Bitka v Javanskem morju
Bitka v Javanskem morju je bila ena večjih in pomembnejših pomorskih bitk vojne za Tihi ocean druge svetovne vojne. Zavezniške pomorske sile so želele preprečiti zavzetje javanskih naftnih polj, a so doživele hud poraz v bitki 27. februarja 1942 in poznejših manjših akcijah. S to bitko so Japonci odstranili zadnjo večjo pomorsko grožnjo njihovim načrtom in tako dosegli svoj strateški cilj - zavzeti naftna polja in tako omogočiti neovirano preskrbo z nafto. Bitka je bila tudi največja pomorska bitka po bitki pri Jutlandiji med prvo svetovno vojno.

Predhodno dogajanje 
Po taktično uspešni, a strateško nepopolni zmagi v napadu na Pearl Harbour (Japonci niso uničili ameriških letalonosilk, ki so bile osnovni cilj napada, prav tako pa niso uničili ameriških skladišč goriva na Havajih) so Japonci izkoristili zavezniško (začasno) ohromljenost in pričeli izvajati ukrepe v skladu z južno doktrino. Eden izmed strateških ciljev te doktrine je bila tudi zasedba Jave in tamkajšnjih naftnih polj, s čimer bi si zagotovili nemoteno oskrbo. 

Tako so pričeli z invazijo in zasedbo Nizozemske Vzhodne Indije; zaradi elementa presenečenja so hitro napredovali iz svojega izhodišča (otočje Palau) in zavzeli Sarawak in južne Filipine. Prav tako so zasedli oporišča na vzhodnem Borneu in na severu Sulawesija. S pomočjo vojne mornarice pa so pričeli iz prav kar zavzetih oporišč premeščati nove invazijske sile. Ladjevje pod poveljstvom Takagija (sedemnajst vojnih ladij) je imelo za nalogo varovati invazijsko ladjevje (97 transportnih ladij), ki je bilo razdeljeno v dva dela. Prvi skupini je poveljeval kontraadmiral Džisabura Ozava, ki je imel 56 transportnih in tovornih ladij, lahko križarko in sedem rušilcev. Drugi, manjši skupini s 41 transportnimi ladjami, eno lahko križarko in sedmimi rušilci je poveljeval kontraadmiral Šodži Nišimura. Oba konvoja sta se združila v Moluškem morju. 

Zavezniki so se zavedali japonske nevarnosti, zato so pričeli zbirati lastne pomorske sile. 23. januarja 1942 so štirje ameriški rušilci napadli japonski konvoj v Makasarski ožini, ko se je približeval Balikpapanu na Borneu. 13. februarja so zavezniki izgubili bitko za Palembang, s čimer so izgubili večje naftno polje na vzhodni Sumatri. V noči iz 19. na 20. februar so zavezniki sprožili še pomorsko bitko v Badunški ožini, ko so napadli japonsko Vzhodno invazijsko silo pri Baliju. Isto noč pa je japonska 1. letalska flota (pod poveljstvom admirala Čuičija Nagume) napadla pristanišče v avstralskem Darwinu, s čimer so ga onesposobili kot podporno in pomorsko bazo za zavezniške operacije v Vzhodni Indiji. 

Ameriško-britansko-nizozemsko-avstralsko poveljstvo (ABDACOM), pod poveljstvom nizozemskega admirala Karla Doormana, je tako združilo svoje sile; zavezniške sile so tako več dni križarile po Javanskem morju in zaman iskale japonsko invazijsko ladjevje. 27. februarja se je Doorman odločil, da odpluje proti Sarabuji, saj je bilo gorivo že skoraj porabljeno in posadke utrujene (pokonci so bili nepretrgoma 37 ur). Takrat pa je prejel radijsko sporočilo, da so odkrili japonski konvoj transportnih ladij. Doorman se jih je odločil napasti.

