Дидје Ратсирака
Дидје Ратсирака (; Ватомандри, 4. новембар 1936 — Антананариво, 28. март 2021) био је адмирал и председник државе Мадагаскар од 1975. до 1993. и од 1997. до 2002. године.

Биографија 
Био је министар спољних послова од 1972. до 1975. године. На власт је дошао војним пучем. Иако је испрва примењивао социјализам у државној економији, то се показало промашајем, те се окренуо Западу.

Године 1991. покренути су велики протести против Ратсираке широм државе, у којима је услед сукоба с полицијом било и мртвих. На изборима 1992. године поражен је од стране опозиционог вође Албера Зафија, те је одступио 27. марта 1993. године. Када је председник Зафи био опозван с функције 1996. године, Ратсирака се вратио на политичку сцену као кандидат странке АРЕМА на председничким изборима крајем 1996, на којима је победио у другом кругу (почетком 1997). Председништво је преузео 9. фебруара 1997. године.

На председничким изборима 2002. године прешао је први круг као кандидат са 40% гласова, иза Марка Раваломанане који је освојио 46% гласова. Настао је спор јер је Раваломанана тврдио да је освојио више од 50% гласова, па други круг, услед насталих сукоба, није ни одржан. Раваломанана се 22. фебруара 2002. прогласио председником, а две су владе започеле борбу за власт у којој је, током неколико наредних месеци, превласт стекао Раваломанана.

Ратсирака је, таман пред бег из државе, 2003. оптужен за крађу готово 8 милиона долара из јавних фондова банке у Тоамасини у јуну 2002. године. Пошто је у тренутку изрицања пресуде био у Француској, осуђен је на 10 година присилног рада у одсуству. Међутим, 2009. је амнестиран, а 2011. се вратио из избеглиштва.

Извори

Спољашње везе 

Рођени 1936.
Умрли 2021.
Председници Мадагаскара
Адмирали
Личности Хладног рата
Дидје Ратсирака ( ; Ватомандри , новембар— Антананариво , мартбио је адмирал и председник државе Мадагаскар од до и од до године . Биографија Био је министар спољних послова од до године . На власт је дошао војним пучем . Иако је испрва примењивао социјализам у државној економији , то се показало промашајем , те се окренуо Западу . Године покренути су велики протести против Ратсираке широм државе , у којима је услед сукоба с полицијом било и мртвих . На изборима године поражен је од стране опозиционог вође Албера Зафија , те је одступио марта године . Када је председник Зафи био опозван с функције године , Ратсирака се вратио на политичку сцену као кандидат странке АРЕМА на председничким изборима крајем на којима је победио у другом кругу ( почетком Председништво је преузео фебруара године . На председничким изборима године прешао је први круг као кандидат са гласова , иза Марка Раваломанане који је освојио гласова . Настао је спор јер је Раваломанана тврдио да је освојио више од гласова , па други круг , услед насталих сукоба , није ни одржан . Раваломанана се фебруара прогласио председником , а две су владе започеле борбу за власт у којој је , током неколико наредних месеци , превласт стекао Раваломанана . Ратсирака је , таман пред бег из државе , оптужен за крађу готовомилиона долара из јавних фондова банке у Тоамасини у јуну године . Пошто је у тренутку изрицања пресуде био у Француској , осуђен је нагодина присилног рада у одсуству . Међутим , је амнестиран , а се вратио из избеглиштва . Извори Спољашње везе Рођени Умрли Председници Мадагаскара Адмирали Личности Хладног рата