Peter Božič
Peter Božič (rojen kot Peter Jožef Božič), slovenski pisatelj in dramatik, * 30. december 1932, Bled, † 10. julij 2009, Ljubljana.

Življenje 

Njegov oče je bil železničar, zato se je družina večkrat selila. Mati mu je zgodaj umrla in oče se je ponovno poročil. Osnovno šolo je obiskoval v Novem mestu in Mariboru. Med drugo svetovno vojno je bil z družino izseljen v Vroclav, kjer je nadaljeval šolanje na gimnaziji, potem pa v Freiburg pri Dresdnu in tu februarja 1945 doživel bombardiranje in požig mesta. Veliko dni je preživel v nemških zakloniščih in bunkerjih. Ti dogodki so nanj travmatično vplivali. Po osvoboditvi je obiskoval klasično gimnazijo v Mariboru, kjer je sodeloval v dramski skupini in prijateljeval z avtorji ilegalnega glasila Iskanja (mdr. Polde Bibič, Jože Pučnik, Marjan Belina), zaradi česar je bil leta 1951 obsojen zaradi protidržavnega delovanja in dobil petletno prepoved šolanja, a so kazen leto pozneje črtali. 

V Ljubljani je naprej študiral gozdarstvo, nato slavistiko na Filozofski fakulteti Preživljal se je s pisanjem, po odsluženju vojaškega roka je deloval kot laborant v Polju, knjižničar na Jesenicah in učitelj v Krvavi Peči na Dolenjskem. V tem času je boemsko živel in študija ni dokončal. Kasneje je bil samostojni književnik, novinar, urednik in uslužbenec pri Zvezi kulturnih organizacij Slovenije (ZKOS) ter na Ministrstvu za kulturo. Urejal je reviji Mentor in Maske, sodeloval je še pri revijah t. i. kritične generacije Beseda, Revija 57 in Perspektive in z ekipo eksperimentalnega gledališča Pekarna. Bil je mentor mladim avtorjem, saj je bil prepričan, da je literarno pisanje trdo delo. Do ukinitve Odra 57 je bil najbolj radikalen dramatik svoje generacije. 

Med osamosvajanjem Slovenije je postal politično dejaven. Bil je član DEMOS-a, kasneje LDS-a. Vrsto let je bil ljubljanski mestni svetnik, predsednik Odbora MS MOL za kulturo in raziskovalno dejavnost, predsednik Komisije za poimenovanje ulic in naselij MS MOL, član sveta Mestnega gledališča ljubljanskega, član Upravnega odbora NŠD NK Olimpija idr. Leta 2004 je soustanovil kontroverzno politično društvo Forum 21.

Leta 2009 je veliko prahu v javnosti dvignila njegova pobuda po ponovnem imenovanju ceste v Ljubljani po nekdanjem predsedniku SFRJ, Titu. Znan je bil tudi kot član omizja - "direkcije" satirične rubrike Mladine Rolanje po sceni, kjer je bil poimenovan z vzdevkom Voščenka, ter stalni gost ljubljanskega PEN-a.

Bil je angažiran javni intelektualec, prepoznaven po drobni postavi, živahnosti in vzkipljivosti. Umrl je v 77. letu starosti v Ljubljani.

Leta 1999 je Vinko Möderndorfer režiral kratki dokumentarni TV-film Človek v šipi – portret Petra Božiča. 

Slovenski gledališki muzej je leta 2013 pripravil razstavo portretov Petra Božiča akademskega kiparja Mirsada Begića, tudi avtorja njegovega spomenika v bližini ŠRC Stožice za Bežigradom, kjer je bila po njem poimenovana tudi ulica. Na vrtu PEN kluba so mu 2022 postavili spomenik tudi kolegi iz Mladininega Rolanja po sceni.

Delo

Literarni začetki 

Prozo je začel pisati v gimnazijskih letih. V mariborski dijaški reviji Svit je objavil kratke pripovedi Vrnitev, Oči so ugasnile in Bele pike. 
V reviji Beseda je objavil pripovedi Beli šal, Človek in senca, Mož v mesecu, v Reviji 57 pa pripoved Živali bežijo, ki so bili ponovno objavljeni v izboru novel Človek in senca. Za ta dela je značilna pravljičnost, poetičnost in liriziranost. Po prihodu v Ljubljano v šolskem letu 1954/55 je tako kot številni drugi mladi pod vplivom povojnih filozofskih in literarnih struj Zahoda nastopil proti prenovljenemu realizmu v slovenski književnosti. Razvijal je filozofijo, ki išče smisel človeškega bivanja.

