ЖС серија 661
ЈЖ/ЖС серија 661 је унивeрзaлнa дизел-електрична локомотива намењена за вучу свих врста путничких и теретних возова на свим категоријама пруга. Дизел локомотива модел Г16 производила се у фабрици ЕМД-а у Илиноису (САД) и Лондону (Онтарио, Канада). Производила се још под лиценцом у Аустралији и Шпанији.

Укупно је набављено 220 локомотива, које су масовно замениле ’60-их и почетком ’70-их година 20. века парне локомотиве на пругама у СФР Југославији. Поред наведених земаља налазила се у експлоатацији у Египту, Бразилу, Ирану, Хонгконгу и Израелу.

Локомотиве серије 661 носе епитет најславније дизел локомотиве на овим просторима, а налазе се у експлоатацији у Железницама Србије. Локомотиве 661 имају популаран назив „Кенеди".

Порекло и експлоатација
Средином педесетих година донета је одлука о осавремењавању возног парка набавком дизел вучних возила које ће бити способне за вучу свих врста возова на пругама различите категорије.

У ту сврху извршен је низ пробних вожњи на пругама појединих дизел-локомотива.
 У априлу 1955. године је била на проби немачка В 200 (дизел-хидраулична, B'B'), јуна исте године гостовала је шведска НОХАБ (Co'Co'), као и француска СНЦФ 6300, али ниједна од ових локомотива није задовољила све постављене захтеве.
 Међутим, 1959. извршене су пробе америчке локомотиве ЏМ-ЕМД чија је ознака била Г16, која је у потпуности одговорила свим захтевима. 

Америчка владина агенција за међународни развој — УСАИД (USAID) је купила од Џенерал моторса нове локомотиве и донирале прву нулту подсерију 001-034, а потом и 20 локомотива у другој подсерији 101 - 164 Југословенским железницама као земљи у развоју током 1960. и 1961. године.

Тек након тога, кад је потврђен њихов квалитет током експлатације одлучено је да се увезу нове подсерије по повољним кредитним аранжманима. 

Ове локомотиве су израђиване у фабрикама ЕМД-а у Илиноису, Сједињеним Државама и Лондону у Онтариу, Канада.

Дизел-локомотиве 661 су стизале постепено од 1960. до 1972. а укупно их је набављено 220.
 Прва нулта подсерија 661-000 (001-034) испоручене су 1960,
 друга подсерија 661-100 (101-164) испоручене 1960. и 1961. године,
 трећа 661-200 (201-278) испоручене 1966, 1970, 1972,
 четврта 661-300 (301-327) испоручене 1970. и
 пета последња 661-400 (401-415) испоручена 1972.

Распоред осовина је Co'Co', а снага мотора је 1.454 kW. Максимална брзина ових локомотива код подсерије 000 je 114 км/ч, а код подсерије 100, 200, 300 и 400 је максималне брзине 124 км/ч.

Прва локомотива за ЖТП "Београд", ознаке 661-107, је била произведена децембра 1960. а стигла је у Београд 4. марта 1961. године. У периоду од 1960. до 1973. године вучу возова на прузи Београд - Ниш највећих брзина су обављале дизел-електричне локомотиве ЈЖ серије 661. Најбржи воз на прузи био је Акрополис експрес, МА/АМ, на релацији Минхен - Атина. Чисто време вожње и време путовање у смеру ка Нишу износило је три сата и седам минута, а у супротном смеру три сата и 17 минута. Време вожње и време путовања су иста јер овај воз није имао успутна задржавања. Маса воза износила је 500 тона, а максимална брзина била је 100 km/h, док је на раљском успону била 70 km/h. На равном делу пруге вучна сила је била добро искоришћена као и на раљском успону. На максималном успону од 15 промила локомотива серије 661 воз ове масе могла је да вуче максималном брзином од 35 km/h. Техничке брзине у смеру Београд - Ниш и у супротном смеру износиле су 78,29 и 75,85 km/h, док су комерцијалне брзине за помените смерове износиле 78,29 и 75,85 km/h. Ово је највећа техничка брзина и најкраће време путовање једног воза постигнито на прузи Београд - Ниш од 1884. године до данас.

