Саво Батиница
Саво Батиница (Дрвар, 10. јануар 1915 — 1984), учесник Народноослободилачке борбе и генерал-мајор ЈНА.

Биографија 
Рођен је 10. јануара 1915. године у Дрвару. 

Пре Другог светског рата био је тесарско-столарски радник. Као млади радник приступио је револуционарном радничком покрету и 1940. године постао члан Комунистичке партије Југославије (КПЈ). 

Учесник је Народноослободилачке борбе од 1941. године. У току рата је био политички комесар батаљона, командант батаљона и командант Шеснаесте крајишке ударне бригаде. Крај рата је дочекао на положају команданта Прве бригаде Корпуса народне одбране Југославије (КНОЈ). 

После ослобођења Југославије, наставио је професионалну службу у Југословенској армији. Завршио је Школу тактике Више војне академије ЈНА. У ЈНА се налазио на положајима команданта аутомобилског наставног центра, начелника штаба дивизије, начелника Школе резервних пешадијских официра, начелника Контролног одељења војне индустрије и др. Пензионисан је 1965. године. 

Умро је 1984. године и сахрањен је у Алеји заслужних грађана на Новом гробљу у Београду. 

Носилац је Партизанске споменице 1941. и више других југословенских одликовања, међу којима су Орден заслуга за народ и Орден братства и јединства.

Литература 
 Војна енциклопедија (књига прва). Београд 1970. година.
 Војни лексикон. „Војноиздавачки завод“ Београд, 1981. година.

Рођени 1915.
Умрли 1984.
Дрварчани
Југословенски партизани
Политички комесари НОВЈ
Припадници КНОЈ
Носиоци Партизанске споменице 1941.
Генерал-мајори ЈНА
Чланови Организације СКЈ у ЈНА
Сахрањени у Алеји заслужних грађана на Новом гробљу у Београду
Саво Батиница ( Дрвар , јануар— учесник Народноослободилачке борбе и генерал-мајор ЈНА . Биографија Рођен је јануара године у Дрвару . Пре Другог светског рата био је тесарско-столарски радник . Као млади радник приступио је револуционарном радничком покрету и године постао члан Комунистичке партије Југославије ( КПЈ ) . Учесник је Народноослободилачке борбе од године . У току рата је био политички комесар батаљона , командант батаљона и командант Шеснаесте крајишке ударне бригаде . Крај рата је дочекао на положају команданта Прве бригаде Корпуса народне одбране Југославије ( КНОЈ ) . После ослобођења Југославије , наставио је професионалну службу у Југословенској армији . Завршио је Школу тактике Више војне академије ЈНА . У ЈНА се налазио на положајима команданта аутомобилског наставног центра , начелника штаба дивизије , начелника Школе резервних пешадијских официра , начелника Контролног одељења војне индустрије и др . Пензионисан је године . Умро је године и сахрањен је у Алеји заслужних грађана на Новом гробљу у Београду . Носилац је Партизанске споменице и више других југословенских одликовања , међу којима су Орден заслуга за народ и Орден братства и јединства . Литература Војна енциклопедија ( књига прва ) . Београд година . Војни лексикон . „ Војноиздавачки завод “ Београд , година . Рођени Умрли Дрварчани Југословенски партизани Политички комесари НОВЈ Припадници КНОЈ Носиоци Партизанске споменице Генерал-мајори ЈНА Чланови Организације СКЈ у ЈНА Сахрањени у Алеји заслужних грађана на Новом гробљу у Београду