Papež Gaj
Sveti Gaj (), v literaturi pogosto imenovan tudi sveti Kaj (),papež (in  mučenec glej: Ocena) , Rimskokatoliške cerkve, * začetek 2. stoletja n. št. Salona, Dalmacija, Rimsko cesarstvo (danes Solin pri Splitu, Hrvaška), † 22. april 296, Rim, Italija, Rimsko cesarstvo. V Rimskokatoliški cerkvi goduje 22. aprila.

Ime 

Gaj je bil pogosto rimsko ime, kljub vsemu pa se ime tega papeža pogosto navaja kot Kaj. Kakor latinščina ni poznala dveh različnih črk za fonema u in v, ampak je oboje zapisovala kot U, tako tudi sprva ni razlikovala med fonemoma g in k, ampak je oboje zapisovala s črko C (fonem c kot tak v klasični latinščini sploh ni obstajal). Šele kasneje so naredili razliko tako, da so znaku C dodali spodaj prečko in ga spremenili v G. Zaradi prejšnjega nerazlikovanja je tako prišlo do mnogih napačnih izgovarjav in posledično tudi zapisov nekaterih besed. Glej tudi imena Kaja (Gaja), Kajetan (Gajetan), Gašper (Kaspar).

Življenjepis 

Liber pontificalis piše, da je Gaj vodil Cerkev od 17. decembra 282 (ali 283) do 22. aprila 295 (ali 296). Pokopan je v Kalistovih katakombah. V času njegovega pontifikata je cesar Dioklecijan (284-305), ki je bil po izročilu njegov stric, razdelil obsežno rimsko državo v štiri prefekture. Sam je kot avgust (vladar) upravljal vzhod (Malo Azijo, vzhodne pokrajine in Egipt z Libijo), njegov sovladar cezar Galerij pa Ilirik (balkanske in podonavske dežele). Na zahodu je bil avgust Maksimijan (upravljal je Italijo, alpske pokrajine in zahodno Afriko), njegov sovladar cezar pa Konstancij Klor (upravljal je Galijo, današnjo Francijo, Španijo in Britanijo).

Določbe 
Kot papež je Gaj določil, da mora tisti, ki bo postal škof, najprej prejeti vse nižje in višje redove, ki so: vratar, bravec, egzorcist (izganjalec), akolit, subdiakon, diakon in duhovnik. 
On je tudi razdelil področja mesta Rima med diakone na diakonate.

Smrt in češčenje 
Njegov god je 22. aprila skupaj s Soterom. Papež Gaj je pokopan v Kalistovih katakombah v Rimu. 

V Solinu obstaja kapelica svetega Gaja. Frančiškanska provinca v Dalmaciji se je imenovala se po njem vse do leta  1743, ko so jo preimenovali v „Provinca Presvetega Odrešenika”.
V Florenci mu je posvečena cerkev San Gaggio.

Ocena 

Trajanove (98-117) določbe, ki so sicer nekoliko branile kristjane pred samovoljo množic, obenem pa zahtevale, da se pripadnost krščanstvu kaznuje s smrtjo, so postale splošno pravilo za pravno ravnanje javne oblasti s kristjani v drugem stoletju. Tako stanje je vladalo vse do Milanskega edikta, ki ga je izdal cesar Konstantin Veliki v Milanu leta 313. Vse do tega datuma so bili kristjani v primerjavi s pogani drugorazredni državljani; vendar so tudi tisti rimski cesarji, ki sicer niso direktno (skozi celo svoje vladanje) preganjali kristjanov, nekaznovano dopuščali izbruhe poganskih množic proti kristjanom. To jim je večkrat služilo kot dobrodošli ventil za ljudsko nezadovoljstvo. 

