Веко Булатовић
Веко Булатовић (Лијешње, код Колашинa, 1. април 1884 — Ровца, код Иванграда, 25. децембар 1969), био је учесник Балканских ратова, Првог светског рата и Народноослободилачке борбе и генерал-мајор ЈА.

Биографија 
Рођен је 1. априлa 1884. године у селу Лијешње, код Колашинa, у породици Јакше Булатовића. Учесник Балканских ратова, у Војсци Краљевине Црне Горе био је капетан и са тим чином дочекао Први светски рат. Био је командант Пећког батаљона Дечанске бригаде. После завршетка Првог светског рата и стварања Краљевине Срба, Хрвата и Словенаца, наставио је службу у Војсци Краљевине СХС. Други светски рат дочекао као резервни официр Југословенске краљевске војске у чину потпуковника, у ком је 1930. године пензионисан.

После Априлског рата и капитулације Краљевске војске, активно учествовао у припремама за Тринаестојулски устанак. Међу ретким вишим официрима Краљевске војске ступио у партизане. Био је борац Другог батаљона Четврте пролетерске црногорске ударне бригаде, потом је био командант батаљона Комског партизанског одреда, а од 1942. године се налазио на позадинским функцијама. У чланство Комунистичке партије Југославије (КПЈ) примљен је 1941. године.

Када су маја 1943. године уведени чинови у НОВЈ, одлуком Врховног команданта НОВ и ПОЈ Јосипа Броза Тита, Веку Булатовићу је додељен чин генерал-мајора НОВЈ.

Пензионисан је 1946. године у чину генерал-мајора Југословенске армије (ЈА).

Преминуо је 25. децембра 1969. године у Ровцу, код Иванграда, где је и сахрањен.

Своје имање у Лијешњу је поклонио како би се на њему изградила школа. Био је познат по свом хуманитарном раду, а основана је и Фондација „Аница и Веко Булатовић” за помоћ сиромашној деци.

Носилац је Албанске споменице и Партизанске споменице 1941. и других високих југословенских одликовања, међу којима су Орден заслуга за народ првог реда, Орден братства и јединства првог реда, Орден за храброст и др. У Војсци Краљевине Црне Горе одликован је Златном медаљом за храброст.

Референце

Литература 
 Енциклопедија Југославије (књига друга). „Југословенски лексикографски завод“, Загреб 1956. година.
 Војна енциклопедија (књига друга). Београд, 1971. година.
 Војни лексикон. „Војноиздавачки завод“ Београд, 1981. година.

Рођени 1884.
Умрли 1969.
Колашинци
Црногорци
Официри Југословенске војске
Официри и подофицири Југословенске војске у НОВЈ
Официри НОВЈ
Југословенски партизани
Борци Четврте пролетерске бригаде
Генерал-мајори ЈНА
Носиоци Албанске споменице
Носиоци Партизанске споменице 1941.
Веко Булатовић ( Лијешње , код Колашинa , април— Ровца , код Иванграда , децембар био је учесник Балканских ратова , Првог светског рата и Народноослободилачке борбе и генерал-мајор ЈА . Биографија Рођен је априлa године у селу Лијешње , код Колашинa , у породици Јакше Булатовића . Учесник Балканских ратова , у Војсци Краљевине Црне Горе био је капетан и са тим чином дочекао Први светски рат . Био је командант Пећког батаљона Дечанске бригаде . После завршетка Првог светског рата и стварања Краљевине Срба , Хрвата и Словенаца , наставио је службу у Војсци Краљевине СХС . Други светски рат дочекао као резервни официр Југословенске краљевске војске у чину потпуковника , у ком је године пензионисан . После Априлског рата и капитулације Краљевске војске , активно учествовао у припремама за Тринаестојулски устанак . Међу ретким вишим официрима Краљевске војске ступио у партизане . Био је борац Другог батаљона Четврте пролетерске црногорске ударне бригаде , потом је био командант батаљона Комског партизанског одреда , а од године се налазио на позадинским функцијама . У чланство Комунистичке партије Југославије ( КПЈ ) примљен је године . Када су маја године уведени чинови у НОВЈ , одлуком Врховног команданта НОВ и ПОЈ Јосипа Броза Тита , Веку Булатовићу је додељен чин генерал-мајора НОВЈ . Пензионисан је године у чину генерал-мајора Југословенске армије ( ЈА ) . Преминуо је децембра године у Ровцу , код Иванграда , где је и сахрањен . Своје имање у Лијешњу је поклонио како би се на њему изградила школа . Био је познат по свом хуманитарном раду , а основана је и Фондација „ Аница и Веко Булатовић ” за помоћ сиромашној деци . Носилац је Албанске споменице и Партизанске споменице и других високих југословенских одликовања , међу којима су Орден заслуга за народ првог реда , Орден братства и јединства првог реда , Орден за храброст и др . У Војсци Краљевине Црне Горе одликован је Златном медаљом за храброст . Референце Литература Енциклопедија Југославије ( књига друга ) . „ Југословенски лексикографски завод “ , Загреб година . Војна енциклопедија ( књига друга ) . Београд , година . Војни лексикон . „ Војноиздавачки завод “ Београд , година . Рођени Умрли Колашинци Црногорци Официри Југословенске војске Официри и подофицири Југословенске војске у НОВЈ Официри НОВЈ Југословенски партизани Борци Четврте пролетерске бригаде Генерал-мајори ЈНА Носиоци Албанске споменице Носиоци Партизанске споменице