Никола Цвијетић
Никола Цвијетић (Лукавац, 19. април 1913 — Сарајево, 24. мај 1991), учесник Народноослободилачке борбе, друштвено-политички радник СР Босне и Херцеговине и народни херој Југославије.

Биографија 
Рођен је 1913. године у Лукавцу код Невесиња, у сиромашној сељачкој породици. Због сиромаштва није могао да се школује. Одмах после завршене основне школе отишао је у Мостар, где је радио као трговачки помоћник до 1931. године. Крајем 1931. године, после одслужења кадровског рока, дошао је у Сарајево и запослио се у Фабрици дувана. Био је активан УРС-овим синдикатима и биран за радничког повереника. Године 1939. постао је кандидат, 1940. члан Комунистичке партије Југославије, а затим и секретар партијске ћелије у Фабрици дувана.

Народноослободилачка борба 
Био је мобилисан у пролеће 1941. и до капитулације краљевине Југославије налазио се у својој јединици. Рат га је затекао на албанској граници, одакле се после расула југословенске војске вратио у Сарајево и одмах укључио у рад партијске организације. По задатку КПЈ, у данима који су претходили почетку устанка, послан је у Сјетину где је радио на припремању устанка, а крајем јуна поновно се вратио у Сарајево и укључио у рад партијске организације.

Почетком 1942. године, ухапсила га је усташка полиција. У затвору је наставио политичку активност и формирао актив симпатизера КПЈ. После 45 дана у затвору, пуштен је на слободу захваљујући симпатизерима КПЈ у полицијским редовима. После тога се одмах придружио партизанима. У почетку је био у ударној чети партизанског одреда „Звијезда“, а касније је постављен за помоћника комесара чете у Шестој источнобосанској ударној бригади. Цвијетић је од тада учествовао у многим борбама бригаде и истакао се у већини њих. Приликом прелска Шесте источнобосанске бригаде у Срем преко Босута, био је рањен током борби против Немаца у босутским шумама октобра 1942. године.

У Срему је остао као партијски радник до маја 1943. године, када је отишао у Трећу војвођанску бригаду, из које је упућен за политичког радника у Семберију. Средином октобра 1943, Цвијетић је, као секретар Окружног комитета КПЈ за Романију, учествовао у борбама Романијског партизанског одреда.

До краја рата био је на партијским дужностима као секретар Окружног комитета КПЈ за Романију (септембар 1943 – април 1944), Власеницу (април – октобар 1944) и за Посавину и Требаву (октобар 1944 – фебруар 1945).

Послератна каријера 
После рата, биран је за посланика Народне скупштине БиХ и Савезне народне скупштине у више сазива. Био је и на разним партијским дужностима. Од новембра 1947. године био је секретар ОК КПЈ за Тузлу. Од новембра 1947. био је на дужности у Организационо-политичкој управи ПК КПЈ за БиХ и потпредседник Контролне комисије. Године 1948. био је изабран за секретара Градског комитета КПЈ за Сарајево, а од 1951. је био секретар Обласног комитета КПЈ и председник Обласног одбра за Сарајево. Године 1953. био је изабран за секретара Среског комитета КПЈ за Сарајево и члана првог Извршног већа Скупштине НР БиХ.

Био је члан Централног комитета СК БиХ, председник Социјално-здравственог већа Скупштине БиХ, синдикални функционер, председник Кадровске комисије ЦК СК БиХ, члан Главног одбора Социјалстичког савеза радног народа БиХ, члан Интерпарламентарне уније, члан Савета Републике Босне и Херцеговине и остало.

Умро је 24. маја 1991. године у Сарајеву.

Носилац је Партизанске споменице 1941. и више југословенских одликовања. Орденом народног хероја одликован је 27. новембра 1953. године.

Референце

Литература 
 Југословенски савременци: ко је ко у Југославији. „Седма сила“, Београд 1957. година.
 

