Душан Анђелковић (књижевник)
Душан Анђелковић (Београд, 28. јул 1910. — Београд, 6. мај 1997) био је српски и југословенски књижевник.

Биографија 

Душан Анђелковић је рођен у Београду, 28. јула 1910, од оца Димитрија и мајке Косаре. Одрастао је у Савамали (у "Три кључа", крај изнад некадашње Баре Венеције). У Београду је завршио гимназију, стручну школу Министарства финансија и Економски факултет. Радио је унутрашњости Србије, а после Ослобођења 1944. године у синдикату, Издавачком предузећу "Рад" и Савезном извршном већу.

У Четвртој београдској гимназији у Београду историју му је предавао Милош Црњански, а српски језик и књижевност Момчило Настасијевић, што је, по његовим речима, утицало да већ у шеснаестој години објави своју прву песму и да се касније посвети писању.

Пре Другог светског рата објављивао је песме по многим листовима и часописима, поред осталих у Летопису Матице српске и у Српском књижевном гласнику. Само мањи део тих песама обухваћен је првом објављеном збирком.

У романима обухвата бурно време од 1900. године до краја 20. века и описује углавном Београд, нарочито део у којем је одрастао — крај око "Три кључа" у Савамали (сада Сарајевска улица), Бару Венецију и такозвану Лудничку башту, коју у својим романима сматра симболом живота.

Био је ожењен Маријом (1910—2005), са којом има децу Миливоја (р. 1940, такође књижевник) и Владимира (1946).

Дела

Поезија 
 Вечно жито, збирка песама, издање аутора, Београд, 1938. COBISS.SR-ID 23753991 у Народној библиотеци Србије
 Зидови од сунца, збирка песама, „Рад“, Београд, 1958. COBISS.SR-ID 46665479 у Библиотеци Матице српске;
 Брадати анђели, збирка песама (постхумно), Београд, 1997. године

Романи 
 Таван, роман, „Отокар Кершовани“, Ријека, 1963. COBISS.SR-ID 63399687 у Библиотеци Матице српске;
 Деца и рибе, роман, „Отокар Кершовани“, Ријека, 1965. COBISS.SR-ID 94135303 у Библиотеци Матице српске;
 Путовања у Нови Сад, роман, Матица српска, Нови Сад, 1977;
 Скок, роман, „Слово љубве“, Београд 1978. COBISS.SR-ID 11820039 у Библиотеци Матице српске;
 Златно средиште света, роман, Матица српска.  (Брош.);
 Лудничка башта, роман, „Књижевне новине“. ;
 Аписова ружа, роман, Српска књижевна задруга.

Радио драме 
 Велики играч, радио-драма, Радио Београд, емитована 14. 12. 1968 и 18. 8. 1969. године;
 Победник, радио-драма, Радио Београд, 1974;
 Божанство, радио драма (постхумно), Радио Београд, лето 2005. године.

Дела у рукопису 
Оставио је завршене рукописе: романе Мач истрошених корица, Бело доба, Смешећи се као Јапанац и Ноћне птице лепо певају; збирку приповедака Невидљива лица (или Невидљива љубав); радио-драме 'Камион већи него кућа и Бунтовник.

Награде 
 На конкурсу Телеграма, Загреб, 1963. године за роман Таван;
 На конкурсу Телеграма, Загреб, 1965. године за роман Деца и рибе;
 На конкурсу Радио Београда 1974. године за радио-драму Победник;
 Награда „Душан Баранин“ Српске књижевне задруге 1992. године за роман Аписова ружа.

Референце

Литература 
 Милутин Срећковић: „Лудничка башта - библиотека Књижевне новине“, Књижевне новине, Београд, 1990.
 Љиљана Шоп: „Аписова ружа“, Српска реч, 1995.
 Марко Недић: „Аписова ружа“, Књижевне новине, бр. 892, 15. септембар 1994.
 Марко Недић: „Ненаметљиви романсијер Београда“, Књижевне новине, бр. 954, 15. јун 1997.

