Španska književnost
Španska književnost se je razvila v Španiji ali so jo pisali pesniki in pisatelji v španskih dialektih- riojano, aragonés, leonés. Pogosto špansko književnost povezujejo s kastiljščino, vender se je književnost v Španiji razvila tudi v katalonščini, baskovščini, galicijščini. Španska književnost je del romanskih književnosti, ki so se razvijale vzporedno. Iz španske književnosti so se kasneje razvile latinskoameriške književnosti.

Začetki španske književnosti v 12. stoletju 

Za začetek španske književnosti velja rokopis junaške pesnitve Pesem o Cidu. Srednjeveška književnost se je razvila v treh družbenih krogih: v samostanih, na dvorih in med potujočimi igralci in pevci. V tem obdobju se v španiji oblikujejo tri literarne šole- mesteres: Mester de cleresia- v samostanih, Mester de cortesia- na dvorih in Mester de juglaria- potujoči pevci in igralci, ki so začeli z junaškimi pesnitvami, pesmi so posnemale francoske- Chansons de geste.

Razvoj španske književnosti v 13. in 14. stoletju 
V 13. stoletju se je v Španiji močno razvilo pisanje Master de cleracia, to je bila pesniška zvrst, ki je opevala krščanske legende, življenje svetnikov in pisala klasične zgodbe. Vrednost tega pisanja je bila predvsem v didaktičnem prikazovanju vsebine. Glavni predstavnik te smeri pisanja je bil kastilski duhovnik in pesnik Gonzalo de Berceo (1197 - 1264), najbolj znan je postal po svojem delu- Čudeži naše gospe. Prvi roman se je razvil sredi 13. stoletja pod vplivom kralja Alfonsa X Modrega- (1221 - 1284). Pod njegovim vodstvom je nastala prva nacionalna zgodovina, prva splošna kronika, ki opisuje zgodovino Španije od stvarjenje sveta do konca kraljevine Alfonsovega očeta Fernanda. Temu delu je sledil razvoj španske proze, kjer je pomembno vlogo odigral tudi Alfonsov nečak Don Juan Manuel- (1282 - 1348) z deli: Grof Locanor, Knjiga stanov, Knjga viteza in oprode. Pomemben je tudi pisec-Juan Ruiz-ali Archipreste de Hite- (1283 - 1350) z delom Knjiga dobre ljubezni in Jorge Manrique- (1440 - 1479) z delom Pesmi po očetovi smrti ter Fernando de Rojas- (1479 - 1541) z romanom Posrednica.

Razvoj dramatike v 16. stoletju 

V drugi polovici 16.stoletja je z osebnostjo Lope de Vega- (1562 - 1635) in njegovim delom El castigo sin venganza- Kazen brez maščevanja, nastopilo novo obdobje zapisovanja dramskih tekstov v španski književnosti. Prekinil je s klasičnim pravilom o enotnosti, časa, prostora, dogajanja in stilistično združil tragično ter komično. To je pomenilo prenovitev dramske umetnosti. Svoje zamisli je predstavil v delu - Nova veščina v zlaganju komedij v današnjem času, izšlo je leta 1609. Zaradi svoje izredne domišljije in ustvarjalnosti si je pridobil vzdevek- Feniks domiselnosti. Med dramatiki tega časa izstopata še:
 Calderon de la Barca- (1600 - 1681),
 Tirso de Molina- (1583 - 1648).

V pripovedništvu so se med drugimi literarnimi zvrstmi razvile še kronike, znano je delo pisatelja:
 Fray Bartolomé de las Casas- (1484 - 1566) njegovo delo-Uničevanje indijancev in evangelizacija,
 Miguel de Cervantes Saavedra- (1547 - 1616), pisec dvorskega romana Don Kihot iz Manče, ki je sploh eden najpomembnejših romanov v svetovni književnosti.

Zlata doba španske književnosti v 16. in 17. stoletju 
Zlato dobo španske književnosti imenujemo obdobje v 16. in 17. stoletju, to je čas renesanse in baroka, ko je Španija dosegla svoj višek na kulturnem, umetniškem, gospodarskem in političnem področju. Mejnika tega obdobja sta izid Kastiljske slovnice Antonia de Nebrije- (1441 - 1522), izšla je leta 1492 ter smrt dramatika Calderona de la Barca- (1600 - 1681). To je čas vsestranskaga razcveta Španije in skokovitega razvoja španske književnosti, glasbe, vseh umetnosti in arhitekture. V tem času zaslovijo Univerze v Salamanki, Acalá de Henaresu in Sevilji. To je čas ko so v pesništvu zasloveli pisci:
 Garcilaso de la Vega- (1501 - 1536),
 Juan Boscán Almogáver- (1490 - 1542),
 Diego Hurtado de Mendoza- (1505 - 1575),
 Fray Luis de León- (1528 - 1591),
 sveti Janez od Križa- (1542 - 1591),
 sveta Terezija Ávilska- pesnica- (1542 - 1582).

