Luminol
Luminol je aromatska spojina, ki oddaja modro svetlobo, če je aktivirana z ustreznim oksidantom. Navadno obstaja v trdnem stanju v obliki bledo rumenih kristalov. Topna je v večini organskih topil in netopna v vodi.

Največkrat je uporabljen v forenziki za odkrivanje sledi krvi na prizorišču zločina, pa tudi pri raziskavah za odkrivanje bakra, železa in cianidov v celicah.

Luminol je bil prvič sintetiziran leta 1902 v Nemškem cesarstvu, čeprav je bila spojina poimenovana šele v dvajsetih letih 20. stoletja.

Sinteza 
Luminol se lahko sintetizira iz 3-nitroftalne kisline. Slednja je skupaj s hidrazinom (npr. N2H4) segreta v topilu z visokim vreliščem, kot je trietilen glikol. Pri tem nastopi kondenzacija in se odcepi voda, zaradi česar nastane 5-nitroftalhidrazid. Redukcija nitroskupine (NO2) v aminoskupino (NH2) s pomočjo natrijevega ditionita (Na2S2O4) povzroči nastanek luminola.

Kemiluminiscenca 
Za pojav luminiscence mora biti luminol najprej aktiviran z oksidantom. Kot aktivator je največkrat uporabljena vodna raztopina vodikovega peroksida (H2O2) in hidroksida (npr. natrijevega hidroksida, NaOH). V prisotnosti katalizatorja, kot je železo, vodikov peroksid razpade na kisik in vodo:

2 H2O2 → O2 + 2 H2O

Luminol nato reagira s hidroksidnimi anioni in nastane dianion. Peroksid, ki pri reakciji nastane, je zelo nestabilen in hitro razpade na 3-aminoftalno kislino z elektroni v vzbujenem stanju. Pri prehodu v osnovno stanju so oddani fotoni, ki ustrezajo valovni dolžini za modro svetlobo.

Uporaba v forenziki 

Luminol je uporaben v forenziki, saj omogoča odkrivanje sledi krvi, čeprav so bile očiščene ali odstranjene. Vodna raztopina luminola in oksidanta je razpršena po mestu, ki v primeru prisotnosti krvi reagira z železom v hemoglobinu (Hb) in oddaja modro svetlobo približno 30 sekund. Za odkrivanje sledi je potreben zatemnjeni prostor. Potrebna količina katalizatorja (v tem primeru železa v Hb) je zelo majhna v primerjavi s količino luminola, zaradi česar se lahko odkrije tudi najmanjše sledi krvi. Uporaba ima svoje slabosti, saj poteče reakcija tudi v prisotnosti bakra ali bakrovih spojin (npr. v kemičnih čistilih) in živalske krvi. Kljub temu je lahko DNA iz krvni celic izoliran po obdelavi z luminolom.

Opombe in sklici

Zunanje povezave 

 Splošen opis uporabe luminola v forenziki 

Forenzika
Luminiscenca
Aromatske spojine
Luminol je aromatska spojina , ki oddaja modro svetlobo , če je aktivirana z ustreznim oksidantom . Navadno obstaja v trdnem stanju v obliki bledo rumenih kristalov . Topna je v večini organskih topil in netopna v vodi . Največkrat je uporabljen v forenziki za odkrivanje sledi krvi na prizorišču zločina , pa tudi pri raziskavah za odkrivanje bakra , železa in cianidov v celicah . Luminol je bil prvič sintetiziran letav Nemškem cesarstvu , čeprav je bila spojina poimenovana šele v dvajsetih letih stoletja . Sinteza Luminol se lahko sintetizira iznitroftalne kisline . Slednja je skupaj s hidrazinom ( npr. N2H4 ) segreta v topilu z visokim vreliščem , kot je trietilen glikol . Pri tem nastopi kondenzacija in se odcepi voda , zaradi česar nastanenitroftalhidrazid . Redukcija nitroskupine ( NO2) v aminoskupino ( NH2) s pomočjo natrijevega ditionita ( Na2S2O4 ) povzroči nastanek luminola . Kemiluminiscenca Za pojav luminiscence mora biti luminol najprej aktiviran z oksidantom . Kot aktivator je največkrat uporabljena vodna raztopina vodikovega peroksida ( H2O2) in hidroksida ( npr. natrijevega hidroksida , NaOH ) . V prisotnosti katalizatorja , kot je železo , vodikov peroksid razpade na kisik in vodo : 2 H2O2 → O2 +H2O Luminol nato reagira s hidroksidnimi anioni in nastane dianion . Peroksid , ki pri reakciji nastane , je zelo nestabilen in hitro razpade naaminoftalno kislino z elektroni v vzbujenem stanju . Pri prehodu v osnovno stanju so oddani fotoni , ki ustrezajo valovni dolžini za modro svetlobo . Uporaba v forenziki Luminol je uporaben v forenziki , saj omogoča odkrivanje sledi krvi , čeprav so bile očiščene ali odstranjene . Vodna raztopina luminola in oksidanta je razpršena po mestu , ki v primeru prisotnosti krvi reagira z železom v hemoglobinu ( Hb ) in oddaja modro svetlobo približnosekund . Za odkrivanje sledi je potreben zatemnjeni prostor . Potrebna količina katalizatorja ( v tem primeru železa v Hb ) je zelo majhna v primerjavi s količino luminola , zaradi česar se lahko odkrije tudi najmanjše sledi krvi . Uporaba ima svoje slabosti , saj poteče reakcija tudi v prisotnosti bakra ali bakrovih spojin ( npr . v kemičnih čistilih ) in živalske krvi . Kljub temu je lahko DNA iz krvni celic izoliran po obdelavi z luminolom . Opombe in sklici Zunanje povezave Splošen opis uporabe luminola v forenziki Forenzika Luminiscenca Aromatske spojine