Vpletene sile 
V bitki je japonska flota imela neprimerno premoč. Poleg tega, da je imela edino (lahko) letalonosilko v bitki, je lahko nasproti zavezniškim petim križarkam (od tega sta bili dve težki, ena srednja in dve lahki) in 8 rušilcev uporabila 4 križarke (po dve težki in lahki) in 14 rušilcev. 

Tako so Japonci imeli letalsko in številčno premoč, prav tako pa so imeli premoč v oborožitvi; njihovi topovi so tako bili močnejši in z daljšim dosegom, hkrati pa so imeli tudi večjo število torpednih cevi.

Ena od ključnih zavezniških slabosti pa je bila tudi slaba usklajenost, saj so ladje prihajale iz štirih različnih držav in predhodno niso sodelovale skupaj v bitki. Kot že omenjejo pa so bile zavezniške posadke že izčrpane, kar je še poslabšalo zavezniško izhodišče. Zaradi predhodnih japonskih uspehov pa so bili tudi zelo demoralizirani. 

Zavezniške prednosti pa so bile sledeče: HMS Exeter je bila edina ladja, ki je bila opremljena z radarjem; podnevi so imeli zavezniško letalsko premoč; zaradi slabega vremena pa so bili onemogočeni tudi japonski poleti.

Zavezniki

Japonska

Bitka 

Ob 16:00 sta obe floti pričeli pluti druga proti drugi. Ob 16:12 je britanski rušilec Electra opazil Jintsu in sedem rušilcev. Obe floti sta se pričeli urejati v bojno črto. 

Osnovni Doormanov načrt je bil prebiti obrambni obroč japonskih križark in rušilcev ter uničiti transportne ladje. Kot prvi sta odprli ogenj britanski Exeter in ameriški Houston; iz razdalje 25 km sta pričeli obstreljevati vodilne japonske rušilce. V tem trenutku je že kazalo, da bodo zavezniki premagali Japonce, a takrat se je Doorman odločil, da se japonskim ladjam približa na 20 km. 

Bitka je tako bila sestavljena iz serije poskusov, ki so trajali več kot sedem ur, v katerih so si Doormanove ladje poskušale približati in napasti invazijski konvoj; vsak poskus je bil odbit s strani spremljevalnih ladij s hudimi izgubami na zavezniški strani.

Obe floti sta prikazali zelo slabo streljanje tako s topovi kot s torpedi. Edini pomembnejši zadetek v tem delu bitke je bil zadetek Exetra, ko je bil kritično zadet v kurilnico. Exeter se je pod zaščito Witte de With umaknil proti Surabaji. 

Japonci so tako sprožili dve večji skupini torpedov, skupaj 92, a so pri tem dosegli le en zadetek in sicer Kortenaer; slednja je bila zadeta s torpedom tipa 93, pri čemer se je razlomila na pol in se potopila hitro po zadetku. 

Electra, ki je ščitila Exeter, je bila zapletena v boj s Jintsu in Asagumo, pri čemer je prejela več zadetkov, ki pa so prizadeli samo superstrukturo. Potem, ko je na Electri izbruhnil večji požar in je preostalemu artilerijskemu stolpu zmanjkalo streliva, je kapitan ukazal zapustitev ladje. Na japonski strani je bila samo Asagumo prisiljena zapustiti bojišče zaradi poškodb.

Zavezniška flota je bojišče zapustila ob okoli 18:00, pri čemer jih je varovala dimna zavesa, ki so jo ustvarili 4 rušilce 58. rušilske divizije. Slednji so tudi izvedli torpedni napad, ki pa ni uspel zaradi prevelike oddaljenosti. Zavezniki so se tako obrnili proti jugu, proti obali Jave, nato ob sončnem zahodu proti zahodu in severu, pri čemer so hoteli uiti japonskim spremljevalnim ladjam in ponovno napasti konvoj. Istočasno pa so zavezniško floto zapustile ladje 58. rušilske divizije, saj so bili brez torpedov; odpluli so nazaj proti Surabaji. 

