Planinska povest
Planinska povest (nem. Bergroman, Bergerzählung, angl. mountain fiction) je vrsta planinske literature. Sinonimna izraza sta planinski roman in redkejši gorniški roman.

Oblike planinske literature 

Med oblike planinske literature štejemo: pravljice, ljudske povesti, igre, pesmi, planinske monografije, planinske (avto)biografije, almanahe, alpinistično literaturo itd., najpogostejša oblika planinskega leposlovja pa je planinski potopis, ki običajno popisuje en izlet.

Planinska literatura ima pomembno kulturnozgodovinsko sporočilo o pomenu gora za Slovence, saj hribi predstavljajo del slovenske identitete. Planinska povest se uvršča v druge žanre: kmečko povest, športni roman, mladinsko literaturo, humoristično literaturo, pogosto pa je povezana tudi z živalsko tematiko. V knjižnicah planinsko literaturo najdemo v rubriki športna literatura.
Žanrski tipi planinske povesti so pastirska povest, lovska povest (znotraj kmečke povesti) in alpinistična povest (v okviru meščanskega športnega romana).

Elementi planinske povesti 

Najpogostejši tip glavne osebe je posebnež – samotar, čudak, odtrgan od vasi, ali pa skrajni individualist, ki v svetu prvobitne gorske divjine išče svoj duševni mir in utrjuje svojo moralo. Pogosta sestavina planinske povesti je ljubezenski trikotnik moški-gora-ženska, pri čemer gora predstavlja presežek moralnih vrednot in višje principe. Planina predstavlja prostor za sproščanje socialnih napetosti.

Začetki slovenske planinske povesti 

Slovenska planinska povest je nastajala dolgo časa in pod različnimi žanrskimi oznakami. Prvo dolgo besedilo, Mencingerjeva Moja hoja na Triglav, žanrsko ni bilo tvorno. V Kozakovem Belem macesnu fabule ni več mogoče gladko razbrati in razpada v posamezne slike. Sinonim za klasično planinsko povest je Janez Jalen s pastirsko idilo, divjim lovom in planšarstvom, vrh slovenske planinske povesti pa je v štiridesetih letih 20. stoletja, ki jih zaznamuje povečan delež pravljičnosti (Ivan Tomažič, Josip Vandot). Planinska povest, ki je izhajala med drugo svetovno vojno, je ena izmed temeljnih oblik neodporniške pripovedne proze, povojni obseg planinske povesti pa je skromen (najdejavnejši pisatelj je Ivo Svetina). Najplodovitejši slovenski pisec planinske povesti po številu naslovov je Josip Vandot z mladinskimi pripovedmi o Kekcu.

Prevedena planinska povest 

Tudi vrsta tujih avtorjev, predvsem nemških, je navdih za pisanje črpala iz slovenske gorske pokrajine. Pomembna avtorja planinske povesti, katerih dela so bila prevedena tudi v slovenščino, sta Gustav Renker (Pet mož gradi pot, 1936) in Josef Friedrich Perkonig (Bergsegen, 1930, Ugrabljena strd, 1960). Slovenci imajo v teh romanih negativno vlogo.

Zgolj v češčini je planinska pripovedna proza Marie Gebauerove: roman Rod Jurija Klemenčiče (1918) in kratkoprozna zbirka Na zemi: 1914–1918 (1920), ki se dogaja na Jezerskem.

