Заједница српских општина
Заједница српских општина (ЗСО) или Асоцијација српских општина (), планирано је самоуправно удружење општина са већинским српским становништвом у Републици Косово.

Предлог за удружење настао је Бриселским споразумом из 2013. који су потписале владе Косова и Србије. У складу са надлежностима које су дате Европском повељом о локалној самоуправи и законом Косова, општине би кроз удружење имале право да сарађују у вршењу својих овлашћења. Оно би имало пун увид над областима економског развоја, образовања, здравства, урбаног и руралног планирања.

Очекивало се да ЗСО буде званично успостављена 2015. године, али је одложена на неодређено време због сукоба око обима њених овлашћења.

Историја

1999–2013 
Након завршетка Рата на Косову и Метохији 1998–99, мисија Уједињених нација УНМИК, основана Резолуцијом Савета безбедности ОУН 1244, преузела је формалну контролу над српском аутономном покрајином Косово и Метохија. У покрајини је живело 194.190 Срба (9,9% укупног становништва), према последњем југословенском попису становништва 1991. Током и после рата, многи од њих су постали избеглице и интерно расељена лица; процене кажу да се око трећине иселило у регион Централне Србије.

У фебруару 2003. године, основана је Скупштина Аутономне Покрајине Косово и Метохија са седиштем у Северној Косовској Митровици, као заједница општина са српском већином на Косову и Метохији. Влада Косова ју је сматрала нелегитимним, јер је законодавну и извршну власт вршила преко Скупштине на територији Косова (углавном на северу Косова).

Године 2005, део преговора Србија и Косово био је позив српске стране на успостављање српских општина и уставну и правну заштиту Срба. Специјални представник УН-а (УНОСЕК) Сорен Џесен-Питерсен и косовски говорник Дачи поновили су пресуду ван поделе.

Скупштина Косова је 17. фебруара 2008. једнострано прогласила независност од Србије. Србија и даље полаже право на њу као део сопствене суверене територије; такође, заједница је наставила да постоји.

2013–2015: Бриселски споразум и формирање 
У складу са Бриселским споразумом, планирано је успостављање Заједнице српских општина са седиштем у Северној Косовској Митровици. За разлику од бивше Заједнице, она нема никакву законодавну власт, имајући само „пуну надзорну моћ у областима економског развоја, образовања, здравства, урбаног и руралног планирања” у складу са Европском повељом о локалној самоуправи и косовским законом.

Њено формирање предвиђено је Бриселским споразумом потписаним између Србије и Косова. Овај споразум представља важан корак у процесу приступања Србије Европској унији. Овим споразумом је такође договорено да Србија неће блокирати приступање Косова Европској унији и обрнуто. Овај споразум похвалио је и генерални секретар ОУН-а Бан Ки-Мун који је рекао да гарантује широка овлашћења општинама са српском већином на Косову. Заједница би обухватала ове општине: Северна Косовска Митровица, Зубин Поток, Лепосавић, Звечан, Штрпце, Клокот-Врбовац, Грачаница, Ново Брдо, Ранилуг и Партеш.

У једном интервјуу за Радио-телевизију Косова, косовски председник владе Хашим Тачи рекао је да је успостављање Заједнице српских општина у суштини прихватљиво Уставом Косова и Планом Ахтисари, док је лидер странке ААК Рамуш Харадинај то подржао рекавши да Устав Косова дозвољава удруживање општина, али без држања законодавне, судске или извршне власти. У новембру 2014. године, Љубомир Марић, један од координатора са дужношћу успостављања Заједнице српских општина, изјавио је да ће она бити заснована на моделу Јужног Тирола у Италији и да очекује успостављање још две српске општине у Гори и Прилужју.

Горанци су изјавили да желе да се Гора (бивша општина са горанском већином, која је спојена са албанским насељеним Опољем и формира општину Драгаш која има албанску већину) придружи Заједници српских општина. Дана 3. новембра 2013. године, 70% Горанаца гласало је за успостављање општине Гора као дела Заједнице српских општина, према горанском политичком лидеру Сафету Кушију.

Формирање се очекивало 2015. године, али је касније одложено.

