Projekt Mercury
Projekt Mercury () je bil prvi program vesoljskih odprav s človeško posadko Združenih držav Amerike, med letoma 1959 in 1963, katerega glavni cilj je bil izvesti orbitalni vesoljski polet s človeško posadko in ga varno vrniti na Zemljo. Dodaten cilj je bil raziskati sposobnost delovanja človeka v vesolju. Program je dobil ime po rimskemu božanstvu Merkurju, ki simbolizira hitrost.

Za zgodnjo fazo načrtovanja je bil odgovoren Nacionalni svetovalni odbor za aeronavtiko (NACA), ki ga je leta 1958, leto po uspešni izstrelitvi sovjetskega umetnega satelita Sputnik 1 nadomestila civilna agencija NASA. Skupno so Združene države Amerike v sklopu programa opravile 20 preskusnih izstrelitev brez človeške posadke (v štirih so sodelovali živalski poskusni subjekti), tem sta sledili dve podorbitalni odpravi z astronavtom na krovu, njima pa še štiri orbitalne. 

Za prve testne in podorbitalne polete projekta Mercury so bili uporabljeni predelani balistični izstrelki Redstone, ki so bili izpeljani iz nemškega V-2. Za orbitalne polete je bila potrebna močnejša raketa nosilka Atlas D.

V sklopu programa je 5. maja 1961 v vesolje poletel prvi Američan, astronavt Alan Shepard (odprava Mercury-Redstone 3), tri tedne po prvi sovjetski vesoljski odpravi s človeško posadko, ko je Jurij Gagarin postal prvi človek v vesolju. Glavni cilj programa je izpolnila odprava Mercury-Atlas 6 20. februarja 1962, med katero je John Glenn trikrat obkrožil Zemljo in varno pristal v oceanu blizu mesta izstrelitve.

Projekt Mercury je postavil temelje za kasnejši projekt Gemini in program Apollo.

Vesoljsko vozilo programa Mercury 
Vesoljsko vozilo programa Mercury je bilo sestavljeno iz vesoljske kapsule s prostorom za enega astronavta in reševalnega stolpa, ki bi v primeru težav z raketo nosilko ob vzletu lahko potegnil kapsulo na varno razdaljo od rakete. Kapsula je bila namenjena pristanku na vodi.

Vesoljska kapsula je bila v obliki stožca, s podaljšanim zgornjim delom. Dolžina kapsule je bila 3,3 m, skupaj z reševalnim stolpom 7,9 m, na spodnjem delu premera 1,8 m, notranji volumen pa je bil 2,8 m3.

Ohišje kapsule je bilo izdelano iz zlitine niklja in kroma René 41, ki je sposobna prenesti visoke temperature. Spodnji del je bil prekrit s toplotnim ščitom, ki je bil sestavljen iz aluminijastega satovja in več plasti fiberglasa. Na toplotni ščit je bil pritrjen blok s tremi zaviralnimi raketnimi motorji, in tremi raketnimi motorji, ki so skrbeli za oddaljitev kapsule od nosilne rakete. Zaviralne rakete so se vžgale zaporedno v razmaku 5 sekund, vsaka je gorela 10 sekund. Ta blok je odpadel pred vstopom v atmosfero. Za toplotnim ščitom se je nahajala posebna zračna blazina, ki se je spustila tik pred pristankom in s tem ublažila sunek ob dotiku površine.

V notranjosti kapsule je bil del pod tlakom, kjer je bil prostor za enega člana posadke. Ta je sedel v posebej oblikovanem sedežu, s hrbtom obrnjen proti toplotnemu ščitu. Za sedežem so se nahajali rezervoarji za kisik, gorivo za potisnike, ki so skrbeli za orientacijo kapsule po nagibu, višini in smeri in sistem za čiščenje zraka ter odvod urina. Potisniki so omogočali le spreminjanje položaja kapsule, ne pa tudi spremembo orbite. Pred astronavtom je bila nadzorna plošča z instrumenti.

Nad prostorom za posadko je bil zožani del, ki je vseboval senzor položaja kapsule, antene, stabilizacijsko padalo in dve zaviralni padali. Poleg tega je bila tu nameščena tudi loputa za primer, če bi bila kapsula ob vstopu v atmosfero obrnjena z ožjim delom naprej. Tok zraka bi povzročil aerodinamično silo, ki bi obrnila kapsulo s toplotnim ščitom v smer poleta.

Seznam poletov s človeško posadko 
Odprave projekta Mercury so v vesolje ponesle šest astronavtov:
 Mercury-Redstone 3, 5. maj 1961. Podorbitalni polet, astronavt Alan Shepard.
 Mercury-Redstone 4, 21. julij 1961. Podorbitalni polet, astronavt Gus Grissom.
 Mercury-Atlas 6, 20. februar 1962. Orbitalni polet, astronavt John Glenn.
 Mercury-Atlas 7, 24. maj 1962. Orbitalni polet, astronavt Scott Carpenter.
 Mercury-Atlas 8, 3. oktober 1962. Orbitalni polet, astronavt Wally Schirra.
 Mercury-Atlas 9, 15. – 16. maj 1963. Večdnevni orbitalni polet, astronavt Leroy Gordon Cooper.

Zadnji načrtovana odprava programa, tridnevni polet Mercury-Atlas 10, je bila odpovedana, ker je imel astronavt Deke Slayton težave s srcem.

Viri 
 Grimwood, James M. (1963). Project Mercury - A Chronology. NASA.
 Swenson, Loyd S. Jr.; Grimwood, James M.; Alexander, Charles C. (1996). This New Ocean: A History of Project Mercury. NASA.

