Цетињски летопис
Цетињски летопис, познат и као Цетињска хрисовуља и Цетињска хроника је збирка рукописа (писма, документи, извештаји и песме), које је сакупио митрополит Василије III Петровић Његош, и који је и сам аутор неколико текстова у њему. Садржи 81 листова димензија 32 цм х 21,5 цм писаних српском ћирилицом. Чува се у Цетињском манастиру. Постоје и друге верзије ове збирке, која нису идентична оригиналу, јер су оригиналне текстове преписивали и преводили на савремени језик различити људи, у различитим временима. Неки од примерака се чувају у Одеси и Санкт Петербургу.

Зборник је до 19. века био познат као Цетињска хрисовуља. Од тог времена се назива хроника или летопис, понегде се среће и као Црнојевића хрисовуља или Цетињска хроника, јер се чува у Цетињском манастиру, који је саградио Иван Црнојевић 1484. године.

Садржај зборника 

Први рукопис летписа је биографија Скендербега, која је највећи део хронике. Хроника још садржи и повеље и друге докумената издате од стране средњовековних српских владара.

Најпознатија је повеља Стефана Првовенчаног из 1212. године, у којој је он даје списак цркава које је саградио у Котору и Превлаци. Затим повеља Ивана Црнојевића из 1485. године у којој је забележио своје ктиторство у земљишту и имовине Цетињском манастиру. 

Препис повеље Ивана Црнојевића из 1485. којим је основао Цетињски манастир је такође део Цетињског летописа.

У саставу летописа је и опис битке на Царевом Лазу (1712), митрополита Василија.

Први научник који је користио ову хронику као извор његових радова био је Василије III Петровић Његош, у свом спису о историји Црне Горе, објављеном у Москви 1754. године.

Извори

Спољашње везе 
 Др Нико С. Мартиновић, Цетињски љетопис, Предговор фототипском издању 1962.

Српска књижевност у средњем веку
Историја Срба у средњем веку
Историја Црне Горе у средњем вијеку
Српске рукописне књиге
Цетињски летопис , познат и као Цетињска хрисовуља и Цетињска хроника је збирка рукописа ( писма , документи , извештаји и песме ) , које је сакупио митрополит Василије III Петровић Његош , и који је и сам аутор неколико текстова у њему . Садржилистова димензијацм х5 цм писаних српском ћирилицом . Чува се у Цетињском манастиру . Постоје и друге верзије ове збирке , која нису идентична оригиналу , јер су оригиналне текстове преписивали и преводили на савремени језик различити људи , у различитим временима . Неки од примерака се чувају у Одеси и Санкт Петербургу . Зборник је до века био познат као Цетињска хрисовуља . Од тог времена се назива хроника или летопис , понегде се среће и као Црнојевића хрисовуља или Цетињска хроника , јер се чува у Цетињском манастиру , који је саградио Иван Црнојевић године . Садржај зборника Први рукопис летписа је биографија Скендербега , која је највећи део хронике . Хроника још садржи и повеље и друге докумената издате од стране средњовековних српских владара . Најпознатија је повеља Стефана Првовенчаног из године , у којој је он даје списак цркава које је саградио у Котору и Превлаци . Затим повеља Ивана Црнојевића из године у којој је забележио своје ктиторство у земљишту и имовине Цетињском манастиру . Препис повеље Ивана Црнојевића из којим је основао Цетињски манастир је такође део Цетињског летописа . У саставу летописа је и опис битке на Царевом Лазу митрополита Василија . Први научник који је користио ову хронику као извор његових радова био је Василије III Петровић Његош , у свом спису о историји Црне Горе , објављеном у Москви године . Извори Спољашње везе Др Нико С . Мартиновић , Цетињски љетопис , Предговор фототипском издању Српска књижевност у средњем веку Историја Срба у средњем веку Историја Црне Горе у средњем вијеку Српске рукописне књиге