2015–2021: Застој 
Дана 9. новембра 2015. године, косовски предлог да постане чланица Унеска није успео, због недостатка потребних 2/3 гласова за на Генералној конференцији Унеска. Дан касније, 10. новембра 2015. године, Влада Косова је замрзла претходно потписани Споразум о успостављању Заједнице српских општина; одлуку је осудио министар спољних послова Србије Ивица Дачић назвавши је „претњом регионалној стабилности” и „великим ударом на бриселски дијалог”. У децембру 2015. године, Уставни суд Косова прогласио је делове споразума из 2013. године неуставним. Од тада је реализација Споразума стављена на чекање и Косово је упало у политичку кризу уз сталне сукобе између странака Албанаца у влади и опозиције, при чему су прве подржавале Споразум, а друге га критиковале, говорећи да ће Срби бити „привилеговани” ако би Споразум био спроведен, иако је Заједница имала за циљ да побољша живот Срба који живе у суровим условима у енклавама са српском већином.

У септембру 2017. године, након избора за народне посланике Косова 2017. године, политичка странка Српска листа сагласила се да формира Владу Косова коју предводи Рамуш Харадинај из Алијансе за будућност Косова, под главним условом да се успостави Заједница српских општина.

2023: Споразум о нормализацији односа 
У првој трећини 2023. године, Европски предлог за нормализацију односа Косова и Србије је постигнут, а један од услова за примену је формирање СЗО. САД су ургирале Косово да се ЗСО што пре формира.

Општине 

Заједница би обухватала ове општине: Северна Косовска Митровица, Зубин Поток, Лепосавић, Звечан, Штрпце, Клокот, Грачаница, Ново Брдо, Ранилуг и Партеш. Укупна површина ових општина износи 1,708 -{km²}- (659 квадратних миља) (15.66% укупне површине Косова).

Следећа табела приказује податке о површини и становништву ових општина:

Демографија 
Процењује се да се становништво Заједнице креће између 70.000 и 125.000 становника. Тачан број становништва није познат, због бојкота пописа становништва на северу Косова 2011. године и делимичног бојкота у енклавама на југу Србије.

Етничке групе 
На Косову и Метохији постоји седам општина са већинским српским становништвом. Албанско становништво у овим општинама кретало се до 25%, са релативном већином у Новом Брду, Штрпцу и Клокоту. Међутим, након проглашења независности 2008. године и кризе на северу Косова (2011–2013), албанско становништво у том подручју преселило се у друге градове са албанском већином, попут Косовске Митровице и других, остављајући апсолутно већинско српско становништво у северним градовима. Остале етничке групе укључују Бошњаке, Горанце, Роме и друге.

ЕЦМП „позива на опрез позивајући се на попис становништва из 2011. године”, због бојкота општина са српском већином на северу Косова и делимичног бојкота Срба и Рома на југу Косова.

Следећа табела приказује етнички састав ових општина на основу процена:

Критике

Критике у албанској заједници 
Бриселски споразум између Београда и Приштине критиковали су представници Албанаца у Јужној Србији, јер верују да њиме Косово даје аутономију Србима, а самим тим и они захтевају сличан ниво аутономије у општинама на југу Србије које имају већинско албанско становништво. Албанска странка Самоопредељење такође је организовала насилне протесте против споразума, јер верују да би ЗСО умањила суверенитет Косова и појачала етничку поделу. Појединци у албанској заједници су се жалили да је у замену за укидање паралелних српских институција и учешће Срба на изборима споразум који је довео до оснивања ЗСО, чиме је отворен простор за законски санкционисано мешање Србије у локалну управу, а тиме је урушен суверенитет Косова. Многи су тврдили да су већ учињени бројни уступци у замену за међународна признања Косова.

Критике у српској заједници 
Демократска странка Србије је критиковала Бриселски споразум, тврдећи да се у њему не помињу Србија, њен Устав и закони, нити Резолуција Савета безбедности ОУН 1244, док се помињу Устав и закони Косова, те је стога захтевала референдум који би се тицао овог питања. Српска православна црква назвала је споразум „потпуним повлачењем институционалног присуства Србије са територије њене јужне покрајине, о успостављању ограничене аутономије српске заједнице на простору северно од моста на Ибру у Косовској Митровици, у оквиру Тачијевог естаблишмента”. Срби на Северном Косову су се такође окупили против споразума, као и за подршку наставку владавине Скупштине Заједнице општина Аутономне Покрајине Косово и Метохија. Страховали су да то представља повлачење Србије са Косова и Метохије, а да ће тиме доћи до смањења нивоа личних примања и нижих стандарда у погледу квалитета јавних услуга када буду пребачени из система Србије у систем Косова.