Proza 

Božičeva prozna dela so zaznamovana s sodobno eksistencialistično filozofijo,  značilne so poudarjene groteskne prvine. Avtor raziskuje dve dimenziji človeškega življenja, ljubezen in smrt. Osebe njegovih proznih besedil so izobčenci, nemoralni ljudje, ki se sprti z družbenimi normami skrivajo v svojem svetu domišljije. Prikazuje življenje ljudi zunaj meščanske urejene družbe. Literarni liki so ujeti v svojem položaju »izven«; njihovo usihanje lahko ustavi le smrt.

Uvajal je nove tipe slovenskega romana od eksistencialističnega (Izven, Na robu zemlje) do absurdistično nadrealističnega (Zemlja).

Dramatika 

Peter Božič je eden glavnih predstavnikov drame absurda v sodobni slovenski književnosti. Njegove igre se zgledujejo po angleški in francoski sodobni drami. Tako kot Samuel Beckett ali Eugène Ionesco jih je tudi on napisal v obliki grotesk. Približuje se ekspresionizmu. Njegova dramatika je doživela vsaj tri faze razvoja: zgodnjo absurdno (Vojaka Jošta ni), ludistično-reistično in zadnjo, ki je notranje najbolj raznorodna. 

Igre so večinoma kratke eno- ali dvodejanke, ki se odvijajo v abstraktnem času in prostoru. Uprizarjajo nenavadno, nelogično, izkrivljeno dogajanje. Pisatelj tako kot v proznih delih tudi v dramah v središče postavlja ljudi z roba življenja. Njihove usode so dodatno obarvane z odtujenostjo, nemočjo in tragiko, dialog oseb je na videz nepovezan.

V dramskih delih smeši malomeščansko miselnost in nemoralo, s čimer opozarja na konflikt posameznika s samim sabo in okolico v meščanski družbi.

Bibliografija

Romani 

 Izven: Roman (1963) – eksistencialistični roman 
 Na robu zemlje: Roman (1968) – eksistencialistični roman 
 Jaz sem ubil Anito (1972) – eksistencialistični roman  
 Zemlja: Njen opis in njeno potovanje (1976) – absurdistično nadrealistični roman 
 Na njeni travi (1976) – absurdistično nadrealistični roman 
 Očeta Vincenca smrt (1979) – vojni roman  
 Chubby was here: Zapisi iz spomina (1987) – spominska proza 
 Zdaj, ko je nova oblast (1993) – eksistencialistični roman 
 Ko oblasti sploh ni (2022, Beletrina) – spominska avtobiografska proza

Kratka proza 

 Človek in senca (1990) – novele

Drame 

 Človek v šipi: Igra z epilogom (1955) oz. (1970) 
 Zasilni izhod: Enodejanka (1957) oz. (1970) 
 Križišče: Enodejanka (1957) oz. (1970) 
 Vojaka Jošta ni: Vesela igra (1962) oz. (1970) 
 Kaznjenci (1963) oz. (1970) 
 Dva brata: Komedija (1965) oz. (1970) 
 Jezdec na strehi (1968) 
 Obisk stare mame (1968) 
 Službena pot (1970) 
 Prikazni (1970) 
 Tomšičeva smrt (1972) 
 Mravlje so še na zvezdah (1975) 
 Panika: Igra (1977) 
 Komisar Kriš: Tragična igra v 30. prizorih (1978) oz. (1979) 
 Vračanja (1980) 
 Ledenica (1980)  – predvajano na RTV Slovenija pod naslovom Očeta Vincenta smrt (1988)
 Nad nami so znamenja tri (1981) 
 Španska kraljica: Igra (1985) oz. (1987) 
 Vedomec Kriš (1986) 
 Dosje: Igra za gledališče v dveh delih (2001) 
 Ta igra se nikoli ne konča (2001)  – varianta drame Dosje
 Pod ognjenikom: Igra za gledališče v dveh delih (2001)  – varianta drame Dosje
 Dosije: Igra v dveh delih (2001)  – varianta drame Dosje
 Šumi (2009) 
 Dve igri iz Pekarne (2010)  – Kako srečen dan ali Liberalna vzgoja detektivovih otrok: Veseloigra in Turjaška Rozamunda ali Nad nami so znamenja tri: Igra po motivih dr. Franceta Prešerna