Ob 21:25 pa je Jupiter naletel na mino in se potopil. Dobrih 20 minut pozneje je Encounter dosegel mesto potopitve Kortenaera, nakar je pobral preživele brodolomce. Doormanu so tako ostale le štiri križarke, ki so ob 23:00 ponovno naletele na japonske spremljevalne ladje. V tem nočnem spopadu na dolgo razdaljo so Japonci z eno serijo torpedov potopili De Ruyterja in Javo. Preživelo je le 111 mornarjev iz obeh ladij. Preostala rušilca, Perth in Houston, sta se na podlagi Doormanovega ukaza, umaknili iz bojišča; v Tanjung Priok sta pripluli 28. februarja.

Kljub temu, da zavezniška flota ni uspela doseči in uničiti invazijske flote, pa je bitka pridobila branilcem Jave enodnevni premor.

Po bitki

Bitka v ožini Sunda 

Perth in Houston  sta 28. februarja dosegli Tanjung Priok, nakar sta dobili ukaz, da odplujeta skozi ožino Sunda proti Tjilatjapu. Na Javi se zaradi pomanjkanja materiala ladji nista mogli popolnoma oskrbeti. 

Iz pristanišča sta odpluli 28. februarja ob 21:00, nakar sta v ožini Sunda po naključju naleteli na glavno japonsko invazijsko floto, ki je bila namenjena na zahodno Javo v Bantamski zaliv. Zavezniški ladji sta se spopadli z najmanj tremi križarkami in več rušilci. V spopadu, ki se je končal malo čez polnoč 1. marca, sta bila tako Perth kot Houston potopljeni. Japonska flota je doživela tudi izgube zaradi prijateljskega ognja: minolovec in transportna ladja sta bili potopljeni, medtem ko so bile tri druge transportne ladje tako poškodovane, da so mogle nasesti.

Druga bitka 

Po popravilih na težko poškodovanem Exetru je le-ta odplul proti Šrilanki; 28. februarja je tako zapustil Surabajo in pod zaščito Encounterja ter Popa je zaplul v ožino Sunda. Tam sta jih zjutraj 1. marca japonska težka rušilca Nachi in Haguro; v spopadu so bile potopljene vse tri zavezniške ladje.

Ožina Bali 

Štirje rušilci 58. rušilske divizije (Edwards, Ford, Alden in Jones) so bili tudi v Surabaji; ponoči 28. februarja so odpluli proti Avstraliji. Potem, ko so se na hitro spopadli z japonskim rušilcem v ožini Bali, so vsi uspeli 4. marca doseči avstralski Fremantle.

Posledice 
Še dva ameriška in en nizozemski rušilec so bili potopljeni, ko so poskušali pobegniti v Avstralijo. Glavna ABDA pomorska sila je bila tako skoraj popolnoma uničena; izgubila je 10 ladij in okoli 2.173 mornarjev. Bitka v Javanskem morju je predstavljala konec pomembnejših zavezniških pomorskih operacij v jugo-vzhodni Aziji v letu 1942 in 28. februarja 1942 so se Japonci izkrcali na Javi. Vojno letalstvo ZDA in Kraljevo vojno letalstvo sta se pričeli umikati proti Avstraliji. Nizozemske enote, s pomočjo britanskih ostankov, so se branile še en teden. V kampanji so Japonci usmrtili številne zavezniške vojne ujetnike in Indonezijce. Kljub njihovim logističnim problemom so Japonci uspeli zavzeti Javo predvsem s pomočjo vojnega letalstva; 9. marca so se predale še zadnje ABDA sile.

Viri

Knjige 

 - Firsthand account of the battle by the captain of the Japanese destroyer Amatsukaze.

 - Firsthand account of the battle by a survivor from USS Houston

Vizualno gradivo 
 — 135-minute documentary of the battle. Won the "Golden Calf" award for "Best Long Documentary" at the 1996 Nederlands Film Festival

Zunanje povezave 

- v angleščini:

 - Short synopsis of the battle but has some good pictures.

