Ivan Terentjevič Sazanov
Ivan Terentjevič Sazanov (), ruski general, * 1755, † 1823.

Bil je eden izmed pomembnejših generalov, ki so se borili med Napoleonovo invazijo na Rusijo; posledično je bil njegov portret dodan v Vojaško galerijo Zimskega dvorca.

Življenje 
13. oktobra 1770 je kot vojak vstopil v Orelski pehotni polk; pri 16. letih se je udeležil krimskega pohoda, nato pa še rusko-turške vojne (1768-74). 

Leta 1782 je bil kot poročnik premeščen v Leb grenadirski polk, s katerim se je udeležil bojev proti Švedom (1788-90); za zasluge je bil povišan v prvega majorja in nato še v podpolkovnika. 

Po ustoličenju carja Pavla I. je bil odpuščen iz vojaške službe; vrnil se je na domače posestvo in se posvetil izboljšavi stanja. A ko je Pavla nasledil Aleksander I., se je vrnil v vojaško službo. 

Leta 1801 je tako postal šeb Tambovskega garnizijskega bataljona in 17. februarja 1803 šef Nevskega pehotnega polka, s katerim se je udeležil vojne proti Švedom (1808-09). 

19. septembra 1810 je postal poveljnik 14. pehotne divizije, kateri je poveljeval med patriotsko vojno. Oktobra 1812 je zbolel, tako da je moral 1. januarja 1813 zapustili poveljniško mesto.

Viri in opombe

Glej tudi 

 seznam ruskih generalov

Rojeni leta 1755
Umrli leta 1823
Ruski generali
Ruski plemiči
Generali Imperialne ruske kopenske vojske
Veterani rusko-turške vojne (1768–1774)
Veterani rusko-švedske vojne (1788–1790)
Veterani finske vojne
Veterani Napoleonovih vojn
Veterani kavkaške vojne
Nosilci reda svete Ane
Nosilci reda svetega Jurija
Nosilci reda svetega Vladimirja
Ivan Terentjevič Sazanov ( ) , ruski general , * † Bil je eden izmed pomembnejših generalov , ki so se borili med Napoleonovo invazijo na Rusijo ; posledično je bil njegov portret dodan v Vojaško galerijo Zimskega dvorca . Življenje 13. oktobraje kot vojak vstopil v Orelski pehotni polk ; pri letih se je udeležil krimskega pohoda , nato pa še rusko - turške vojne Letaje bil kot poročnik premeščen v Leb grenadirski polk , s katerim se je udeležil bojev proti Švedom za zasluge je bil povišan v prvega majorja in nato še v podpolkovnika . Po ustoličenju carja Pavla I. je bil odpuščen iz vojaške službe ; vrnil se je na domače posestvo in se posvetil izboljšavi stanja . A ko je Pavla nasledil Aleksander I . , se je vrnil v vojaško službo . Letaje tako postal šeb Tambovskega garnizijskega bataljona in februarjašef Nevskega pehotnega polka , s katerim se je udeležil vojne proti Švedom 19. septembraje postal poveljnik pehotne divizije , kateri je poveljeval med patriotsko vojno . Oktobraje zbolel , tako da je moral januarjazapustili poveljniško mesto . Viri in opombe Glej tudi seznam ruskih generalov Rojeni leta Umrli leta Ruski generali Ruski plemiči Generali Imperialne ruske kopenske vojske Veterani rusko - turške vojne1774) Veterani rusko - švedske vojne1790) Veterani finske vojne Veterani Napoleonovih vojn Veterani kavkaške vojne Nosilci reda svete Ane Nosilci reda svetega Jurija Nosilci reda svetega Vladimirja