Bibliografija planinske povesti 

 Anton Koder: Viženčar (1881) Viženčar (Wikivir) - prva daljša planinska povest
 Pavlina Pajk: Planinska idila  (1895)
 Janez Mencinger: Moja hoja na Triglav   (1897)
 Juš Kozak: Beli macesen (1926) - prvi izraziti primer planinske povesti
 Slavko Savinšek: Izpod Golice (1928)  
 Janez Jalen: Ovčar Marko (1929) 
 Josip Korban: Prvič v Kocbekovem kraljestvu (1930)
 Ivan Bučer: Čez steno (1934)
 Edo Deržaj: Gruh (1937)
 Boris Režek: Svet med Grintovci (1938), Zametene sledi
 Janko Mlakar: Kako je Trebušnik hodil na Triglav (1907); gl. tudi Iz mojega nahrbtnika 1968)
 Janez Jalen: Cvetkova Cilka (1938)
 Josip Vandot: Prerok Muzelj (1939)
 Edo Deržaj: Pod Špiki (1940)
 Janez Jalen: Previsi (1940)
 Ivan Bučer: Koča na robu (1941)
 Janez Jalen: Trop brez zvoncev (1941)
 Nande Majnik: Bele gazi (1941)
 Janez Gregorin: Blagoslov gora: Smrt, Pot v meglo, Trije možje v snegu (1944)
 Drago Ulaga: Bele zvezde (1944)
 Miško Kranjec: Pesem gora (1946)
 Metod Turnšek: Očnice izpod Triglava (1951)
 Tone Svetina: Lovčeva hči (1957)
 Tone Svetina: Ugaslo ognjišče, Oblak nad prepadom, Špikova sled (1963)
 Anton Ingolič: Pretrgana naveza (1971)
 Anton Ingolič: Čudovita pot: Mladinska planinska povest (1986)
 Nada Matičič: Mojih pet bičev (1972)
 Tone Svetina: Stena (1973)
 Matjaž Kmecl: S prijatelji pod macesni (1978, 1994, 2005)
 Ante Mahkota: Sfinga (1979, 1991, 1999)
 Nejc Zaplotnik: Pot (1981, 1983, 1985)
 Danilo Cedilnik: Sledovi ptic (1984)
 Igor Škamperle, Sneg na zlati veji (1992)
 Dušan Jelinčič: Zvezdnate noči (1990)
 Dušan Jelinčič: Biseri pod snegom (1992)
 Dušan Jelinčič: Budovo oko (1998)
 Dušan Jelinčič: Umor pod K2 (2000)
 Dušan Jelinčič: Kam gre veter, ko ne piha (2007)
 Vladimir Habjan: Čez rob (2010)
 Tadej Golob: Zlati zob (2011)

 Glej tudi 

 planinska literatura
 Prvi slovenski film — V kraljestvu Zlatoroga (povezan s planinsko tematiko)
 Prvi slovenski mladinski film in prvi barvni film — Kekec (planinska tematika)
Jana Zgubin, Pregled slovenskega leposlovja s področja gorništva: Diplomsko delo, 2010. 

 Viri 

 Miran Hladnik (1987). Planinska povest. XXIII SSJLK: Zbornik predavanj, str. 95-102.  
 Jože Munda (1965). Gore v besedi, podobi in glasbi. Ljubljana: Planinska zveza Slovenije. 
 Tine Orel (ur.) (1969). Planinsko berilo''. Ljubljana: Mladinska knjiga. 

