Magister militum
Magister militum (poveljstvo ali poveljnik oboroženih sil) je bil naziv vrhovnega poveljstva rimskih oboroženih sil, ki se je uporabljal v poznem Rimskem cesarstvu od vladavine Konstantina Velikega dalje. Naziv je lahko pomenil tudi visokega vojaškega častnika, ki je bil neposredno podrejen vrhovnemu poveljniku vojske, se pravi cesarju. V grških virih se naslov imenuje strategos ali stratelates.

Ustanovitev in razvoj položaja
Položaj magistra militum je nastal v 4. stoletju, ko je cesar Konstantin Veliki razrešil pretorijanske prefekte (praefectus praetorio) njihovih vojaških dolžnosti. Na začetku sta nastala dva položaja: magister peditum (poveljnik pehote) in bolj prestižen magister equitum (poveljnik konjenice). Položaj magistra equitum je obstojal že od republikanskih časov in je pomenil drugega poveljujočega častnika za rimskim diktatorjem. 

Konstantinovi nasledniki so ustanovili tudi položaje na teritorialni ravni in imenovali magistre peditum in magistre equitum za vsako pretorijansko  prefekturo: per Gallias (za Galijo),  per Italiam (za Italijo), per Illyricum (za Ilirik) in per Orientem (za Vzhod), kasneje tudi za Trakijo in občasno za Afriko. 

Položaj poveljnika pehote in konjenice je včasih zasedala ena oseba, ki je imela naslov magister equitum et peditum ali magister utriusquae militiae (poveljnik obeh vojsk). Magistri utriusquae militiae so poveljevali lokalni operativni vojski (comitatenses),  ki je bila nameščena na strateških točkah cesarstva. Sestavljena je bila večinoma iz konjenice in je delovala kot enota za hitro posredovanje. Drugi magistri so bili stalno na razpolago cesarju in so se imenovali in praesenti (prisotni pri cesarju). Od poznega 4. stoletja dalje so se regionalni vojaški poveljniki imenovali preprosto magister militum.

Vrhovnega poveljnika vojske z naslovom magister utriusquae militiae so včasih imenovali tudi v Zahodnem rimskem cesarstvu. Takšni poveljniki, med katerimi sta bila primer Flavij Stilihon in  Ricimer, so imeli včasih moč, ki je presegala moč cesarjev in so bili de facto vladarji cesarstva.

Na Vzhodu sta bila na položaju magister militum praesentalis dva generala. Med vladanjem cesarja Justinijana I. so zaradi povečane ogroženosti in širitve cesarstva ustanovili tri nove položaje:  magister militum per Armeniam za provinco Armenijo, ki je bila pred tem v pristojnosti  magistra militum per Orientem, magister militum per Africam  za ponovno osvojene afriške province (leta 534), ki je imel podrejenega magistra peditum, in  magister militum Spaniae za Iberski polotok (okoli leta 562).

V 6. stoletju so notranje in zunanje krize v provincah pogosto zahtevale začasno združitev civilne in vojaške oblasti v rokah magistra militum. Takšna praksa se je prvič pojavila pri ustanovitvah eksarhatov Ravena in Kartagina leta 584 in se je zatem ustalila. Po izgubah vzhodnih provinc zaradi arabskih osvajanj v 640. letih so iz preživelih operativnih armad in njihovih poveljnikov ustanovili prva bizantinska vojaška okrožja  – theme.

Naslov magister militum so včasih nosili tudi vrhovni vojaški poveljniki v srednjeveški Italiji, na primer v Papeških državah in Beneški republiki, katere dož se je imel za naslednika Ravenskega eksarhata.

Kasnejše, manj uradne rabe naslova
Od 12. stoletja dalje se je naslov magister militum uporabljal za moža, ki je v imenu svojega političnega ali fevdalnega gospodarja organiziral oborožene sile. V Gesti Herewardi je prevajalec latinskega izvirnika v zgodnjo angleščino junaka večkrat naslovil z magister militum. Izgleda, da ga je pisec izvirnika, ki se je, žal, izgubil, imel za nekakšnega nadzornika oboroženih sil. Kasnejše rabe naslova so očitno temeljile na klasičnem konceptu.

Magister militum v slovenski književnosti
V romanu F.S. Finžgarja Pod svobodnim soncem sta na več mestih omenjena kar dva magistra militum, ki sta službovala pod Justinijanom I.. 

Prvi je bil Hilbudij, ki je bil magister militum per Tracias. Po poreklu je bil najbrž Slovan in je verjeto padel v bitki okoli leta 533.

Drugi je bil Belizar, ki je bil magister militum per Orientem. Po poreklu je bil Ilir ali Tračan in se je proslavil v bojih s Sasanidi, Vandali v severni Afriki in Ostrogoti v Italiji.

