Nicholas Metropolis
Nicholas Constantine Metropolis, grško-ameriški matematik, fizik in računalnikar, * 11. junij 1915, Chicago, Illinois, ZDA, † 17. oktober 1999, Los Alamos, Nova Mehika, ZDA.

Življenje in delo 

Metropolis je diplomiral iz eksperimentalne fizike leta 1937 na Univerzi v Chicagu, kjer je leta 1941 tudi doktoriral prav tako iz eksperimentalne fizike. Kmalu po promoviranju ga je Oppenheimer iz Chicaga, kjer je sodeloval s Fermijem in Tellerjem pri izdelavi prvega jedrskega reaktorja, pridobil za člana Narodnega laboratorija Los Alamos. Metropolis je prispel v Los Alamos aprila 1943 kot član izvirnega osebja petdesetih znanstvenikov.

Po 2. svetovni vojni se je kot docent vrnil na fakulteto Univerze v Chicagu. Leta 1948 se je vrnil v Los Alamos in bil vodja skupine Teoretičnega oddelka, ki je skonstruirala in zgradila računalnika MANIAC I (1952) in MANIAC II (1957). Ime MANIAC je izbral v upanju, da bi se prenehalo s takšnimi zaletavimi akronimi za imena strojev, vendar je namesto tega še bolj vzpodbudil takšna poimenovanja. Izbiro tega akronima mu je menda predlagal von Neumann. 

Med letoma 1957 in 1965 je bil Metropolis profesor fizike na Univerzi v Chicagu, kjer je tudi ustanovil in vodil Inštitut za računalniške raziskave. Tu so leta 1961 tudi zgradili tretjo različico računalnika druge generacije MANIAC III, ki ga je načrtoval Metropolis. Leta 1965 se je vrnil v Los Alamos, kjer je leta 1980 postal starejši član Laboratorija.

Metropolis je prispeval več izvirnih zamisli na matematična, fizikalna in kasneje na računalniška področja. Verjetno najbolj znan je po prispevkih k metodam Monte Carlo. Metoda Monte Carlo je epistemološka uporaba zakonov statistike in verjetnosti. Leta 1953 je bil soavtor prvega članka o tehnikah, ki so bile osrednjega pomena za metodo, znano kot simulirano kaljenje (, SA). Razvil je tudi algoritem (Metropolisov algoritem ali Metropolis-Hastingsov algoritem) za generiranje vzorcev iz Boltzmannove porazdelitve, ki ga je kasneje posplošil W. Keith Hastings. Metropolis je bil član skupine, ki je prišla na misel za ime metode Monte Carlo glede na relativno ljubezen enega od sodelavcev do kazinojev v Monte Carlu. Metode Monte Carlo so razred računalniških algoritmov, ki računajo s ponavljajočim naključnim vzorčenjem. Pred vpeljavo Metropolisovega algoritma so morale metode v uporabah statistične mehanike generirati veliko število naključnih konfiguracij sistema, izračunati značilnosti koristi (npr. energije ali gostote) za vsako konfiguracijo, ter nato izračunati obteženo srednjo vrednost, kjer je utež vsake konfiguracije Boltzmannov faktor:

 

kjer je  energija stanja i,  temperatura,  Boltzmannova konstanta,  pa inverzna temperatura. Ključni doprinos v Metropolisovem članku je bila zamisel, da »se namesto naključne izbire konfiguracij in nato obteževanja z  izbere konfiguracije z verjetnostmi , ki se se jih enakomerno obteži.«

Metropolis je bil navdušen smučar in tenisač vse do sredine svojih sedemdesetih.

Priznanja 

Metropolis je bil član Ameriške akademije umetnosti in znanosti, Društva za industrijsko in uporabno matematiko in Ameriškega matematičnega društva. Leta 1987 je postal prvi losalamoški uslužbenec, ki je prejel naziv profesorja emeritusa Univerze Kalifornije. Bil je član Ameriškega fizikalnega društva.

Nagrade 

Prejel je Medaljo Pioneer Inštituta inženirjev elektrotehnike in elektronike.

Poimenovanja 

Ameriško fizikalno društvo od leta 1999 njemu v čast podeljuje Nagrado Nicholasa Metropolisa za izjemne doktorske dizertacije v računalniški fiziki.

