Музиколошки институт САНУ
Музиколошки институт је један од осам института САНУ у Београду основан је 1948. године као први музиколошки институт у тадашњој држави. Институт спроводи проучавање историје и теорије музике, затим етномузикологије, естетике музике; истраживања су усмерена на српску музику и њене везе са музичким стваралаштвом и културом у суседним и европским земљама. Институт поседује архив, фоноархив, фототеку, богату нототеку и библиотеку. Поред научноистраживачког рада, у Институту је увек постојала и широка просветна и културна активност, посвећена стручњацима, али и најширим круговима слушалаца заинтересованих за српску музичку баштину и њен положај у балканским и европским оквирима.

Историјат 

Композитор Петар Коњовић, тек изабрани члан Српске академије наука (1946), већ је током 1947. године покренуо оснивање Музиколошког института у оквиру Српске академије наука. Човек централноевропског културног простора, прашки ђак и члан Чешке академије наука и уметности још од 1937. године, Коњовић је био и један од веома активних поборника оснивања Одсека за историју музике на београдској Музичкој академији (1948). Са једне стране, био је визионар, и будућност музичке уметности је видео у општем упознавању музичке уметности као историјског и културног феномена. Прагматичан, какав је био, стрепео је од нових власти, њихове политичке и идеолошке острашћености. Требало је сачувати, склонити и обезбедити музичаре који су већ дошли у сукоб са новом државном елитом, какав је био Коста П. Манојловић, и оне који су потенцијално били кандидати за такав положај (Петар Бингулац, Марко Тајчевић). Са друге стране, требало је подстаћи и обезбедити заштиту и очување музичке баштине, како традиционалне – народне и црквене, тако и уметничке. Претпостављамо да је Коњовић још у Прагу, пре рата, спознао колико је музикологија нова и перспективна грана историје уметности и културе. Одмах после рата искористио је прилику да и на балканским просторима подстакне до тада готово неорганизована музиколошка истраживања.

Оснивачи Института били су Српска академија наука и Министарство за науку и културу Србије, односно Комитет за високе школе, универзитете и научне установе Н. Р. Србије и Музичка академија у Београду.

Институтом је тих првих година руководио директор, академик Петар Коњовић, у договору са Саветом чији су чланови били такође академици и угледни музичари, пре свега теоретичари и композитори: Коста Манојловић, Миленко Живковић, Михаило Вукдраговић, Предраг Милошевић, Бранко Драгутиновић. Професионалних музиколога и етномузиколога код нас тада још увек није било. Први стални сарадник је уз Коњовића била Стана Ђурић-Клајн (1949), тада већ афирмисана као музички писац. Она ће понети терет многих организационих послова током првих двадесет пет година рада Института, биће аутор прве историје српске музике и директор од 1962. до 1974. године.

Директори 
 Академик Петар Коњовић, композитор, 1948-1954.
 Академик Стеван Христић, композитор, 1955-1958.
 Академик Станојло Рајичић, композитор, 1958-1962.
 Проф. Стана Ђурић-Клајн, музиколог, 1962-1974.
 Др Драгутин Гостушки, музиколог и композитор, 1974-1979.
 Академик Димитрије Стефановић, музиколог, 1979-2001.
 Др Даница Петровић, музиколог, 2001-2012.
 Др Мелита Милин, музиколог, 2013- 2017.
 Др Катарина Томашевић, музиколог, 2017-

Види још 
 САНУ
 Музикологија (часопис)

Спољашње везе 

 Презентација на сајту САНУ
 Званична презентација института

Институти САНУ
Српска музика
Образовање на Старом граду (Београд)
Музиколошки институт је један од осам института САНУ у Београду основан је године као први музиколошки институт у тадашњој држави . Институт спроводи проучавање историје и теорије музике , затим етномузикологије , естетике музике ; истраживања су усмерена на српску музику и њене везе са музичким стваралаштвом и културом у суседним и европским земљама . Институт поседује архив , фоноархив , фототеку , богату нототеку и библиотеку . Поред научноистраживачког рада , у Институту је увек постојала и широка просветна и културна активност , посвећена стручњацима , али и најширим круговима слушалаца заинтересованих за српску музичку баштину и њен положај у балканским и европским оквирима . Историјат Композитор Петар Коњовић , тек изабрани члан Српске академије наука већ је током године покренуо оснивање Музиколошког института у оквиру Српске академије наука . Човек централноевропског културног простора , прашки ђак и члан Чешке академије наука и уметности још од године , Коњовић је био и један од веома активних поборника оснивања Одсека за историју музике на београдској Музичкој академији Са једне стране , био је визионар , и будућност музичке уметности је видео у општем упознавању музичке уметности као историјског и културног феномена . Прагматичан , какав је био , стрепео је од нових власти , њихове политичке и идеолошке острашћености . Требало је сачувати , склонити и обезбедити музичаре који су већ дошли у сукоб са новом државном елитом , какав је био Коста П . Манојловић , и оне који су потенцијално били кандидати за такав положај ( Петар Бингулац , Марко Тајчевић ) . Са друге стране , требало је подстаћи и обезбедити заштиту и очување музичке баштине , како традиционалне – народне и црквене , тако и уметничке . Претпостављамо да је Коњовић још у Прагу , пре рата , спознао колико је музикологија нова и перспективна грана историје уметности и културе . Одмах после рата искористио је прилику да и на балканским просторима подстакне до тада готово неорганизована музиколошка истраживања . Оснивачи Института били су Српска академија наука и Министарство за науку и културу Србије , односно Комитет за високе школе , универзитете и научне установе Н. Р . Србије и Музичка академија у Београду . Институтом је тих првих година руководио директор , академик Петар Коњовић , у договору са Саветом чији су чланови били такође академици и угледни музичари , пре свега теоретичари и композитори : Коста Манојловић , Миленко Живковић , Михаило Вукдраговић , Предраг Милошевић , Бранко Драгутиновић . Професионалних музиколога и етномузиколога код нас тада још увек није било . Први стални сарадник је уз Коњовића била Стана Ђурић-Клајн тада већ афирмисана као музички писац . Она ће понети терет многих организационих послова током првих двадесет пет година рада Института , биће аутор прве историје српске музике и директор од до године . Директори Академик Петар Коњовић , композитор , Академик Стеван Христић , композитор , Академик Станојло Рајичић , композитор , Проф . Стана Ђурић-Клајн , музиколог , Др Драгутин Гостушки , музиколог и композитор , Академик Димитрије Стефановић , музиколог , Др Даница Петровић , музиколог , Др Мелита Милин , музиколог , Др Катарина Томашевић , музиколог , Види још САНУ Музикологија ( часопис ) Спољашње везе Презентација на сајту САНУ Званична презентација института Институти САНУ Српска музика Образовање на Старом граду ( Београд )