Seznam magistri militum

Nedoločena poveljstva
 383-385/8: Flavij Bauto, magister militum pod Valentinijanom II.
 385/8-394: Arbogast, magister militum pod Valentinijanom II. in Evgenijem
 421–432: Flavij Gavdencij
 383–388: Andragat
 433–454: Flavij Ecij
 455: Avit
 455–472: Ricimer
 456: Remist
 472–473: Gundobad
 475–476: Flavij Orest
 ? – 480: Ovida

per Gallias
 352–355: Klavdij Silvan
 362–364: Flavij Jovin, magister equitum pod Julijanom Apostatom in Jovinijanom
 410s–421: Flavij Konstancij
 425–433: Flavij Ecij
 452–456: Agripin
 456–465: Egidij
 461/462: Agripin
 465–486: Siagrij

per Illyricum
 ?-350: Vetranij, magister peditum pod Konstansom
 361: Flavij Jovin, magister equitum pod Julijanom Apostatom
 365–375: Ekvicij, magister utriusquae militiae pod Valentinijanom I.
 457?–468: Marcelin
 468–474: Julij Nepot
 477–479: Hunulf
 479–481: Sabinijan 
 528: Askum
 530–536: Mund

per Orientem
 okoli 347: Flavij Evzebij, magister utriusquae militia
 349–359: Ursicin, magister equitum pod Konstancijem
 359–360: Sabinijan, magister equitum pod Konstancijem
 363–367:  Lupicin, magister equitum pod Jovijanom in Valensom
 371–378: Julij, magister equitum et peditum pod Valensom
 383: Flavij Rikomer, magister equitum et peditum
 383–388: Elebih, magister equitum et peditum
 392: Evterij, magister equitum et peditum
 393–396: Addej, magister equitum et peditum
 395/400: Fravita
 433–446: Anatolij
 447–451: Zenon
 460s: Flavij Ardabur Aspar
 -469: Jordan
 469–471: Zenon 
 483–498: Ivan Skit
 c.503–505: Areobin
 505–506: Faresman 
 ?516-?518: Hipatij 
 ?518–529: Diogenijan 
 520-525/526: Hipatij
 527: Libelarij
 527–529: Hipatij
 529–531: Belizar
 531: Mund
 532–533: Belizar 
 540: Buzes
 542: Belizar 
 543–544: Martin
 549–551: Belizar 
 555: Amantij
 556: Valerijan 
 569: Zemarh
 572–573: Marcijan 
 573: Teodor
 574: Evzebij
 574/574-577: Justinijan
 577–582: Mavricij
 582–583: Ivan Mistakon 
 584-587/588: Filipik
 588: Prisk
 588–589: Filipik 
 589–591: Komentiol
 591–603: Narses
 603-604: German
 604-605: Leontij 
 605-610: Domenciol

per Tracias
 377–378: Flavij Saturnin, magister equitum pod Valensom
 377–378: Trajan, magister peditum pod Valensom  
 378: Sebastijan, magister peditum pod Valensom
 380–383: Flavij Saturnin, magister peditum pod Teodozijem I.
 392–393: Flavij Stilihon, magister equitum et peditum
 412–414: Konstans 
 441: Ivan Vandal, magister utriusque militiae
 468–474: Armat
 474: Heraklij Edeški
530-533: Hilbudij

in praesenti
 351–361: Flavij Arbit, magister equitum pod Konstancijem II.
 361–363: Flavij Nevita, magister equitum pod Julijanom Apostatom
 363–379: Viktor, magister equitum pod Valensom
 366–378: Flavij Arintej, magister peditum pod Valensom
 364–369: Flavij Jovin, magister equitum pod Valentinijanom I.
 364–366: Dagalajf, magister peditum pod Valentinijanom I.
 367–372: Sever, magister peditum pod Valentinijanom I.
 369–373: Flavij Teodozij, magister equitum pod Valentinijanom I.
 375–388: Flavij Merobavd, magister peditum pod Valentinijanom I., Gracijanom in Magnom Maksimom
 388-395: Timazij
 394–408: Flavij Stilihon, magister equitum et peditum
 400: Fravita
 409: Varan in Arzacij
 419-: Plinta
 443–451: Apolonij 
 450–451: Anatolij 
 475-477/478: Armat
 485-: Longin
 492–499: Flavij Gibon 
 546–548: Artaban
 585-?: Komentiol

per Africam

Škofija Afrika (Zahodno cesarstvo) 
 373–375: Flavij Teodozij, magister equitum 
 386–398: Gildo, magister equitum et peditum

Afriške pretorijanske prefekture (Vzhodno cesarstvo) 
 534–536: Solomon
 536–539: German
 539–544: Solomon
 544–546: Sergij
 545–546: Areobind
 546: Artaban
 546–552: Ivan Troglita
 578–590: Genadij

Magistri militum v bizantinski in srednjeveški Italiji

Benetke
 700s: Marcel 
 737: Domenico Leoni pod Leonom III. Izavrijcem
 738: Felice Cornicola pod Leonom III. Izavrijcem
 739: Teodato Ipato pod Leonom III. Izavrijcem
 741: Giovanni Fabriciaco pod Leonom III. Izavrijcem
 764–787: Mavricij Galba

Sklici

Vir
 Prosopography of the Later Roman Empire (PLRE), I-III.

