Јоцо Тарабић
Јоцо Тарабић (Тржић, код Слуњ, 7. јануар 1916 — Београд, 8. новембар 1995), учесник Народноослободилачке борбе, генерал-потпуковник ЈНА и народни херој Југославије.

Биографија 
Рођен је 7. јануара 1916. године у селу Тржићу, код Слуња, у сиромашној сељачкој породици. Основну школу завршио је у родном селу, а трговачко звање стекао у Винковцима. Извесно је време радио у Тржићу и Огулину, а 1936. године је отишао у војску, у којој је завршио Подофицирску и Пилотску школу.

Почетак Другог светског рата у Југославији затекао га је у чину наредника-пилота. Априла 1941. године, успео је да побегне из сабирног логора у Загребу и вратио се кући у Тржић. У данима успоставе НДХ, био је сведоком усташких злочина над локалним српским становништвом. Иако никад пре није имао контакта са комунистичким идејама, убрзо је ступио у контакт са комунистима у свом крају и укључио се у припреме за оружани устанак.

Био је један од првих бораца партизанског одреда „Тржић”, затим борац у Тоболићкој чети Трећег батаљона Другог кордунашког партизанског одреда. У току рата био је на разним војним дужностима:
 командир Првог партизанског одреда „Тржић“,
 оперативни официр и заменик команданта Трећег батаљона Другог кордунашког одреда,
 заменик и командант Прве кордунашке бригаде,
 начелник Штаба Осме кордунашке дивизије,
 шеф оперативног одељења Четвртог хрватског корпуса,
 командант Осме ударне кордунашке дивизије.

Августа 1941. године истакао се у рушењу моста на Мрежници, код Тржића, где је с осталим борцима цео дан задржавао чету жандара и домобрана, који су били послани у појачање домобранској посади у Примишљу. Почетком 1942, Тарабић је заједно с командантом Трећег батаљона Другог кордунашког одреда, Мићом Бараћем, на челу јединице јуришао на утврђену жандарску посаду у Тржићу. Након погибије команданта Бараћа, Јоцо је преузео команду над одредом. Након пада посаде и заробљавања жандара и муниције, био је похваљен и постављен за оперативног официра Трећег батаљона. Надаље се истакао 1943. године у биткама код Цетинграда, Кладуше и Цазина, у нападу на Ласињу, на јако усташко упориште Крашић, у борбама за Бихаћ, Дубраву, Босиљево, Перјасицу, у борби против 372. легионарске дивизије код Трошмарије, затим у борбама на Жумберку и у операцијама за ослобођење Југославије у Истри и код Трста.

Током рата је био рањаван више пута. Први пут је лако рањен у Тоболићу 1942. године, а 1944. тешко у борби с немачким војницима код Крашића. После излечења је наставио борбу. Поново је био тешко рањен 2. августа 1945. код Звечаја, у борбама против убачених усташких крижарских група.

После завршетка рата, остао је у служби у Југословенској народној армији (ЈНА). Вршио је функцију начелника Инвалидског одељења Пете армије, начелника одељења у Персоналној управи ЈНА, одговорног уредника часописа „Војни гласник“ и начелника Војно-издавачког завода ЈНА. Завршио је Вишу војну академију ЈНА. Пензионисан у чину генерал-потпуковника ЈНА, 1974. године.

Био је активан и у раду друштвено-политичких организација. У два мандата је био посланик у Сабору СР Хрватске. Био је председник Савеза за спорт и рекреацију инвалида Србије.

Умро је 8. новембра 1995. године у Београду и сахрањен је у Алеји народних хероја на Новом гробљу у Београду.

Носилац је Партизанске споменице 1941. и других југословенских одликовања, међу којима су — Орден заслуга за народ са златном звездом, Орден братства и јединства са златним венцем, Орден партизанске звезде са сребрним венцем, два Ордена за храброст и Орден партизанске звезде са пушкама. Орденом народног хероја одликован је 27. новембра 1953. године.

Литература 
 Војна енциклопедија (књига друга). Београд, 1972. година.
 