Галерија

Види још 
Гоша 812

Спољашње везе 

 Приручник за руковање дизел-електричним локомотивама серија 661 и 664, Томислав Кожуљ, Београд, 1982.
 ЈЖ серија 661 — форум љубитеља железнице
 

Дизелске локомотиве
en:EMD G16
ЈЖ / ЖС серијаје унивeрзaлнa дизел-електрична локомотива намењена за вучу свих врста путничких и теретних возова на свим категоријама пруга . Дизел локомотива модел Г16 производила се у фабрици ЕМД-а у Илиноису ( САД ) и Лондону ( Онтарио , Канада ) . Производила се још под лиценцом у Аустралији и Шпанији . Укупно је набављенолокомотива , које су масовно замениле ’ 60-их и почетком ’ 70-их година века парне локомотиве на пругама у СФР Југославији . Поред наведених земаља налазила се у експлоатацији у Египту , Бразилу , Ирану , Хонгконгу и Израелу . Локомотиве серијеносе епитет најславније дизел локомотиве на овим просторима , а налазе се у експлоатацији у Железницама Србије . Локомотивеимају популаран назив „ Кенеди " . Порекло и експлоатација Средином педесетих година донета је одлука о осавремењавању возног парка набавком дизел вучних возила које ће бити способне за вучу свих врста возова на пругама различите категорије . У ту сврху извршен је низ пробних вожњи на пругама појединих дизел-локомотива . У априлу године је била на проби немачка В( дизел-хидраулична , B'B ' ) , јуна исте године гостовала је шведска НОХАБ ( Co'Co ' ) , као и француска СНЦФ али ниједна од ових локомотива није задовољила све постављене захтеве . Међутим , извршене су пробе америчке локомотиве ЏМ-ЕМД чија је ознака била Г16 , која је у потпуности одговорила свим захтевима . Америчка владина агенција за међународни развој — УСАИД ( USAID ) је купила од Џенерал моторса нове локомотиве и донирале прву нулту подсерију а потом илокомотива у другој подсерији-Југословенским железницама као земљи у развоју током и године . Тек након тога , кад је потврђен њихов квалитет током експлатације одлучено је да се увезу нове подсерије по повољним кредитним аранжманима . Ове локомотиве су израђиване у фабрикама ЕМД-а у Илиноису , Сједињеним Државама и Лондону у Онтариу , Канада . Дизел-локомотивесу стизале постепено од до а укупно их је набављено Прва нулта подсерија( 001-034 ) испоручене су друга подсерија( 101-164 ) испоручене и године , трећа( 201-278 ) испоручене четврта( 301-327 ) испоручене и пета последња( 401-415 ) испоручена Распоред осовина је Co'Co ' , а снага мотора је454 kW. Максимална брзина ових локомотива код подсеријеjeкм /ч , а код подсеријеије максималне брзинекм /ч . Прва локомотива за ЖТП " Београд " , ознаке је била произведена децембра а стигла је у Београд марта године . У периоду од до године вучу возова на прузи Београд - Ниш највећих брзина су обављале дизел-електричне локомотиве ЈЖ серије Најбржи воз на прузи био је Акрополис експрес , МА / АМ , на релацији Минхен - Атина . Чисто време вожње и време путовање у смеру ка Нишу износило је три сата и седам минута , а у супротном смеру три сата иминута . Време вожње и време путовања су иста јер овај воз није имао успутна задржавања . Маса воза износила јетона , а максимална брзина била јеkm /h , док је на раљском успону билаkm /h . На равном делу пруге вучна сила је била добро искоришћена као и на раљском успону . На максималном успону одпромила локомотива серијевоз ове масе могла је да вуче максималном брзином одkm /h . Техничке брзине у смеру Београд - Ниш и у супротном смеру износиле су29 и85 km /h , док су комерцијалне брзине за помените смерове износиле29 и85 km /h . Ово је највећа техничка брзина и најкраће време путовање једног воза постигнито на прузи Београд - Ниш од године до данас . Галерија Види још Гоша Спољашње везе Приручник за руковање дизел-електричним локомотивама серијаи Томислав Кожуљ , Београд , ЈЖ серија— форум љубитеља железнице Дизелске локомотиве en:EMD G16