Дмитриј Мануиљски
Дмитриј Захарович Мануиљски (; Свјатец, 3. октобар 1883 — Кијев, 22. фебруар 1959) био је украјински и совјетски револуционар и комунист, први секретар КП Украјине.

Биографија 
Рођен је 3. октобра 1883. године у селу Свјатец, Волинска губернија. Од 1903. године је студирао на Петербуршком универзитету, када је постао и члан Руске социјалдемократске радничке партије. Руска жандармерија га је ухапсила 1906. и затворила. Убрзо је побегао из кијевског затвора и од 1910. до 1912. живео у емиграцији у Француској. Завршио је право на универзитету Сорбони 1911. године. Током 1912. и 1913. неко је време боравио на илегалном раду у Санкт Петербургу и Москви, а затим се поновно вратио у Француску.

У Русију је поновно дошао 1917. и у октобру постао члан Петроградског револуционарног комитета. Од 1919. је вршио више функција у Украјинској ССР и био секретар КП Украјине од 1920. до 1922. године. Од 1922. до 1943. је радио у Коминтерни, а 1923. је постао члан Централног комитета СКП(б).

Од 1946. до 1953. Мануиљски је радио као заменик председника Већа министара Украјинске ССР. Био је члан совјетске комисије која је учествовала у оснивању Организације уједињених народа у Сан Франсиску 1945, а 1946. на Париској мировној конференцији.

Био је делегат од Десетог до Деветнаестог конгреса КПСС.

Отишао је у пензију 1953. године. Умро је у Кијеву 1959. године.

Аутор је многих радова о стратешким питањима, те о радничком и комунистичком покрету. Био је члан Академије наука Совјетског Савеза од фебруара 1945. године.

Носилац је три Ордена Лењина и Ордена црвене звезде.

Референце

Спољашње везе 

 Большая биографическая энциклопедия
 Справочник по истории Украины

Рођени 1883.
Умрли 1959.
Украјинци
Украјински комунисти
Совјетски политичари
Револуционари
Чланови ЦК СКП(б)-КПСС
Учесници Октобарске револуције
Украјински правници
Дмитриј Захарович Мануиљски ( ; Свјатец , октобар— Кијев , фебруарбио је украјински и совјетски револуционар и комунист , први секретар КП Украјине . Биографија Рођен је октобра године у селу Свјатец , Волинска губернија . Од године је студирао на Петербуршком универзитету , када је постао и члан Руске социјалдемократске радничке партије . Руска жандармерија га је ухапсила и затворила . Убрзо је побегао из кијевског затвора и од до живео у емиграцији у Француској . Завршио је право на универзитету Сорбони године . Током и неко је време боравио на илегалном раду у Санкт Петербургу и Москви , а затим се поновно вратио у Француску . У Русију је поновно дошао и у октобру постао члан Петроградског револуционарног комитета . Од је вршио више функција у Украјинској ССР и био секретар КП Украјине од до године . Од до је радио у Коминтерни , а је постао члан Централног комитета СКП( б ) . Од до Мануиљски је радио као заменик председника Већа министара Украјинске ССР . Био је члан совјетске комисије која је учествовала у оснивању Организације уједињених народа у Сан Франсиску а на Париској мировној конференцији . Био је делегат од Десетог до Деветнаестог конгреса КПСС . Отишао је у пензију године . Умро је у Кијеву године . Аутор је многих радова о стратешким питањима , те о радничком и комунистичком покрету . Био је члан Академије наука Совјетског Савеза од фебруара године . Носилац је три Ордена Лењина и Ордена црвене звезде . Референце Спољашње везе Большая биографическая энциклопедия Справочник по истории Украины Рођени Умрли Украјинци Украјински комунисти Совјетски политичари Револуционари Чланови ЦК СКП( б ) -КПСС Учесници Октобарске револуције Украјински правници