Anton Ukmar (partizan)
Anton (Tone) Ukmar (partizansko ime Miro), italijansko-slovenski partizan, revolucionar, politični delavec, * 6. december 1900, Prosek pri Trstu, † 21. december 1978, Koper.

Življenje in delo 
Ljudsko šolo je obiskoval v rojstnem kraju (1907-12), 2 razreda meščananske šole v Trstu (1912–14), do 1917 je priložnostno delal na domačem posestvu in gradu Miramar, nato služboval pri železnici na Tržaškem (1917–26), tu začel 1917 sodelovati v delavskem gibanju, postal član Zveze komunistične mladine Italije (1921), leta 1926 pa Komunistične partije Italije (KPI), potem bil istega leta kot mnogi Slovenci službeno premeščen v Genovo, naslednje leto (1927) pa aretiran in odpuščen iz službe.

Po navodilu CK KPI je sodeloval v akcijah narodnih revolucionarjev na Tržaškem in jih pridobival za enotno protifašistično fronto. Avgusta 1929 se je pred ponovno aretacijo umaknil v Ljubljano, odšel še istega leta v Pariz, kjer je pri CK KPI sodeloval v nacionalni komisiji ter pri glasilu KPI in KPJ Delo. Leta 1931 je bil delegat na 4. kongresu KPI v Kölnu, 1931–32 je pomagal obnavljati partijske organizacije v Italiji, v letih 1932–34 je obiskoval 1-letni tečaj leninske šole s politično prakso v tovarni Egorovo v Leningradu, od 1934–36 pa Komunistčno univerzo narodnih manjšin zahoda (za ekonomsko–politične vede?) (KUNMZ) v Moskvi.

Leta 1936 ga je KPI poslala v Španijo: tu je bil sodelavec pri organizaciji obveščevalne službe ter politični komisar oddelka protiobveščevalne službe republikanske armade med špansko državljansko vojno; 1938–1939 šef personalne službe v mednarodni brigadi (12. mednarodna brigada »Giuseppe Garibaldi«) in komisar čete mitraljezcev v bojih na Ebru; delal v oddelku za kadre pri KP Španije. Po umiku republikanske vojske 1939 je bil februarja 1939 interniran v taborišču  Argelés (Francija), od marca 1939 do konca 1940 inštruktor pri odporniškem gibanju proti italijanskemu okupatorju v Etiopiji, 1941 se je vrnil v Pariz, bil aretiran, interniran (Verenet d'Ariège) in zaprt (Castres) do pobega 1942, ko se je posvetil organizaciji partizanskih odredov v južnih francoskih provincah. Po kapitulaciji Italije septembra 1943 je bil poslan v Ligurio, tu postal član odbora za narodno osvoboditev, organizator partizanskih čet, 1944 komandant 6. operativne cone v severni Italiji, 1945 komandant Genove s provinco; ker je Genovo aprila 1945 osvobodil z enotami odporniškega gibanja, je postal njen častni meščan.

Junija 1945 se je vrnil v Jugoslavijo, kjer je delal na raznih funkcijah: bil je član izvršnega komiteja KP STO, in odbornik slovensko-italijanske antifašistične unije (SIAU) za Julijsko krajino; 1947 izvršnega komiteja KP STO ter predsednik odbora OF za STO in Zveze partizanov, ki jo je vodil tudi v Kopru po letu 1954, ko se je tam stalno naselil. Bil član organov raznih družbenopolitičnih organizacij in nazadnje tudi Sveta republike (Slovenije oz. SRS).

Glej tudi 
 seznam slovenskih španskih borcev
 seznam nosilcev partizanske spomenice 1941

Odlikovanja 
 partizanska spomenica 1941
 red bratstva in enotnosti s srebrnim vencem (1949)
 red bratstva in enotnosti z zlatim vencem (1968)
 red zaslug za ljudstvo s srebrnimi žarki (1949)
 red za hrabrost (1951)
 red republike s srebrnim vencem (1961)
 red republike zlatim vencem (1970)
 ter nekatera tuja: ameriška, francoska in španska odlikovanja

Zunanje povezave 

 Upornik brez kalupov; Sandi Volk, Primorski Dnevnik, 6.12.2020
L'avventura dei tre apostoli in Etiopia; Giancarlo Pajetta, marec 2013

