Ritonavir
Ritonavir je zaviralec proteaze HIV, ki se v kombinaciji z zaviralci reverzne transkriptaze uporablja za zdravljenje okužbe z virusom HIV. Pod tržnim imenom Norvir ga trži farmacevtsko podjetje Abbott Laboratories.

Pogosto se uporablja kot sestavina visokoaktivne protiretrovirusne terapije (HAART), vendar ne zavoljo njegovega protivirusnega delovanja, temveč kot farmakokinetični ojačevalec – zavira jetrni encim, ki presnavlja druge proteazne zaviralce. Posledično se povišajo plazemske koncentracije sočasno uporabljenih proteaznih zaviralcev, kar omogoča jemanje nižjih odmerkov le-teh in njihovo boljšo učinkovitost.

Zgodovina 
Raziskave, ki so vodile v razvoj učinkovine ritonavir, sta financirala ameriški inštitut za zdravje National Institutes of Health (3.500.000 USD) ter podjetje Abbott Laboratories (200.000.000 USD).  Urad za prehrano in zdravila je izdal dovoljenje za zdravilo ritonavir 1. marca 1996 in s tem je postal ritonavir 7. odobreno protiretrovirusno zdravilo na ameriškem trgu.

Mehanizem delovanja 
Ritonavir je bil sprva razvit kot zaviralec proteaze HIV in gre za enega najkompleksnejših zaviralcev. Danes se le redko uporablja zaradi svojega protivirusnega delovanja, vendar se pogosto uporablja kot farmakokinetični stopnjevalec (angl. booster) drugih proteaznih zaviralcev. Ritonavir namreč inhibira določen jetrni encim, citokrom P450-3A4 (CYP3A4), ki sicer presnavlja druge proteazne zaviralce. To omogoča, da so dnevni odmerki drugih proteaznih zaviralcev, uporabljenih v režimu HAART, nižji. S tem se pomembno zmanjša pojavnost neželenih učinkov ter poveča učinkovitost sočasno uporabljenih proteaznih zaviralcev. To odkritje je prvič objavila Univerza v Liverpoolu v članku zdravstvene revije AIDS Journal leta 1997. S tem pa ritonavir vpliva na učinkovitost tudi drugih sočasno uporabljenih zdravil, kar otežuje njihovo pravilno odmerjanje. Tudi sam povzroča številne neželene učinke.

Interakcije z drugimi zdravili 
Sočasna uporaba ritonavirja z drugimi zdravili lahko povzroči hude in mestoma smrtne interakcije. Pojavijo se lahko pri sočasni uporabi močnih ali zmernih zaviralcev jetrnega citokroma izooblike CYP3A4.

Seznam zdravil, ki lahko ob sočasni uporabi privedejo do klinično pomembnih interakcij med drugim vključuje:
 midazolam in triazolam – kontraindicirani
 karbamazepin – zavre se njegova presnova, zato je možna toksičnost
 cisaprid – zavre se njegova presnova, možno je podaljšanje intervala Q-T in pojav življenjsko ogrožajočih aritmij
 disulfiram (s peroralno zaužitim ritonavirjem) – zavrta presnova ritonavirja
 eplerenon
 etravirin
 flekainid – zavre se njegova presnova, zato je možna toksičnost
 MDMA
 meperidin 
 nilotinib
 nisoldipin
 pimozid
 kvinidin
 ranolazin
 salmeterol
 šentjanževka
 statini – zavre se presnova, brez prilagoditve odmerkov možna rabomioliza
 tioridazin
 topotekan
 vorikonazol – ritonavir poveča presnovo vorikonazola

Neželeni učinki 
Najpogostejši neželeni učinki pri zdravljenju z ritonavirjem so:
 astenija, utrujenost
 driska
 siljenje na bruhanje, bruhanje
 bolečine v trebuhu
 omotica
 nespečnost
 potenje
 motnje okušanja
 presnovne motnje
 hiperholesterolemija
 hipertrigliceridemija
 povišane ravni transaminaz
 povišane ravni kreatinin-kinaze

Eden od redkejših neželenih učinkov ritonavirja je tudi hiperglikemija, ki lahko vodi do sladkorne bolezni tipa II.

