Elektronska lupina
Elektronska lupina (tudi elektronska obla) je v atomu področje, kjer je največja verjetnost, da najdemo elektrone, ki imajo enako glavno kvantno število ( ali n).

Lastnosti elektronskih lupin 
Vsaka elektronska lupina lahko sprejme samo določeno največje število elektronov, ki je odvisno od glavnega kvantnega števila n. Posamezne elektronske lupine v atomu se polnijo tako, da se najprej zapolni z elektroni lupina z nižjim glavnim kvantnim številom (n = 1 oziroma največ dva elektrona). Nato sledi polnjenje naslednje lupine do največjega dovoljenega števila elektronov v lupini in tako dalje.

Kemijske lastnosti elementa določa zasedenost zunanje lupine, ki jo imenujemo tudi valenčna lupina (zasedajo jo valenčni elektroni).

Posamezne elektronske lupine v atomu označujemo s črkovnimi oznakami
 prva je lupina K ( = 1)
 druga je lupina L ( = 2)
 tretja je lupina M ( = 3)
 četrta je lupina N ( = 4)
 peta je lupina O ( = 5)
 šesta je lupina P ( = 6)
 sedma je lupina Q ( = 7)

V vsaki lupini je teoretično lahko največ 2n2 elektronov, kar pomeni, da je (sta) v lupini 
 K ( = 1) največ dva elektrona, 
 L ( = 2) največ osem elektronov, 
 M ( = 3) največ 18 elektronov
 N ( = 4) največ 32 elektronov
 O ( = 5) največ 50 elektronov (teoretično, v resnici ni nikoli doseženo)
 P ( = 6) največ 72 elektronov (teoretično)
 Q ( = 7) največ 98 elektronov (teoretično)

Zgornji obrazec za izračun največjega števila elektronov v lupini je samo teoretičen. V resnici se največje število doseže samo za prve štiri lupine (K, L, M, in N). Noben atom nima več kot 32 elektronov v eni lupini. Takšno izpopoplnjevanje lupin določa pravilo Klečkovskega.

To tudi pomeni, da je število lupin odvisno od števila elektronov, ki jih vsebuje atom.
Primeri:
 atom vodika ima samo en elektron, ki je na lupini z  = 1 (kar zapišemo kot (K)1)
 atom helija ima dva elektrona, ki se nahajata na lupini z  = 1 (kar zapišemo kot (K)2)
 atom litija ima tri elektrone, dva se nahajata na lupini  = 1, eden pa v lupini ( = 2 (kar zapišemo kot (K)2(L)1)
 atom berilija ima štiri elektrone, dva sta v lupini z  = 1, dva pa v lupini ( = 2 (kar lahko zapišemo kot (K)2(L)2)
 itd.

Na naslednjih slikah je za nekatere elemente prikazano polnjenje elektronskih lupin v poenostevljeni obliki

Na podoben način se polnjenje nadaljuje tudi za ostale elemente iz periodnega sistema.

Za vse elemente iz periodnega sistema je polnjenje posameznih elektronskih lupin v različnih atomih prikazano v naslednji tabeli:

Podlupina 
Vsaka elektronska lupina je sestavljena iz ene ali več podlupin.

Število elektronov v podlupini 

Podlupina lahko vsebuje samo določeno maksimalno število elektronov.

 s lahko vsebuje največ 2 elektrona
 p lahko vsebuje največ 6 elektronov
 d lahko vsebuje največ 10 elektronov
 f lahko vsebuje največ 14 elektronov

Valenčna lupine 

Valenčne lupine so zunanje lupine.

Pregled zasedenosti posameznih elektronskih lupin 
V naslednji preglednici so prikazane zasedenosti posameznih lupin in podlupin v atomih elementov iz periodnega sistema.

Kvantna mehanika
Atomska fizika
Elektronska lupina ( tudi elektronska obla ) je v atomu področje , kjer je največja verjetnost , da najdemo elektrone , ki imajo enako glavno kvantno število ( ali n ) . Lastnosti elektronskih lupin Vsaka elektronska lupina lahko sprejme samo določeno največje število elektronov , ki je odvisno od glavnega kvantnega števila n. Posamezne elektronske lupine v atomu se polnijo tako , da se najprej zapolni z elektroni lupina z nižjim glavnim kvantnim številom ( n =oziroma največ dva elektrona ) . Nato sledi polnjenje naslednje lupine do največjega dovoljenega števila elektronov v lupini in tako dalje . Kemijske lastnosti elementa določa zasedenost zunanje lupine , ki jo imenujemo tudi valenčna lupina ( zasedajo jo valenčni elektroni ) . Posamezne elektronske lupine v atomu označujemo s črkovnimi oznakami prva je lupina K ( = druga je lupina L ( = tretja je lupina M ( = četrta je lupina N ( = peta je lupina O ( = šesta je lupina P ( = sedma je lupina Q ( = V vsaki lupini je teoretično lahko največ2 elektronov , kar pomeni , da je ( sta ) v lupini K ( =največ dva elektrona , L ( =največ osem elektronov , M ( =največelektronov N ( =največelektronov O ( =največelektronov ( teoretično , v resnici ni nikoli doseženo ) P ( =največelektronov ( teoretično ) Q ( =največelektronov ( teoretično ) Zgornji obrazec za izračun največjega števila elektronov v lupini je samo teoretičen . V resnici se največje število doseže samo za prve štiri lupine ( K , L , M , in N ) . Noben atom nima več kotelektronov v eni lupini . Takšno izpopoplnjevanje lupin določa pravilo Klečkovskega . To tudi pomeni , da je število lupin odvisno od števila elektronov , ki jih vsebuje atom . Primeri : atom vodika ima samo en elektron , ki je na lupini z =( kar zapišemo kot ( K ) 1 ) atom helija ima dva elektrona , ki se nahajata na lupini z =( kar zapišemo kot ( K ) 2 ) atom litija ima tri elektrone , dva se nahajata na lupini = eden pa v lupini ( =( kar zapišemo kot ( K ) 2( L ) 1) atom berilija ima štiri elektrone , dva sta v lupini z = dva pa v lupini ( =( kar lahko zapišemo kot ( K ) 2( L ) 2 ) itd. Na naslednjih slikah je za nekatere elemente prikazano polnjenje elektronskih lupin v poenostevljeni obliki Na podoben način se polnjenje nadaljuje tudi za ostale elemente iz periodnega sistema . Za vse elemente iz periodnega sistema je polnjenje posameznih elektronskih lupin v različnih atomih prikazano v naslednji tabeli : Podlupina Vsaka elektronska lupina je sestavljena iz ene ali več podlupin . Število elektronov v podlupini Podlupina lahko vsebuje samo določeno maksimalno število elektronov . s lahko vsebuje največelektrona p lahko vsebuje največelektronov d lahko vsebuje največelektronov f lahko vsebuje največelektronov Valenčna lupine Valenčne lupine so zunanje lupine . Pregled zasedenosti posameznih elektronskih lupin V naslednji preglednici so prikazane zasedenosti posameznih lupin in podlupin v atomih elementov iz periodnega sistema . Kvantna mehanika Atomska fizika