Adulske Alpe
Adulske Alpe, tudi Lepontinske Alpe (nemško Lepontinische Alpen, francosko Alpes lépontines, italijansko Alpi Lepontine) so gorsko območje v severozahodnem delu Alp. Nahajajo se v Švici (Valais, kanton Ticino, Kanton Uri in Graubünden) in Italiji (Piemont in Lombardija). Najvišji vrh je Monte Leone (3553 m). Obsega gorski svet južno od doline zgornjega Rena ter zahodno od prelaza San Bernardino. Večinoma je sestavljeno iz kristalinskih kamnin, je pa malo ledenikov. Severni del odteka v Ren, južni pa v pritoke Pada.

Železniški predor Simplon (od Briga do Domodossole), Bazni predor Gotthard (od Erstfelda do Bodia) in cestni predor Gotthard (od Andermatta do Airola) in cestni predor San Bernardino so pomembne prometne žile.

Vzhodni del Adulskih Alp, od prelaza St. Gotthard do prelaza Splügen, se imenujejo Lepontinske Alpe, medtem ko so zahodni del v preteklosti imenovali Ticinske Alpe.

Etimologija 
Oznaka Lepontinske Alpe, ki izhaja iz latinskega imena Val Leventina, se že dolgo nejasno uporablja za alpsko območje, ki ga obdajajo, preden se je uporabljalo za celotno območje.

Geografija 
Po črti, ki označuje delitev voda, ki tečejo v Pad od tistih, ki napajajo Rono ali Ren, glavni greben Adulskih Alp opisuje nekoliko nepravilen ovinek, konveksno proti severu, od prelaza Simplon do prelaza Splugen. Z izjemo Monte Leoneja, ki gleda na prelaz Simplon, so vrhovi tega dela verige po višini precej nižji od sosednjih verig; toda dva vrha skupine Adula, ki se končata na Rheinwaldhornu, sta višja od 3400 m.

Obsežno območje, ki leži južno od glavnega grebena, zavzemajo gorske verige, katerih vrhovi se včasih po višini ujemajo z razvodnim grebenom in jih prerežejo globoke doline, od katerih tri konvergirajo v porečje jezera Maggiore in Komskega jezera, najgloblje od vseh jezer na južni strani Alp. Najpomembnejša od teh dolin je Val Leventina ali Zgornja dolina Ticina. Ta je bila znana že v antiki, saj vodi do prelaza St. Gotthard, ene najlažjih komunikacijskih poti med severno in južno Evropo.

Adulske Alpe odvajajo reke Rono na zahod, Reuss na sever, Ren (Vorderrhein in Hinterrhein) na vzhod ter Ticino in Toce na jug.

Omejitve po SOIUSA 
Severozahod: Bernske Alpe v širšem smislu, ločene z Rono in prelazoma Goms in Furka
Severovzhod: Glarnske Alpe v širšem pomenu, ločene s prelazom Oberalp in Vorderrheinom
Zahod: Valaiske Alpe, ki jih omejujejo Saltina, prelaz Simplon, Chrummbach, Toce
Jug: tu izolacijska črta, ki približno sledi črti Centovalli - Locarno - Bellinzona – prelaz San-Jorio, ločuje Luganske Predalpe.

Nekaj najvišjih vrhov

Ledeniki 
Največji ledeniki so:
Gries
Paradies
Basodino

Literatura 
Sergio Marazzi: Atlante Orografico delle Alpi. SOIUSA. Pavone Canavese (TO), Priuli & Verlucca editori, 2005.  (italijansko)
Sergio Marazzi, La “Suddivisione orografica internazionale unificata del Sistema Alpino” (SOIUSA) – der komplette Artikel mit detaillierten Illustrationen (pdf; 1,6 MB)

Sklici

Zunanje povezave 
Lepontinische Alpen auf der Plattform ETHorama

Alpe
Gorovja v Švici
Gorovja v Italiji
Adulske Alpe , tudi Lepontinske Alpe ( nemško Lepontinische Alpen , francosko Alpes lépontines , italijansko Alpi Lepontine ) so gorsko območje v severozahodnem delu Alp. Nahajajo se v Švici ( Valais , kanton Ticino , Kanton Uri in Graubünden ) in Italiji ( Piemont in Lombardija ) . Najvišji vrh je Monte Leonem ) . Obsega gorski svet južno od doline zgornjega Rena ter zahodno od prelaza San Bernardino . Večinoma je sestavljeno iz kristalinskih kamnin , je pa malo ledenikov . Severni del odteka v Ren , južni pa v pritoke Pada . Železniški predor Simplon ( od Briga do Domodossole ) , Bazni predor Gotthard ( od Erstfelda do Bodia ) in cestni predor Gotthard ( od Andermatta do Airola ) in cestni predor San Bernardino so pomembne prometne žile . Vzhodni del Adulskih Alp , od prelaza St. Gotthard do prelaza Splügen , se imenujejo Lepontinske Alpe , medtem ko so zahodni del v preteklosti imenovali Ticinske Alpe . Etimologija Oznaka Lepontinske Alpe , ki izhaja iz latinskega imena Val Leventina , se že dolgo nejasno uporablja za alpsko območje , ki ga obdajajo , preden se je uporabljalo za celotno območje . Geografija Po črti , ki označuje delitev voda , ki tečejo v Pad od tistih , ki napajajo Rono ali Ren , glavni greben Adulskih Alp opisuje nekoliko nepravilen ovinek , konveksno proti severu , od prelaza Simplon do prelaza Splugen . Z izjemo Monte Leoneja , ki gleda na prelaz Simplon , so vrhovi tega dela verige po višini precej nižji od sosednjih verig ; toda dva vrha skupine Adula , ki se končata na Rheinwaldhornu , sta višja odm . Obsežno območje , ki leži južno od glavnega grebena , zavzemajo gorske verige , katerih vrhovi se včasih po višini ujemajo z razvodnim grebenom in jih prerežejo globoke doline , od katerih tri konvergirajo v porečje jezera Maggiore in Komskega jezera , najgloblje od vseh jezer na južni strani Alp. Najpomembnejša od teh dolin je Val Leventina ali Zgornja dolina Ticina . Ta je bila znana že v antiki , saj vodi do prelaza St. Gotthard , ene najlažjih komunikacijskih poti med severno in južno Evropo . Adulske Alpe odvajajo reke Rono na zahod , Reuss na sever , Ren ( Vorderrhein in Hinterrhein ) na vzhod ter Ticino in Toce na jug. Omejitve po SOIUSA Severozahod : Bernske Alpe v širšem smislu , ločene z Rono in prelazoma Goms in Furka Severovzhod : Glarnske Alpe v širšem pomenu , ločene s prelazom Oberalp in Vorderrheinom Zahod : Valaiske Alpe , ki jih omejujejo Saltina , prelaz Simplon , Chrummbach , Toce Jug : tu izolacijska črta , ki približno sledi črti Centovalli - Locarno - Bellinzona – prelaz San - Jorio , ločuje Luganske Predalpe . Nekaj najvišjih vrhov Ledeniki Največji ledeniki so : Gries Paradies Basodino Literatura Sergio Marazzi : Atlante Orografico delle Alpi . SOIUSA . Pavone Canavese ( TO ) , Priuli & Verlucca editori , ( italijansko ) Sergio Marazzi , La “ Suddivisione orografica internazionale unificata del Sistema Alpino ” ( SOIUSA ) – der komplette Artikel mit detaillierten Illustrationen ( pdf ;6 MB) Sklici Zunanje povezave Lepontinische Alpen auf der Plattform ETHorama Alpe Gorovja v Švici Gorovja v Italiji