Види још 
 Заједничко веће општина (Хрватска)
 Савез српских општина (Федерација Босне и Херцеговине)

Напомене и референце

Напомене

Референце 

 
Удружења
Заједница српских општина ( ЗСО ) или Асоцијација српских општина ( ) , планирано је самоуправно удружење општина са већинским српским становништвом у Републици Косово . Предлог за удружење настао је Бриселским споразумом из који су потписале владе Косова и Србије . У складу са надлежностима које су дате Европском повељом о локалној самоуправи и законом Косова , општине би кроз удружење имале право да сарађују у вршењу својих овлашћења . Оно би имало пун увид над областима економског развоја , образовања , здравства , урбаног и руралног планирања . Очекивало се да ЗСО буде званично успостављена године , али је одложена на неодређено време због сукоба око обима њених овлашћења . Историја 1999–2013 Након завршетка Рата на Косову и Метохији99 , мисија Уједињених нација УНМИК , основана Резолуцијом Савета безбедности ОУН преузела је формалну контролу над српском аутономном покрајином Косово и Метохија . У покрајини је живело190 Срба9% укупног становништва ) , према последњем југословенском попису становништва Током и после рата , многи од њих су постали избеглице и интерно расељена лица ; процене кажу да се око трећине иселило у регион Централне Србије . У фебруару године , основана је Скупштина Аутономне Покрајине Косово и Метохија са седиштем у Северној Косовској Митровици , као заједница општина са српском већином на Косову и Метохији . Влада Косова ју је сматрала нелегитимним , јер је законодавну и извршну власт вршила преко Скупштине на територији Косова ( углавном на северу Косова ) . Године део преговора Србија и Косово био је позив српске стране на успостављање српских општина и уставну и правну заштиту Срба . Специјални представник УН-а ( УНОСЕК ) Сорен Џесен-Питерсен и косовски говорник Дачи поновили су пресуду ван поделе . Скупштина Косова је фебруара једнострано прогласила независност од Србије . Србија и даље полаже право на њу као део сопствене суверене територије ; такође , заједница је наставила да постоји. 2013–2015 : Бриселски споразум и формирање У складу са Бриселским споразумом , планирано је успостављање Заједнице српских општина са седиштем у Северној Косовској Митровици . За разлику од бивше Заједнице , она нема никакву законодавну власт , имајући само „ пуну надзорну моћ у областима економског развоја , образовања , здравства , урбаног и руралног планирања ” у складу са Европском повељом о локалној самоуправи и косовским законом . Њено формирање предвиђено је Бриселским споразумом потписаним између Србије и Косова . Овај споразум представља важан корак у процесу приступања Србије Европској унији . Овим споразумом је такође договорено да Србија неће блокирати приступање Косова Европској унији и обрнуто . Овај споразум похвалио је и генерални секретар ОУН-а Бан Ки-Мун који је рекао да гарантује широка овлашћења општинама са српском већином на Косову . Заједница би обухватала ове општине : Северна Косовска Митровица , Зубин Поток , Лепосавић , Звечан , Штрпце , Клокот-Врбовац , Грачаница , Ново Брдо , Ранилуг и Партеш . У једном интервјуу за Радио-телевизију Косова , косовски председник владе Хашим Тачи рекао је да је успостављање Заједнице српских општина у суштини прихватљиво Уставом Косова и Планом Ахтисари , док је лидер странке ААК Рамуш Харадинај то подржао рекавши да Устав Косова дозвољава удруживање општина , али без држања законодавне , судске или извршне власти . У новембру године , Љубомир Марић , један од координатора са дужношћу успостављања Заједнице српских општина , изјавио је да ће она бити заснована на моделу Јужног Тирола у Италији и да очекује успостављање још две српске општине у Гори и Прилужју . Горанци су изјавили да желе да се Гора ( бивша општина са горанском већином , која је спојена са албанским насељеним Опољем и формира општину Драгаш која има албанску већину ) придружи Заједници српских општина . Дана новембра године , Горанаца гласало је за успостављање општине Гора као дела Заједнице српских општина , према горанском политичком лидеру Сафету Кушију . Формирање се очекивало године , али је касније одложено. 