KAF-18 хорнет KAF-18C , једносед намењен Кувајтским Ваздушним снагама . KAF-18D , двосед , за обучавање пилота у Кувајтском Ваздухопловству .F-18C / D хорнет , Фински Намењени Финским Ваздушним снагама . Првихпримерака варијанте -{ „ D “ }- је склопио Макдонел Даглас , док је преосталихједноседа склопио фински произвођач војне опреме , Патриа.F-18C / D хорнет Намењени Швајцарском ваздухопловству . Корисници -F / A-18A иF / A-18B у оперативној употреби године. -CF-18 хорнет } -F / A-18C иF / A-18D у оперативној употреби у новембру године. -F / A-18D у оперативној употреби у новембру године. -F-18C иF-18D у употреби у години. -EF-18А+ -F / A-18C иF / A-18D у оперативној употреби у октобру године. -F / A-18A /B /C / D хорнета у оперативној употреби године . Истраживачки центар за испитивање авиона у лету , који припада институцији NASA , поседује четири -{ F / A-18 }- ' ' . Карактеристике Медија Напомене Референце Литература Спољашње везе F / A-18A /B Hornet Ф / A-18 Хорнет на сајту Америчке морнарице Ф / A-18E / Ф Супер хорнет на сајту Боинга Ф / A-18 Хорнет на сајту ГлобалСикјурити Ф / A-18A Хорнет страница Лет са Ф / A-18Ф Супер Хорнетом на сајту аусиарповер.net Војни авиони Војни авиони1979. Ловачки авиони Ловачко-бомбардерски авиони Амерички ловачки авиони1979. Амерички ловачко-бомбардерски авиони1979.