Ислахана у Нишу
Ислахана (јавна радионица), Мидхад-пашина школа у Нишу, била је васпитни дом и занатска школа која је примала на школовање муслиманску и хришћанску децу како би стекли основно образовање и научили неки занат. Ради се о једној несвакидашњој и за оно време веома модерној институцији у Турској држави, коју је након доласка јануара 1861. године на чело града Ниша,  основао Мидхат паша, који је 1876. године, за време владавине султана Мурата IV био и велики везир (председник владе) Османлијске царевине.

Школа са интернатом у Нишу један је од примера Мидхад-пашиних реформи и његових настојања да „европеизира“ Турску, и себе прикаже као великог реформатора.

Предуслови за настанак Ислахане 
Писменост за време турске владавине код Срба била је врло ограничена, и то на мали број и проценат становништва одређених друштвених група (властела, свештенство). Самим тим образовање је било оскудно и незнатно, односно и оно, као појам, сводило се искључиво на писменост. Такође, црква је била стециште свих оних који су тежили писмености, и заједно са манастирима прва и једина школа у којој се учило читање и писање.

Током Првог српског устанка, осим цркве, потребу за неком врстом образовања почиње да има и државна управа, односно власт која оформљује прве и основне институције друштва. То је приморало Османлијску власт да све више у Нишком пашалуку уважава права Срба на њихово образовање.

Према подаци из архивских докумената познато је, да су у 19. веку у поробљеној Србији деца учила по џамијама код турских хоџа. Међутим, с обзиром да је Ниш, у то време био седиште санџака, у којем су, поред неколико хиљада војника и официра, радили и бројни чиновници - од образовних суатанова постојале су модерна средња школа „Руждија“ (нижа гимназија) и библиотека, па је, сасвим логично, морало бити и више основних школа од којих су се многе налазиле унутар ѕидина ниђке тврђави где се налазио центар културног и јавног османлијског друштва.

Поред развоја образовних потреба и јачања трговине у Османлијском царству, и на Балкану, на простор Нишког пашалука с почетка 19. века, деловали су и утицаји из суседних словенских покрајина, а пре свега, од турске власти ослобођена, Кнежевине Србије, својом просветом и својом политиком. 

Истовремено је и централна Османлијска власт прокламовала својим законима; (Хатишерифом (1839) и Хатихумајуном (1856) ) толерантније односе, у погледу просветних иницијатива за муслиманско и хришћанско становништво. Међутим ти последњи напори Османлијске власти, нису значајније допринели да Нишки пашалук изађе из заосталости. 

Иако је период, пред распад Османлијског царства, имао релативни просветни успон, гледано у тадашњим приликама, и даље је Нишки пашалук био веома заостао просветно и културно, са око 97% неписменог становништва. 

Велике заслуге за убрзаније описмењавање нишлија поред владике Венедикта и владике Калиника имао је и контровезни Мидхад-паша који је шездесетих година 19. века наредио да су у Нишу оснује Ислахана (јавна радионица) у којој су примана муслиманска и хришћанска деца да стекну основно образовање и науче неки занат (терзијски, обућарски, кожарски, ћилимарски), и изгради српска основна школа на два спрата за 300 ученика, код Саборне цркве, чију је изградњу лично помогао и сам паша са 2.000 гроша. 

Иако су у овим школама као предавачи доминирали српски учитељи Мидхад-паша је наредио да хришћанска деца обавезно уче турски језик. Учитељ је био Ибрахим Наџет-ефендија. Зато су грађани Ниша, у бројним написима осуђивали политику Мидхад-паше, који иако се представљао правичним управником, у суштини вршио иста насиља као и његови претходници. 

Отварање школа попут Ислахане и основне школе у Нишу, утицало је на ширење писмености у Нишком пашалуку и представљало одређени прогрес, без обзира чиме је оно било мотивисано.

Историја 
Велики везир Мидхат-паша, говорећи о својој владавини у Нишу (од 1861. до 1864.године), оставио је о значају турске занатске школе–ислахане, следеће податке:

Када и како је настала ислахана 
Настанак Ислахане, како у свом делу „Књига о болници“, наводи професор Р. Живић „мистеријом је огрнут“. Изграђена је 1279. године по Хиџри, или у периоду од јуна 1862. године до маја 1863. године, у време Мидхат-паше, „најинтелигентнијег“ турског заповедника Нишког пашалука, а њен крај нагађа се после 1890. године, након смрти краља Милана Обреновића, када је срушена због оронулости и инфестације објекта глодарима и бројним другим заразама.

У списима Мидхат-паше о настанку Ислахане остало је записано и ово:

А према подацима из 1890. године Ислахана је служила војном санитету у Нишу, о чему говори овај запис:

И коначно крај ислахане 
Ислахана је 1890. године, након смрти краља Милана Обреновића, због оронулости и инфестације објекта глодарима и бројним другим заразама, доживела тужан крај. Зграда је због лошег грађевинског стања, склона паду и „енормно напаћене гамади спаљена“.

На том месту данас се налази Прва нишка гимназија „Стеван Сремац“.

