Комнен Церовић
Комнен Церовић (Тушина, 17. октобар 1916 — Београд, 10. март 2000) био је учесник Народноослободилачке борбе, друштвено-политички радник СР Црне Горе и народни херој Југославије.

Биографија 
Рођен је 17. октобра 1916. године у Тушини, код Шавника, у сељачкој породици. Основну школу завршио је у Боану, а гимназију у Пљевљима. Комунистичке идеје усвојио је још у гимназији 1934. године.

Године 1937, уписао се на Пољопривредно-шумарски факултет, а 1939. је прешао на Правни факултет у Београду. Као студент је припадао студентском револуционаром покрету и учествовао у многим демонстрацијама. Приликом одржавања аеромитинга у Земуну 1938, избиле су демонстрације на којима је Церовић био ухапшен.

За члана Комунистичке партије Југославије (КПЈ) примљен је августа 1939. у Пљевљима. Након тога је добио задатак да оснује партијску ћелију Месног комитета КПЈ у граду, након чега је био њен секретар до 1941. године. Почетком јануара 1940, полиција је провалила партијску ћелију, а Комнен је био ухапшен, након чега је у затвору провео три месеца. Крајем 1940. био је позван у војни логор у Смедеревској Паланци, али се није одазвао позиву и прешао је у илегалност у којој је остао до 27. марта 1941. године.

У току Тринаестојулског устанка 1941, руководио је војним сектором при Среском комитету КПЈ у Пљевљима. У устанку је био заменик политичког комесара Прве партизанске чете све до краја 1941. године. Почетком 1942. поновно је преузео функцију секретара Среског комитета КПЈ у Пљевљима и на тој дужности био до средине 1943. године.

У току Пете непријатељске офанзиве био је политички комесар Другог батаљона Треће пролетерске санџачке бригаде, а од јула 1943. члан Обласног комитета КПЈ за Санџак и секретар Обласног комитета СКОЈ-а за Санџак. После формирања Главног штаба за Санџак, постао је заменик политичког комесара, а 1944. је постављен за шефа Одељења за заштиту народа (ОЗН) за Санџак. Инструктор у Централном комитету КП Србије постао је 1945. године. Био је и на разним дужностима у органима владе НР Србије.

Јуна 1946, вратио се из Србије у Црну Гору и постао министар трговине и снабдевања и члан Покрајинског комитета КПЈ за Црну Гору. Године 1948. постављен је за министра пољопривреде и шумарства у Влади НР Црне Горе. Затим је био министар индустрије и рударства у Влади НР Црне Горе и потпредседник Извршног већа СР Црне Горе. На Оснивачком конгресу КП Црне Горе 1948. био је изабран за члана Централног комитета и за члана Политбироа.

Био је посланик Народне скупштине Црне Горе и Скупштине Југославије све до 1954. када је поднео оставку на дужност потпредседника Извршног већа Скупштине НР Црне Горе и члана ЦК Савеза комуниста Црне Горе. Тада је пружио подршку Миловану Ђиласу око његовог залагања за увођење чисте демократије у Југославију. После Трећег пленума ЦК СКЈ, јануара 1954, због подршке Ђиласу био је искључен из Савеза комуниста. Након тога је радио као службеник у Шумарском предузећу у Титограду, где је почетком 1971. пензионисан.

Умро је 10. марта 2000. године у Београду. Био је у браку са Милком Церовић-Ђилас, рођеном сестром Милована Ђиласа, са којом је имао сина Стојана Церовића, познатог новинара.

Носилац је Партизанске споменице 1941. и више југословенских одликовања. Орденом народног хероја одликован је 27. новембра 1953. године.