Zunanje povezave 

 The Mercury Project . Kennedyjev vesoljski center.

1959 v znanosti
1960 v znanosti
1961 v znanosti
1962 v znanosti
1963 v znanosti
Projekt Mercury ( ) je bil prvi program vesoljskih odprav s človeško posadko Združenih držav Amerike , med letomain katerega glavni cilj je bil izvesti orbitalni vesoljski polet s človeško posadko in ga varno vrniti na Zemljo . Dodaten cilj je bil raziskati sposobnost delovanja človeka v vesolju . Program je dobil ime po rimskemu božanstvu Merkurju , ki simbolizira hitrost . Za zgodnjo fazo načrtovanja je bil odgovoren Nacionalni svetovalni odbor za aeronavtiko ( NACA ) , ki ga je leta leto po uspešni izstrelitvi sovjetskega umetnega satelita Sputniknadomestila civilna agencija NASA. Skupno so Združene države Amerike v sklopu programa opravilepreskusnih izstrelitev brez človeške posadke ( v štirih so sodelovali živalski poskusni subjekti ) , tem sta sledili dve podorbitalni odpravi z astronavtom na krovu , njima pa še štiri orbitalne . Za prve testne in podorbitalne polete projekta Mercury so bili uporabljeni predelani balistični izstrelki Redstone , ki so bili izpeljani iz nemškega V - 2. Za orbitalne polete je bila potrebna močnejša raketa nosilka Atlas D. V sklopu programa je majav vesolje poletel prvi Američan , astronavt Alan Shepard ( odprava Mercury - Redstone tri tedne po prvi sovjetski vesoljski odpravi s človeško posadko , ko je Jurij Gagarin postal prvi človek v vesolju . Glavni cilj programa je izpolnila odprava Mercury - Atlas20. februarja med katero je John Glenn trikrat obkrožil Zemljo in varno pristal v oceanu blizu mesta izstrelitve . Projekt Mercury je postavil temelje za kasnejši projekt Gemini in program Apollo . Vesoljsko vozilo programa Mercury Vesoljsko vozilo programa Mercury je bilo sestavljeno iz vesoljske kapsule s prostorom za enega astronavta in reševalnega stolpa , ki bi v primeru težav z raketo nosilko ob vzletu lahko potegnil kapsulo na varno razdaljo od rakete . Kapsula je bila namenjena pristanku na vodi . Vesoljska kapsula je bila v obliki stožca , s podaljšanim zgornjim delom . Dolžina kapsule je bila3 m , skupaj z reševalnim stolpom9 m , na spodnjem delu premera8 m , notranji volumen pa je bil8 m3. Ohišje kapsule je bilo izdelano iz zlitine niklja in kroma René ki je sposobna prenesti visoke temperature . Spodnji del je bil prekrit s toplotnim ščitom , ki je bil sestavljen iz aluminijastega satovja in več plasti fiberglasa . Na toplotni ščit je bil pritrjen blok s tremi zaviralnimi raketnimi motorji , in tremi raketnimi motorji , ki so skrbeli za oddaljitev kapsule od nosilne rakete . Zaviralne rakete so se vžgale zaporedno v razmakusekund , vsaka je gorelasekund . Ta blok je odpadel pred vstopom v atmosfero . Za toplotnim ščitom se je nahajala posebna zračna blazina , ki se je spustila tik pred pristankom in s tem ublažila sunek ob dotiku površine . V notranjosti kapsule je bil del pod tlakom , kjer je bil prostor za enega člana posadke . Ta je sedel v posebej oblikovanem sedežu , s hrbtom obrnjen proti toplotnemu ščitu . Za sedežem so se nahajali rezervoarji za kisik , gorivo za potisnike , ki so skrbeli za orientacijo kapsule po nagibu , višini in smeri in sistem za čiščenje zraka ter odvod urina . Potisniki so omogočali le spreminjanje položaja kapsule , ne pa tudi spremembo orbite . Pred astronavtom je bila nadzorna plošča z instrumenti . Nad prostorom za posadko je bil zožani del , ki je vseboval senzor položaja kapsule , antene , stabilizacijsko padalo in dve zaviralni padali . Poleg tega je bila tu nameščena tudi loputa za primer , če bi bila kapsula ob vstopu v atmosfero obrnjena z ožjim delom naprej . Tok zraka bi povzročil aerodinamično silo , ki bi obrnila kapsulo s toplotnim ščitom v smer poleta . Seznam poletov s človeško posadko Odprave projekta Mercury so v vesolje ponesle šest astronavtov : Mercury - Redstone maj Podorbitalni polet , astronavt Alan Shepard . Mercury - Redstone julij Podorbitalni polet , astronavt Gus Grissom . Mercury - Atlas februar Orbitalni polet , astronavt John Glenn . Mercury - Atlas maj Orbitalni polet , astronavt Scott Carpenter. Mercury - Atlas oktober Orbitalni polet , astronavt Wally Schirra . Mercury - Atlas – maj Večdnevni orbitalni polet , astronavt Leroy Gordon Cooper. Zadnji načrtovana odprava programa , tridnevni polet Mercury - Atlas je bila odpovedana , ker je imel astronavt Deke Slayton težave s srcem . Viri Grimwood , James M. Project Mercury - A Chronology . NASA. Swenson , Loyd S. Jr . ; Grimwood , James M . ; Alexander , Charles C. This New Ocean : A History of Project Mercury . NASA . Zunanje povezave The Mercury Project \ . Kennedyjev vesoljski center. 1959 v znanosti 1960 v znanosti 1961 v znanosti 1962 v znanosti 1963 v znanosti