Za mladino 

 Moj klobuk ima tri luknje (1971) 
 Osliček z napako (1972)

Dramatizacije 

 Jaz sem gospa Marija: Dramatizacija po prozi Pavleta Zidarja (1975) 
 Agata Schwarzkobler (1986)

Scenariji 

 Barakarji (1976) 
 Ljubljanska bohema (1980) 
 Očeta Vincenca smrt (1988)

Nagrade 

 1970 – Župančičeva nagrada 
 1972 – nagrada Prešernovega sklada za roman Ubil sem Anito
 1988 – zlata značka Borštnikovega srečanja
 2002 – Srebrni častni znak svobode Republike Slovenije

Glej tudi 
 seznam slovenskih pisateljev
 seznam slovenskih dramatikov
 seznam prejemnikov nagrade Prešernovega sklada
 seznam dobitnikov Župančičeve nagrade
 seznam prejemnikov častnega znaka svobode Republike Slovenije

Opombe

Viri 

 Helga Glušič: Sto slovenskih pripovednikov. Ljubljana: Prešernova družba, 1996.
 Helga Glušič: Slovenska pripovedna proza v drugi polovici dvajsetega stoletja. Ljubljana: Slovenska matica, 2002. 199–205. 
 Matjaž Hočevar: Bibliografija Petra Božiča. Peter Božič: Izven, Jaz sem ubil Anito. Ljubljana, Mladinska knjiga: 2002. 259–301.
 Petra Vidali: Prozni opus Petra Božiča – Dosleden v svojem niču. Peter Božič: Izven, Jaz sem ubil Anito. Ljubljana: Mladinska knjiga, 2002. 227–258.
 Silvija Borovnik: Slovenska dramatika v drugi polovici 20. stoletja. Ljubljana: Slovenska matica, 2005. 95–97.
 Tomaž Toporišič: Peter Božič ali »prekvasenje« slovenske dramatike in gledališča. Peter Božič: Šumi. Študentska založba in Slovensko mladinsko gledališče, zbirka Beletrina, 2009. 59–78.
 Marjeta Žebovec: Slovenski književniki. Ljubljana: Karantanija, 2011. 109–111.
 Gašper Troha: Peter Božič. Sovenska pisateljska pot: vodnik po domovanjih 106 pesnikov in pisateljev [Melita Forstnerič Hajnšek et al., ur. Željko Kozinc]. Radovljica: Didakta, 2013.

Zunanje povezave
 Grob Petra Božiča na ljubljanskih Žalah 
Diplomske naloge na temo Peter Božič

Slovenski dramatiki
Slovenski pisatelji
Nagrajenci Prešernovega sklada
Nosilci častnega znaka svobode Republike Slovenije
Župančičevi nagrajenci
Pokopani na Žalah, Ljubljana