V 17. stoletju sta prevladali dve estetski gibanji, Konceptizem in Kultizem. Najbolj znana predstavnika teh gibanj sta bila:
 Francisco de Queredo- (1580 - 1645), z delom- Življenje lopova
 Luis de Góugor- (1561 - 1627), z delom- Pripoved o Polifemu in Galateji.
Konceptizem si je prizadeval za kar največjo sporočilnost z najskromnejšimi sredstvi, zato je pogosto uporabljal paradoks in elipso. Kultizem pa je oblikovno razširjal minimalna sporočila, zato je bila sintaksa zelo kompleksna, polna zapletenih okraskov branje pa težavno.

Romantika 
Vpliv evropskih predromantikov, kot sta Goethe in Russeau, je povzročil pojav romantike v Španiji. Tu so se pojavili pesniki:
 José de Espronceda (1808 - 1842),
 Carolina Coronado (1821 - 1911),
 Juan Arolas (1805 - 1849),
 Nicomedes Pastor Diaz (1811 - 1863),
 Gusav Adolfo Bécquer (1836 -1870),
Pojavili so se tudi dramatiki:
 Francisco-Martinez de la Rose (1787 - 1862)- dramatik, je z delom Beneška zarota, uveljavil romantiko v dramatiki, sledili so še;
 Duque de Rivas (1781 - 1865)- z dramo Don Álvaro ali moč usode,
 José Zorilla (1817 - 1893)- z delom Don Juan Tenorio,
 Mario José Lara (1809 - 1837)- pripovednik , pisal je nravstvene romane.

Realizem 
Realizem je v Španiji našel plodna tla, predvsem po zaslugi španskih pikaresknih romanih, ki so mu utrli pot. Vrhunec je realizem dosegel v drugi polovici 19. stoletja s pisatelji:
 Juan Valera (1824 - 1905),
 Leopoldo Garcia Alas Clarin (1852 - 1901),
 José Maria de Pereda (1833 - 1906),
 Benito Pérez Galdós (1843 - 1920),
 Vicente Blasco Ibañez (1867 - 1928),
Španski realizm ni prevzel strogih meril Balzakove šole v Franciji. Ibañez je vpeljal tudi naturalistične vplive, vendar njegova dela ne uvajajo znanstvenosti, ne uporabljajo eksperimentalnosti kot je to pri francoskem pisatelju Zolaju. Tudi Ibañez je v svojih delih nastrojen proti konservativizmu in subverzivni državi.

