Божидар Мишић
Божидар С. Мишић, рођен у Бруснику (Неготинска Крајина) 1902. године, био личност која је значајно обележила културни развој Пирота у који се преселио као младић.

Био је дугогодишњи промотер спорта, посебно фудбала од ране младости 1920-их када су-оснива први спротски клуб па све до 1970-их година, тренирајући генерације ентузијаста, укључујући и асове са интернационалним фудбалским каријерама.

 
Он је и један од најпознатијих градских часовничарa, и први Србин који се у Пироту бавио овим занатом, део чије оставштине излаже Музеј Понишавља у том граду, а активно је учествовао и у просторном уређењу градског језгра града кроз организовање и суфинансирање озелењавања кроз набавку липа из свог родног краја (манастир Буково код Неготина) и уређења кеја у Пироту. Такође је поклонио земљу за градњу фудбалског стадиона у спомен на рано умрлог сина. 

Његовим залагањем западњачки модели женских ручних радова који су стизали преко Загреба, где је путовао ради пословних контаката, доношени су у Пирот и утицали на вез а посредно и ћилимарство кад је оно, у време Краљевине Југославије, организовано промовисано. Мишић је умро у Пироту 1980. године.

Слободан Мисић је унук, a Миодраг Којадиновић праунук Мишићеве сестре Косаре.

Референце

Литература 
 Ирена Гвозденовић: О Музеју Понишавља, Пирот, Гласник Етнографског музеја у Београду, 2010, vol. 74, бр. 2. стр. 177–194 
 Сашка Велкова: Куварице пиротског краја, Гласник Етнографског музеја у Београду, 2006, vol. 70. стр. 71–98

Рођени 1902.
Спортски радници
Зајечарци
Пироћанци
Божидар С . Мишић , рођен у Бруснику ( Неготинска Крајина ) године , био личност која је значајно обележила културни развој Пирота у који се преселио као младић . Био је дугогодишњи промотер спорта , посебно фудбала од ране младостиих када су-оснива први спротски клуб па све доих година , тренирајући генерације ентузијаста , укључујући и асове са интернационалним фудбалским каријерама . Он је и један од најпознатијих градских часовничарa , и први Србин који се у Пироту бавио овим занатом , део чије оставштине излаже Музеј Понишавља у том граду , а активно је учествовао и у просторном уређењу градског језгра града кроз организовање и суфинансирање озелењавања кроз набавку липа из свог родног краја ( манастир Буково код Неготина ) и уређења кеја у Пироту . Такође је поклонио земљу за градњу фудбалског стадиона у спомен на рано умрлог сина . Његовим залагањем западњачки модели женских ручних радова који су стизали преко Загреба , где је путовао ради пословних контаката , доношени су у Пирот и утицали на вез а посредно и ћилимарство кад је оно , у време Краљевине Југославије , организовано промовисано . Мишић је умро у Пироту године . Слободан Мисић је унук , a Миодраг Којадиновић праунук Мишићеве сестре Косаре . Референце Литература Ирена Гвозденовић : О Музеју Понишавља , Пирот , Гласник Етнографског музеја у Београду , vol. бр. стр.194 Сашка Велкова : Куварице пиротског краја , Гласник Етнографског музеја у Београду , vol. стр.98 Рођени Спортски радници Зајечарци Пироћанци