Glej tudi 

 seznam bitk

Javansko morje
Javansko morje
Javansko morje
Javansko morje
Javansko morje
Javansko morje
Javansko morje
Javansko morje
Javansko morje
Bitka v Javanskem morju je bila ena večjih in pomembnejših pomorskih bitk vojne za Tihi ocean druge svetovne vojne . Zavezniške pomorske sile so želele preprečiti zavzetje javanskih naftnih polj , a so doživele hud poraz v bitki februarjain poznejših manjših akcijah . S to bitko so Japonci odstranili zadnjo večjo pomorsko grožnjo njihovim načrtom in tako dosegli svoj strateški cilj - zavzeti naftna polja in tako omogočiti neovirano preskrbo z nafto . Bitka je bila tudi največja pomorska bitka po bitki pri Jutlandiji med prvo svetovno vojno . Predhodno dogajanje Po taktično uspešni , a strateško nepopolni zmagi v napadu na Pearl Harbour ( Japonci niso uničili ameriških letalonosilk , ki so bile osnovni cilj napada , prav tako pa niso uničili ameriških skladišč goriva na Havajih ) so Japonci izkoristili zavezniško ( začasno ) ohromljenost in pričeli izvajati ukrepe v skladu z južno doktrino . Eden izmed strateških ciljev te doktrine je bila tudi zasedba Jave in tamkajšnjih naftnih polj , s čimer bi si zagotovili nemoteno oskrbo . Tako so pričeli z invazijo in zasedbo Nizozemske Vzhodne Indije ; zaradi elementa presenečenja so hitro napredovali iz svojega izhodišča ( otočje Palau ) in zavzeli Sarawak in južne Filipine . Prav tako so zasedli oporišča na vzhodnem Borneu in na severu Sulawesija . S pomočjo vojne mornarice pa so pričeli iz prav kar zavzetih oporišč premeščati nove invazijske sile . Ladjevje pod poveljstvom Takagija ( sedemnajst vojnih ladij ) je imelo za nalogo varovati invazijsko ladjevjetransportnih ladij ) , ki je bilo razdeljeno v dva dela . Prvi skupini je poveljeval kontraadmiral Džisabura Ozava , ki je imeltransportnih in tovornih ladij , lahko križarko in sedem rušilcev . Drugi , manjši skupini stransportnimi ladjami , eno lahko križarko in sedmimi rušilci je poveljeval kontraadmiral Šodži Nišimura . Oba konvoja sta se združila v Moluškem morju . Zavezniki so se zavedali japonske nevarnosti , zato so pričeli zbirati lastne pomorske sile . januarjaso štirje ameriški rušilci napadli japonski konvoj v Makasarski ožini , ko se je približeval Balikpapanu na Borneu . februarja so zavezniki izgubili bitko za Palembang , s čimer so izgubili večje naftno polje na vzhodni Sumatri . V noči iz na februar so zavezniki sprožili še pomorsko bitko v Badunški ožini , ko so napadli japonsko Vzhodno invazijsko silo pri Baliju . Isto noč pa je japonska letalska flota ( pod poveljstvom admirala Čuičija Nagume ) napadla pristanišče v avstralskem Darwinu , s čimer so ga onesposobili kot podporno in pomorsko bazo za zavezniške operacije v Vzhodni Indiji . Ameriško - britansko - nizozemsko - avstralsko poveljstvo ( ABDACOM ) , pod poveljstvom nizozemskega admirala Karla Doormana , je tako združilo svoje sile ; zavezniške sile so tako več dni križarile po Javanskem morju in zaman iskale japonsko invazijsko ladjevje . februarja se je Doorman odločil , da odpluje proti Sarabuji , saj je bilo gorivo že skoraj porabljeno in posadke utrujene ( pokonci so bili nepretrgomaur ) . Takrat pa je prejel radijsko sporočilo , da so odkrili japonski konvoj transportnih ladij . Doorman se jih je odločil napasti . Vpletene sile V bitki je japonska flota imela