Душан Давидовић
Душан Давидовић (монашко име: Дамаскин; Велика Крсна, 8. јун 1946 — Торонто, 28. јун 2017) био је рашчињени епископ западноевропски.

Биографија 
Рођен је 8. јуна 1946. године у Великој Крсни код Младеновца од оца Радомира и мајке Босиљке. Порекло породице Давидовић везује се за настанак села Велика Крсна које је по предању настало од једног дела народа који је кренуо у сеобу са патријархом Арсенијом Чарнојевићем, а који није прешао преко Дунава у северне крајеве већ остао ту на раскршћу путева и почео да крчи шуме и насељава се. Отац Радомир је био свештеник и службовао је у више парохија у Србији.

У младим годинама занимала га је техника и још у основној школи био је редовно преплаћен на техничке новине из Београда. Међутим, васпитање у патријархалном духу, у духу цркве и православља определило га је за свештенички позив. По завршетку осмогодишње школе у родном месту, уписао се по свом избору у Богословију Св. Саве у Београду 1962. године, коју завршио 1967. у новоотвореној богословији у Сремским Карловцима.

По завршетку Богословије у Карловцима 1967, а још пре одслужења војног рока се определио за монашки позив, што је обрадовало тадашњег патријарха Германа, који га је исте године послао, после монашења и рукоположења у чин ђакона, на Московску духовну академију ради усавршавања богословских наука, коју је завршио 1971. године.

Године 1975, премештен је „по потреби службе“ (одлуком Светог архијерејског синода) у Богословију Св. Кирила и Методије у Призрену на Косову и Метохији. Године 1985, завршио је постдипломске студије на Аристотеловом универзитету у Солуну.

Службовао је као професор у богословијама у Београду и Призрену и био управник интерната на Богословском факултету СПЦ.

Период од 1984. до 1985. године провео је на постдипломским студијама на Аристотеловом универзитету у Солуну у Грчкој где се усавршавао из области литургијског и пастирског богословља на Богословском факултету и похађао школу за новогрчки језик на Филозофском факултету истог универзитета.

По одлуци Синода СПЦ, 1986. године, премештен је из Призрена у Београд на Богословски факултет на дужност управника интерната где је остао све до 1988. године.

1988. године добија канонски отпуст из српске патријаршије за Васељенску патријаршију и манастир Хиландар. Пошто је био спречен да оде у Хиландар, отишао је 1988. у Немачку, а потом у САД, где је постао клирик Слободне српске цркве.

Епископ 
Митрополит Иринеј и епископ Василије су га хиротонисали у епископа у манастиру Нова Грачаница 22. јулa 1990.

Свети архијерејски сабор на свом редовном засједању 1994. године донео је одлуку о арондацији епархија Српске православне цркве на територији западне Европе. Основана је Епархија западноевропска од дијелова епархија Средњоевропске и Британско-скандинавске и Епархије за западну Европу Митрополије новограчаничке. У састав нове епархије ушло је подручје Шпаније, Француске, Луксембурга, Холандије и Белгије.

За првог епископа Епархије западноевропске Српске православне цркве са сједиштем у Паризу постављен је дотадашњи епископ за западну Европу Митрополије новограчаничке Дамаскин Давидовић.

Рашчињење 

Почетком 1999. Дамаскин је отишао у Канаду, где је прешао у надлежност једној од грчких старокалендарских православних цркава. Године 2003, одузет му је епископски и монашки чин.

У сукобу у аустралијској епархији Српске православне цркве у лето 2008. године три парохије и цркве у Канбери су напустиле епархију и прогласиле поново да припадају Српској слободној цркви. До краја исте године придружио им се бивши епископ Дамаскин.

Умро је на Видовдан, 28. јуна 2017. године у свом стану у Торонту (у Источном Јорку). Сахрањен је у породичној гробници у родној Великој Крсни 2. августа 2017.

Публикације 
 К 10-летию патриаршего служения Святейшего Патриарха Сербского Германа // Журнал Московской Патриархии. М., 1968. — № 12. — С. 49-50
 Кончина митрополита Загребского Дамаскина // Журнал Московской Патриархии. М., 1970. — № 4. — С. 48-50.
 Епископ Тимокский Емилиан [некролог] // Журнал Московской Патриархии. М., 1971. — № 2. — С. 53-54.
 Юбилей в Сербской Церкви // Журнал Московской Патриархии. М., 1972. — № 1. — С. 56-57.
 О почитании Божией Матери // Журнал Московской Патриархии. М., 1975. — № 7. — С. 30-31.
 Епископ Нишский Иоанн [некролог] // Журнал Московской Патриархии. М., 1975. — № 7. — С. 35-36.
 Хроника Православных Церквей: Сербская Православная Церковь // Журнал Московской Патриархии. М., 1978. — № 12. — С. 49-50.
 Учение святителя Иоанна Златоуста о молитве // Журнал Московской Патриархии. М., 1979. — № 9. — С. 68-73.
 Преосвященный Дометиан, епископ Враньский [некролог] // Журнал Московской Патриархии. М., 1983. — № 12. — С. 50.
 Карловачки митрополит Павле Ненадовић (1699—1768) // Теолошки погледи. 1987 (година XX). — број 1-2. — C. 73-87
 Празднование 1000-летия в Белграде // Журнал Московской Патриархии. М., 1988. — № 12. — С. 55.

