Царство Гана
Царство Гана или Царство Вагаду била је држава која је постојала на подручју данашње југоисточне Мауританије и западног Малија од око 350. до око 1235. године нове ере.

О њеном настанку нема поузданих извора, иако постоје бројне легенде и митови, обично везани уз породицу пророка Мухамеда. Први историчар који помиње њено постојање је персијски писац ел Хорезми из 9. века, а нешто детаљнији опис је дао арапски историчар Ел Бакри у 11. веку. Према њему је Гана била моћна, богата и развијена држава, чије се становништво захваљујући транссахарској трговини постепено преобраћало на ислам. Тачан датум нестанка државе такође није познат, али је њено подручје око 1400. контролисало Царство Мали. По њему је име добила савремена држава Гана, иако се царство није налазило на њеној данашњој територији.

Историја

Порекло 

Теоретисањем о пореклу Гане доминирали су спорови између етноисторијских извештаја и археолошких тумачења. Најраније расправе о њеном пореклу налазе се у суданским хроникама Махмуда Катија и Абд ал-Рахмана ас-Садија. Према Катином Тарих ал-Феташу у делу које је аутор вероватно саставио око 1580. године, али позивајући се на ауторитет главног судије Месине, Иде ал-Масинија који је живео нешто раније, двадесет краљева је владало Ганом пре доласка пророка Мухамеда, и царство се продужило током једног века након пророка. Говорећи о пореклу владара, Тарих ал-Феташ даје три различита мишљења: да су они били Сонинке, Вангара (који су Сонинке група) или Санхаџа Бербери.

Ал-Кати је дао предност једном другом тумачењу с обзиром на чињеницу да су их њихове генеалогије повезивале са овом групом, додајући да „оно што је сигурно је да они нису били Сонинке” (мин ал-Завади) Могуће је да је повезивао Гану са Санхаџом. Раније верзије, попут на пример оних писца из 11. века ал-Идрисија и писца из 13. века ибн Саида, приметиле су да су владари Гане тих дана водили своје порекло од клана пророка Мухамед преко његовог заштитника Аби Талиба, или преко његовог зета Алије. Он каже да је било 22 краља владала пре Хиџре и 22 после. 

Иако ова рана гледишта доводе до многих егзотичних тумачења страног порекла Вагада, научници углавном занемарују ова гледишта. Левцион и Сполдинг, на пример, тврде да ал-Идрисијево сведочење треба посматрати веома критички због очигледно великих погрешних процена у географији и историјској хронологији, док они сами повезују Гану са локалним Сонинкама. Поред тога, археолог и историчар Рејмонд Мауни тврди да се Ал-Катијев и ал-Садијев поглед на страно порекло не може сматрати поузданим. Он тврди да су тумачења била заснована на каснијем присуству (након пропасти Гане) номадских уљеза из Либије, на претпоставци да су они били историјска владајућа каста, и да писци нису на одговарајући начин узели у обзир савремене извештаје као што су Јакуби (872), ал-Масуди (око 944. године), Ибн Хавкал (977) и ал-Бируни (око 1036. године), као и ал-Бакри, од којих сви описују становништво и владаре Гане као „црнце”.

Усмена предања 

У касном 19. веку, док су француске снаге држале под окупацијом регион у коме је лежала древна Гана, колонијални званичници су почели да прикупљају традиционалне извештаје, укључујући неке рукописе написане на арапском нешто раније у веку. Неколико таквих традиција је забележено и објављено. Иако постоје разне варијанте, ове традиције се позивају на древну државу коју су познавали о Вагаду, или „место Вагоа“ што је термин актуелан у 19. веку за локално племство. Традиције су описале краљевство које је основао човек по имену Динга, који је дошао „са истока“ (нпр. Асуан, Египат), након чега је он мигрирао на разне локације у западном Судану, на сваком месту остављајући децу са различитим женама. Да би постигао власт на својој коначној локацији, морао је да убије гоблина, а затим да се удају његове ћерке, које су постале преци кланова који су доминирали у региону у време записивања религије. Након Дингине смрти, његова два сина Кајн и Дијабе су се борила за краљевство, при чему је Дијабе однео победу и основао краљевство.