Cursus honorum
Bizantinski naslovi in položaji
Magister militum ( poveljstvo ali poveljnik oboroženih sil ) je bil naziv vrhovnega poveljstva rimskih oboroženih sil , ki se je uporabljal v poznem Rimskem cesarstvu od vladavine Konstantina Velikega dalje . Naziv je lahko pomenil tudi visokega vojaškega častnika , ki je bil neposredno podrejen vrhovnemu poveljniku vojske , se pravi cesarju . V grških virih se naslov imenuje strategos ali stratelates . Ustanovitev in razvoj položaja Položaj magistra militum je nastal v stoletju , ko je cesar Konstantin Veliki razrešil pretorijanske prefekte ( praefectus praetorio ) njihovih vojaških dolžnosti . Na začetku sta nastala dva položaja : magister peditum ( poveljnik pehote ) in bolj prestižen magister equitum ( poveljnik konjenice ) . Položaj magistra equitum je obstojal že od republikanskih časov in je pomenil drugega poveljujočega častnika za rimskim diktatorjem . Konstantinovi nasledniki so ustanovili tudi položaje na teritorialni ravni in imenovali magistre peditum in magistre equitum za vsako pretorijansko prefekturo : per Gallias ( za Galijo ) , per Italiam ( za Italijo ) , per Illyricum ( za Ilirik ) in per Orientem ( za Vzhod ) , kasneje tudi za Trakijo in občasno za Afriko . Položaj poveljnika pehote in konjenice je včasih zasedala ena oseba , ki je imela naslov magister equitum et peditum ali magister utriusquae militiae ( poveljnik obeh vojsk ) . Magistri utriusquae militiae so poveljevali lokalni operativni vojski ( comitatenses ) , ki je bila nameščena na strateških točkah cesarstva . Sestavljena je bila večinoma iz konjenice in je delovala kot enota za hitro posredovanje . Drugi magistri so bili stalno na razpolago cesarju in so se imenovali in praesenti ( prisotni pri cesarju ) . Od poznega stoletja dalje so se regionalni vojaški poveljniki imenovali preprosto magister militum . Vrhovnega poveljnika vojske z naslovom magister utriusquae militiae so včasih imenovali tudi v Zahodnem rimskem cesarstvu . Takšni poveljniki , med katerimi sta bila primer Flavij Stilihon in Ricimer , so imeli včasih moč , ki je presegala moč cesarjev in so bili de facto vladarji cesarstva . Na Vzhodu sta bila na položaju magister militum praesentalis dva generala . Med vladanjem cesarja Justinijana I. so zaradi povečane ogroženosti in širitve cesarstva ustanovili tri nove položaje : magister militum per Armeniam za provinco Armenijo , ki je bila pred tem v pristojnosti magistra militum per Orientem , magister militum per Africam za ponovno osvojene afriške province ( leta ki je imel podrejenega magistra peditum , in magister militum Spaniae za Iberski polotok ( okoli leta V stoletju so notranje in zunanje krize v provincah pogosto zahtevale začasno združitev civilne in vojaške oblasti v rokah magistra militum . Takšna praksa se je prvič pojavila pri ustanovitvah eksarhatov Ravena in Kartagina letain se je zatem ustalila . Po izgubah vzhodnih provinc zaradi arabskih osvajanj v letih so iz preživelih operativnih armad in njihovih poveljnikov ustanovili prva bizantinska vojaška okrožja – theme . Naslov magister militum so včasih nosili tudi vrhovni vojaški poveljniki v srednjeveški Italiji , na primer v Papeških državah in Beneški republiki , katere dož se je imel za naslednika Ravenskega eksarhata . Kasnejše , manj uradne rabe naslova Od stoletja dalje se je naslov magister militum uporabljal za moža , ki je v imenu svojega političnega ali fevdalnega gospodarja organiziral oborožene sile . V Gesti Herewardi je prevajalec latinskega izvirnika v zgodnjo angleščino junaka večkrat naslovil z magister militum . Izgleda , da ga je pisec izvirnika , ki se je , žal , izgubil , imel za nekakšnega nadzornika oboroženih sil . Kasnejše rabe naslova so očitno temeljile na klasičnem konceptu . Magister militum v slovenski književnosti V romanu F . S. Finžgarja Pod svobodnim soncem