Dioklecijan sprva sicer ni preganjal kristjanov. Zato nekateri zgodovinarji menijo, da Gaj ni umrl mučeniške smrti. Čeprav je Dioklecijan v začetku kazal strpnost, ga je k preganjanju pozneje nagovoril Galerij, češ da je krščanstvo nevarno za državo. Leta 303 je izdal celo vrsto odlokov, ki so imeli za cilj popolnoma izkorenininjenje krščanstva in je kri kristjanov tekla v potokih.

Viri 

 M. Benedik: Papeži od Petra do Janeza Pavla II., Mohorjeva družba Celje  1989.
 Leto svetnikov, Zadruga katoliških duhovnikov v Ljublja]], IV deli (1968-1973). Izdajo sta pripravila M. Miklavčič in J. Dolenc.
 F. X. Seppelt –K. Löffler: Papstgeschichte von den Anfängen bis zur Gegenwart. Verlag Josef Kösel&Friedrich Pustet, München 1933.
 J. Marx: Lehrbuch der Kirchengeschichte, Achte verbesserte Auflage, G.m.b.H. Trier 1922.
 A. Franzen: Pregled povijesti Crkve, Kršćanska sadašnjost – Glas koncila, Zagreb 1970. (po: A. Franzen: Kleine Kirchengeschichte, Herder-Bücherei Bd. 237/238. Freiburg i. B. 1968, Druga pregledano in dopolnjena izdaja). 
 B. Bangha S.J.: Katolikus lexikon I-IV, A magyar kultúra kiadása, Budapest 1931–1933.
 A. Schütz, Szentek élete az év minden napjára I-IV zv., Szent István-Társulat, Budapest 1932–1933.
 C. L. Dedek: Szentek élete…, Pallas irodalmi és nyomdai részvénytársaság, Budapest 1900.

Opombe

Glej tudi 

 Seznam papežev
 Seznam svetnikov

Zunanje povezave 

 Liber Pontificalis (v angleščini).
 New World Encyclopedia: Pope Caius (v angleščini).
 Caius and Soter, Saints and Popes (New Advent) (v angleščini).
 Gaius, Pope Caius (v angleščini).

