Kleptoplastija
Kleptoplastija ali kleptoplastidija (grško : kleptein - krasti + plastid) je simbiotični fenomen, pri katerem organizmi plastide (največkrat kloroplaste) alg, s katerimi se prehranjujejo, integrirajo v somatske celice in jih uporabljajo v svojih presnovnih procesih. V danem primeru ne gre za običajno oz. pravo sožitje (simbiozo): drugi simbiont ni samostojen organizem z lastnim genomom, pač pa ga dejansko predstavlja kloroplast s svojo DNA. Termin je bil skovan leta 1990 za opis kloroplastne simbioze.

Vedenjska ekologija 
Plastidi so v gostiteljskem organizmu vzdrževani in ohranjajo funkcijo fotosinteze, ki jo organizem izrablja za proizvodnjo hranilnih snovi. Stabilnost plastidov je odvisna od vrste organizma: pri dinoflagelatih vrst Gymnodinium Gymnodinium in Pfisteria piscicida so plastidi fotosintetsko aktivni le nekaj dni, medtem ko so pri vrsti Dinophysis Dinophysis in protistu vrste Myrionecta rubra aktivni 2 meseca. 

Tudi morski polži klada Sacoglossa sprejmejo nepoškodovane in funkcionalne kloroplaste od alg, s katerimi se prehranjujejo. Mladi polži preluknjajo celice alg in posrkajo njihovo vsebino. Vsa vsebina, razen kloroplastov, je prebavljena, le-te pa prebavne celice fagocitotsko obdajo z membrano: ujeti kloroplasti zapolnjujejo rastoče in zelo razvejane prebavne cevke, ki se nahajajo pod vrhnjico (epidermisom). Ostanek življenja polži preživijo brez sprejemanja hrane iz okolice na povsem avtotrofen način, kot drugi tipični fotosintetski organizmi. Najdaljši tovrstni način življenja je znan pri golem polžu (Elysia chlorotica) (okoli 10 mesecev), ki se prehranjuje z rumeno algo vrste Vaucheria litorea.

Genetika in evolucija 
Pri golih polžih je bilo sprva domnevano, da so kloroplasti V. litoreae genetsko avtonomni, tj. genom kloroplastov kodira vse proteine, potrebne za fotosintezo, vendar so raziskave domnevo ovrgle, saj je bila odsotnost jedrnih fotosintetskih genov v genomu kloroplasta dokazana. Verjetnejša teorija je lateralni ali horizontalni prenos genov: to potrjuje gen psbO, ki je prisoten v jedrnem genomu polža, in se tudi izraža. Točna pot tega prenosa ni znana, vendar je domnevano, da se potrebni geni prenesejo skupaj s kloroplasti, pri čemer so geni vključeni v jedrni genom, ali pa so za prenos odgovorni endogeni virusi v kloroplastih, saj je smrt polžev tesno povezana s pojavom teh virusov. Endosimbioza med polžem in kloroplasti alge ni dedna in se mora pri vsakem osebku vzpostaviti na novo ter je nujno potrebna za razvoj v odrasli osebek.

V evolucijskem smislu je pri heterotrofnih dinoflagelatih bilo predlagano, da kleptoplastija predstavlja bodisi mehanizem, ki omogoča funkcionalno fleksibilnost, bodisi zgodnjo evolucijsko stopnjo v trajni integraciji kloroplastov.

Znani kleptoplastični organizmi

Gostiteljski organizmi 

 dinoflagelati
 Dinophysis Dinophysis
 Gymnodinium Gymnodinium
 Pfisteria piscicida
 polži (Gastropoda)
 Elysia
 Elysia pusilla
 goli polž (Elysia chlorotica)
 rdečepikasti pisanček (Elysia timida)
 zelenček (Elysia viridis)
 Oxynoidae
 Oxynoe olivacea
 protisti
 Myrionecta rubra

Alge 
 rumene alge
 Vaucheria litorea
 zelene alge
 apneni dežniček (Acetabularia acetabulum)
 Halimeda