Владари Авкара 
 Краљ Каја Маја : око 350.
 21 краљ, непозната имена око 350- 622
 21 краљ, непозната имена 622- 790
 Крлај Реиџа Акба : 1400-1415

Сонинке владари; „Гане“ из династије Цисе 
 Мајан Дјабе Цисе: око 790
 Баси: 1040- 1062

Владари за време окупације Каниага 
 Сумаба Цисе као вазал Соумаороа: 1203-1235

Гане трибутарне државе Вагаду 
 Сумаба Цисе као савезник Сунџата Кејте: 1235-1240

Извори

Литература 

 .
 . Gallica: Volume 1, Le Pays, les Peuples, les Langues; Volume 2, L'Histoire; Volume 3, Les Civilisations.
 
 . Volume 1 is the Arabic text, Volume 2 is a translation into French. Reprinted by Maisonneuve in 1964 and 1981. The French text is also available from Aluka but requires a subscription.
 . Reprint of the 1999 edition with corrections.
 .
 . Reprinted in Lange 2004, pp. 455–493.
 .
 . Reprinted with additions 1980.
 . First published in 1981 by Cambridge University Press, .
 . Excerpts from Levtzion & Hopkins 1981. Includes an extended introduction.
 .
 .
 .
 .
 . Includes a plan of the site.
 .
 .
 .
 . Reprinted in 1985 with corrections and additional texts, . Similar to Levtzion and Hopkins, 1981 & 2000.
 .
 .
 
 J. Spencer Trimingham, History of Islam in West Africa. Oxford University Press, 1962.
 Nehemia Levtzion and Randall L. Pouwels (eds). The History of Islam in Africa. Ohio University Press, 2000.
 David Robinson. Muslim Societies in African History. Cambridge University Press, 2004.
 Bruce S. Hall, A History of Race in Muslim West Africa, 1600-1960. Cambridge University Press. .
  . Updated online version
 Chopra, R.M., "SUFISM" (Origin,Growth,Eclipse,Resurgence), 2016, Anuradha Prakashan, New Delhi. .

Спољашње везе 

 African Kingdoms | Ghana
 Empires of west Sudan
 Kingdom of Ghana, Primary Source Documents
 Ghana Empire - World History Encyclopedia
 Ancient Ghana — BBC World Service