Viri 

 http://www.rxabbott.com/pdf/norpi2a.pdf

Proteazni zaviralci
Osnovna zdravila Svetovne zdravstvene organizacije
Karbamati
Ritonavir je zaviralec proteaze HIV , ki se v kombinaciji z zaviralci reverzne transkriptaze uporablja za zdravljenje okužbe z virusom HIV. Pod tržnim imenom Norvir ga trži farmacevtsko podjetje Abbott Laboratories . Pogosto se uporablja kot sestavina visokoaktivne protiretrovirusne terapije ( HAART ) , vendar ne zavoljo njegovega protivirusnega delovanja , temveč kot farmakokinetični ojačevalec – zavira jetrni encim , ki presnavlja druge proteazne zaviralce . Posledično se povišajo plazemske koncentracije sočasno uporabljenih proteaznih zaviralcev , kar omogoča jemanje nižjih odmerkov le - teh in njihovo boljšo učinkovitost . Zgodovina Raziskave , ki so vodile v razvoj učinkovine ritonavir , sta financirala ameriški inštitut za zdravje National Institutes of Health500 . 000 USD ) ter podjetje Abbott Laboratories000 . 000 USD ) . Urad za prehrano in zdravila je izdal dovoljenje za zdravilo ritonavir marcain s tem je postal ritonavir odobreno protiretrovirusno zdravilo na ameriškem trgu . Mehanizem delovanja Ritonavir je bil sprva razvit kot zaviralec proteaze HIV in gre za enega najkompleksnejših zaviralcev . Danes se le redko uporablja zaradi svojega protivirusnega delovanja , vendar se pogosto uporablja kot farmakokinetični stopnjevalec ( angl . booster ) drugih proteaznih zaviralcev . Ritonavir namreč inhibira določen jetrni encim , citokrom P450 - 3A4 ( CYP3A4 ) , ki sicer presnavlja druge proteazne zaviralce . To omogoča , da so dnevni odmerki drugih proteaznih zaviralcev , uporabljenih v režimu HAART , nižji . S tem se pomembno zmanjša pojavnost neželenih učinkov ter poveča učinkovitost sočasno uporabljenih proteaznih zaviralcev . To odkritje je prvič objavila Univerza v Liverpoolu v članku zdravstvene revije AIDS Journal leta S tem pa ritonavir vpliva na učinkovitost tudi drugih sočasno uporabljenih zdravil , kar otežuje njihovo pravilno odmerjanje . Tudi sam povzroča številne neželene učinke . Interakcije z drugimi zdravili Sočasna uporaba ritonavirja z drugimi zdravili lahko povzroči hude in mestoma smrtne interakcije . Pojavijo se lahko pri sočasni uporabi močnih ali zmernih zaviralcev jetrnega citokroma izooblike CYP3A4. Seznam zdravil , ki lahko ob sočasni uporabi privedejo do klinično pomembnih interakcij med drugim vključuje : midazolam in triazolam – kontraindicirani karbamazepin – zavre se njegova presnova , zato je možna toksičnost cisaprid – zavre se njegova presnova , možno je podaljšanje intervala Q - T in pojav življenjsko ogrožajočih aritmij disulfiram ( s peroralno zaužitim ritonavirjem ) – zavrta presnova ritonavirja eplerenon etravirin flekainid – zavre se njegova presnova , zato je možna toksičnost MDMA meperidin nilotinib nisoldipin pimozid kvinidin ranolazin salmeterol šentjanževka statini – zavre se presnova , brez prilagoditve odmerkov možna rabomioliza tioridazin topotekan vorikonazol – ritonavir poveča presnovo vorikonazola Neželeni učinki Najpogostejši neželeni učinki pri zdravljenju z ritonavirjem so : astenija , utrujenost driska siljenje na bruhanje , bruhanje bolečine v trebuhu omotica nespečnost potenje motnje okušanja presnovne motnje hiperholesterolemija hipertrigliceridemija povišane ravni transaminaz povišane ravni kreatinin - kinaze Eden od redkejših neželenih učinkov ritonavirja je tudi hiperglikemija , ki lahko vodi do sladkorne bolezni tipa II. Viri http://www.rxabbott.com/pdf/norpi2a.pdf Proteazni zaviralci Osnovna zdravila Svetovne zdravstvene organizacije Karbamati