Перо Попивода
Перо Попивода (Љешев Стуб, код Цетиња, 1916 — 1979), учесник Народноослободилачке борбе и генерал-мајор совјетске авијације.

Биографија 
Рођен је 1916. године у селу Љешев стуб, код Цетиња и потиче из племена Бјелице. 

Пре Другог светског рата радио је као војни чиновник официрског ранга у Ратној морнарици Југословенске војске. 

По избијању Другог светског рата, 1941. године прикључио се Народноослободилачкој војсци Југославије. Најпре је био заменик команданта Ловћенског батаљона за операције у Санџаку, а потом интендант Главне интендуре Врховног штаба. 

Новембра 1942. године је са групом војних руководилаца, од стране Врховног штаба НОВ и ПОЈ био упућен у Словенију, где је обављао дужности: 
 начелника Штаба Прве словеначке пролетерске ударне бригаде „Тоне Томшич“
 начелника Четрнаесте словеначке дивизије, 
 команданта Оперативне зоне Главног штаба НОВ и ПО Словеније
 команданта Петнаесте словеначке дивизије
 команданта Седмог словеначког корпуса

Године 1944. унапређен је у чин пуковника, а по преласку у Србију, постављен је за команданта 22. српске дивизије. 

После завршетка рата, 1945. године био је упућен у Совјетски Савез где је две године провео на школовању. За време школовања оженио се Киром Глигорјевном, ћерком совјетског генерала и са њом добио сина.

По повратку у Југославију постављен је за начелника Оперативне управе Ратног ваздухопловства и унапређен у чин генерал-мајора. 

Године 1948. после доношења Резолуције Информбироа и заоштравања односа између Југославије и Совјетског Савеза, одлучио се да емигрира у Совјетски Савез. Дана 16. августа, са земунског аеродрома је школским авионом Поликарпов По-2 одлетео за Румунију. Спустио се код Темишвара и другим авионом одлетео за Москву, док је овај авион враћен Југословенској армији.

По доласку у Москву, примљен је у Совјетску армију и признат му је чин генерал-мајора авијације. 

Био је носилац је Партизанске споменице 1941. и Ордена партизанске звезде, којих је лишен 1948. због дезертирања из Југословенске армије. Носилац је и више совјетских одликовања.

Умро је 1979. године у Совјетском Савезу.

Године 1951. његов брат Владо је поновио његов потез и заједно са још тројицом чланова посаде, авионом пребегао из Југославије.

Литература 
 Лексикон Народноослободилачког рата и револуције у Југославији 1941-1945 (први том). „Народна књига“ Београд и „Партизанска књига“ Љубљана, 1980. година. 

Рођени 1916.
Умрли 1979.
Цетињани
Црногорци
Југословенски партизани
Генерал-мајори ЈНА
Перо Попивода ( Љешев Стуб , код Цетиња ,— учесник Народноослободилачке борбе и генерал-мајор совјетске авијације . Биографија Рођен је године у селу Љешев стуб , код Цетиња и потиче из племена Бјелице . Пре Другог светског рата радио је као војни чиновник официрског ранга у Ратној морнарици Југословенске војске . По избијању Другог светског рата , године прикључио се Народноослободилачкој војсци Југославије . Најпре је био заменик команданта Ловћенског батаљона за операције у Санџаку , а потом интендант Главне интендуре Врховног штаба . Новембра године је са групом војних руководилаца , од стране Врховног штаба НОВ и ПОЈ био упућен у Словенију , где је обављао дужности : начелника Штаба Прве словеначке пролетерске ударне бригаде „ Тоне Томшич “ начелника Четрнаесте словеначке дивизије , команданта Оперативне зоне Главног штаба НОВ и ПО Словеније команданта Петнаесте словеначке дивизије команданта Седмог словеначког корпуса Године унапређен је у чин пуковника , а по преласку у Србију , постављен је за команданта српске дивизије . После завршетка рата , године био је упућен у Совјетски Савез где је две године провео на школовању . За време школовања оженио се Киром Глигорјевном , ћерком совјетског генерала и са њом добио сина . По повратку у Југославију постављен је за начелника Оперативне управе Ратног ваздухопловства и унапређен у чин генерал-мајора . Године после доношења Резолуције Информбироа и заоштравања односа између Југославије и Совјетског Савеза , одлучио се да емигрира у Совјетски Савез . Дана августа , са земунског аеродрома је школским авионом Поликарпов По-2 одлетео за Румунију . Спустио се код Темишвара и другим авионом одлетео за Москву , док је овај авион враћен Југословенској армији . По доласку у Москву , примљен је у Совјетску армију и признат му је чин генерал-мајора авијације . Био је носилац је Партизанске споменице и Ордена партизанске звезде , којих је лишен због дезертирања из Југословенске армије . Носилац је и више совјетских одликовања . Умро је године у Совјетском Савезу . Године његов брат Владо је поновио његов потез и заједно са још тројицом чланова посаде , авионом пребегао из Југославије . Литература Лексикон Народноослободилачког рата и револуције у Југославији( први том ) . „ Народна књига “ Београд и „ Партизанска књига “ Љубљана , година . Рођени Умрли Цетињани Црногорци Југословенски партизани Генерал-мајори ЈНА