neprimerno premoč . Poleg tega , da je imela edino ( lahko ) letalonosilko v bitki , je lahko nasproti zavezniškim petim križarkam ( od tega sta bili dve težki , ena srednja in dve lahki ) inrušilcev uporabilakrižarke ( po dve težki in lahki ) inrušilcev . Tako so Japonci imeli letalsko in številčno premoč , prav tako pa so imeli premoč v oborožitvi ; njihovi topovi so tako bili močnejši in z daljšim dosegom , hkrati pa so imeli tudi večjo število torpednih cevi . Ena od ključnih zavezniških slabosti pa je bila tudi slaba usklajenost , saj so ladje prihajale iz štirih različnih držav in predhodno niso sodelovale skupaj v bitki . Kot že omenjejo pa so bile zavezniške posadke že izčrpane , kar je še poslabšalo zavezniško izhodišče . Zaradi predhodnih japonskih uspehov pa so bili tudi zelo demoralizirani . Zavezniške prednosti pa so bile sledeče : HMS Exeter je bila edina ladja , ki je bila opremljena z radarjem ; podnevi so imeli zavezniško letalsko premoč ; zaradi slabega vremena pa so bili onemogočeni tudi japonski poleti . Zavezniki Japonska Bitka Ob00 sta obe floti pričeli pluti druga proti drugi . Ob12 je britanski rušilec Electra opazil Jintsu in sedem rušilcev . Obe floti sta se pričeli urejati v bojno črto . Osnovni Doormanov načrt je bil prebiti obrambni obroč japonskih križark in rušilcev ter uničiti transportne ladje . Kot prvi sta odprli ogenj britanski Exeter in ameriški Houston ; iz razdaljekm sta pričeli obstreljevati vodilne japonske rušilce . V tem trenutku je že kazalo , da bodo zavezniki premagali Japonce , a takrat se je Doorman odločil , da se japonskim ladjam približa nakm . Bitka je tako bila sestavljena iz serije poskusov , ki so trajali več kot sedem ur , v katerih so si Doormanove ladje poskušale približati in napasti invazijski konvoj ; vsak poskus je bil odbit s strani spremljevalnih ladij s hudimi izgubami na zavezniški strani . Obe floti sta prikazali zelo slabo streljanje tako s topovi kot s torpedi . Edini pomembnejši zadetek v tem delu bitke je bil zadetek Exetra , ko je bil kritično zadet v kurilnico . Exeter se je pod zaščito Witte de With umaknil proti Surabaji . Japonci so tako sprožili dve večji skupini torpedov , skupaj a so pri tem dosegli le en zadetek in sicer Kortenaer ; slednja je bila zadeta s torpedom tipa pri čemer se je razlomila na pol in se potopila hitro po zadetku . Electra , ki je ščitila Exeter , je bila zapletena v boj s Jintsu in Asagumo , pri čemer je prejela več zadetkov , ki pa so prizadeli samo superstrukturo . Potem , ko je na Electri izbruhnil večji požar in je preostalemu artilerijskemu stolpu zmanjkalo streliva , je kapitan ukazal zapustitev ladje . Na japonski strani je bila samo Asagumo prisiljena zapustiti bojišče zaradi poškodb . Zavezniška flota je bojišče zapustila ob okoli00 , pri čemer jih je varovala dimna zavesa , ki so jo ustvarilirušilce rušilske divizije . Slednji so tudi izvedli torpedni napad , ki pa ni uspel zaradi prevelike oddaljenosti . Zavezniki so se tako obrnili proti jugu , proti obali Jave , nato ob sončnem zahodu proti zahodu in severu , pri čemer so hoteli uiti japonskim spremljevalnim ladjam in ponovno napasti konvoj . Istočasno pa so zavezniško floto zapustile ladje rušilske divizije , saj so bili brez torpedov ; odpluli so nazaj proti Surabaji . Ob25 pa je Jupiter naletel na mino in se potopil . Dobrihminut