Člani Foruma 21
Peter Božič ( rojen kot Peter Jožef Božič ) , slovenski pisatelj in dramatik , * december Bled , † julij Ljubljana . Življenje Njegov oče je bil železničar , zato se je družina večkrat selila . Mati mu je zgodaj umrla in oče se je ponovno poročil . Osnovno šolo je obiskoval v Novem mestu in Mariboru . Med drugo svetovno vojno je bil z družino izseljen v Vroclav , kjer je nadaljeval šolanje na gimnaziji , potem pa v Freiburg pri Dresdnu in tu februarjadoživel bombardiranje in požig mesta . Veliko dni je preživel v nemških zakloniščih in bunkerjih . Ti dogodki so nanj travmatično vplivali . Po osvoboditvi je obiskoval klasično gimnazijo v Mariboru , kjer je sodeloval v dramski skupini in prijateljeval z avtorji ilegalnega glasila Iskanja ( mdr . Polde Bibič , Jože Pučnik , Marjan Belina ) , zaradi česar je bil letaobsojen zaradi protidržavnega delovanja in dobil petletno prepoved šolanja , a so kazen leto pozneje črtali . V Ljubljani je naprej študiral gozdarstvo , nato slavistiko na Filozofski fakulteti Preživljal se je s pisanjem , po odsluženju vojaškega roka je deloval kot laborant v Polju , knjižničar na Jesenicah in učitelj v Krvavi Peči na Dolenjskem . V tem času je boemsko živel in študija ni dokončal . Kasneje je bil samostojni književnik , novinar , urednik in uslužbenec pri Zvezi kulturnih organizacij Slovenije ( ZKOS ) ter na Ministrstvu za kulturo . Urejal je reviji Mentor in Maske , sodeloval je še pri revijah t. i. kritične generacije Beseda , Revijain Perspektive in z ekipo eksperimentalnega gledališča Pekarna . Bil je mentor mladim avtorjem , saj je bil prepričan , da je literarno pisanje trdo delo . Do ukinitve Odraje bil najbolj radikalen dramatik svoje generacije . Med osamosvajanjem Slovenije je postal politično dejaven . Bil je član DEMOS - a , kasneje LDS - a . Vrsto let je bil ljubljanski mestni svetnik , predsednik Odbora MS MOL za kulturo in raziskovalno dejavnost , predsednik Komisije za poimenovanje ulic in naselij MS MOL , član sveta Mestnega gledališča ljubljanskega , član Upravnega odbora NŠD NK Olimpija idr. Letaje soustanovil kontroverzno politično društvo Forum Letaje veliko prahu v javnosti dvignila njegova pobuda po ponovnem imenovanju ceste v Ljubljani po nekdanjem predsedniku SFRJ , Titu . Znan je bil tudi kot član omizja - " direkcije " satirične rubrike Mladine Rolanje po sceni , kjer je bil poimenovan z vzdevkom Voščenka , ter stalni gost ljubljanskega PEN - a . Bil je angažiran javni intelektualec , prepoznaven po drobni postavi , živahnosti in vzkipljivosti . Umrl je v letu starosti v Ljubljani . Letaje Vinko Möderndorfer režiral kratki dokumentarni TV - film Človek v šipi – portret Petra Božiča . Slovenski gledališki muzej je letapripravil razstavo portretov Petra Božiča akademskega kiparja Mirsada Begića , tudi avtorja njegovega spomenika v bližini ŠRC Stožice za Bežigradom , kjer je bila po njem poimenovana tudi ulica . Na vrtu PEN kluba so mupostavili spomenik tudi kolegi iz Mladininega Rolanja po sceni . Delo Literarni začetki Prozo je začel pisati v gimnazijskih letih . V mariborski dijaški reviji Svit je objavil kratke pripovedi Vrnitev , Oči so ugasnile in Bele pike . V reviji Beseda je objavil pripovedi Beli šal , Človek in senca , Mož v mesecu , v Revijipa pripoved Živali bežijo , ki so bili ponovno objavljeni v izboru novel Človek in senca . Za ta dela je značilna pravljičnost , poetičnost in liriziranost . Po prihodu v Ljubljano v šolskem letu55 je tako kot številni drugi mladi pod vplivom povojnih filozofskih in literarnih struj Zahoda nastopil proti prenovljenemu realizmu v slovenski književnosti . Razvijal je filozofijo , ki išče smisel človeškega bivanja . Proza Božičeva prozna dela so zaznamovana s sodobno eksistencialistično filozofijo , značilne so poudarjene groteskne prvine . Avtor raziskuje dve dimenziji človeškega življenja , ljubezen in smrt . Osebe njegovih proznih besedil so izobčenci , nemoralni ljudje , ki se sprti z družbenimi normami skrivajo v svojem svetu domišljije . Prikazuje življenje ljudi zunaj meščanske urejene družbe . Literarni liki so ujeti v svojem položaju » izven « ; njihovo usihanje lahko ustavi le smrt . Uvajal je nove tipe slovenskega romana od eksistencialističnega ( Izven , Na robu zemlje ) do absurdistično