2015–2021 : Застој Дана новембра године , косовски предлог да постане чланица Унеска није успео , због недостатка потребних3 гласова за на Генералној конференцији Унеска . Дан касније , новембра године , Влада Косова је замрзла претходно потписани Споразум о успостављању Заједнице српских општина ; одлуку је осудио министар спољних послова Србије Ивица Дачић назвавши је „ претњом регионалној стабилности ” и „ великим ударом на бриселски дијалог ” . У децембру године , Уставни суд Косова прогласио је делове споразума из године неуставним . Од тада је реализација Споразума стављена на чекање и Косово је упало у политичку кризу уз сталне сукобе између странака Албанаца у влади и опозиције , при чему су прве подржавале Споразум , а друге га критиковале , говорећи да ће Срби бити „ привилеговани ” ако би Споразум био спроведен , иако је Заједница имала за циљ да побољша живот Срба који живе у суровим условима у енклавама са српском већином . У септембру године , након избора за народне посланике Косова године , политичка странка Српска листа сагласила се да формира Владу Косова коју предводи Рамуш Харадинај из Алијансе за будућност Косова , под главним условом да се успостави Заједница српских општина. 2023 : Споразум о нормализацији односа У првој трећини године , Европски предлог за нормализацију односа Косова и Србије је постигнут , а један од услова за примену је формирање СЗО . САД су ургирале Косово да се ЗСО што пре формира . Општине Заједница би обухватала ове општине : Северна Косовска Митровица , Зубин Поток , Лепосавић , Звечан , Штрпце , Клокот , Грачаница , Ново Брдо , Ранилуг и Партеш . Укупна површина ових општина износи708 -{ km² } -квадратних миља ) 66% укупне површине Косова ) . Следећа табела приказује податке о површини и становништву ових општина : Демографија Процењује се да се становништво Заједнице креће између000 и000 становника . Тачан број становништва није познат , због бојкота пописа становништва на северу Косова године и делимичног бојкота у енклавама на југу Србије . Етничке групе На Косову и Метохији постоји седам општина са већинским српским становништвом . Албанско становништво у овим општинама кретало се до , са релативном већином у Новом Брду , Штрпцу и Клокоту . Међутим , након проглашења независности године и кризе на северу Косова2013 ) , албанско становништво у том подручју преселило се у друге градове са албанском већином , попут Косовске Митровице и других , остављајући апсолутно већинско српско становништво у северним градовима . Остале етничке групе укључују Бошњаке , Горанце , Роме и друге . ЕЦМП „ позива на опрез позивајући се на попис становништва из године ” , због бојкота општина са српском већином на северу Косова и делимичног бојкота Срба и Рома на југу Косова . Следећа табела приказује етнички састав ових општина на основу процена : Критике Критике у албанској заједници Бриселски споразум између Београда и Приштине критиковали су представници Албанаца у Јужној Србији , јер верују да њиме Косово даје аутономију Србима , а самим тим и они захтевају сличан ниво аутономије у општинама на југу Србије које имају већинско албанско становништво . Албанска странка Самоопредељење такође је организовала насилне протесте против споразума , јер верују да би ЗСО умањила суверенитет Косова и појачала етничку поделу . Појединци у албанској заједници су се жалили да је у замену за укидање паралелних српских институција и учешће Срба на изборима споразум који је довео до оснивања ЗСО , чиме је отворен простор за законски санкционисано мешање Србије у локалну управу , а тиме је урушен суверенитет Косова . Многи су тврдили да су већ учињени бројни уступци у замену за међународна признања Косова . Критике у српској заједници Демократска странка Србије је критиковала Бриселски споразум , тврдећи да се у њему не помињу Србија , њен Устав и закони , нити Резолуција Савета безбедности ОУН док се помињу Устав и закони Косова , те је стога захтевала референдум који би се тицао овог питања . Српска православна црква назвала је споразум „ потпуним повлачењем институционалног присуства Србије са територије њене јужне покрајине , о успостављању ограничене аутономије српске заједнице на простору северно од моста на Ибру у Косовској Митровици , у оквиру Тачијевог естаблишмента ” . Срби на Северном Косову су се такође окупили против споразума , као и за подршку наставку владавине Скупштине Заједнице општина Аутономне Покрајине Косово и Метохија . Страховали су да то представља повлачење Србије са Косова и Метохије , а да ће тиме доћи до смањења нивоа личних примања и нижих стандарда у погледу квалитета јавних услуга када буду пребачени из система Србије у систем Косова . Види још Заједничко веће општина ( Хрватска ) Савез српских општина ( Федерација Босне и Херцеговине ) Напомене и референце Напомене Референце Удружења