Inkardinacija
Inkardinacija je splošno načelo v Rimskokatoliški cerkvi, po kateri mora biti vsak klerik inkardiniran oz. vključen v neko delno Cerkev oz. v ustanovo, ki ima pravico do tega. Je eden najstarejših pravnih institutov znotraj Cerkve, saj se to načelo omenja že na nicejskem (325) in kalcedonskem koncilu (451). Načelo je v Zakoniku cerkvenega prava opredeljeno s kanonom 265.

Nositelji inkardinacije so tako lahko:
 delna Cerkev: škofija, ozemeljska prelatura, opatija, vikariat, prefektura ali stalna apostolska administratura; 
 osebna prelatura in
 ustanova ali družba posvečenega življenja (ki ima za to določene pristojnosti).

Inkardinacija je lahko:
 izvirna: ko klerik prvič prestopi iz laiškega v kleriški stan in 
 izvedena: ko klerik zakonito prestopi v drugo nositeljico inkardinacije.

Viri in opombe

Glej tudi 
 kanonsko pravo

Kanonsko pravo
Inkardinacija je splošno načelo v Rimskokatoliški cerkvi , po kateri mora biti vsak klerik inkardiniran oz . vključen v neko delno Cerkev oz . v ustanovo , ki ima pravico do tega . Je eden najstarejših pravnih institutov znotraj Cerkve , saj se to načelo omenja že na nicejskemin kalcedonskem koncilu Načelo je v Zakoniku cerkvenega prava opredeljeno s kanonom Nositelji inkardinacije so tako lahko : delna Cerkev : škofija , ozemeljska prelatura , opatija , vikariat , prefektura ali stalna apostolska administratura ; osebna prelatura in ustanova ali družba posvečenega življenja ( ki ima za to določene pristojnosti ) . Inkardinacija je lahko : izvirna : ko klerik prvič prestopi iz laiškega v kleriški stan in izvedena : ko klerik zakonito prestopi v drugo nositeljico inkardinacije . Viri in opombe Glej tudi kanonsko pravo Kanonsko pravo