Васил Главинов
Васил Костов Главинов (Велес, 1869 — Софија, 24. јануар 1929) је био македонски и бугарски социјалиста, учесник социјалистичког и комунистичког покрета и поборник балканске федерације.

Биографија 
Рођен је 1869. године у Велесу, Османско царство. Основно образовање завршио је код Јован Хаџиконстантинова Џинота, а након тога је изучио столарски занат. На рад у Бугарску отишао је 1887. године.

Социјалистичке идеје усвојио је као члан софијског радничког друштва „Братство“, формираног 1893. године. Ширио је социјалистичке идеје међу припадницима македонске емиграције у Бугарској. Године 1893. основао је Македонску социјалистичку групу, неформалну групу чији су чланови били социјалисти Никола Карев, Веле Марков, Димо Хаџидимов и остали. У Велес се вратио 1894. године и основао „Читаоницу“, прво просветно-радничко друштво на подручју Македоније.

Македонска социјалистичка група је под вођством Главинова 1895. године покренула своје прво гласило названо „Револуција“, а од 1898. и „Политичку слободу“.

Полазећи до става да без националне нема ни економске слободе, социјалисти су се залагали за слободну Македонију. Због тога су сарађивали са члановима ТМОРО-а. Након Прве социјалистичке конференције, одржане у Крушеву 3. јула 1900. године, већина чланова групе прикључила се редовима ТМОРО-а и активно учествовала у Илинданском устанку 1903. године. Главинов се оштро супротставио њиховом прелазу.

Након Младотурске револуције 1908. године, створени су услови за легално деловање разиличитих политичких групација у Османском царству. Главинов је у овом периоду посебно био активан. Почетком 1909. године, постао је главни и одговорни уредник новооснованог гласила „Радничка искра“.

Јануара 1910. године, у Београду је била одржана Прва балканска социјалдемократска конференција на којој су као представници социјалдемократских организација из Македоније учествовали Васил Главинов, Стојан Дивлев, Душан Цекић и Михаил Цоков. У Солуну је крајем исте године одржана конференција с циљем оснивања Османске социјалдемократске партије, али су сви напори пропали.

Рад у Бугарској 
Након избијања Балканских ратова, Главинов се вратио у Бугарску, где је проживео остатак живота. Снажно се противио Балканскима и Првом светском рату. Поздравио је Октобарску револуцију у Русији 1917. године. У Бугарској се укључио у рад уских социјалиста, који су 1919. основали Комунистичку партију Бугарске. Учествовао је 1920. године у формирању Централне емигрантске комисије при Централном комитету Комунистичке партије Бугарске, а затим и у формирању Емигрантског комунистичког савеза.

Након напада бугарских комуниста на цркву Свете Недеље у Софији 16. априла 1925. године, био је накратко ухапшен, али се након тога повукао из политике. Умро је у Софији 1929. године.

Његова родна кућа у Велесу је данас уређена у спомен-музеј.

Референце

Литература 
 
 

 Македонска енциклопедија (књига прва). „МАНУ“, Скопље 2009. година.

Рођени 1869.
Умрли 1929.
Велешани
Бугараши
Социјалисти
Бугарски комунисти
Анархисти
Историја Македоније у новом веку
Васил Костов Главинов ( Велес ,— Софија , јануарје био македонски и бугарски социјалиста , учесник социјалистичког и комунистичког покрета и поборник балканске федерације . Биографија Рођен је године у Велесу , Османско царство . Основно образовање завршио је код Јован Хаџиконстантинова Џинота , а након тога је изучио столарски занат . На рад у Бугарску отишао је године . Социјалистичке идеје усвојио је као члан софијског радничког друштва „ Братство “ , формираног године . Ширио је социјалистичке идеје међу припадницима македонске емиграције у Бугарској . Године основао је Македонску социјалистичку групу , неформалну групу чији су чланови били социјалисти Никола Карев , Веле Марков , Димо Хаџидимов и остали . У Велес се вратио године и основао „ Читаоницу “ , прво просветно-радничко друштво на подручју Македоније . Македонска социјалистичка група је под вођством Главинова године покренула своје прво гласило названо „ Револуција “ , а од и „ Политичку слободу “ . Полазећи до става да без националне нема ни економске слободе , социјалисти су се залагали за слободну Македонију . Због тога су сарађивали са члановима ТМОРО-а . Након Прве социјалистичке конференције , одржане у Крушеву јула године , већина чланова групе прикључила се редовима ТМОРО-а и активно учествовала у Илинданском устанку године . Главинов се оштро супротставио њиховом прелазу . Након Младотурске револуције године , створени су услови за легално деловање разиличитих политичких групација у Османском царству . Главинов је у овом периоду посебно био активан . Почетком године , постао је главни и одговорни уредник новооснованог гласила „ Радничка искра “ . Јануара године , у Београду је била одржана Прва балканска социјалдемократска конференција на којој су као представници социјалдемократских организација из Македоније учествовали Васил Главинов , Стојан Дивлев , Душан Цекић и Михаил Цоков . У Солуну је крајем исте године одржана конференција с циљем оснивања Османске социјалдемократске партије , али су сви напори пропали . Рад у Бугарској Након избијања Балканских ратова , Главинов се вратио у Бугарску , где је проживео остатак живота . Снажно се противио Балканскима и Првом светском рату . Поздравио је Октобарску револуцију у Русији године . У Бугарској се укључио у рад уских социјалиста , који су основали Комунистичку партију Бугарске . Учествовао је године у формирању Централне емигрантске комисије при Централном комитету Комунистичке партије Бугарске , а затим и у формирању Емигрантског комунистичког савеза . Након напада бугарских комуниста на цркву Свете Недеље у Софији априла године , био је накратко ухапшен , али се након тога повукао из политике . Умро је у Софији године . Његова родна кућа у Велесу је данас уређена у спомен-музеј . Референце Литература Македонска енциклопедија ( књига прва ) . „ МАНУ “ , Скопље година . Рођени Умрли Велешани Бугараши Социјалисти Бугарски комунисти Анархисти Историја Македоније у новом веку