sta na več mestih omenjena kar dva magistra militum , ki sta službovala pod Justinijanom I . . Prvi je bil Hilbudij , ki je bil magister militum per Tracias . Po poreklu je bil najbrž Slovan in je verjeto padel v bitki okoli leta Drugi je bil Belizar , ki je bil magister militum per Orientem . Po poreklu je bil Ilir ali Tračan in se je proslavil v bojih s Sasanidi , Vandali v severni Afriki in Ostrogoti v Italiji . Seznam magistri militum Nedoločena poveljstva 8: Flavij Bauto , magister militum pod Valentinijanom II. 8- 394: Arbogast , magister militum pod Valentinijanom II. in Evgenijem 432: Flavij Gavdencij 388: Andragat 454: Flavij Ecij Avit 472: Ricimer Remist 473: Gundobad 476: Flavij Orest ? – Ovida per Gallias 355: Klavdij Silvan 364: Flavij Jovin , magister equitum pod Julijanom Apostatom in Jovinijanom –421: Flavij Konstancij 433: Flavij Ecij 456: Agripin 465: Egidij 462: Agripin 486: Siagrij per Illyricum ? - 350: Vetranij , magister peditum pod Konstansom Flavij Jovin , magister equitum pod Julijanom Apostatom 375: Ekvicij , magister utriusquae militiae pod Valentinijanom I . –468: Marcelin 474: Julij Nepot 479: Hunulf 481: Sabinijan Askum 536: Mund per Orientem okoli Flavij Evzebij , magister utriusquae militia 359: Ursicin , magister equitum pod Konstancijem 360: Sabinijan , magister equitum pod Konstancijem 367: Lupicin , magister equitum pod Jovijanom in Valensom 378: Julij , magister equitum et peditum pod Valensom Flavij Rikomer , magister equitum et peditum 388: Elebih , magister equitum et peditum Evterij , magister equitum et peditum 396: Addej , magister equitum et peditum 400: Fravita 446: Anatolij 451: Zenon : Flavij Ardabur Aspar Jordan 471: Zenon 498: Ivan Skit c . 503 –505: Areobin 506: Faresman ?516 - ? 518: Hipatij ?518 –529: Diogenijan 526: Hipatij Libelarij 529: Hipatij 531: Belizar Mund 533: Belizar Buzes Belizar 544: Martin 551: Belizar Amantij Valerijan Zemarh 573: Marcijan Teodor Evzebij 574 - 577: Justinijan 582: Mavricij 583: Ivan Mistakon 588: Filipik Prisk 589: Filipik 591: Komentiol 603: Narses German Leontij Domenciol per Tracias 378: Flavij Saturnin , magister equitum pod Valensom 378: Trajan , magister peditum pod Valensom Sebastijan , magister peditum pod Valensom 383: Flavij Saturnin , magister peditum pod Teodozijem I. 393: Flavij Stilihon , magister equitum et peditum 414: Konstans Ivan Vandal , magister utriusque militiae 474: Armat Heraklij Edeški 530 - 533: Hilbudij in praesenti 361: Flavij Arbit , magister equitum pod Konstancijem II. 363: Flavij Nevita , magister equitum pod Julijanom Apostatom 379: Viktor , magister equitum pod Valensom 378: Flavij Arintej , magister peditum pod Valensom 369: Flavij Jovin , magister equitum pod Valentinijanom I. 366: Dagalajf , magister peditum pod Valentinijanom I. 372: Sever , magister peditum pod Valentinijanom I. 373: Flavij Teodozij , magister equitum pod Valentinijanom I. 388: Flavij Merobavd , magister peditum pod Valentinijanom I . , Gracijanom in Magnom Maksimom Timazij 408: Flavij Stilihon , magister equitum et peditum Fravita Varan in Arzacij : Plinta 451: Apolonij 451: Anatolij 478: Armat : Longin 499: Flavij Gibon 548: Artaban ? : Komentiol per Africam Škofija Afrika ( Zahodno cesarstvo ) 375: Flavij Teodozij , magister equitum 398: Gildo , magister equitum et peditum Afriške pretorijanske prefekture ( Vzhodno cesarstvo ) 536: Solomon 539: German 544: Solomon 546: Sergij 546: Areobind Artaban 552: Ivan Troglita 590: Genadij Magistri militum v bizantinski in srednjeveški Italiji Benetke : Marcel Domenico Leoni pod Leonom III. Izavrijcem Felice Cornicola pod Leonom III. Izavrijcem Teodato Ipato pod Leonom III. Izavrijcem Giovanni Fabriciaco pod Leonom III. Izavrijcem 787: Mavricij Galba Sklici Vir Prosopography of the Later Roman Empire ( PLRE ) , I - III. Cursus honorum Bizantinski naslovi in položaji