Sklici in opombe 

Fotosinteza
Alge
Kleptoplastija ali kleptoplastidija ( grško \ : kleptein - krasti + plastid ) je simbiotični fenomen , pri katerem organizmi plastide ( največkrat kloroplaste ) alg , s katerimi se prehranjujejo , integrirajo v somatske celice in jih uporabljajo v svojih presnovnih procesih . V danem primeru ne gre za običajno oz . pravo sožitje ( simbiozo ) : drugi simbiont ni samostojen organizem z lastnim genomom , pač pa ga dejansko predstavlja kloroplast s svojo DNA. Termin je bil skovan letaza opis kloroplastne simbioze . Vedenjska ekologija Plastidi so v gostiteljskem organizmu vzdrževani in ohranjajo funkcijo fotosinteze , ki jo organizem izrablja za proizvodnjo hranilnih snovi . Stabilnost plastidov je odvisna od vrste organizma : pri dinoflagelatih vrst Gymnodinium Gymnodinium in Pfisteria piscicida so plastidi fotosintetsko aktivni le nekaj dni , medtem ko so pri vrsti Dinophysis Dinophysis in protistu vrste Myrionecta rubra aktivnimeseca . Tudi morski polži klada Sacoglossa sprejmejo nepoškodovane in funkcionalne kloroplaste od alg , s katerimi se prehranjujejo . Mladi polži preluknjajo celice alg in posrkajo njihovo vsebino . Vsa vsebina , razen kloroplastov , je prebavljena , le - te pa prebavne celice fagocitotsko obdajo z membrano : ujeti kloroplasti zapolnjujejo rastoče in zelo razvejane prebavne cevke , ki se nahajajo pod vrhnjico ( epidermisom ) . Ostanek življenja polži preživijo brez sprejemanja hrane iz okolice na povsem avtotrofen način , kot drugi tipični fotosintetski organizmi . Najdaljši tovrstni način življenja je znan pri golem polžu ( Elysia chlorotica ) ( okolimesecev ) , ki se prehranjuje z rumeno algo vrste Vaucheria litorea . Genetika in evolucija Pri golih polžih je bilo sprva domnevano , da so kloroplasti V. litoreae genetsko avtonomni , tj. genom kloroplastov kodira vse proteine , potrebne za fotosintezo , vendar so raziskave domnevo ovrgle , saj je bila odsotnost jedrnih fotosintetskih genov v genomu kloroplasta dokazana . Verjetnejša teorija je lateralni ali horizontalni prenos genov : to potrjuje gen psbO , ki je prisoten v jedrnem genomu polža , in se tudi izraža . Točna pot tega prenosa ni znana , vendar je domnevano , da se potrebni geni prenesejo skupaj s kloroplasti , pri čemer so geni vključeni v jedrni genom , ali pa so za prenos odgovorni endogeni virusi v kloroplastih , saj je smrt polžev tesno povezana s pojavom teh virusov . Endosimbioza med polžem in kloroplasti alge ni dedna in se mora pri vsakem osebku vzpostaviti na novo ter je nujno potrebna za razvoj v odrasli osebek . V evolucijskem smislu je pri heterotrofnih dinoflagelatih bilo predlagano , da kleptoplastija predstavlja bodisi mehanizem , ki omogoča funkcionalno fleksibilnost , bodisi zgodnjo evolucijsko stopnjo v trajni integraciji kloroplastov . Znani kleptoplastični organizmi Gostiteljski organizmi dinoflagelati Dinophysis Dinophysis Gymnodinium Gymnodinium Pfisteria piscicida polži ( Gastropoda ) Elysia Elysia pusilla goli polž ( Elysia chlorotica ) rdečepikasti pisanček ( Elysia timida ) zelenček ( Elysia viridis ) Oxynoidae Oxynoe olivacea protisti Myrionecta rubra Alge rumene alge Vaucheria litorea zelene alge apneni dežniček ( Acetabularia acetabulum ) Halimeda Sklici in opombe Fotosinteza Alge