Извори

Литратура 
 Grupa autora,  Istorija Niša, knjiga I, Gradina, Niš 1986 
 Dejanović, Dragoljub, Stamenković, Đorđe, Dimitrijević, Dragan, Radičević, Žarko i dr.(1983). Istorija Niša I knjiga. Niš: Gradina i Prosveta Niš.
 Đorđević, Tihomir (1896). Nešto o narodnom školovanju za vreme Turaka u Pirotskom okrugu, Učitelj, sveska I, god. XVI, pp. 36-45

Историја Ниша
Историја образовања у Србији
Васпитни заводи у Нишу
Историја медицине у Нишу
Ислахана ( јавна радионица ) , Мидхад-пашина школа у Нишу , била је васпитни дом и занатска школа која је примала на школовање муслиманску и хришћанску децу како би стекли основно образовање и научили неки занат . Ради се о једној несвакидашњој и за оно време веома модерној институцији у Турској држави , коју је након доласка јануара године на чело града Ниша , основао Мидхат паша , који је године , за време владавине султана Мурата IV био и велики везир ( председник владе ) Османлијске царевине . Школа са интернатом у Нишу један је од примера Мидхад-пашиних реформи и његових настојања да „ европеизира “ Турску , и себе прикаже као великог реформатора . Предуслови за настанак Ислахане Писменост за време турске владавине код Срба била је врло ограничена , и то на мали број и проценат становништва одређених друштвених група ( властела , свештенство ) . Самим тим образовање је било оскудно и незнатно , односно и оно , као појам , сводило се искључиво на писменост . Такође , црква је била стециште свих оних који су тежили писмености , и заједно са манастирима прва и једина школа у којој се учило читање и писање . Током Првог српског устанка , осим цркве , потребу за неком врстом образовања почиње да има и државна управа , односно власт која оформљује прве и основне институције друштва . То је приморало Османлијску власт да све више у Нишком пашалуку уважава права Срба на њихово образовање . Према подаци из архивских докумената познато је , да су у веку у поробљеној Србији деца учила по џамијама код турских хоџа . Међутим , с обзиром да је Ниш , у то време био седиште санџака , у којем су , поред неколико хиљада војника и официра , радили и бројни чиновници - од образовних суатанова постојале су модерна средња школа „ Руждија “ ( нижа гимназија ) и библиотека , па је , сасвим логично , морало бити и више основних школа од којих су се многе налазиле унутар ѕидина ниђке тврђави где се налазио центар културног и јавног османлијског друштва . Поред развоја образовних потреба и јачања трговине у Османлијском царству , и на Балкану , на простор Нишког пашалука с почетка века , деловали су и утицаји из суседних словенских покрајина , а пре свега , од турске власти ослобођена , Кнежевине Србије , својом просветом и својом политиком . Истовремено је и централна Османлијска власт прокламовала својим законима ; ( Хатишерифоми Хатихумајуном ) толерантније односе , у погледу просветних иницијатива за муслиманско и хришћанско становништво . Међутим ти последњи напори Османлијске власти , нису значајније допринели да Нишки пашалук изађе из заосталости . Иако је период , пред распад Османлијског царства , имао релативни просветни успон , гледано у тадашњим приликама , и даље је Нишки пашалук био веома заостао просветно и културно , са око неписменог становништва . Велике заслуге за убрзаније описмењавање нишлија поред владике Венедикта и владике Калиника имао је и контровезни Мидхад-паша који је шездесетих година века наредио да су у Нишу оснује Ислахана ( јавна радионица ) у којој су примана муслиманска и хришћанска деца да стекну основно образовање и науче неки занат ( терзијски , обућарски , кожарски , ћилимарски ) , и изгради српска основна школа на два спрата заученика , код Саборне цркве , чију је изградњу лично помогао и сам паша са000 гроша . Иако су у овим школама као предавачи доминирали српски учитељи Мидхад-паша је наредио да хришћанска деца обавезно уче турски језик . Учитељ је био Ибрахим Наџет-ефендија . Зато су грађани Ниша , у бројним написима осуђивали политику Мидхад-паше , који иако се представљао правичним управником , у суштини вршио иста насиља као и његови претходници . Отварање школа попут Ислахане и основне школе у Нишу , утицало је на ширење писмености у Нишком пашалуку и представљало одређени прогрес , без обзира чиме је оно било мотивисано . Историја Велики везир Мидхат-паша , говорећи о својој владавини у Нишу ( од догодине ) , оставио је о значају турске занатске школе–ислахане , следеће податке : Када и како је настала ислахана Настанак Ислахане , како у свом делу „ Књига о болници “ , наводи професор Р . Живић „ мистеријом је огрнут “ . Изграђена је године по Хиџри , или у периоду од јуна године до маја године , у време Мидхат-паше , „ најинтелигентнијег “ турског заповедника Нишког пашалука , а њен крај нагађа се после године , након смрти краља Милана Обреновића , када је срушена због оронулости и инфестације објекта глодарима и бројним другим заразама . У списима Мидхат-паше о настанку Ислахане остало је записано и ово : А према подацима из године Ислахана је служила војном санитету у Нишу , о чему говори овај запис : И коначно крај ислахане Ислахана је године , након смрти краља Милана Обреновића , због оронулости и инфестације објекта глодарима и бројним другим заразама , доживела тужан крај . Зграда је због лошег грађевинског стања , склона паду и „ енормно напаћене гамади спаљена “ . На том месту данас се налази Прва нишка гимназија „ Стеван Сремац “ . Извори Литратура Grupa autora , Istorija Niša , knjiga I , Gradina , Niš Dejanović , Dragoljub , Stamenković , Đorđe , Dimitrijević , Dragan , Radičević , Žarko i dr.( 1983 ) . Istorija Niša I knjiga . Niš : Gradina i Prosveta Niš . Đorđević , Tihomir Nešto o narodnom školovanju za vreme Turaka u Pirotskom okrugu , Učitelj , sveska I , god. XVI , pp . Историја Ниша Историја образовања у Србији Васпитни заводи у Нишу Историја медицине у Нишу