Antimikotik
Antimikotiki ali protiglivna (protiglivična) zdravila, so zdravila, ki se uporabljajo za zdravljenje glivnih okužb. Uporabljajo se bodisi lokalno, na primer v obliki mazila, ali pa sistemsko, zlasti peroralno ali v obliki injekcij.

Mehanizem delovanja 
Antimikotiki delujejo na glivno celico, medtem ko v optimalnem primeru ne delujejo na človeške elice. Ker so glivne celice precej podobne človeškim, saj obe vrsti celic sodita med evkariontske celice, je selektivnost težko doseči. Glavni razliki v celicah sta ti, da ima glivna celica celično steno, ki je pri živalskih celicah ni, ter da ima v celični membrani namesto holesterola prisoten ergosterol. Številne učinkovine zavirajo sintezo ergosterola ali celične stene ter tako poškodujejo glivno celico. Nekatere učinkovine delujejo na sintezo glivne DNK.

Skupine antimikotikov

Polienski antimikotiki 
Polieni so spojine, ki v strukturi vsebujejo več dvojnih vezi. Polienski antimikotiki so sestavljeni iz makrocikličnega poliena; predel nasproti konjugiranega dela, je močno hidroksiliran (vsebuje številne OH-skupine). Zaradi takšne strukture so polienski antimikotiki amfifilni, kar pomeni, da je en del vodotopen, drugi pa lipidotopen, in tako se vgradi v celično membrano in se veže na molekulo ergosterola, s tem pa se spremenijo lastnosti celične membrane in le-ta postane manj tekoča. Glivna celica zato lizira. Ker živalske celice vsebujejo v membrani holesterol in ne ergosterola, so na te učinkovine veliko manj občutljive. Polienski antimikotiki s krajšo hidrofobno verigo se veliko lažje vežejo tudi na holesterol, zato so toksični.

Učinkovine:
 natamicin 
 rimocidin
 filipin - veže se tudi na holesterol in je toksičen
 nistatin
 amfotericin B
 kandicin

Azolni antimikotiki 
Gre za sintezne učinkovine, ki zavirajo encim 14α-demetilazo in s tem preprečujejo sintezo ergosterola iz lanosterola. Te učinkovine zavirajo tudi sintezo steroidov v človeškem organizmu.

Imidazolne učinkovine 
 mikonazol 
 ketokonazol
 klotrimazol 
 ekonazol
 bifonazol
 butokonazol
 fentikonazol
 Izokonazol
 oksikonazol
 sertaconazol 
 sulkonazol
 tiokonazol

Triazoli 
Triazolni antimikotiki so novejše in učinkovitejše protiglivične učinkovine:
 flukonazol
 itrakonazol
 izavukonazol
 ravukonazol
 posakonazol
 vorikonazol
 terkonazol

Alilamini 
Alilaminski antimikotiki zavirajo encim skvalen-oksidazo, ki je prav tako vključen v sintezno pot ergosterola:
 terbinafin 
 amorolfin
 naftifin 
 butenafin

Ehinokandini 
Ehinokandini zavirajo sintezo celične stene; inhibirajo encim 1,3-β glukan sintazo, zato ne nastaja 1,3-β glukan, ki je eden glavnih polimernih gradnikov celične stene:

 anidulafungin
 kaspofungin
 mikafungin

Glej tudi 
 fungicid

Antimikotiki
Fungicidi
Antimikotiki ali protiglivna ( protiglivična ) zdravila , so zdravila , ki se uporabljajo za zdravljenje glivnih okužb . Uporabljajo se bodisi lokalno , na primer v obliki mazila , ali pa sistemsko , zlasti peroralno ali v obliki injekcij . Mehanizem delovanja Antimikotiki delujejo na glivno celico , medtem ko v optimalnem primeru ne delujejo na človeške elice . Ker so glivne celice precej podobne človeškim , saj obe vrsti celic sodita med evkariontske celice , je selektivnost težko doseči . Glavni razliki v celicah sta ti , da ima glivna celica celično steno , ki je pri živalskih celicah ni , ter da ima v celični membrani namesto holesterola prisoten ergosterol . Številne učinkovine zavirajo sintezo ergosterola ali celične stene ter tako poškodujejo glivno celico . Nekatere učinkovine delujejo na sintezo glivne DNK. Skupine antimikotikov Polienski antimikotiki Polieni so spojine , ki v strukturi vsebujejo več dvojnih vezi . Polienski antimikotiki so sestavljeni iz makrocikličnega poliena ; predel nasproti konjugiranega dela , je močno hidroksiliran ( vsebuje številne OH - skupine ) . Zaradi takšne strukture so polienski antimikotiki amfifilni , kar pomeni , da je en del vodotopen , drugi pa lipidotopen , in tako se vgradi v celično membrano in se veže na molekulo ergosterola , s tem pa se spremenijo lastnosti celične membrane in le - ta postane manj tekoča . Glivna celica zato lizira . Ker živalske celice vsebujejo v membrani holesterol in ne ergosterola , so na te učinkovine veliko manj občutljive . Polienski antimikotiki s krajšo hidrofobno verigo se veliko lažje vežejo tudi na holesterol , zato so toksični . Učinkovine : natamicin rimocidin filipin - veže se tudi na holesterol in je toksičen nistatin amfotericin B kandicin Azolni antimikotiki Gre za sintezne učinkovine , ki zavirajo encim - demetilazo in s tem preprečujejo sintezo ergosterola iz lanosterola . Te učinkovine zavirajo tudi sintezo steroidov v človeškem organizmu . Imidazolne učinkovine mikonazol ketokonazol klotrimazol ekonazol bifonazol butokonazol fentikonazol Izokonazol oksikonazol sertaconazol sulkonazol tiokonazol Triazoli Triazolni antimikotiki so novejše in učinkovitejše protiglivične učinkovine : flukonazol itrakonazol izavukonazol ravukonazol posakonazol vorikonazol terkonazol Alilamini Alilaminski antimikotiki zavirajo encim skvalen - oksidazo , ki je prav tako vključen v sintezno pot ergosterola : terbinafin amorolfin naftifin butenafin Ehinokandini Ehinokandini zavirajo sintezo celične stene ; inhibirajo encim3 - β glukan sintazo , zato ne nastaja3 - β glukan , ki je eden glavnih polimernih gradnikov celične stene : anidulafungin kaspofungin mikafungin Glej tudi fungicid Antimikotiki Fungicidi