nadrealističnega ( Zemlja ) . Dramatika Peter Božič je eden glavnih predstavnikov drame absurda v sodobni slovenski književnosti . Njegove igre se zgledujejo po angleški in francoski sodobni drami . Tako kot Samuel Beckett ali Eugène Ionesco jih je tudi on napisal v obliki grotesk . Približuje se ekspresionizmu . Njegova dramatika je doživela vsaj tri faze razvoja : zgodnjo absurdno ( Vojaka Jošta ni ) , ludistično - reistično in zadnjo , ki je notranje najbolj raznorodna . Igre so večinoma kratke eno - ali dvodejanke , ki se odvijajo v abstraktnem času in prostoru . Uprizarjajo nenavadno , nelogično , izkrivljeno dogajanje . Pisatelj tako kot v proznih delih tudi v dramah v središče postavlja ljudi z roba življenja . Njihove usode so dodatno obarvane z odtujenostjo , nemočjo in tragiko , dialog oseb je na videz nepovezan . V dramskih delih smeši malomeščansko miselnost in nemoralo , s čimer opozarja na konflikt posameznika s samim sabo in okolico v meščanski družbi . Bibliografija Romani Izven : Roman – eksistencialistični roman Na robu zemlje : Roman – eksistencialistični roman Jaz sem ubil Anito – eksistencialistični roman Zemlja : Njen opis in njeno potovanje – absurdistično nadrealistični roman Na njeni travi – absurdistično nadrealistični roman Očeta Vincenca smrt – vojni roman Chubby was here : Zapisi iz spomina – spominska proza Zdaj , ko je nova oblast – eksistencialistični roman Ko oblasti sploh ni Beletrina ) – spominska avtobiografska proza Kratka proza Človek in senca – novele Drame Človek v šipi : Igra z epilogomoz . Zasilni izhod : Enodejankaoz . Križišče : Enodejankaoz . Vojaka Jošta ni : Vesela igraoz . Kaznjencioz . Dva brata : Komedijaoz . Jezdec na strehi Obisk stare mame Službena pot Prikazni Tomšičeva smrt Mravlje so še na zvezdah Panika : Igra Komisar Kriš : Tragična igra v prizorihoz . Vračanja Ledenica – predvajano na RTV Slovenija pod naslovom Očeta Vincenta smrt Nad nami so znamenja tri Španska kraljica : Igraoz. Vedomec Kriš Dosje : Igra za gledališče v dveh delih Ta igra se nikoli ne konča – varianta drame Dosje Pod ognjenikom : Igra za gledališče v dveh delih – varianta drame Dosje Dosije : Igra v dveh delih – varianta drame Dosje Šumi Dve igri iz Pekarne – Kako srečen dan ali Liberalna vzgoja detektivovih otrok : Veseloigra in Turjaška Rozamunda ali Nad nami so znamenja tri : Igra po motivih dr. Franceta Prešerna Za mladino Moj klobuk ima tri luknje Osliček z napako Dramatizacije Jaz sem gospa Marija : Dramatizacija po prozi Pavleta Zidarja Agata Schwarzkobler Scenariji Barakarji Ljubljanska bohema Očeta Vincenca smrt Nagrade – Župančičeva nagrada – nagrada Prešernovega sklada za roman Ubil sem Anito – zlata značka Borštnikovega srečanja – Srebrni častni znak svobode Republike Slovenije Glej tudi seznam slovenskih pisateljev seznam slovenskih dramatikov seznam prejemnikov nagrade Prešernovega sklada seznam dobitnikov Župančičeve nagrade seznam prejemnikov častnega znaka svobode Republike Slovenije Opombe Viri Helga Glušič : Sto slovenskih pripovednikov . Ljubljana : Prešernova družba , Helga Glušič : Slovenska pripovedna proza v drugi polovici dvajsetega stoletja . Ljubljana : Slovenska matica , 205. Matjaž Hočevar : Bibliografija Petra Božiča . Peter Božič : Izven , Jaz sem ubil Anito . Ljubljana , Mladinska knjiga :301. Petra Vidali : Prozni opus Petra Božiča – Dosleden v svojem niču . Peter Božič : Izven , Jaz sem ubil Anito . Ljubljana : Mladinska knjiga , 258. Silvija Borovnik : Slovenska dramatika v drugi polovici stoletja . Ljubljana : Slovenska matica ,97. Tomaž Toporišič : Peter Božič ali » prekvasenje « slovenske dramatike in gledališča . Peter Božič : Šumi . Študentska založba in Slovensko mladinsko gledališče , zbirka Beletrina ,78. Marjeta Žebovec : Slovenski književniki . Ljubljana : Karantanija , 111. Gašper Troha : Peter Božič . Sovenska pisateljska pot : vodnik po domovanjihpesnikov in pisateljev [ Melita Forstnerič Hajnšek et al . , ur. Željko Kozinc ] . Radovljica : Didakta , Zunanje povezave Grob Petra Božiča na ljubljanskih Žalah Diplomske naloge na temo Peter Božič Slovenski dramatiki Slovenski pisatelji Nagrajenci Prešernovega sklada Nosilci častnega znaka svobode Republike Slovenije Župančičevi nagrajenci Pokopani na Žalah , Ljubljana Člani Foruma