Zunanje povezave 
 Španska srednjeveška poezija

Romanska književnost
Španska književnost se je razvila v Španiji ali so jo pisali pesniki in pisatelji v španskih dialektih - riojano , aragonés , leonés . Pogosto špansko književnost povezujejo s kastiljščino , vender se je književnost v Španiji razvila tudi v katalonščini , baskovščini , galicijščini . Španska književnost je del romanskih književnosti , ki so se razvijale vzporedno . Iz španske književnosti so se kasneje razvile latinskoameriške književnosti . Začetki španske književnosti v stoletju Za začetek španske književnosti velja rokopis junaške pesnitve Pesem o Cidu . Srednjeveška književnost se je razvila v treh družbenih krogih : v samostanih , na dvorih in med potujočimi igralci in pevci . V tem obdobju se v španiji oblikujejo tri literarne šole - mesteres : Mester de cleresia - v samostanih , Mester de cortesia - na dvorih in Mester de juglaria - potujoči pevci in igralci , ki so začeli z junaškimi pesnitvami , pesmi so posnemale francoske - Chansons de geste . Razvoj španske književnosti v in stoletju V stoletju se je v Španiji močno razvilo pisanje Master de cleracia , to je bila pesniška zvrst , ki je opevala krščanske legende , življenje svetnikov in pisala klasične zgodbe . Vrednost tega pisanja je bila predvsem v didaktičnem prikazovanju vsebine . Glavni predstavnik te smeri pisanja je bil kastilski duhovnik in pesnik Gonzalo de Berceo - najbolj znan je postal po svojem delu - Čudeži naše gospe . Prvi roman se je razvil sredi stoletja pod vplivom kralja Alfonsa X Modrega - - Pod njegovim vodstvom je nastala prva nacionalna zgodovina , prva splošna kronika , ki opisuje zgodovino Španije od stvarjenje sveta do konca kraljevine Alfonsovega očeta Fernanda . Temu delu je sledil razvoj španske proze , kjer je pomembno vlogo odigral tudi Alfonsov nečak Don Juan Manuel - - z deli : Grof Locanor , Knjiga stanov , Knjga viteza in oprode . Pomemben je tudi pisec - Juan Ruiz - ali Archipreste de Hite - - z delom Knjiga dobre ljubezni in Jorge Manrique - - z delom Pesmi po očetovi smrti ter Fernando de Rojas - - z romanom Posrednica . Razvoj dramatike v stoletju V drugi polovicistoletja je z osebnostjo Lope de Vega - - in njegovim delom El castigo sin venganza - Kazen brez maščevanja , nastopilo novo obdobje zapisovanja dramskih tekstov v španski književnosti . Prekinil je s klasičnim pravilom o enotnosti , časa , prostora , dogajanja in stilistično združil tragično ter komično . To je pomenilo prenovitev dramske umetnosti . Svoje zamisli je predstavil v delu - Nova veščina v zlaganju komedij v današnjem času , izšlo je leta Zaradi svoje izredne domišljije in ustvarjalnosti si je pridobil vzdevek - Feniks domiselnosti . Med dramatiki tega časa izstopata še : Calderon de la Barca - - Tirso de Molina - - V pripovedništvu so se med drugimi literarnimi zvrstmi razvile še kronike , znano je delo pisatelja : Fray Bartolomé de las Casas - - njegovo delo - Uničevanje indijancev in evangelizacija , Miguel de Cervantes Saavedra - - pisec dvorskega romana Don Kihot iz Manče , ki je sploh eden najpomembnejših romanov v svetovni književnosti . Zlata doba španske književnosti v in stoletju Zlato dobo španske književnosti imenujemo obdobje v in stoletju , to je čas renesanse in baroka , ko je Španija dosegla svoj višek na kulturnem , umetniškem , gospodarskem in političnem področju . Mejnika tega obdobja sta izid Kastiljske slovnice Antonia de Nebrije - - izšla je letater smrt dramatika Calderona de la Barca - - To je čas vsestranskaga razcveta Španije in skokovitega razvoja španske književnosti , glasbe , vseh umetnosti in arhitekture . V tem času zaslovijo Univerze v Salamanki , Acalá de Henaresu in Sevilji . To je čas ko so v pesništvu zasloveli pisci : Garcilaso de la Vega - - Juan Boscán Almogáver - - Diego Hurtado de Mendoza - - Fray Luis de León - - sveti Janez od Križa - - sveta Terezija Ávilska - pesnica - - V stoletju sta prevladali dve estetski gibanji , Konceptizem in Kultizem . Najbolj znana predstavnika teh gibanj sta bila : Francisco de Queredo - - z delom - Življenje lopova Luis de Góugor - - z delom - Pripoved o Polifemu in Galateji . Konceptizem si je prizadeval za kar največjo sporočilnost z najskromnejšimi sredstvi , zato je pogosto uporabljal paradoks in elipso . Kultizem pa je oblikovno razširjal minimalna sporočila , zato je bila sintaksa zelo kompleksna , polna zapletenih okraskov branje pa težavno . Romantika Vpliv evropskih predromantikov , kot sta Goethe in Russeau , je povzročil pojav romantike v Španiji . Tu so se pojavili pesniki : José de Espronceda - Carolina Coronado - Juan Arolas - Nicomedes Pastor Diaz - Gusav Adolfo Bécquer - 1870 ) , Pojavili so se tudi dramatiki : Francisco - Martinez de la Rose - dramatik , je z delom Beneška zarota , uveljavil romantiko v dramatiki , sledili so še ; Duque de Rivas - z dramo Don Álvaro ali moč usode , José Zorilla - z delom Don Juan Tenorio , Mario José Lara - pripovednik , pisal je nravstvene romane . Realizem Realizem je v Španiji našel plodna tla , predvsem po zaslugi španskih pikaresknih romanih , ki so mu utrli pot . Vrhunec je realizem dosegel v drugi polovici stoletja s pisatelji : Juan Valera - Leopoldo Garcia Alas Clarin - José Maria de Pereda - Benito Pérez Galdós - Vicente Blasco Ibañez - Španski realizm ni prevzel strogih meril Balzakove šole v Franciji . Ibañez je vpeljal tudi naturalistične vplive , vendar njegova dela ne uvajajo znanstvenosti , ne uporabljajo eksperimentalnosti kot je to pri francoskem pisatelju Zolaju . Tudi Ibañez je v svojih delih nastrojen proti konservativizmu in subverzivni državi . Zunanje povezave Španska srednjeveška poezija Romanska književnost