Јанез Бизјак
Јанез Бизјак (Отлица, 31. децембар 1911 — Шујица, 29. октобар 1941), учесник Народноослободилачке борбе и народни херој Југославије.

Биографија 
Рођен је 1911. године у Отлици код Ајдовшчине. Отац му је био путар. Првобитно је живео у Горичком срезу, али се његова породица касније, због италијанског терора коме је била изложена, преселила у Чрнуче крај Љубљане. Тамо је Јанез изучио браварски занат и по први пут се упознао с идејама социјализма.

Активан учесник радничког покрета постао је од 1934. године. Створио је синдикалне организације у културним друштвима „Свобода“ и „Взајемност“. Члан Комунистичке партије Југославије постао је 1936. у „Аутомонтажи“ која је у то време била центар комунистичког покрета у Горењској и вршила велики утицај на развој радничког покрета у том крају. Ивановом заслугом у „Аутомонтажи“ су нашли посао многи комунисти које је гонила полиција и који нису могли да се запосле у другим предузећима. Године 1938, због своје запажене политичке делатности Иван је био ухапшен и интернисан у Ивањицу.

После окупације Југославије 1941. прешао је у илегалност, јер га је као познатог комунисту гонио Гестапо. Учествовао је у организовању устанка (скупљао је оружје и други ратни материјал). Јула 1941. године, када је формирана Прва рашичка партизанска чета, постао је њен борац. После два месеца жестоких борби с немачким снагама, постао је командир Моравске чете. Своје борбено крштење ова чета је доживела у сукобу са Немцима у Савињском Хриду изнад Моравишча. Са четом од двадесет људи учествовао је у борби против 700 немачких војника. После дуге борбе, пошто је Бизјак погодио немачког команданта, непријатељ се повукао претрпевши знатне губитке. После тога Бизјак је са четом вршио саботаже, организовао заседе и сличне специјалне акције по чему се његова чета прочула.

Почетком октобра 1941. године, Бизјак је са четом прешао на десну обалу Саве и наставио нападе. Идући по дубоком снегу чета се зауставила 29. октобра 1941. године на једном месту код Шујице, код Добраве, близу Љубљане. Италијани су сазнали за боравиште чете и изненада је напали. Бизјак се борио све док није био погођен у чело. Када су борци видели да је пао њихов командир, јурнули су и натерали италијанске снаге у бекство.

У Народноослобнодилачкој борби је учествовала читава његова породица, а три брата су му носиоци Партизанске споменице 1941.

Указом председника Федеративне Народне Републике Југославије Јосипа Броза Тита, 27. новембра 1953. године, проглашен је за народног хероја.

Референце

Литература 
 

Рођени 1911.
Умрли 1941.
Словенци
Комунисти Словеније
Југословенски партизани
Погинули партизански команданти
Народни хероји - Б
Јанез Бизјак ( Отлица , децембар— Шујица , октобар учесник Народноослободилачке борбе и народни херој Југославије . Биографија Рођен је године у Отлици код Ајдовшчине . Отац му је био путар . Првобитно је живео у Горичком срезу , али се његова породица касније , због италијанског терора коме је била изложена , преселила у Чрнуче крај Љубљане . Тамо је Јанез изучио браварски занат и по први пут се упознао с идејама социјализма . Активан учесник радничког покрета постао је од године . Створио је синдикалне организације у културним друштвима „ Свобода “ и „ Взајемност “ . Члан Комунистичке партије Југославије постао је у „ Аутомонтажи “ која је у то време била центар комунистичког покрета у Горењској и вршила велики утицај на развој радничког покрета у том крају . Ивановом заслугом у „ Аутомонтажи “ су нашли посао многи комунисти које је гонила полиција и који нису могли да се запосле у другим предузећима . Године због своје запажене политичке делатности Иван је био ухапшен и интернисан у Ивањицу . После окупације Југославије прешао је у илегалност , јер га је као познатог комунисту гонио Гестапо . Учествовао је у организовању устанка ( скупљао је оружје и други ратни материјал ) . Јула године , када је формирана Прва рашичка партизанска чета , постао је њен борац . После два месеца жестоких борби с немачким снагама , постао је командир Моравске чете . Своје борбено крштење ова чета је доживела у сукобу са Немцима у Савињском Хриду изнад Моравишча . Са четом од двадесет људи учествовао је у борби противнемачких војника . После дуге борбе , пошто је Бизјак погодио немачког команданта , непријатељ се повукао претрпевши знатне губитке . После тога Бизјак је са четом вршио саботаже , организовао заседе и сличне специјалне акције по чему се његова чета прочула . Почетком октобра године , Бизјак је са четом прешао на десну обалу Саве и наставио нападе . Идући по дубоком снегу чета се зауставила октобра године на једном месту код Шујице , код Добраве , близу Љубљане . Италијани су сазнали за боравиште чете и изненада је напали . Бизјак се борио све док није био погођен у чело . Када су борци видели да је пао њихов командир , јурнули су и натерали италијанске снаге у бекство . У Народноослобнодилачкој борби је учествовала читава његова породица , а три брата су му носиоци Партизанске споменице Указом председника Федеративне Народне Републике Југославије Јосипа Броза Тита , новембра године , проглашен је за народног хероја . Референце Литература Рођени Умрли Словенци Комунисти Словеније Југословенски партизани Погинули партизански команданти Народни хероји - Б