Мо Јен
Мо Јен () (право име Гуан Моје) кинески књижевник и професор, добитник Нобелове награде за књижевност 2012. године. У образложењу Нобеловог комитета каже се да је „кроз спој фантастичног и стварног, историјске и друштвене перспективе Мо Јен створио свет који подсећа на онај из дела Фокнера и Маркеса, истовремено полазећи од традиције кинеске књижевности и усменог стваралаштва“.

Биографија 
Рођен је у провинцији Шандунг на истоку Кине, 1955. године, у породици сиромашног сељака. Са 11 година, кад је у Кини дошло до „културне револуције“, напустио је школу да би радио на селу, а са 18 година запослио се у фабрици памука. Године 1976, по укидању „културне револуције“, одлази да служи војни рок и објављује своје прве књижевне радове. Књижевну награду Часописа Кинеске ослободилачке војске добио је 1984. године и тада уписао Војну уметничку академију, када је узео псеудоним Мо Јен, који на кинеском значи „Не говори!“, и који је, по пишчевим речима, усвојио у годинама револуционарног политичког диктата јер су га отац и мајка често упозоравали да у друштву не говори много, да је боље да прећути оно што мисли. Магистрирао је књижевност на Универзитету у Пекингу 1991.

Карактеристично је за овог данас најчитанијег кинеског писца да је оставио за собом више од 500.000 карактера у својим оригиналним рукописима на традиционалном кинеском папиру, користећи само мастило и четкицу за писање, будући да радије пише романе руком него користећи пинјин правопис који се употребљава и на компјутерима, јер он, по његовим речима, „ограничава пишчев речник“. Ширу славу стекао је већ својим првим романом из 1986, „Приче о црвеном сирку“.

Најзначајнија дела 
 „Киша пада на пролећно вече“ (1981)
 „Приче о црвеном сирку“ (1986)
 „Баладе о белом луку“ (1988)
 „Велика недра и широка бедра“ (1996)
 „Република Вина“ (2000)
 „Смрт на сандаловом коцу“ (2001)
 „Уморан од живота и смрти“ (2006)
 „Промена“ (2010)
 „Жабе“ (2011)

Види још 
 Нобелова награда
 Нобелова награда за књижевност

Референце

Литература 
 A Subversive Voice in China: The Fictional World of Mo Yan. Shelley W. Chan. (Cambria Press, 2011).
 Chinese Writers on Writing featuring Mo Yan. Ed. Arthur Sze. (Trinity University Press, 2010).

Спољашње везе 

 Лагуна - Мо Јен: биографија 
 Роман Промена, Београд, „Лагуна“, 2013, прев. Никола Пајванчић 
 Роман Жабе, Београд, „Лагуна“, 2013, прев. с кинеског Ана М. Јовановић 
 Роман Приче о црвеном сирку, Београд, „Лагуна“, 2014 прев. с кинеског Мирјана Павловић 
 Роман Уморан од живота и смрти, Београд, „Лагуна“, 2014, прев. с кинеског Зоран Скробановић 

Рођени 1955.
Кинески књижевници
Нобеловци за књижевност
Кинески нобеловци
Мо Јен ( ) ( право име Гуан Моје ) кинески књижевник и професор , добитник Нобелове награде за књижевност године . У образложењу Нобеловог комитета каже се да је „ кроз спој фантастичног и стварног , историјске и друштвене перспективе Мо Јен створио свет који подсећа на онај из дела Фокнера и Маркеса , истовремено полазећи од традиције кинеске књижевности и усменог стваралаштва “ . Биографија Рођен је у провинцији Шандунг на истоку Кине , године , у породици сиромашног сељака . Сагодина , кад је у Кини дошло до „ културне револуције “ , напустио је школу да би радио на селу , а сагодина запослио се у фабрици памука . Године по укидању „ културне револуције “ , одлази да служи војни рок и објављује своје прве књижевне радове . Књижевну награду Часописа Кинеске ослободилачке војске добио је године и тада уписао Војну уметничку академију , када је узео псеудоним Мо Јен , који на кинеском значи „ Не говори ! “ , и који је , по пишчевим речима , усвојио у годинама револуционарног политичког диктата јер су га отац и мајка често упозоравали да у друштву не говори много , да је боље да прећути оно што мисли . Магистрирао је књижевност на Универзитету у Пекингу Карактеристично је за овог данас најчитанијег кинеског писца да је оставио за собом више од000 карактера у својим оригиналним рукописима на традиционалном кинеском папиру , користећи само мастило и четкицу за писање , будући да радије пише романе руком него користећи пинјин правопис који се употребљава и на компјутерима , јер он , по његовим речима , „ ограничава пишчев речник “ . Ширу славу стекао је већ својим првим романом из „ Приче о црвеном сирку “ . Најзначајнија дела „ Киша пада на пролећно вече “ „ Приче о црвеном сирку “ „ Баладе о белом луку “ „ Велика недра и широка бедра “ „ Република Вина “ „ Смрт на сандаловом коцу “ „ Уморан од живота и смрти “ „ Промена “ „ Жабе “ Види још Нобелова награда Нобелова награда за књижевност Референце Литература A Subversive Voice in China : The Fictional World of Mo Yan . Shelley W. Chan . ( Cambria Press , Chinese Writers on Writing featuring Mo Yan . Ed . Arthur Sze . ( Trinity University Press , Спољашње везе Лагуна - Мо Јен : биографија Роман Промена , Београд , „ Лагуна “ , прев . Никола Пајванчић Роман Жабе , Београд , „ Лагуна “ , прев. с кинеског Ана М . Јовановић Роман Приче о црвеном сирку , Београд , „ Лагуна “ ,прев. с кинеског Мирјана Павловић Роман Уморан од живота и смрти , Београд , „ Лагуна “ , прев. с кинеског Зоран Скробановић Рођени Кинески књижевници Нобеловци за књижевност Кинески нобеловци