Veterani druge svetovne vojne
Slovenski komunisti
Nosilci reda zaslug za ljudstvo
Nosilci reda bratstva in enotnosti
Slovenski španski borci
Slovenski partizani
Italijanski partizani
Nosilci Partizanske spomenice 1941
Nosilci reda republike (SFRJ)
Nosilci reda za hrabrost (SFRJ)
Člani Komunistične partije Italije
Diplomiranci Komunistične univerze narodnih manjšin zahoda
Veterani španske državljanske vojne
Člani Komunistične partije Jugoslavije
Anton ( Tone ) Ukmar ( partizansko ime Miro ) , italijansko - slovenski partizan , revolucionar , politični delavec , * december Prosek pri Trstu , † december Koper. Življenje in delo Ljudsko šolo je obiskoval v rojstnem krajurazreda meščananske šole v Trstu14 ) , doje priložnostno delal na domačem posestvu in gradu Miramar , nato služboval pri železnici na Tržaškem26 ) , tu začelsodelovati v delavskem gibanju , postal član Zveze komunistične mladine Italije letapa Komunistične partije Italije ( KPI ) , potem bil istega leta kot mnogi Slovenci službeno premeščen v Genovo , naslednje letopa aretiran in odpuščen iz službe . Po navodilu CK KPI je sodeloval v akcijah narodnih revolucionarjev na Tržaškem in jih pridobival za enotno protifašistično fronto . Avgustase je pred ponovno aretacijo umaknil v Ljubljano , odšel še istega leta v Pariz , kjer je pri CK KPI sodeloval v nacionalni komisiji ter pri glasilu KPI in KPJ Delo . Letaje bil delegat na kongresu KPI v Kölnu ,32 je pomagal obnavljati partijske organizacije v Italiji , v letih34 je obiskovalletni tečaj leninske šole s politično prakso v tovarni Egorovo v Leningradu , od36 pa Komunistčno univerzo narodnih manjšin zahoda ( za ekonomsko –politične vede ? ) ( KUNMZ ) v Moskvi . Letaga je KPI poslala v Španijo : tu je bil sodelavec pri organizaciji obveščevalne službe ter politični komisar oddelka protiobveščevalne službe republikanske armade med špansko državljansko vojno ; 1939 šef personalne službe v mednarodni brigadi mednarodna brigada » Giuseppe Garibaldi « ) in komisar čete mitraljezcev v bojih na Ebru ; delal v oddelku za kadre pri KP Španije . Po umiku republikanske vojskeje bil februarjainterniran v taborišču Argelés ( Francija ) , od marcado koncainštruktor pri odporniškem gibanju proti italijanskemu okupatorju v Etiopiji ,se je vrnil v Pariz , bil aretiran , interniran ( Verenet d'Ariège ) in zaprt ( Castres ) do pobega ko se je posvetil organizaciji partizanskih odredov v južnih francoskih provincah . Po kapitulaciji Italije septembraje bil poslan v Ligurio , tu postal član odbora za narodno osvoboditev , organizator partizanskih čet ,komandant operativne cone v severni Italiji ,komandant Genove s provinco ; ker je Genovo aprilaosvobodil z enotami odporniškega gibanja , je postal njen častni meščan . Junijase je vrnil v Jugoslavijo , kjer je delal na raznih funkcijah : bil je član izvršnega komiteja KP STO , in odbornik slovensko - italijanske antifašistične unije ( SIAU ) za Julijsko krajino ;izvršnega komiteja KP STO ter predsednik odbora OF za STO in Zveze partizanov , ki jo je vodil tudi v Kopru po letu ko se je tam stalno naselil . Bil član organov raznih družbenopolitičnih organizacij in nazadnje tudi Sveta republike ( Slovenije oz . SRS ) . Glej tudi seznam slovenskih španskih borcev seznam nosilcev partizanske spomenice Odlikovanja partizanska spomenica red bratstva in enotnosti s srebrnim vencem red bratstva in enotnosti z zlatim vencem red zaslug za ljudstvo s srebrnimi žarki red za hrabrost red republike s srebrnim vencem red republike zlatim vencem ter nekatera tuja : ameriška , francoska in španska odlikovanja Zunanje povezave Upornik brez kalupov ; Sandi Volk , Primorski Dnevnik ,12 . 2020 L'avventura dei tre apostoli in Etiopia ; Giancarlo Pajetta , marec Veterani druge svetovne vojne Slovenski komunisti Nosilci reda zaslug za ljudstvo Nosilci reda bratstva in enotnosti Slovenski španski borci Slovenski partizani Italijanski partizani Nosilci Partizanske spomenice Nosilci reda republike ( SFRJ) Nosilci reda za hrabrost ( SFRJ) Člani Komunistične partije Italije Diplomiranci Komunistične univerze narodnih manjšin zahoda Veterani španske državljanske vojne Člani Komunistične partije Jugoslavije