Рођени 1916.
Умрли 1995.
Слуњани
Срби у Хрватској
Југословенски пилоти у Другом светском рату
Комунисти Хрватске
Југословенски партизани
Официри и подофицири Југословенске војске у НОВЈ
Официри НОВЈ
Генерал-потпуковници ЈНА
Дипломци Више војне академије ЈНА
Посланици Сабора СР Хрватске
Друштвено-политички радници СР Хрватске
Друштвено-политички радници СР Србије
Носиоци Партизанске споменице 1941.
Вишеструко одликовани Орденом за храброст (СФРЈ)
Народни хероји - Т
Сахрањени у Алеји народних хероја на Новом гробљу у Београду
Јоцо Тарабић ( Тржић , код Слуњ , јануар— Београд , новембар учесник Народноослободилачке борбе , генерал-потпуковник ЈНА и народни херој Југославије . Биографија Рођен је јануара године у селу Тржићу , код Слуња , у сиромашној сељачкој породици . Основну школу завршио је у родном селу , а трговачко звање стекао у Винковцима . Извесно је време радио у Тржићу и Огулину , а године је отишао у војску , у којој је завршио Подофицирску и Пилотску школу . Почетак Другог светског рата у Југославији затекао га је у чину наредника-пилота . Априла године , успео је да побегне из сабирног логора у Загребу и вратио се кући у Тржић . У данима успоставе НДХ , био је сведоком усташких злочина над локалним српским становништвом . Иако никад пре није имао контакта са комунистичким идејама , убрзо је ступио у контакт са комунистима у свом крају и укључио се у припреме за оружани устанак . Био је један од првих бораца партизанског одреда „ Тржић ” , затим борац у Тоболићкој чети Трећег батаљона Другог кордунашког партизанског одреда . У току рата био је на разним војним дужностима : командир Првог партизанског одреда „ Тржић “ , оперативни официр и заменик команданта Трећег батаљона Другог кордунашког одреда , заменик и командант Прве кордунашке бригаде , начелник Штаба Осме кордунашке дивизије , шеф оперативног одељења Четвртог хрватског корпуса , командант Осме ударне кордунашке дивизије . Августа године истакао се у рушењу моста на Мрежници , код Тржића , где је с осталим борцима цео дан задржавао чету жандара и домобрана , који су били послани у појачање домобранској посади у Примишљу . Почетком Тарабић је заједно с командантом Трећег батаљона Другог кордунашког одреда , Мићом Бараћем , на челу јединице јуришао на утврђену жандарску посаду у Тржићу . Након погибије команданта Бараћа , Јоцо је преузео команду над одредом . Након пада посаде и заробљавања жандара и муниције , био је похваљен и постављен за оперативног официра Трећег батаљона . Надаље се истакао године у биткама код Цетинграда , Кладуше и Цазина , у нападу на Ласињу , на јако усташко упориште Крашић , у борбама за Бихаћ , Дубраву , Босиљево , Перјасицу , у борби против легионарске дивизије код Трошмарије , затим у борбама на Жумберку и у операцијама за ослобођење Југославије у Истри и код Трста . Током рата је био рањаван више пута . Први пут је лако рањен у Тоболићу године , а тешко у борби с немачким војницима код Крашића . После излечења је наставио борбу . Поново је био тешко рањен августа код Звечаја , у борбама против убачених усташких крижарских група . После завршетка рата , остао је у служби у Југословенској народној армији ( ЈНА ) . Вршио је функцију начелника Инвалидског одељења Пете армије , начелника одељења у Персоналној управи ЈНА , одговорног уредника часописа „ Војни гласник “ и начелника Војно-издавачког завода ЈНА . Завршио је Вишу војну академију ЈНА . Пензионисан у чину генерал-потпуковника ЈНА , године . Био је активан и у раду друштвено-политичких организација . У два мандата је био посланик у Сабору СР Хрватске . Био је председник Савеза за спорт и рекреацију инвалида Србије . Умро је новембра године у Београду и сахрањен је у Алеји народних хероја на Новом гробљу у Београду . Носилац је Партизанске споменице и других југословенских одликовања , међу којима су — Орден заслуга за народ са златном звездом , Орден братства и јединства са златним венцем , Орден партизанске звезде са сребрним венцем , два Ордена за храброст и Орден партизанске звезде са пушкама . Орденом народног хероја одликован је новембра године . Литература Војна енциклопедија ( књига друга ) . Београд , година . Рођени Умрли Слуњани Срби у Хрватској Југословенски пилоти у Другом светском рату Комунисти Хрватске Југословенски партизани Официри и подофицири Југословенске војске у НОВЈ Официри НОВЈ Генерал-потпуковници ЈНА Дипломци Више војне академије ЈНА Посланици Сабора СР Хрватске Друштвено-политички радници СР Хрватске Друштвено-политички радници СР Србије Носиоци Партизанске споменице Вишеструко одликовани Орденом за храброст ( СФРЈ ) Народни хероји - Т Сахрањени у Алеји народних хероја на Новом гробљу у Београду