Гас-маска
Гас-маска је средство за заштиту човјека (лица, очију , респираторног, дигестивног и нервног система) од радиолошке, хемијске и биолошке контаминације гасовима, паром, чврстим и течним агенсима и честицама прашине. Користи се у мирнодопским и ратним условима. Формацијски је обавезна у заштити од хемијских удеса у превозу опасних материја и индустрији, у гашењу пожара, у полицијским и војним снагама. Обавезан је дио појединачне опреме сваког ватрогасца, полицајца и војника. Поставља се на главу. Анатомски је обликована лицу и захваљујући својој флексибилности се помоћу затезних врпци, једноставно примјерава сваком појединачном облику главе, штитећи херметички лице, очи, нос и уста од спољних утицаја. Само са посебним додацима штити и од угљен-моноксида. Уколико кожа главе није физички заштићена, кожа апсорбује отровне агенсе и тако контаминише организам.
Отровни материјал у ваздуху може бити нека врста отровног гаса (нпр. хлор који је коришћен у Првом светском рату) или честица (биолошки агенси, односно биолошко оружје као што су вируси, бактерије и отрови). Већина гас-маски пружа заштиту против оба типа отровног материјала.
У Великој Британији, током Другог светског рата, због ограниченог броја гас-маски, ношење истих је постало ствар престижа и помодарства, па су људи носили гас-маске и приликом обављања редовних активности, одласка у паб или шетњу.

Историја 

Према часопису Popular Mechanics, у Античкој Грчкој сунђер је коришћен као гас-маска."
Претечу модерне гас-маске измислио је 1847. Луис Хаслет. Овај уређај је омогућавао дисање на нос и уста инхалирањем ваздуха кроз филтер у облику сијалице и вентила за издисај ваздуха назад у атмосферу.

У Краљевини Југославији гас-маске су се производиле у погону "Небојша" у Борову.

Занимљивости 
У војсци се на команду "Отрови" брзо ставља маска на лице и наставља са обављањем предвиђених активности.

Обука и ергономија 
Нажалост, смањење ризика од удисања загађења ваздуха повезано је са негативним утицајем на запосленог. Изложеност угљен-диоксиду може премашити ограничење професионалне изложености (0,5 вол.% / 9 грама на 1 м3 у 8-часовној смени; 1,4% / 27 грама по 1 м3 са експозицијом од 15 минута) много пута премашују: Просечне вредности за гас-маску - до 2,6%; еластомерне гас-маске - до 2,6%; маска филтера - до 3,5%.

Дакле, код дуготрајне употребе главобоље; могу се јавити дерматитис и акне. Британски приручник препоручује употребу респиратора до 1 сата.

За правилан избор и правилну примену противогазов у индустрији, стручњаци написали уџбенике.

Види још 
 Гас-маска Небојша

Референце

Спољашње везе 

Војска
Гас-маска је средство за заштиту човјека ( лица , очију , респираторног , дигестивног и нервног система ) од радиолошке , хемијске и биолошке контаминације гасовима , паром , чврстим и течним агенсима и честицама прашине . Користи се у мирнодопским и ратним условима . Формацијски је обавезна у заштити од хемијских удеса у превозу опасних материја и индустрији , у гашењу пожара , у полицијским и војним снагама . Обавезан је дио појединачне опреме сваког ватрогасца , полицајца и војника . Поставља се на главу . Анатомски је обликована лицу и захваљујући својој флексибилности се помоћу затезних врпци , једноставно примјерава сваком појединачном облику главе , штитећи херметички лице , очи , нос и уста од спољних утицаја . Само са посебним додацима штити и од угљен-моноксида . Уколико кожа главе није физички заштићена , кожа апсорбује отровне агенсе и тако контаминише организам . Отровни материјал у ваздуху може бити нека врста отровног гаса ( нпр. хлор који је коришћен у Првом светском рату ) или честица ( биолошки агенси , односно биолошко оружје као што су вируси , бактерије и отрови ) . Већина гас-маски пружа заштиту против оба типа отровног материјала . У Великој Британији , током Другог светског рата , због ограниченог броја гас-маски , ношење истих је постало ствар престижа и помодарства , па су људи носили гас-маске и приликом обављања редовних активности , одласка у паб или шетњу . Историја Према часопису Popular Mechanics , у Античкој Грчкој сунђер је коришћен као гас-маска . " Претечу модерне гас-маске измислио је Луис Хаслет . Овај уређај је омогућавао дисање на нос и уста инхалирањем ваздуха кроз филтер у облику сијалице и вентила за издисај ваздуха назад у атмосферу . У Краљевини Југославији гас-маске су се производиле у погону " Небојша " у Борову . Занимљивости У војсци се на команду " Отрови " брзо ставља маска на лице и наставља са обављањем предвиђених активности . Обука и ергономија Нажалост , смањење ризика од удисања загађења ваздуха повезано је са негативним утицајем на запосленог . Изложеност угљен-диоксиду може премашити ограничење професионалне изложености5 вол.% / грама нам3 учасовној смени ;4% / грама пом3 са експозицијом одминута ) много пута премашују : Просечне вредности за гас-маску - до6% ; еластомерне гас-маске - до6% ; маска филтера - до5% . Дакле , код дуготрајне употребе главобоље ; могу се јавити дерматитис и акне . Британски приручник препоручује употребу респиратора досата . За правилан избор и правилну примену противогазов у индустрији , стручњаци написали уџбенике . Види још Гас-маска Небојша Референце Спољашње везе Војска