Rojeni v 3. stoletju
Umrli v 3. stoletju
Gaj
Sveti Gaj ( ) , v literaturi pogosto imenovan tudi sveti Kaj ( ) ,papež ( in mučenec glej : Ocena ) , Rimskokatoliške cerkve , * začetek stoletja n. št. Salona , Dalmacija , Rimsko cesarstvo ( danes Solin pri Splitu , Hrvaška ) , † april Rim , Italija , Rimsko cesarstvo . V Rimskokatoliški cerkvi goduje aprila . Ime Gaj je bil pogosto rimsko ime , kljub vsemu pa se ime tega papeža pogosto navaja kot Kaj. Kakor latinščina ni poznala dveh različnih črk za fonema u in v , ampak je oboje zapisovala kot U , tako tudi sprva ni razlikovala med fonemoma g in k , ampak je oboje zapisovala s črko C ( fonem c kot tak v klasični latinščini sploh ni obstajal ) . Šele kasneje so naredili razliko tako , da so znaku C dodali spodaj prečko in ga spremenili v G. Zaradi prejšnjega nerazlikovanja je tako prišlo do mnogih napačnih izgovarjav in posledično tudi zapisov nekaterih besed . Glej tudi imena Kaja ( Gaja ) , Kajetan ( Gajetan ) , Gašper ( Kaspar ) . Življenjepis Liber pontificalis piše , da je Gaj vodil Cerkev od decembra ( alido aprila ( ali Pokopan je v Kalistovih katakombah . V času njegovega pontifikata je cesar Dioklecijan ki je bil po izročilu njegov stric , razdelil obsežno rimsko državo v štiri prefekture . Sam je kot avgust ( vladar ) upravljal vzhod ( Malo Azijo , vzhodne pokrajine in Egipt z Libijo ) , njegov sovladar cezar Galerij pa Ilirik ( balkanske in podonavske dežele ) . Na zahodu je bil avgust Maksimijan ( upravljal je Italijo , alpske pokrajine in zahodno Afriko ) , njegov sovladar cezar pa Konstancij Klor ( upravljal je Galijo , današnjo Francijo , Španijo in Britanijo ) . Določbe Kot papež je Gaj določil , da mora tisti , ki bo postal škof , najprej prejeti vse nižje in višje redove , ki so : vratar , bravec , egzorcist ( izganjalec ) , akolit , subdiakon , diakon in duhovnik . On je tudi razdelil področja mesta Rima med diakone na diakonate . Smrt in češčenje Njegov god je aprila skupaj s Soterom . Papež Gaj je pokopan v Kalistovih katakombah v Rimu . V Solinu obstaja kapelica svetega Gaja . Frančiškanska provinca v Dalmaciji se je imenovala se po njem vse do leta ko so jo preimenovali v „ Provinca Presvetega Odrešenika ” . V Florenci mu je posvečena cerkev San Gaggio . Ocena Trajanovedoločbe , ki so sicer nekoliko branile kristjane pred samovoljo množic , obenem pa zahtevale , da se pripadnost krščanstvu kaznuje s smrtjo , so postale splošno pravilo za pravno ravnanje javne oblasti s kristjani v drugem stoletju . Tako stanje je vladalo vse do Milanskega edikta , ki ga je izdal cesar Konstantin Veliki v Milanu leta Vse do tega datuma so bili kristjani v primerjavi s pogani drugorazredni državljani ; vendar so tudi tisti rimski cesarji , ki sicer niso direktno ( skozi celo svoje vladanje ) preganjali kristjanov , nekaznovano dopuščali izbruhe poganskih množic proti kristjanom . To jim je večkrat služilo kot dobrodošli ventil za ljudsko nezadovoljstvo . Dioklecijan sprva sicer ni preganjal kristjanov . Zato nekateri zgodovinarji menijo , da Gaj ni umrl mučeniške smrti . Čeprav je Dioklecijan v začetku kazal strpnost , ga je k preganjanju pozneje nagovoril Galerij , češ da je krščanstvo nevarno za državo . Letaje izdal celo vrsto odlokov , ki so imeli za cilj popolnoma izkorenininjenje krščanstva in je kri kristjanov tekla v potokih . Viri M. Benedik : Papeži od Petra do Janeza Pavla II . , Mohorjeva družba Celje Leto svetnikov , Zadruga katoliških duhovnikov v Ljublja ] ] , IV deli Izdajo sta pripravila M. Miklavčič in J. Dolenc . F. X. Seppelt –K. Löffler : Papstgeschichte von den Anfängen bis zur Gegenwart . Verlag Josef Kösel & Friedrich Pustet , München J. Marx : Lehrbuch der Kirchengeschichte , Achte verbesserte Auflage , G.m . b . H. Trier A. Franzen : Pregled povijesti Crkve , Kršćanska sadašnjost – Glas koncila , Zagreb ( po : A. Franzen : Kleine Kirchengeschichte , Herder - Bücherei Bd . 238. Freiburg i . B. Druga pregledano in dopolnjena izdaja ) . B. Bangha S .J . : Katolikus lexikon I - IV , A magyar kultúra kiadása , Budapest1933. A. Schütz , Szentek élete az év minden napjára I - IV zv . , Szent István - Társulat , Budapest1933. C. L. Dedek : Szentek élete … , Pallas irodalmi és nyomdai részvénytársaság , Budapest Opombe Glej tudi Seznam papežev Seznam svetnikov Zunanje povezave Liber Pontificalis ( v angleščini ) . New World Encyclopedia : Pope Caius ( v angleščini ) . Caius and Soter , Saints and Popes ( New Advent ) ( v angleščini ) . Gaius , Pope Caius ( v angleščini ) . Rojeni v stoletju Umrli v stoletju Gaj