Opombe in sklici

Viri

Zunanje povezave 

 Metropolis, Nicholas Constantine (1915-1999) na scienceworld.wolfram.com 

Rojeni leta 1915
Umrli leta 1999

Ameriški matematiki
Ameriški fiziki
Ameriški računalnikarji
Ameriški akademiki
Grški akademiki
Grški matematiki
Grški fiziki
Grški računalnikarji
Diplomiranci Univerze v Chicagu
Doktorirali na Univerzi v Chicagu
Projekt Manhattan
Člani Ameriške akademije umetnosti in znanosti
Grki v 20. stoletju
Nicholas Constantine Metropolis , grško - ameriški matematik , fizik in računalnikar , * junij Chicago , Illinois , ZDA , † oktober Los Alamos , Nova Mehika , ZDA. Življenje in delo Metropolis je diplomiral iz eksperimentalne fizike letana Univerzi v Chicagu , kjer je letatudi doktoriral prav tako iz eksperimentalne fizike . Kmalu po promoviranju ga je Oppenheimer iz Chicaga , kjer je sodeloval s Fermijem in Tellerjem pri izdelavi prvega jedrskega reaktorja , pridobil za člana Narodnega laboratorija Los Alamos . Metropolis je prispel v Los Alamos aprilakot član izvirnega osebja petdesetih znanstvenikov . Po svetovni vojni se je kot docent vrnil na fakulteto Univerze v Chicagu . Letase je vrnil v Los Alamos in bil vodja skupine Teoretičnega oddelka , ki je skonstruirala in zgradila računalnika MANIAC Iin MANIAC II Ime MANIAC je izbral v upanju , da bi se prenehalo s takšnimi zaletavimi akronimi za imena strojev , vendar je namesto tega še bolj vzpodbudil takšna poimenovanja . Izbiro tega akronima mu je menda predlagal von Neumann . Med letomainje bil Metropolis profesor fizike na Univerzi v Chicagu , kjer je tudi ustanovil in vodil Inštitut za računalniške raziskave . Tu so letatudi zgradili tretjo različico računalnika druge generacije MANIAC III , ki ga je načrtoval Metropolis . Letase je vrnil v Los Alamos , kjer je letapostal starejši član Laboratorija . Metropolis je prispeval več izvirnih zamisli na matematična , fizikalna in kasneje na računalniška področja . Verjetno najbolj znan je po prispevkih k metodam Monte Carlo . Metoda Monte Carlo je epistemološka uporaba zakonov statistike in verjetnosti . Letaje bil soavtor prvega članka o tehnikah , ki so bile osrednjega pomena za metodo , znano kot simulirano kaljenje ( , SA ) . Razvil je tudi algoritem ( Metropolisov algoritem ali Metropolis - Hastingsov algoritem ) za generiranje vzorcev iz Boltzmannove porazdelitve , ki ga je kasneje posplošil W. Keith Hastings . Metropolis je bil član skupine , ki je prišla na misel za ime metode Monte Carlo glede na relativno ljubezen enega od sodelavcev do kazinojev v Monte Carlu . Metode Monte Carlo so razred računalniških algoritmov , ki računajo s ponavljajočim naključnim vzorčenjem . Pred vpeljavo Metropolisovega algoritma so morale metode v uporabah statistične mehanike generirati veliko število naključnih konfiguracij sistema , izračunati značilnosti koristi ( npr. energije ali gostote ) za vsako konfiguracijo , ter nato izračunati obteženo srednjo vrednost , kjer je utež vsake konfiguracije Boltzmannov faktor : kjer je energija stanja i , temperatura , Boltzmannova konstanta , pa inverzna temperatura . Ključni doprinos v Metropolisovem članku je bila zamisel , da » se namesto naključne izbire konfiguracij in nato obteževanja z izbere konfiguracije z verjetnostmi , ki se se jih enakomerno obteži . « Metropolis je bil navdušen smučar in tenisač vse do sredine svojih sedemdesetih . Priznanja Metropolis je bil član Ameriške akademije umetnosti in znanosti , Društva za industrijsko in uporabno matematiko in Ameriškega matematičnega društva . Letaje postal prvi losalamoški uslužbenec , ki je prejel naziv profesorja emeritusa Univerze Kalifornije . Bil je član Ameriškega fizikalnega društva . Nagrade Prejel je Medaljo Pioneer Inštituta inženirjev elektrotehnike in elektronike . Poimenovanja Ameriško fizikalno društvo od letanjemu v čast podeljuje Nagrado Nicholasa Metropolisa za izjemne doktorske dizertacije v računalniški fiziki . Opombe in sklici Viri Zunanje povezave Metropolis , Nicholas Constantinena scienceworld.wolfram.com Rojeni leta Umrli leta Ameriški matematiki Ameriški fiziki Ameriški računalnikarji Ameriški akademiki Grški akademiki Grški matematiki Grški fiziki Grški računalnikarji Diplomiranci Univerze v Chicagu Doktorirali na Univerzi v Chicagu Projekt Manhattan Člani Ameriške akademije umetnosti in znanosti Grki v stoletju