Povesti po zvrsti
Planinstvo
Planinske povesti
Planinska povest ( nem . Bergroman , Bergerzählung , angl . mountain fiction ) je vrsta planinske literature . Sinonimna izraza sta planinski roman in redkejši gorniški roman . Oblike planinske literature Med oblike planinske literature štejemo : pravljice , ljudske povesti , igre , pesmi , planinske monografije , planinske ( avto ) biografije , almanahe , alpinistično literaturo itd . , najpogostejša oblika planinskega leposlovja pa je planinski potopis , ki običajno popisuje en izlet . Planinska literatura ima pomembno kulturnozgodovinsko sporočilo o pomenu gora za Slovence , saj hribi predstavljajo del slovenske identitete . Planinska povest se uvršča v druge žanre : kmečko povest , športni roman , mladinsko literaturo , humoristično literaturo , pogosto pa je povezana tudi z živalsko tematiko . V knjižnicah planinsko literaturo najdemo v rubriki športna literatura . Žanrski tipi planinske povesti so pastirska povest , lovska povest ( znotraj kmečke povesti ) in alpinistična povest ( v okviru meščanskega športnega romana ) . Elementi planinske povesti Najpogostejši tip glavne osebe je posebnež – samotar , čudak , odtrgan od vasi , ali pa skrajni individualist , ki v svetu prvobitne gorske divjine išče svoj duševni mir in utrjuje svojo moralo . Pogosta sestavina planinske povesti je ljubezenski trikotnik moški - gora - ženska , pri čemer gora predstavlja presežek moralnih vrednot in višje principe . Planina predstavlja prostor za sproščanje socialnih napetosti . Začetki slovenske planinske povesti Slovenska planinska povest je nastajala dolgo časa in pod različnimi žanrskimi oznakami . Prvo dolgo besedilo , Mencingerjeva Moja hoja na Triglav , žanrsko ni bilo tvorno . V Kozakovem Belem macesnu fabule ni več mogoče gladko razbrati in razpada v posamezne slike . Sinonim za klasično planinsko povest je Janez Jalen s pastirsko idilo , divjim lovom in planšarstvom , vrh slovenske planinske povesti pa je v štiridesetih letih stoletja , ki jih zaznamuje povečan delež pravljičnosti ( Ivan Tomažič , Josip Vandot ) . Planinska povest , ki je izhajala med drugo svetovno vojno , je ena izmed temeljnih oblik neodporniške pripovedne proze , povojni obseg planinske povesti pa je skromen ( najdejavnejši pisatelj je Ivo Svetina ) . Najplodovitejši slovenski pisec planinske povesti po številu naslovov je Josip Vandot z mladinskimi pripovedmi o Kekcu . Prevedena planinska povest Tudi vrsta tujih avtorjev , predvsem nemških , je navdih za pisanje črpala iz slovenske gorske pokrajine . Pomembna avtorja planinske povesti , katerih dela so bila prevedena tudi v slovenščino , sta Gustav Renker ( Pet mož gradi pot ,in Josef Friedrich Perkonig ( Bergsegen , Ugrabljena strd , Slovenci imajo v teh romanih negativno vlogo . Zgolj v češčini je planinska pripovedna proza Marie Gebauerove : roman Rod Jurija Klemenčičein kratkoprozna zbirka Na zemi : 1918 ki se dogaja na Jezerskem . Bibliografija planinske povesti Anton Koder : ViženčarViženčar ( Wikivir ) - prva daljša planinska povest Pavlina Pajk : Planinska idila Janez Mencinger : Moja hoja na Triglav Juš Kozak : Beli macesen - prvi izraziti primer planinske povesti Slavko Savinšek : Izpod Golice Janez Jalen : Ovčar Marko Josip Korban : Prvič v Kocbekovem kraljestvu Ivan Bučer : Čez steno Edo Deržaj : Gruh Boris Režek : Svet med Grintovci Zametene sledi Janko Mlakar : Kako je Trebušnik hodil na Triglav gl. tudi Iz mojega nahrbtnika Janez Jalen : Cvetkova Cilka Josip Vandot : Prerok Muzelj Edo Deržaj : Pod Špiki Janez Jalen : Previsi Ivan Bučer : Koča na robu Janez Jalen : Trop brez zvoncev Nande Majnik : Bele gazi Janez Gregorin : Blagoslov gora : Smrt , Pot v meglo , Trije možje v snegu Drago Ulaga : Bele zvezde Miško Kranjec : Pesem gora Metod Turnšek : Očnice izpod Triglava Tone Svetina : Lovčeva hči Tone Svetina : Ugaslo ognjišče , Oblak nad prepadom , Špikova sled Anton Ingolič : Pretrgana naveza Anton Ingolič : Čudovita pot : Mladinska planinska povest Nada Matičič : Mojih pet bičev Tone Svetina : Stena Matjaž Kmecl : S prijatelji pod macesni Ante Mahkota : Sfinga Nejc Zaplotnik : Pot Danilo Cedilnik : Sledovi ptic Igor Škamperle , Sneg na zlati veji Dušan Jelinčič : Zvezdnate noči Dušan Jelinčič : Biseri pod snegom Dušan Jelinčič : Budovo oko Dušan Jelinčič : Umor pod K2 Dušan Jelinčič : Kam gre veter , ko ne piha Vladimir Habjan : Čez rob Tadej Golob : Zlati zob Glej tudi planinska literatura Prvi slovenski film — V kraljestvu Zlatoroga ( povezan s planinsko tematiko ) Prvi slovenski mladinski film in prvi barvni film — Kekec ( planinska tematika ) Jana Zgubin , Pregled slovenskega leposlovja s področja gorništva : Diplomsko delo , Viri Miran Hladnik Planinska povest . XXIII SSJLK: Zbornik predavanj , str. Jože Munda Gore v besedi , podobi in glasbi . Ljubljana : Planinska zveza Slovenije . Tine Orel ( ur . ) Planinsko berilo'' . Ljubljana : Mladinska knjiga . Povesti po zvrsti Planinstvo Planinske povesti