Gregarinasina
__БЕЗКН__

-{Gregarinasina}- је поткласа у оквиру филума -{Apicomplexa}-, која обухвата око 250 родова са преко 1650 врста. Врсте ове поткласе су једноћелијски екстрацелуларни паразити бескичмењака. Највећи број врста живе као цревни и миксоцелни паразити инсеката, док мањи број врста паразитира у целому чланковитих глиста, бодљокожаца и плашташа.

Грађа 
Грегарине су релативно крупне, око пола милиметра дужине, док неке врсте достижу и 1 cm. Тело грегарина је једноставно и црволико, или је подељено септама на три морфолошки јасно одвојена дела ћелије: епимерит, протомерит и деутомерит. Иако су неке еволуционе линије грегарина задржале карактере који упућују на примитиван статус у оквиру -{Apicomplexa}-, већина врста представља веома специјализоване паразите са новим, изведеним ултраструктурним и понашајним адаптацијама.

Животни циклус 
Животни циклус грегарина најчешће отпочиње ингестијом ооциста од стране домаћина, иако се поједине преносе и током копулације. Ооцисту напушта 4 или више спорозоита, који проналазе одговарајућу (циљну) шупљину у телу домаћина и ту се настањују. Спорозоити се хране, расту и диференцирају се у трофозоите. Код појединих врста грегарина дешава се бесполно размножавање у стадијумима трофозоита и спорозита, кроз шизогонију.

Два одрасла трофозоита се спарују у процесу (ступњу) званом сизиги, и развијају се у гамонте. Око сваког пара гамонта ствара се зид гаметоцисте, у оквиру којег се у процесу гаметогеније гамонти деле у стотине гамета. Гамети пореклом од различитих родитељских трофозоита се спарују и формирају зиготе, око којих се формира зид ооцисте. Унутар ооцисте дешава се мејоза и стварају се спорозоити. Велики број (на хиљаде) ооциста акумулира се у свакој гаметоцисти и ослобађају се у спољашњу средину после смрти домаћина.

Класификација 
Група грегарина се традиционално, на основу домаћина и морфолошких карактера, дели у три групе (реда): -{Archigregarinorida}-, -{Eugregarinorida}- и -{Neogregarinorida}-.

У ред -{Archigregarinorida}- спадају најпримитивнији представници грегарина. Они су задржали низ предачких карактеристика, попут распрострањења само у морским срединама, или морфолошке сличности трофозоита са спорозоитима. Типичан представник ове групе грегарина је род -{Selenidium}-.

Представници групе -{Eugregarinorida}- насељавају маринска, слатководна и сувоземна станишта. Њихови трофозоити су крупни и морфолошки се знатно разликују од спорозоита. Апикални комплекс у овој групи замењен је епимеритом. На основу морфологије тела еугрегарине подељене су у септатне (представници -{Gregarina}-, -{Corycella}-) и асептатне (представници -{Monocystis}-, -{Pterospora}-).

Ред -{Neogregarinorida}- обухвата паразите копнених бескимењака. Трофозоит је редукован и најчешће се не налазе у дигестивном систему.

Литература

Спољашње везе 

 Микроскопски снимци грегарина

Apicomplexa
Паразити
__БЕЗКН__ -{ Gregarinasina }- је поткласа у оквиру филума -{ Apicomplexa }- , која обухвата окородова са прековрста . Врсте ове поткласе су једноћелијски екстрацелуларни паразити бескичмењака . Највећи број врста живе као цревни и миксоцелни паразити инсеката , док мањи број врста паразитира у целому чланковитих глиста , бодљокожаца и плашташа . Грађа Грегарине су релативно крупне , око пола милиметра дужине , док неке врсте достижу иcm . Тело грегарина је једноставно и црволико , или је подељено септама на три морфолошки јасно одвојена дела ћелије : епимерит , протомерит и деутомерит . Иако су неке еволуционе линије грегарина задржале карактере који упућују на примитиван статус у оквиру -{ Apicomplexa }- , већина врста представља веома специјализоване паразите са новим , изведеним ултраструктурним и понашајним адаптацијама . Животни циклус Животни циклус грегарина најчешће отпочиње ингестијом ооциста од стране домаћина , иако се поједине преносе и током копулације . Ооцисту напуштаили више спорозоита , који проналазе одговарајућу ( циљну ) шупљину у телу домаћина и ту се настањују . Спорозоити се хране , расту и диференцирају се у трофозоите . Код појединих врста грегарина дешава се бесполно размножавање у стадијумима трофозоита и спорозита , кроз шизогонију . Два одрасла трофозоита се спарују у процесу ( ступњу ) званом сизиги , и развијају се у гамонте . Око сваког пара гамонта ствара се зид гаметоцисте , у оквиру којег се у процесу гаметогеније гамонти деле у стотине гамета . Гамети пореклом од различитих родитељских трофозоита се спарују и формирају зиготе , око којих се формира зид ооцисте . Унутар ооцисте дешава се мејоза и стварају се спорозоити . Велики број ( на хиљаде ) ооциста акумулира се у свакој гаметоцисти и ослобађају се у спољашњу средину после смрти домаћина . Класификација Група грегарина се традиционално , на основу домаћина и морфолошких карактера , дели у три групе ( реда ) : -{ Archigregarinorida }- , -{ Eugregarinorida }- и -{ Neogregarinorida }- . У ред -{ Archigregarinorida }- спадају најпримитивнији представници грегарина . Они су задржали низ предачких карактеристика , попут распрострањења само у морским срединама , или морфолошке сличности трофозоита са спорозоитима . Типичан представник ове групе грегарина је род -{ Selenidium } - . Представници групе -{ Eugregarinorida }- насељавају маринска , слатководна и сувоземна станишта . Њихови трофозоити су крупни и морфолошки се знатно разликују од спорозоита . Апикални комплекс у овој групи замењен је епимеритом . На основу морфологије тела еугрегарине подељене су у септатне ( представници -{ Gregarina }- , -{ Corycella }- ) и асептатне ( представници -{ Monocystis }- , -{ Pterospora }- ) . Ред -{ Neogregarinorida }- обухвата паразите копнених бескимењака . Трофозоит је редукован и најчешће се не налазе у дигестивном систему . Литература Спољашње везе Микроскопски снимци грегарина Apicomplexa Паразити