Спољашње везе 

 Душан Анђелковић (1910—1997), био-библиографија, поезија, изводи из критика, веза за изводе из романа Амика.рс

Рођени 1910.
Умрли 1997.
Књижевници из Београда
Српски књижевници
Српски драматурзи
Душан Анђелковић ( Београд , јул — Београд , мајбио је српски и југословенски књижевник . Биографија Душан Анђелковић је рођен у Београду , јула од оца Димитрија и мајке Косаре . Одрастао је у Савамали ( у " Три кључа " , крај изнад некадашње Баре Венеције ) . У Београду је завршио гимназију , стручну школу Министарства финансија и Економски факултет . Радио је унутрашњости Србије , а после Ослобођења године у синдикату , Издавачком предузећу " Рад " и Савезном извршном већу . У Четвртој београдској гимназији у Београду историју му је предавао Милош Црњански , а српски језик и књижевност Момчило Настасијевић , што је , по његовим речима , утицало да већ у шеснаестој години објави своју прву песму и да се касније посвети писању . Пре Другог светског рата објављивао је песме по многим листовима и часописима , поред осталих у Летопису Матице српске и у Српском књижевном гласнику . Само мањи део тих песама обухваћен је првом објављеном збирком . У романима обухвата бурно време од године до краја века и описује углавном Београд , нарочито део у којем је одрастао — крај око " Три кључа " у Савамали ( сада Сарајевска улица ) , Бару Венецију и такозвану Лудничку башту , коју у својим романима сматра симболом живота . Био је ожењен Маријом2005 ) , са којом има децу Миливоја ( р. такође књижевник ) и Владимира Дела Поезија Вечно жито , збирка песама , издање аутора , Београд , COBISS.SR -IDу Народној библиотеци Србије Зидови од сунца , збирка песама , „ Рад “ , Београд , COBISS.SR -IDу Библиотеци Матице српске ; Брадати анђели , збирка песама ( постхумно ) , Београд , године Романи Таван , роман , „ Отокар Кершовани “ , Ријека , COBISS.SR -IDу Библиотеци Матице српске ; Деца и рибе , роман , „ Отокар Кершовани “ , Ријека , COBISS.SR -IDу Библиотеци Матице српске ; Путовања у Нови Сад , роман , Матица српска , Нови Сад , Скок , роман , „ Слово љубве “ , Београд COBISS.SR -IDу Библиотеци Матице српске ; Златно средиште света , роман , Матица српска . ( Брош . ) ; Лудничка башта , роман , „ Књижевне новине “ . ; Аписова ружа , роман , Српска књижевна задруга . Радио драме Велики играч , радио-драма , Радио Београд , емитованаи године ; Победник , радио-драма , Радио Београд , Божанство , радио драма ( постхумно ) , Радио Београд , лето године . Дела у рукопису Оставио је завршене рукописе : романе Мач истрошених корица , Бело доба , Смешећи се као Јапанац и Ноћне птице лепо певају ; збирку приповедака Невидљива лица ( или Невидљива љубав ) ; радио-драме ' Камион већи него кућа и Бунтовник . Награде На конкурсу Телеграма , Загреб , године за роман Таван ; На конкурсу Телеграма , Загреб , године за роман Деца и рибе ; На конкурсу Радио Београда године за радио-драму Победник ; Награда „ Душан Баранин “ Српске књижевне задруге године за роман Аписова ружа . Референце Литература Милутин Срећковић : „ Лудничка башта - библиотека Књижевне новине “ , Књижевне новине , Београд , Љиљана Шоп : „ Аписова ружа “ , Српска реч , Марко Недић : „ Аписова ружа “ , Књижевне новине , бр. септембар Марко Недић : „ Ненаметљиви романсијер Београда “ , Књижевне новине , бр. јун Спољашње везе Душан Анђелковић1997 ) , био-библиографија , поезија , изводи из критика , веза за изводе из романа Амика.рс Рођени Умрли Књижевници из Београда Српски књижевници Српски драматурзи