Референце

Литература

Спољашње везе 
 Cilj opravdava sredstva
 Reagovanje vladike Damaskina Davidovica
 Подсећамо: Животни пут српскога Владике Дамаскина
 Еп. Дамаскин: Не признајем одлуку Патријарха
 Поводом гласина о деловању Душана Давидовића, бившег епископа Дамаскина 

Рођени 1946.
Младеновчани
Срби у Канади
Епископи западноевропски
Душан Давидовић ( монашко име : Дамаскин ; Велика Крсна , јун— Торонто , јунбио је рашчињени епископ западноевропски . Биографија Рођен је јуна године у Великој Крсни код Младеновца од оца Радомира и мајке Босиљке . Порекло породице Давидовић везује се за настанак села Велика Крсна које је по предању настало од једног дела народа који је кренуо у сеобу са патријархом Арсенијом Чарнојевићем , а који није прешао преко Дунава у северне крајеве већ остао ту на раскршћу путева и почео да крчи шуме и насељава се . Отац Радомир је био свештеник и службовао је у више парохија у Србији . У младим годинама занимала га је техника и још у основној школи био је редовно преплаћен на техничке новине из Београда . Међутим , васпитање у патријархалном духу , у духу цркве и православља определило га је за свештенички позив . По завршетку осмогодишње школе у родном месту , уписао се по свом избору у Богословију Св . Саве у Београду године , коју завршио у новоотвореној богословији у Сремским Карловцима . По завршетку Богословије у Карловцима а још пре одслужења војног рока се определио за монашки позив , што је обрадовало тадашњег патријарха Германа , који га је исте године послао , после монашења и рукоположења у чин ђакона , на Московску духовну академију ради усавршавања богословских наука , коју је завршио године . Године премештен је „ по потреби службе “ ( одлуком Светог архијерејског синода ) у Богословију Св . Кирила и Методије у Призрену на Косову и Метохији . Године завршио је постдипломске студије на Аристотеловом универзитету у Солуну . Службовао је као професор у богословијама у Београду и Призрену и био управник интерната на Богословском факултету СПЦ . Период од до године провео је на постдипломским студијама на Аристотеловом универзитету у Солуну у Грчкој где се усавршавао из области литургијског и пастирског богословља на Богословском факултету и похађао школу за новогрчки језик на Филозофском факултету истог универзитета . По одлуци Синода СПЦ , године , премештен је из Призрена у Београд на Богословски факултет на дужност управника интерната где је остао све до године. 1988. године добија канонски отпуст из српске патријаршије за Васељенску патријаршију и манастир Хиландар . Пошто је био спречен да оде у Хиландар , отишао је у Немачку , а потом у САД , где је постао клирик Слободне српске цркве . Епископ Митрополит Иринеј и епископ Василије су га хиротонисали у епископа у манастиру Нова Грачаница јулa Свети архијерејски сабор на свом редовном засједању године донео је одлуку о арондацији епархија Српске православне цркве на територији западне Европе . Основана је Епархија западноевропска од дијелова епархија Средњоевропске и Британско-скандинавске и Епархије за западну Европу Митрополије новограчаничке . У састав нове епархије ушло је подручје Шпаније , Француске , Луксембурга , Холандије и Белгије . За првог епископа Епархије западноевропске Српске православне цркве са сједиштем у Паризу постављен је дотадашњи епископ за западну Европу Митрополије новограчаничке Дамаскин Давидовић . Рашчињење Почетком Дамаскин је отишао у Канаду , где је прешао у надлежност једној од грчких старокалендарских православних цркава . Године одузет му је епископски и монашки чин . У сукобу у аустралијској епархији Српске православне цркве у лето године три парохије и цркве у Канбери су напустиле епархију и прогласиле поново да припадају Српској слободној цркви . До краја исте године придружио им се бивши епископ Дамаскин . Умро је на Видовдан , јуна године у свом стану у Торонту ( у Источном Јорку ) . Сахрањен је у породичној гробници у родној Великој Крсни августа Публикације Клетию патриаршего служения Святейшего Патриарха Сербского Германа / / Журнал Московской Патриархии . М . , — № 12. — С . Кончина митрополита Загребского Дамаскина / / Журнал Московской Патриархии . М . , — № 4. — С . Епископ Тимокский Емилиан [ некролог ] / / Журнал Московской Патриархии . М . , — № 2. — С . Юбилей в Сербской Церкви / / Журнал Московской Патриархии . М . , — № 1. — С . О почитании Божией Матери / / Журнал Московской Патриархии . М . , — № 7. — С . Епископ Нишский Иоанн [ некролог ] / / Журнал Московской Патриархии . М . , — № 7. — С . Хроника Православных Церквей : Сербская Православная Церковь / / Журнал Московской Патриархии . М . , — № 12. — С . Учение святителя Иоанна Златоуста о молитве / / Журнал Московской Патриархии . М . , — № 9. — С . Преосвященный Дометиан , епископ Враньский [ некролог ] / / Журнал Московской Патриархии . М . , — № 12. — С . Карловачки митрополит Павле Ненадовић1768 ) / / Теолошки погледи.( година XX ) . — број — C. Празднованиелетия в Белграде / / Журнал Московской Патриархии . М . , — № 12. — С . Референце Литература Спољашње везе Cilj opravdava sredstva Reagovanje vladike Damaskina Davidovica Подсећамо : Животни пут српскога Владике Дамаскина Еп . Дамаскин : Не признајем одлуку Патријарха Поводом гласина о деловању Душана Давидовића , бившег епископа Дамаскина Рођени Младеновчани Срби у Канади Епископи западноевропски