Nemška romantika (književnost)
Nemška romantična književnot označuje literarno smer, ki je v nemški književnosti prevladovala od začetka do srede 19. stoletja.

V Nemčiji so romantično književnost pripravile ideje viharništva (nem. Sturm und Drang) in weimarske klasike (nem. Weimarer Klassik). Dokončno se je razvila sredi devedesetih let 18. stoletja v tako imenovani starejši romantični šoli, katero so sestavljali Friedrich Schlegel (1767-1845, filozof, teoretik, esejist, literarni kritik, zgodovinar, pesnik in jezikoslovec), njegov brat August Wilhelm Schlegel (1776-1845, literarni zgodovinar, kritik, pesnik in prevajalec), pesnik in pripovednik Novalis (1772-1801) in Ludwig Tieck (1773-1853, pesnik, dramatik, pripovednik in prevajalec). Njihovo glasilo je bil časopis Athenäum, središče pa mesto Jena. V začetku so bili pod vplivom idej francoske revolucije, pozneje so se približali rekciji in restavraciji. od vsega začetka so bili tesno povezani s filozofijo J.G. Fichteja (1762-1814), F.W.J. Schellinga (1775-1854) in F.E.D. Schleiermacherja (1768-1834). Bolj kot s književnimi deli so na razvoj evropske romantike vplivali s teoretičnimi, literarnozgodovinskimi in prevodnimi spisi.

Tako imenovana mlajša romantična šola pa se je razvila v Heidelbergu po letu 1804. Tej šoli so pripadali Achim von Arnim (1781-1831), Clemens Brentano (1778-1842) in Friedrich de la Motte Fouqué (1777-1843), vsi trije pesniki, pripovedniki in dramatiki, nato pa še Joseph von Eichendorff (1788- 1857, pesnik in pripovednik) in deloma dramatik Zacharias Werner (1775-1823. V nasprotju s starejšo romantiko so bili usmerjeni v nemško nacionalno preteklost in ljudsko slovstvo - Armin in Brentano sta izdala zbirko ljudskih pesmi Dečkov čudežni rog (Des Knaben Wunderhorn, 1805-1808). Svetovnonazorsko in politično so bili konservtivni.

Zunaj obeh romantičnih šol so ostajali najpomembnejši predstavniki nemške romantike: starejši pripovednik Jean Paul (1763-1825), pesnik Friedrich Hölderlin (1770-1843, pripovednik E. T. A. Hoffmann (1776-1822), dramatik in pripovednik Heinrich von Kleist (1777-1811). Manj pomembni, vendar v svojem času priljubljeni in vplivni pa so bili še pesniki Ludwig Uhland (1787-1862), Adelbert von Chamisso (1781-1838), Friedrich Rückert (1788-1866, predvsem prevajalec iz orientalske književnosti), August Platen (1796-1835), Nikolaus Lenau (1802-1850 in Eduard Mörike (1804-1875). Vrsto pomembnih nemških romantikov zaključita dramatik Franz Grillparzer (1791-1872) in pesnik Heinrich Heine (1797-1856), prvi nagibajoč se h klasicizmu, drugi že na meji nove, realistične smeri.

Viri 
 Kos, Janko, Pregled svetovne književnosti, DZS, Ljubljana, 1982

Glej tudi 
 Romantična književnost

Romantična književnost
Nemška književnost
Nemška romantična književnot označuje literarno smer , ki je v nemški književnosti prevladovala od začetka do srede stoletja . V Nemčiji so romantično književnost pripravile ideje viharništva ( nem . Sturm und Drang ) in weimarske klasike ( nem . Weimarer Klassik ) . Dokončno se je razvila sredi devedesetih let stoletja v tako imenovani starejši romantični šoli , katero so sestavljali Friedrich Schlegel filozof , teoretik , esejist , literarni kritik , zgodovinar , pesnik in jezikoslovec ) , njegov brat August Wilhelm Schlegel literarni zgodovinar , kritik , pesnik in prevajalec ) , pesnik in pripovednik Novalisin Ludwig Tieck pesnik , dramatik , pripovednik in prevajalec ) . Njihovo glasilo je bil časopis Athenäum , središče pa mesto Jena . V začetku so bili pod vplivom idej francoske revolucije , pozneje so se približali rekciji in restavraciji . od vsega začetka so bili tesno povezani s filozofijo J . G. Fichteja F. W . J. Schellingain F.E . D. Schleiermacherja Bolj kot s književnimi deli so na razvoj evropske romantike vplivali s teoretičnimi , literarnozgodovinskimi in prevodnimi spisi . Tako imenovana mlajša romantična šola pa se je razvila v Heidelbergu po letu Tej šoli so pripadali Achim von Arnim Clemens Brentanoin Friedrich de la Motte Fouqué vsi trije pesniki , pripovedniki in dramatiki , nato pa še Joseph von Eichendorff pesnik in pripovednik ) in deloma dramatik Zacharias Werner V nasprotju s starejšo romantiko so bili usmerjeni v nemško nacionalno preteklost in ljudsko slovstvo - Armin in Brentano sta izdala zbirko ljudskih pesmi Dečkov čudežni rog ( Des Knaben Wunderhorn , Svetovnonazorsko in politično so bili konservtivni . Zunaj obeh romantičnih šol so ostajali najpomembnejši predstavniki nemške romantike : starejši pripovednik Jean Paul pesnik Friedrich Hölderlin pripovednik E. T. A. Hoffmann dramatik in pripovednik Heinrich von Kleist Manj pomembni , vendar v svojem času priljubljeni in vplivni pa so bili še pesniki Ludwig Uhland Adelbert von Chamisso Friedrich Rückert predvsem prevajalec iz orientalske književnosti ) , August Platen Nikolaus Lenauin Eduard Mörike Vrsto pomembnih nemških romantikov zaključita dramatik Franz Grillparzerin pesnik Heinrich Heine prvi nagibajoč se h klasicizmu , drugi že na meji nove , realistične smeri . Viri Kos , Janko , Pregled svetovne književnosti , DZS , Ljubljana , Glej tudi Romantična književnost Romantična književnost Nemška književnost