Patrimonialno sodišče
Patrimonialno sodišče je pojav fevdalizma v habsburških dednih deželah, in pojem pravne zgodovine. Patrimonialna sodišča so bila pristojna za sojenje nad neprivilegiranimi osebami (podložniki) v civilnih, in manjših kazenskih zadevah (), na ozemlju zemljiškega gospostva, kjer so imela tudi sedež. Patrimonialna sodišča so se vzpostavila v 13. stoletju, z zemljiško odvezo leta 1848 pa so izgubila svojo funkcijo, zato so jih ukinili.

Postopek sojenja na patrimonialnem sodišču 

Postopek je vodil nastavljeni uradnik (), običajno pa je šlo za zadeve iz postopkov civilnega prava, predvsem obravnave posestnih vprašanj, zapuščin in lažjih kaznivih dejanj, ki so bile vezane na podložnika in njegovo lastnino. Pristojnost patrimonialnega sodišča je bila omejena na zemljiško gospostvo. V primeru spora glede pristojnosti, se je lahko postopek predstavil na pristojno deželsko sodišče.

Na sodbe patrimonialnih sodišč je bila mogoča tudi pritožba. Drugostopenjska instanca je bila za podložnike deželnoknežjih posesti na vicedomskem sodišču, za ostale podložnike pa deželnoglavarsko sodišče. Revizije postopkov je opravljala notranjeavstrijska vlada v Gradcu.

Na Goriškem in v Istri se sistem patrimonialnih sodišč ni uveljavil. Sodstvo je bilo vezano na jurisdikcijo, oziroma pravico do sojenja, vezano na osebo, ki ji je deželni knez podelil sodne pravice. Za vse delokroge je bilo tako v okviru jurisdikcije pristojno deželsko sodišče.

Viri 
 Boris Golec (ur.): Arhivistika 4, Zgodovina institucij na Slovenskem (Ljubljana, 2004).

Glej tudi 

Zgodovina Slovenije
Zgodovina Avstrije
Srednjeveško pravo
Fevdalizem
Patrimonialno sodišče je pojav fevdalizma v habsburških dednih deželah , in pojem pravne zgodovine . Patrimonialna sodišča so bila pristojna za sojenje nad neprivilegiranimi osebami ( podložniki ) v civilnih , in manjših kazenskih zadevah ( ) , na ozemlju zemljiškega gospostva , kjer so imela tudi sedež . Patrimonialna sodišča so se vzpostavila v stoletju , z zemljiško odvezo letapa so izgubila svojo funkcijo , zato so jih ukinili . Postopek sojenja na patrimonialnem sodišču Postopek je vodil nastavljeni uradnik ( ) , običajno pa je šlo za zadeve iz postopkov civilnega prava , predvsem obravnave posestnih vprašanj , zapuščin in lažjih kaznivih dejanj , ki so bile vezane na podložnika in njegovo lastnino . Pristojnost patrimonialnega sodišča je bila omejena na zemljiško gospostvo . V primeru spora glede pristojnosti , se je lahko postopek predstavil na pristojno deželsko sodišče . Na sodbe patrimonialnih sodišč je bila mogoča tudi pritožba . Drugostopenjska instanca je bila za podložnike deželnoknežjih posesti na vicedomskem sodišču , za ostale podložnike pa deželnoglavarsko sodišče . Revizije postopkov je opravljala notranjeavstrijska vlada v Gradcu . Na Goriškem in v Istri se sistem patrimonialnih sodišč ni uveljavil . Sodstvo je bilo vezano na jurisdikcijo , oziroma pravico do sojenja , vezano na osebo , ki ji je deželni knez podelil sodne pravice . Za vse delokroge je bilo tako v okviru jurisdikcije pristojno deželsko sodišče . Viri Boris Golec ( ur . ) : Arhivistika Zgodovina institucij na Slovenskem ( Ljubljana , Glej tudi Zgodovina Slovenije Zgodovina Avstrije Srednjeveško pravo Fevdalizem