Рођени 1913.
Умрли 1991.
Невесињци
Личности радничког покрета Југославије
Комунисти Босне и Херцеговине
Југословенски партизани
Борци Шесте пролетерске бригаде
Друштвено-политички радници СР БиХ
Посланици Скупштине СР БиХ
Носиоци Партизанске споменице 1941.
Народни хероји - Ц
Никола Цвијетић ( Лукавац , април— Сарајево , мај учесник Народноослободилачке борбе , друштвено-политички радник СР Босне и Херцеговине и народни херој Југославије . Биографија Рођен је године у Лукавцу код Невесиња , у сиромашној сељачкој породици . Због сиромаштва није могао да се школује . Одмах после завршене основне школе отишао је у Мостар , где је радио као трговачки помоћник до године . Крајем године , после одслужења кадровског рока , дошао је у Сарајево и запослио се у Фабрици дувана . Био је активан УРС-овим синдикатима и биран за радничког повереника . Године постао је кандидат , члан Комунистичке партије Југославије , а затим и секретар партијске ћелије у Фабрици дувана . Народноослободилачка борба Био је мобилисан у пролеће и до капитулације краљевине Југославије налазио се у својој јединици . Рат га је затекао на албанској граници , одакле се после расула југословенске војске вратио у Сарајево и одмах укључио у рад партијске организације . По задатку КПЈ , у данима који су претходили почетку устанка , послан је у Сјетину где је радио на припремању устанка , а крајем јуна поновно се вратио у Сарајево и укључио у рад партијске организације . Почетком године , ухапсила га је усташка полиција . У затвору је наставио политичку активност и формирао актив симпатизера КПЈ . Последана у затвору , пуштен је на слободу захваљујући симпатизерима КПЈ у полицијским редовима . После тога се одмах придружио партизанима . У почетку је био у ударној чети партизанског одреда „ Звијезда “ , а касније је постављен за помоћника комесара чете у Шестој источнобосанској ударној бригади . Цвијетић је од тада учествовао у многим борбама бригаде и истакао се у већини њих . Приликом прелска Шесте источнобосанске бригаде у Срем преко Босута , био је рањен током борби против Немаца у босутским шумама октобра године . У Срему је остао као партијски радник до маја године , када је отишао у Трећу војвођанску бригаду , из које је упућен за политичког радника у Семберију . Средином октобра Цвијетић је , као секретар Окружног комитета КПЈ за Романију , учествовао у борбама Романијског партизанског одреда . До краја рата био је на партијским дужностима као секретар Окружног комитета КПЈ за Романију ( септембар– април Власеницу ( април – октобари за Посавину и Требаву ( октобар– фебруар Послератна каријера После рата , биран је за посланика Народне скупштине БиХ и Савезне народне скупштине у више сазива . Био је и на разним партијским дужностима . Од новембра године био је секретар ОК КПЈ за Тузлу . Од новембра био је на дужности у Организационо-политичкој управи ПК КПЈ за БиХ и потпредседник Контролне комисије . Године био је изабран за секретара Градског комитета КПЈ за Сарајево , а од је био секретар Обласног комитета КПЈ и председник Обласног одбра за Сарајево . Године био је изабран за секретара Среског комитета КПЈ за Сарајево и члана првог Извршног већа Скупштине НР БиХ . Био је члан Централног комитета СК БиХ , председник Социјално-здравственог већа Скупштине БиХ , синдикални функционер , председник Кадровске комисије ЦК СК БиХ , члан Главног одбора Социјалстичког савеза радног народа БиХ , члан Интерпарламентарне уније , члан Савета Републике Босне и Херцеговине и остало . Умро је маја године у Сарајеву . Носилац је Партизанске споменице и више југословенских одликовања . Орденом народног хероја одликован је новембра године . Референце Литература Југословенски савременци : ко је ко у Југославији . „ Седма сила “ , Београд година . Рођени Умрли Невесињци Личности радничког покрета Југославије Комунисти Босне и Херцеговине Југословенски партизани Борци Шесте пролетерске бригаде Друштвено-политички радници СР БиХ Посланици Скупштине СР БиХ Носиоци Партизанске споменице Народни хероји - Ц