pozneje je Encounter dosegel mesto potopitve Kortenaera , nakar je pobral preživele brodolomce . Doormanu so tako ostale le štiri križarke , ki so ob00 ponovno naletele na japonske spremljevalne ladje . V tem nočnem spopadu na dolgo razdaljo so Japonci z eno serijo torpedov potopili De Ruyterja in Javo . Preživelo je lemornarjev iz obeh ladij . Preostala rušilca , Perth in Houston , sta se na podlagi Doormanovega ukaza , umaknili iz bojišča ; v Tanjung Priok sta pripluli februarja . Kljub temu , da zavezniška flota ni uspela doseči in uničiti invazijske flote , pa je bitka pridobila branilcem Jave enodnevni premor. Po bitki Bitka v ožini Sunda Perth in Houston sta februarja dosegli Tanjung Priok , nakar sta dobili ukaz , da odplujeta skozi ožino Sunda proti Tjilatjapu . Na Javi se zaradi pomanjkanja materiala ladji nista mogli popolnoma oskrbeti . Iz pristanišča sta odpluli februarja ob00 , nakar sta v ožini Sunda po naključju naleteli na glavno japonsko invazijsko floto , ki je bila namenjena na zahodno Javo v Bantamski zaliv . Zavezniški ladji sta se spopadli z najmanj tremi križarkami in več rušilci . V spopadu , ki se je končal malo čez polnoč marca , sta bila tako Perth kot Houston potopljeni . Japonska flota je doživela tudi izgube zaradi prijateljskega ognja : minolovec in transportna ladja sta bili potopljeni , medtem ko so bile tri druge transportne ladje tako poškodovane , da so mogle nasesti . Druga bitka Po popravilih na težko poškodovanem Exetru je le - ta odplul proti Šrilanki ; februarja je tako zapustil Surabajo in pod zaščito Encounterja ter Popa je zaplul v ožino Sunda . Tam sta jih zjutraj marca japonska težka rušilca Nachi in Haguro ; v spopadu so bile potopljene vse tri zavezniške ladje . Ožina Bali Štirje rušilci rušilske divizije ( Edwards , Ford , Alden in Jones ) so bili tudi v Surabaji ; ponoči februarja so odpluli proti Avstraliji . Potem , ko so se na hitro spopadli z japonskim rušilcem v ožini Bali , so vsi uspeli marca doseči avstralski Fremantle . Posledice Še dva ameriška in en nizozemski rušilec so bili potopljeni , ko so poskušali pobegniti v Avstralijo . Glavna ABDA pomorska sila je bila tako skoraj popolnoma uničena ; izgubila jeladij in okoli173 mornarjev . Bitka v Javanskem morju je predstavljala konec pomembnejših zavezniških pomorskih operacij v jugo - vzhodni Aziji v letuin februarjaso se Japonci izkrcali na Javi . Vojno letalstvo ZDA in Kraljevo vojno letalstvo sta se pričeli umikati proti Avstraliji . Nizozemske enote , s pomočjo britanskih ostankov , so se branile še en teden . V kampanji so Japonci usmrtili številne zavezniške vojne ujetnike in Indonezijce . Kljub njihovim logističnim problemom so Japonci uspeli zavzeti Javo predvsem s pomočjo vojnega letalstva ; marca so se predale še zadnje ABDA sile . Viri Knjige - Firsthand account of the battle by the captain of the Japanese destroyer Amatsukaze . - Firsthand account of the battle by a survivor from USS Houston Vizualno gradivo —minute documentary of the battle . Won the " Golden Calf " award for " Best Long Documentary " at theNederlands Film Festival Zunanje povezave - v angleščini : - Short synopsis of the battle but has some good pictures . Glej tudi seznam bitk Javansko morje Javansko morje Javansko morje Javansko morje Javansko morje Javansko morje Javansko morje Javansko morje Javansko morje