Braggov pogoj
Braggov pogoj (tudi Braggov zakon in Vulf-Braggov pogoj) opisuje pogoje za nastanek interferenčnih ojačitev pri sipanju rentgenskih žarkov na kristalu. 

Imenuje se po angleškem fiziku in kemiku Williamu Henryju Braggu (1862 – 1942) in njegovem sinu v Avstraliji rojenem britanskem fiziku Williamu Lawrencu Braggu (1890 – 1971 ). Leta 1915 sta za raziskave kristalnih struktur z rentgenskimi žarki dobila Nobelovo nagrado. Neodvisno od Williama Lawrencea Bragga je leta 1913 pogoj zapisal tudi ruski kristalograf Georgij Viktorovič Vulf (1863 – 1925).

Braggov uklon (Braggovo sipanje) dobimo, kadar rentgenski žarki zadenejo kristal in s tem atome v kristalu. Rentgenski žarki povzročijo dodatno gibanje elektronov ˙(elektronskega oblaka) in zaradi tega pride do ponovnega sevanja valov z isto valovno dolžino, kot jo je imelo vpadno valovanje. To imenujemo Rayleighovo sipanje (elastično sipanje). Žarki se torej na kristalni mreži sipljejo in v določenih smereh dobimo ojačitve v skladu z Braggovim pogojem . Do ojačitev pride v smereh, kjer je razlika poti žarkov, ki se sipljejo (odbijejo) od različnih kristalnih ravnin, enaka mnogokratniku valovnih dolžin vpadajočega valovanja. 

Ojačitve v sipanem valovanju dobimo samo v določenih smereh, ki izpolnjujejo naslednji pogoj:

 

kjer je:
   razdalja med dvema sosednjima kristalnima ravninama
  uklonski kot oziroma kot sipanja 
  celo število
  valovna dolžina vpadajočega valovanja
Iz obrazca se vidi, da je najdaljša valovna dolžina, pri kateri je še izpolnjen pogoj enaka , kar se zgodi pri kotu .

Glej tudi 

 Braggov uklon
 uklon nevtronov
 uklon elektronov

Zunanje povezave 
 Opis Braggovega zakona in uklona (simulacija)  
 Nobelova nagrada za fiziko v letu 1915 
 Opis Braggovega uklona 

Uklon
Nevtron
Rentgenski žarki
1913 v znanosti
Braggov pogoj ( tudi Braggov zakon in Vulf - Braggov pogoj ) opisuje pogoje za nastanek interferenčnih ojačitev pri sipanju rentgenskih žarkov na kristalu . Imenuje se po angleškem fiziku in kemiku Williamu Henryju Braggu –in njegovem sinu v Avstraliji rojenem britanskem fiziku Williamu Lawrencu Braggu – ) . Letasta za raziskave kristalnih struktur z rentgenskimi žarki dobila Nobelovo nagrado . Neodvisno od Williama Lawrencea Bragga je letapogoj zapisal tudi ruski kristalograf Georgij Viktorovič Vulf – Braggov uklon ( Braggovo sipanje ) dobimo , kadar rentgenski žarki zadenejo kristal in s tem atome v kristalu . Rentgenski žarki povzročijo dodatno gibanje elektronov ˙( elektronskega oblaka ) in zaradi tega pride do ponovnega sevanja valov z isto valovno dolžino , kot jo je imelo vpadno valovanje . To imenujemo Rayleighovo sipanje ( elastično sipanje ) . Žarki se torej na kristalni mreži sipljejo in v določenih smereh dobimo ojačitve v skladu z Braggovim pogojem \ . Do ojačitev pride v smereh , kjer je razlika poti žarkov , ki se sipljejo ( odbijejo ) od različnih kristalnih ravnin , enaka mnogokratniku valovnih dolžin vpadajočega valovanja . Ojačitve v sipanem valovanju dobimo samo v določenih smereh , ki izpolnjujejo naslednji pogoj : kjer je : razdalja med dvema sosednjima kristalnima ravninama uklonski kot oziroma kot sipanja celo število valovna dolžina vpadajočega valovanja Iz obrazca se vidi , da je najdaljša valovna dolžina , pri kateri je še izpolnjen pogoj enaka , kar se zgodi pri kotu \ . Glej tudi Braggov uklon uklon nevtronov uklon elektronov Zunanje povezave Opis Braggovega zakona in uklona ( simulacija ) Nobelova nagrada za fiziko v letu Opis Braggovega uklona Uklon Nevtron Rentgenski žarki 1913 v znanosti