Anžujci
Anžujci ali Anžuvinci (francosko d'Anjou) se imenujejo po grofiji Anjou, enem najpomembnejših francoskih kronskih fevdov. Grofijo so francoski kralji dvakrat ločili od kraljeve posesti in jo dodelili mlajšim sinom vladajoče družine. Njihovi nasledniki so dobili naziv Anžujski.

Dva rodova Anžujcev 
Prvič je to naredil francoski kralj Ludvik IX., ko je grofijo Anjou 1246 podelil svojemu najmlajšemu bratu Karlu Štefanu (starejši rod Anžujcev). Temu se je 1266 ponudila priložnost, da je na  željo papeža Klemena IV. zavzel Sicilsko kraljestvo, zato ga poznamo tudi pod imenom Sicilski. 

Z blagoslovom papežev so on in njegovi nasledniki še naprej pridobivali, z vojsko in ženitvami, nadaljnja ozemlja in za nekaj časa postali ena najmogočnejših družin v Evropi. Bili so

 kralji Sicilije 1266 - 1282
 kralji Neapeljskega kraljestva 1282 - 1435
 kralji Jeruzalemskega kraljestva 1266 - 1292
 kralji Albanije 1272 - 1281 (do 1368 so se obdržali v Draču in okolici)
 kralji Madžarske in Hrvaške 1301 - 1382
 kralji Poljske 1370 - 1382

Vendar so kasneje v medsebojnih sporih borbah in številnih umorih te položaje izgubili in po moški liniji izumrli. Nominalno so si mnogi nazive pripisovali še dolgo, nekateri vse do današnjega časa.

Grofija Anjou je leta 1290, kot dota Margarete Neapeljske, ki je kasneje rodila bodočega francoskega kralja Filipa VI., spet prišla v posest francoske krone. Drugič jo je od kraljevega imetja ločil kralj Ivan II. Dobri, ki je grofijo Anjou leta 1351 podelil svojemu drugemu sinu Ludviku, poznanem kot Ludvik I. Anžujski, ki je začetnik mlajšega rodu Anžujcev oziroma  družine Anjou - Valois.

Leta 1360 je bila grofija povzdignjena v vojvodino. V posesti Ludvikovih naslednikov je ostala do leta 1481, ko jo je kralj Ludvik XI. spet vključil v kraljevo posest.

V novem veku dobi naziv Anžujski navadno tretji sin francoskega kralja.

Rodovnik starejšega rodu Anžujcev 
V rodovniku so navedeni samo tisti člani rodbine, ki so imeli dejansko kraljevo oblast, in tisti, ki so rod ponesli do njih. Anžujski grofje so v rdečih okvirjih. Tudi njihove naslednike imenujemo Anžujci. Leta vladanja so navedena v oklepaju. Podroben rodovnik, z vsemi naslovi, se najde v nemški WP.

Vojvode mlajšega rodu Anžujcev 
Grofija Anjou se je ločila od kraljeve hiše spet 1351 z Ludvikom, drugim sinom kralja Ivana II. 1360 je bila povzdignjena v vojvodino. Anžujski vojvode mlajše veje rodu do bili:
 
 Ludvik I.     * 1339 (1351- †1384), vnuk Filipa VI. Francoskega
 Ludvik II  .  *1377 (1384- †1417), sin prejšnjega
 Ludvik III.   *1403 (1417- †1434) , sin prejšnjega
 Rene          *1408 (1434- †1480) , sin prejšnjega
 Karel IV./II. *1436 (1480- †1481), nečak prejšnjega po bratu Karlu

Za njim je bila vojvodina vključena v kraljevo posest.

Viri 
 (2001) BROCKHAUS Die Enzyklopädie in 24 Bänden. Leipzig, Mannheim: F. A. Brockhaus.

Zunanje povezave 
 Lexikon des Mittelalters, Anjou, Dynastie 

Francoske kraljevske družine
Anžujci ali Anžuvinci ( francosko d'Anjou ) se imenujejo po grofiji Anjou , enem najpomembnejših francoskih kronskih fevdov . Grofijo so francoski kralji dvakrat ločili od kraljeve posesti in jo dodelili mlajšim sinom vladajoče družine . Njihovi nasledniki so dobili naziv Anžujski . Dva rodova Anžujcev Prvič je to naredil francoski kralj Ludvik IX . , ko je grofijo Anjoupodelil svojemu najmlajšemu bratu Karlu Štefanu ( starejši rod Anžujcev ) . Temu se jeponudila priložnost , da je na željo papeža Klemena IV. zavzel Sicilsko kraljestvo , zato ga poznamo tudi pod imenom Sicilski . Z blagoslovom papežev so on in njegovi nasledniki še naprej pridobivali , z vojsko in ženitvami , nadaljnja ozemlja in za nekaj časa postali ena najmogočnejših družin v Evropi . Bili so kralji Sicilije - kralji Neapeljskega kraljestva - kralji Jeruzalemskega kraljestva - kralji Albanije - ( doso se obdržali v Draču in okolici ) kralji Madžarske in Hrvaške - kralji Poljske - Vendar so kasneje v medsebojnih sporih borbah in številnih umorih te položaje izgubili in po moški liniji izumrli . Nominalno so si mnogi nazive pripisovali še dolgo , nekateri vse do današnjega časa . Grofija Anjou je leta kot dota Margarete Neapeljske , ki je kasneje rodila bodočega francoskega kralja Filipa VI . , spet prišla v posest francoske krone . Drugič jo je od kraljevega imetja ločil kralj Ivan II. Dobri , ki je grofijo Anjou letapodelil svojemu drugemu sinu Ludviku , poznanem kot Ludvik I. Anžujski , ki je začetnik mlajšega rodu Anžujcev oziroma družine Anjou - Valois . Letaje bila grofija povzdignjena v vojvodino . V posesti Ludvikovih naslednikov je ostala do leta ko jo je kralj Ludvik XI. spet vključil v kraljevo posest . V novem veku dobi naziv Anžujski navadno tretji sin francoskega kralja . Rodovnik starejšega rodu Anžujcev V rodovniku so navedeni samo tisti člani rodbine , ki so imeli dejansko kraljevo oblast , in tisti , ki so rod ponesli do njih . Anžujski grofje so v rdečih okvirjih . Tudi njihove naslednike imenujemo Anžujci . Leta vladanja so navedena v oklepaju . Podroben rodovnik , z vsemi naslovi , se najde v nemški WP. Vojvode mlajšega rodu Anžujcev Grofija Anjou se je ločila od kraljeve hiše spetz Ludvikom , drugim sinom kralja Ivana II.je bila povzdignjena v vojvodino . Anžujski vojvode mlajše veje rodu do bili : Ludvik I. *( 1351- †1384 ) , vnuk Filipa VI. Francoskega Ludvik II \ . *1377 † 1417 ) , sin prejšnjega Ludvik III. *1403 † 1434 ) , sin prejšnjega Rene *1408 † 1480 ) , sin prejšnjega Karel IV . / II. *1436 † 1481 ) , nečak prejšnjega po bratu Karlu Za njim je bila vojvodina vključena v kraljevo posest . Viri BROCKHAUS Die Enzyklopädie inBänden . Leipzig , Mannheim : F. A. Brockhaus . Zunanje povezave Lexikon des Mittelalters , Anjou , Dynastie Francoske kraljevske družine