Милан Гавриловић
Милан Гавриловић (Београд, 23. новембар 1882 – Бетесда, 1. јануар 1976) био је српски адвокат, дипломата и политичар.

Један је од оснивача политичке странке Савез земљорадника, а од 1939. године и њен вођа. Био је директор листа Политика 1924−1930. Први посланик Краљевине Југославије у СССР 1940−41. У емигрансткој влади у Лондону обављао је дужност министра правде, пољопривреде, снабдевања и исхране.

Биографија 
Рођен је у породици Уроша и Агњице Божић. Гавриловић је још као студент 1905. године био учесник четничке акције. Рањен је као четник у бици код Челопека код Старог Нагоричана. Гавриловић је докторирао у Паризу и био је дипломата. Обављао је и дужност секратара Николе Пашића. Као и Милан Ракић, који је такође био дипломата, Гавриловић узима одсуство из Министарства иностраних послова да би као доборовљац-четник учестововао у Првом балканском рату. 

Као дипломата служио је у Лондону, Атини, Берлину и Риму. Од јуна 1940. био је посланик Краљевине Југославије у Совјетском Савезу. Био је члан извршног одбора, потпредседник и, после смрти Јована Јовановића Пижона, шеф Земљорадничке странке, од јуна 1939.

Новинарством се бавио од студентских дана. Био је главни уредник Политике. Прихватио се учешћа у влади од 27. марта 1941. године која је окупила представнике парламентарних политичких странака укорењених у народу. Милан Гавриловић је пре Априлског рата био посланик Краљевине Југославије у Совјетском Савезу. Статус званичног југословенског представника у Москви престао му је 6. маја 1941, када га је совјетска влада прогласила обичним грађанином. Крајем јула 1941. именован је за отправника послова југословенске избегличке владе у Москви. По доласку у Лондон (јануара 1942) именован је за министра правде у влади Слободана Јовановића.

Са Слободаном Јовановићем сарађује и у Југословенском народном одбору (1944), а на суђењу генералу Дражи Михаиловићу осуђен је заједно са Слободаном Јовановићем. После рата је живео и преминуо 1. јануара 1976. године у Сједињеним Америчким Државама.

Његова писана заоставштина, настала у периоду 1938—1976, допремљена је у новембру 2013. из Хуверовог института Универзитета Станфорд у САД у Архив Југославије.

Породица 
Милан и Јелена Гавриловић, рођена В. Цинцар-Јанковић (1895-1976) имали су сина Алексу и кћерке Вукосаву, Косару, Војиславу и Даринку.
 Инж. Алекса Гавриловић, инж. електротехнике имао је две кћерке.
 Косара (1924) била је удата за Растка Марчетића. Имају једну кћерку.
 Војислава је била удата за Владимира Аџемовића (1926—1970), правника, сина Бранка Аџемовића (1888—1962), краљевског посланика у Турској у Анкари (1937), Египту (1939) и Кејптауну (1941), шефа генералне политичке дирекције Министарства иностраних послова, дипломате, и Аспазије Аџемовић, рођ. Леко, кћерке проф. др Марка Лека. Имају двоје деце.
 Вукосава је била удата за Милана Којена, правника.
 Даринка је била удата за Михаила Гавришева. Има потомства.

Референце

Литература

Спољашње везе 
 Информација о његовом гробу

Рођени 1882.
Умрли 1976.
Четници (Борба за Македонију)
Српске дипломате
Амбасадори Краљевине Југославије
Министри Краљевине Југославије
Доктори правних наука
Учесници борбе на Челопеку 1905
Сенатори Краљевине Југославије
Милан Гавриловић ( Београд , новембар– Бетесда , јануарбио је српски адвокат , дипломата и политичар . Један је од оснивача политичке странке Савез земљорадника , а од године и њен вођа . Био је директор листа Политика1930. Први посланик Краљевине Југославије у СССР41 . У емигрансткој влади у Лондону обављао је дужност министра правде , пољопривреде , снабдевања и исхране . Биографија Рођен је у породици Уроша и Агњице Божић . Гавриловић је још као студент године био учесник четничке акције . Рањен је као четник у бици код Челопека код Старог Нагоричана . Гавриловић је докторирао у Паризу и био је дипломата . Обављао је и дужност секратара Николе Пашића . Као и Милан Ракић , који је такође био дипломата , Гавриловић узима одсуство из Министарства иностраних послова да би као доборовљац-четник учестововао у Првом балканском рату . Као дипломата служио је у Лондону , Атини , Берлину и Риму . Од јуна био је посланик Краљевине Југославије у Совјетском Савезу . Био је члан извршног одбора , потпредседник и , после смрти Јована Јовановића Пижона , шеф Земљорадничке странке , од јуна Новинарством се бавио од студентских дана . Био је главни уредник Политике . Прихватио се учешћа у влади од марта године која је окупила представнике парламентарних политичких странака укорењених у народу . Милан Гавриловић је пре Априлског рата био посланик Краљевине Југославије у Совјетском Савезу . Статус званичног југословенског представника у Москви престао му је маја када га је совјетска влада прогласила обичним грађанином . Крајем јула именован је за отправника послова југословенске избегличке владе у Москви . По доласку у Лондон ( јануараименован је за министра правде у влади Слободана Јовановића . Са Слободаном Јовановићем сарађује и у Југословенском народном одбору а на суђењу генералу Дражи Михаиловићу осуђен је заједно са Слободаном Јовановићем . После рата је живео и преминуо јануара године у Сједињеним Америчким Државама . Његова писана заоставштина , настала у периоду1976 , допремљена је у новембру из Хуверовог института Универзитета Станфорд у САД у Архив Југославије . Породица Милан и Јелена Гавриловић , рођена В . Цинцар-Јанковићимали су сина Алексу и кћерке Вукосаву , Косару , Војиславу и Даринку . Инж . Алекса Гавриловић , инж. електротехнике имао је две кћерке . Косарабила је удата за Растка Марчетића . Имају једну кћерку . Војислава је била удата за Владимира Аџемовића1970 ) , правника , сина Бранка Аџемовића1962 ) , краљевског посланика у Турској у Анкари Египтуи Кејптауну шефа генералне политичке дирекције Министарства иностраних послова , дипломате , и Аспазије Аџемовић , рођ . Леко , кћерке проф. др Марка Лека . Имају двоје деце . Вукосава је била удата за Милана Којена , правника . Даринка је била удата за Михаила Гавришева . Има потомства . Референце Литература Спољашње везе Информација о његовом гробу Рођени Умрли Четници ( Борба за Македонију ) Српске дипломате Амбасадори Краљевине Југославије Министри Краљевине Југославије Доктори правних наука Учесници борбе на Челопеку Сенатори Краљевине Југославије