Референце

Литература 
  
 

Рођени 1916.
Умрли 2000.
Шавничани
Црногорци
Комунисти Црне Горе
Личности радничког покрета Југославије
Југословенски партизани
Политички комесари НОВЈ
Борци Треће пролетерске бригаде
Припадници ОЗНЕ
Омладина у Народноослободилачкој борби
Друштвено-политички радници СР Србије
Друштвено-политички радници СР Црне Горе
Посланици Скупштине СР Црне Горе
Посланици Скупштине СФРЈ
Носиоци Партизанске споменице 1941.
Народни хероји - Ц
Комнен Церовић ( Тушина , октобар— Београд , мартбио је учесник Народноослободилачке борбе , друштвено-политички радник СР Црне Горе и народни херој Југославије . Биографија Рођен је октобра године у Тушини , код Шавника , у сељачкој породици . Основну школу завршио је у Боану , а гимназију у Пљевљима . Комунистичке идеје усвојио је још у гимназији године . Године уписао се на Пољопривредно-шумарски факултет , а је прешао на Правни факултет у Београду . Као студент је припадао студентском револуционаром покрету и учествовао у многим демонстрацијама . Приликом одржавања аеромитинга у Земуну избиле су демонстрације на којима је Церовић био ухапшен . За члана Комунистичке партије Југославије ( КПЈ ) примљен је августа у Пљевљима . Након тога је добио задатак да оснује партијску ћелију Месног комитета КПЈ у граду , након чега је био њен секретар до године . Почетком јануара полиција је провалила партијску ћелију , а Комнен је био ухапшен , након чега је у затвору провео три месеца . Крајем био је позван у војни логор у Смедеревској Паланци , али се није одазвао позиву и прешао је у илегалност у којој је остао до марта године . У току Тринаестојулског устанка руководио је војним сектором при Среском комитету КПЈ у Пљевљима . У устанку је био заменик политичког комесара Прве партизанске чете све до краја године . Почетком поновно је преузео функцију секретара Среског комитета КПЈ у Пљевљима и на тој дужности био до средине године . У току Пете непријатељске офанзиве био је политички комесар Другог батаљона Треће пролетерске санџачке бригаде , а од јула члан Обласног комитета КПЈ за Санџак и секретар Обласног комитета СКОЈ-а за Санџак . После формирања Главног штаба за Санџак , постао је заменик политичког комесара , а је постављен за шефа Одељења за заштиту народа ( ОЗН ) за Санџак . Инструктор у Централном комитету КП Србије постао је године . Био је и на разним дужностима у органима владе НР Србије . Јуна вратио се из Србије у Црну Гору и постао министар трговине и снабдевања и члан Покрајинског комитета КПЈ за Црну Гору . Године постављен је за министра пољопривреде и шумарства у Влади НР Црне Горе . Затим је био министар индустрије и рударства у Влади НР Црне Горе и потпредседник Извршног већа СР Црне Горе . На Оснивачком конгресу КП Црне Горе био је изабран за члана Централног комитета и за члана Политбироа . Био је посланик Народне скупштине Црне Горе и Скупштине Југославије све до када је поднео оставку на дужност потпредседника Извршног већа Скупштине НР Црне Горе и члана ЦК Савеза комуниста Црне Горе . Тада је пружио подршку Миловану Ђиласу око његовог залагања за увођење чисте демократије у Југославију . После Трећег пленума ЦК СКЈ , јануара због подршке Ђиласу био је искључен из Савеза комуниста . Након тога је радио као службеник у Шумарском предузећу у Титограду , где је почетком пензионисан . Умро је марта године у Београду . Био је у браку са Милком Церовић-Ђилас , рођеном сестром Милована Ђиласа , са којом је имао сина Стојана Церовића , познатог новинара . Носилац је Партизанске споменице и више југословенских одликовања . Орденом народног хероја одликован је новембра године . Референце Литература Рођени Умрли Шавничани Црногорци Комунисти Црне Горе Личности радничког покрета Југославије Југословенски партизани Политички комесари НОВЈ Борци Треће пролетерске бригаде Припадници ОЗНЕ Омладина у Народноослободилачкој борби Друштвено-политички радници СР Србије Друштвено-политички радници СР Црне Горе Посланици Скупштине СР Црне Горе Посланици Скупштине СФРЈ Носиоци Партизанске споменице Народни хероји - Ц