Соломон Берк
Соломон Берк (; Филаделфија, 21. март 1940 — Амстердам, 10. октобар 2010) био је амерички соул певач и текстописац. 
У младости је био католички проповедник и често се сусретао са Мартином Лутером Кингом. Почео је као водитељ радио-емисије посвећене соулу, да би потписао уговор са Атлантик рекордсом и тако започео самосталну каријеру.

Биографија 
Током 60-их година 20. века објавио је неколико запажених синглова, од којих је најпознатији био "Everybody Needs Somebody to Love", који су касније обрадили многи други музичари. Главни жанрови у којима се опробао су били блуз, ритам и блуз и соул, чиме је стекао титуле Краља рока и соула те Епископа соула. Неки га називају и Мухамедом Алијем соула.

Беркова музика је коришћена у многим филмовима, као што су ("Браћа Блуз", "Прљави плес") и ТВ серије ("Доктор Хаус"). Часопис Ролинг Стоун га је уврстио на листу највећих певача у послератном периоду. Године 2001, Соломон Берк је примљен у Рокенрол кућу славних. Године 2003. добио је награду Греми за најбољи блуз албум.

Женио се четири пута, а верио два, имао је укупно двадесет једно дете (14 ћерки и 7 сина), те 90 унучади и 19 праунучади.
У позним годинама патио је од гојазности и на концертима је најчешће наступао у колицима, а на сцени је седео у специјално прављеној столици у облику краљевског престола.

Један од његових последњих наступа је био 12. августа 2010. на музичком џез фестивалу Нишвил у Нишу. Умро је 10. октобра 2010. на аеродрому у Амстердаму од последица срчаног удара.

Дискографија 
 1962 — -{Solomon Burke Kenwood}-
 1964 — -{Rock 'n' Soul Atlantic}-
 1965 — -{The Rest of Solomon Burke Atlantic}-
 1968 — -{I Wish I Knew Atlantic}-
 1968 — -{King Solomon Sequel}-
 1969 — -{Proud Mary}-
 1972 — -{King Heavy}-
 1972 — -{Electronic Magnetism}-
 1974 — -{I Have a Dream}-
 1975 — -{Back to My Roots}-
 1975 — -{Music to Make Love By}-
 1979 — -{Sidewalks, Fences & Walls}-
 1979 — -{Lord We Need a Miracle}-
 1979 — -{Get up and Do Something}-
 1981 — -{King of Rock 'n' Soul}-
 1983 — -{Take Me, Shake Me [live]}-
 1985 — -{Soul Alive!}-
 1986 — -{A Change Is Gonna Come}-
 1990 — -{Into My Life You Came}-
 1990 — -{This Is His}-
 1990 — -{Homeland}-
 1993 — -{Soul of the Blues}-
 1994 — -{Live at House of Blues}-
 1997 — -{Definition of Soul}-
 1998 — -{We Need a Miracle}-
 1999 — -{Not by Water But Fire This Time}-
 2002 — -{Soulman}-
 2002 — -{Don't Give Up on Me}-
 2002 — -{The Incredible Solomon Burke at His Best}-
 2003 — -{The Apollo Album}-
 2010 — -{Nothing's Impossible}-

Спољашње везе 
 Нишвил џез фестивал 2010.
 Блиц онлине - Преминуо краљ соула Соломон Бурк
 Rolling Stone ranked Burke as #89 on its 2008. list of "100 Greatest Singers of All Time" 
 Rock 'n' Roll Hall of Fame Inductees 1986 - 2010
 Philadelphiaweekly online - Solomon Burke Brings it home

Рођени 1940.
Умрли 2010.
Амерички музичари
Амерички певачи
Блуз музичари
Музичари уврштени у Дворану славних рокенрола
Добитници награде Греми
Соломон Берк ( ; Филаделфија , март— Амстердам , октобарбио је амерички соул певач и текстописац . У младости је био католички проповедник и често се сусретао са Мартином Лутером Кингом . Почео је као водитељ радио-емисије посвећене соулу , да би потписао уговор са Атлантик рекордсом и тако започео самосталну каријеру . Биографија Токомих година века објавио је неколико запажених синглова , од којих је најпознатији био " Everybody Needs Somebody to Love " , који су касније обрадили многи други музичари . Главни жанрови у којима се опробао су били блуз , ритам и блуз и соул , чиме је стекао титуле Краља рока и соула те Епископа соула . Неки га називају и Мухамедом Алијем соула . Беркова музика је коришћена у многим филмовима , као што су ( " Браћа Блуз " , " Прљави плес " ) и ТВ серије ( " Доктор Хаус " ) . Часопис Ролинг Стоун га је уврстио на листу највећих певача у послератном периоду . Године Соломон Берк је примљен у Рокенрол кућу славних . Године добио је награду Греми за најбољи блуз албум . Женио се четири пута , а верио два , имао је укупно двадесет једно детећерки исина ) , теунучади ипраунучади . У позним годинама патио је од гојазности и на концертима је најчешће наступао у колицима , а на сцени је седео у специјално прављеној столици у облику краљевског престола . Један од његових последњих наступа је био августа на музичком џез фестивалу Нишвил у Нишу . Умро је октобра на аеродрому у Амстердаму од последица срчаног удара . Дискографија — -{ Solomon Burke Kenwood }- — -{ Rock 'n ' Soul Atlantic }- — -{ The Rest of Solomon Burke Atlantic }- — -{ I Wish I Knew Atlantic }- — -{ King Solomon Sequel }- — -{ Proud Mary }- — -{ King Heavy }- — -{ Electronic Magnetism }- — -{ I Have a Dream }- — -{ Back to My Roots }- — -{ Music to Make Love By }- — -{ Sidewalks , Fences & Walls }- — -{ Lord We Need a Miracle }- — -{ Get up and Do Something }- — -{ King of Rock 'n ' Soul }- — -{ Take Me , Shake Me [ live ] }- — -{ Soul Alive! }- — -{ A Change Is Gonna Come }- — -{ Into My Life You Came }- — -{ This Is His }- — -{ Homeland }- — -{ Soul of the Blues }- — -{ Live at House of Blues }- — -{ Definition of Soul }- — -{ We Need a Miracle }- — -{ Not by Water But Fire This Time }- — -{ Soulman }- — -{ Don't Give Up on Me }- — -{ The Incredible Solomon Burke at His Best }- — -{ The Apollo Album }- — -{ Nothing's Impossible }- Спољашње везе Нишвил џез фестивал Блиц онлине - Преминуо краљ соула Соломон Бурк Rolling Stone ranked Burke as #89 on its list of " 100 Greatest Singers of All Time " Rock 'n ' Roll Hall of Fame Inductees- Philadelphiaweekly online - Solomon Burke Brings it home Рођени Умрли Амерички музичари Амерички певачи Блуз музичари Музичари уврштени у Дворану славних рокенрола Добитници награде Греми