Бивше државе Африке
Бивше монархије
Историја Малија
Историја Мауританије
Царство Гана или Царство Вагаду била је држава која је постојала на подручју данашње југоисточне Мауританије и западног Малија од око до око године нове ере . О њеном настанку нема поузданих извора , иако постоје бројне легенде и митови , обично везани уз породицу пророка Мухамеда . Први историчар који помиње њено постојање је персијски писац ел Хорезми из века , а нешто детаљнији опис је дао арапски историчар Ел Бакри у веку . Према њему је Гана била моћна , богата и развијена држава , чије се становништво захваљујући транссахарској трговини постепено преобраћало на ислам . Тачан датум нестанка државе такође није познат , али је њено подручје око контролисало Царство Мали . По њему је име добила савремена држава Гана , иако се царство није налазило на њеној данашњој територији . Историја Порекло Теоретисањем о пореклу Гане доминирали су спорови између етноисторијских извештаја и археолошких тумачења . Најраније расправе о њеном пореклу налазе се у суданским хроникама Махмуда Катија и Абд ал-Рахмана ас-Садија . Према Катином Тарих ал-Феташу у делу које је аутор вероватно саставио око године , али позивајући се на ауторитет главног судије Месине , Иде ал-Масинија који је живео нешто раније , двадесет краљева је владало Ганом пре доласка пророка Мухамеда , и царство се продужило током једног века након пророка . Говорећи о пореклу владара , Тарих ал-Феташ даје три различита мишљења : да су они били Сонинке , Вангара ( који су Сонинке група ) или Санхаџа Бербери . Ал-Кати је дао предност једном другом тумачењу с обзиром на чињеницу да су их њихове генеалогије повезивале са овом групом , додајући да „ оно што је сигурно је да они нису били Сонинке ” ( мин ал-Завади ) Могуће је да је повезивао Гану са Санхаџом . Раније верзије , попут на пример оних писца из века ал-Идрисија и писца из века ибн Саида , приметиле су да су владари Гане тих дана водили своје порекло од клана пророка Мухамед преко његовог заштитника Аби Талиба , или преко његовог зета Алије . Он каже да је билокраља владала пре Хиџре ипосле . Иако ова рана гледишта доводе до многих егзотичних тумачења страног порекла Вагада , научници углавном занемарују ова гледишта . Левцион и Сполдинг , на пример , тврде да ал-Идрисијево сведочење треба посматрати веома критички због очигледно великих погрешних процена у географији и историјској хронологији , док они сами повезују Гану са локалним Сонинкама . Поред тога , археолог и историчар Рејмонд Мауни тврди да се Ал-Катијев и ал-Садијев поглед на страно порекло не може сматрати поузданим . Он тврди да су тумачења била заснована на каснијем присуству ( након пропасти Гане ) номадских уљеза из Либије , на претпоставци да су они били историјска владајућа каста , и да писци нису на одговарајући начин узели у обзир савремене извештаје као што су Јакуби ал-Масуди ( око године ) , Ибн Хавкали ал-Бируни ( око године ) , као и ал-Бакри , од којих сви описују становништво и владаре Гане као „ црнце ” . Усмена предања У касном веку , док су француске снаге држале под окупацијом регион у коме је лежала древна Гана , колонијални званичници су почели да прикупљају традиционалне извештаје , укључујући неке рукописе написане на арапском нешто раније у веку . Неколико таквих традиција је забележено и објављено . Иако постоје разне варијанте , ове традиције се позивају на древну државу коју су познавали о Вагаду , или „ место Вагоа “ што је термин актуелан у веку за локално племство . Традиције су описале краљевство које је основао човек по имену Динга , који је дошао „ са истока “ ( нпр . Асуан , Египат ) , након чега је он мигрирао на разне локације у западном Судану , на сваком месту остављајући децу са различитим женама . Да би постигао власт на својој коначној локацији , морао је да убије гоблина , а затим да се удају његове ћерке , које су постале преци кланова који су доминирали у региону у време записивања религије . Након Дингине смрти , његова два сина Кајн и Дијабе су се борила за краљевство , при чему је Дијабе однео победу и основао краљевство . Владари Авкара Краљ Каја Маја \ : око краљ , непозната имена око краљ , непозната имена Крлај Реиџа Акба \ : Сонинке владари ; „ Гане “ из династије Цисе Мајан Дјабе Цисе : око Баси : Владари за време окупације Каниага Сумаба Цисе као вазал Соумаороа : Гане трибутарне државе Вагаду Сумаба Цисе као савезник Сунџата Кејте : Извори Литература \ . \ . Gallica : Volume Le Pays , les Peuples , les Langues ; Volume L' Histoire ; Volume Les Civilisations . \ . Volumeis the Arabic text , Volumeis a translation into French . Reprinted by Maisonneuve inand The French text is also available from Aluka but requires a subscription . \ . Reprint of theedition with corrections . \ . \ . Reprinted in Lange pp.493 . \ . \ . Reprinted with additions \ . First published inby Cambridge University Press , \ . \ . Excerpts from Levtzion & Hopkins Includes an extended introduction . \ . \ . \ . \ . \ . Includes a plan of the site . \ . \ . \ . \ . Reprinted inwith corrections and additional texts , \ . Similar to Levtzion and Hopkins , & \ . \ . J . Spencer Trimingham , History of Islam in West Africa . Oxford University Press , Nehemia Levtzion and Randall L . Pouwels ( eds ) . The History of Islam in Africa . Ohio University Press , David Robinson . Muslim Societies in African History . Cambridge University Press , Bruce S . Hall , A History of Race in Muslim West Africa , Cambridge University Press . \ . \ . Updated online version Chopra , R.M . , " SUFISM " ( Origin ,Growth ,Eclipse ,Resurgence ) , Anuradha Prakashan , New Delhi . \ . Спољашње везе African Kingdoms | Ghana Empires of west Sudan Kingdom of Ghana , Primary Source Documents Ghana Empire - World History Encyclopedia Ancient Ghana — BBC World Service Бивше државе Африке Бивше монархије Историја Малија Историја Мауританије