Migracija živali
Migracija živali je običajno sezonski premik posameznih živali na razmeroma dolge razdalje. To je najpogostejša oblika migracije v ekologiji. Najdemo ga v vseh večjih živalskih skupinah, vključno s pticami, sesalci, ribami, plazilci, dvoživkami, žuželkami in raki. Vzrok za selitev je lahko lokalno podnebje, lokalna razpoložljivost hrane, letni čas ali parjenje.

Premikanje živali bi moral biti letni ali sezonski pojav ali velika sprememba habitata kot del njihovega življenja, da se šteje za pravo selitev in ne le za lokalno razpršitev ali izbruh. Letni dogodek bi lahko vključeval ptice severne poloble, ki se selijo na jug za zimo ali gnu, ki se vsako leto seli na sezonsko pašo. Velika sprememba habitata bi lahko vključevala mladega atlantskega lososa ali morsko minožo, ki zapusti reko svojega rojstva, ko doseže velikost nekaj centimetrov. Nekatere tradicionalne oblike človeških migracij ustrezajo temu vzorcu.

Migracije je mogoče preučevati z uporabo tradicionalnih identifikacijskih oznak, kot so ptičji obroči, ali pa jih je mogoče spremljati neposredno z elektronskimi sledilnimi napravami. Preden so selitve živali razumeli, so bile oblikovane folklorne razlage o pojavu in izginotju nekaterih vrst, na primer, da so iz belolične gosi zrasli gosje školjke (Pollicipes pollicipes)..

Pregled

Koncept 

Migracija ima lahko zelo različne oblike pri različnih vrstah in ima različne vzroke. Kot taka ni enostavne sprejete definicije migracije. Ena izmed najpogosteje uporabljenih definicij, ki jo je predlagal zoolog J.S. Kennedy, je

Migracija zajema štiri povezane koncepte: vztrajno naravnost; preselitev posameznika v večjem obsegu (tako v prostoru kot v času) kot njegove običajne vsakodnevne dejavnosti; sezonsko premikanje populacije sem ter tja med dvema območjema; in gibanje, ki vodi k prerazporeditvi posameznikov znotraj populacije. Migracija je lahko obvezna, kar pomeni, da se morajo posamezniki preseliti, ali neobvezna, kar pomeni, da  posamezniki lahko "izberejo" za selitev ali ne. Znotraj selitvene vrste ali celo znotraj posamezne populacije se pogosto ne selijo vsi posamezniki. Popolna migracija je, ko se vsi posamezniki selijo, delna migracija je, ko nekateri posamezniki migrirajo, medtem ko drugi ne, in diferencialna migracija je, ko razlika med selitvenimi in nemigratornimi posamezniki temelji na opaznih značilnostih, kot sta starost ali spol. Nepravilne (neciklične) migracije, kot so izbruhi, se lahko pojavijo pod pritiskom lakote, prenaseljenosti kraja ali kakšnega bolj nejasnega vpliva.

Sezonskost 
Sezonska selitev je premikanje različnih vrst iz enega habitata v drugega med letom. Razpoložljivost virov se spreminja glede na sezonska nihanja, ki vplivajo na vzorce selitve. Nekatere vrste, kot je pacifiški losos, se selijo, da se razmnožujejo; vsako leto plavajo proti toku, da se parijo in se nato vrnejo v ocean. Temperatura je gonilni dejavnik migracije, ki je odvisna od letnega časa. Številne vrste, zlasti ptice, se pozimi selijo v toplejše kraje, da bi se izognile slabim okoljskim razmeram.

Cirkadianost 
Cirkadiana selitev je, kjer ptice uporabljajo cirkadiani ritem za uravnavanje selitve tako jeseni kot spomladi. Pri cirkadiani selitvi se ure tako cirkadianega (dnevnega) kot cirkadianega (letnega) vzorca uporabljajo za določanje orientacije ptic v času in prostoru, ko se selijo z enega cilja na drugega. Ta vrsta selitve je ugodna pri pticah, ki pozimi ostanejo blizu ekvatorja, omogoča pa tudi spremljanje slušnega in prostorskega spomina ptičjih možganov, da si zapomni optimalno mesto selitve. Te ptice imajo tudi časovne mehanizme, ki jim zagotavljajo razdaljo do cilja.

Plimovanje 
Migracija plimovanja je uporaba plimovanja s strani organizmov za občasno premikanje iz enega habitata v drugega. Ta vrsta selitve se pogosto uporablja za iskanje hrane ali parov. Plimovanje lahko prenaša organizme vodoravno in navpično za le nekaj nanometrov do celo na tisoče kilometrov. Najpogostejša oblika selitve plimovanja je v in iz interplimskega območja med dnevnimi cikli plimovanja. Ta območja so pogosto naseljena z različnimi vrstami in so bogata s hranili. Organizmi, kot so rakovice, gliste in majhne ribe, se gibljejo na teh območjih in iz njih, ko plima narašča in pada, običajno približno vsakih dvanajst ur. Gibanja ciklov so povezana z iskanjem hrane za morske in ptičje vrste. Običajno se med oseko pojavijo manjše ali mlajše vrste, da bi si našle hrano, ker lahko preživijo v plitvi vodi in imajo manj možnosti, da bodo uplenjene. Med plimovanjem je mogoče najti večje vrste zaradi globljega dviganja vode in hranil zaradi plimovanja. Migracijo plimovanja pogosto olajšajo oceanski tokovi.

Dnevnost 
Medtem ko se večina migracijskih premikov zgodi v letnem ciklu, so tudi nekatera dnevna gibanja opisana kot migracija. Številne vodne živali opravijo navpično selitev, ki potuje nekaj sto metrov navzgor in navzdol po vodnem stolpcu, medtem ko nekatere meduze dnevno selijo nekaj sto metrov v horizontalni smeri.

Vzroki za migracije 
tekmovanje za hrano
iskanje ustreznih skrivališč
iskanje partnerjev za razmnoževanje ali iskanje krajev za gnezdenje.

Z migracijo osebki povečujejo svoje možnosti za preživetje, razplod in razvoj. Na drugi strani migracija negativno vpliva na osebke, zmanjšuje njihovo telesno kondicijo, povečuje njihovo ogroženost pred plenilci in zajedavci. Migracija vpliva tudi na nekatere značilnosti populacije, kot so: številčnost, rodnost in prostorsko strukturo.

V posebnih skupinah 
Različne vrste živali se selijo na različne načine.

Ptice 

Približno 1800 od 10.000 vrst ptic na svetu vsako leto migrira na velike razdalje kot odziv na letni čas. Mnoge od teh selitev potekajo v smeri sever-jug, pri čemer se vrste poleti prehranjujejo in gnezdijo na visokih severnih zemljepisnih širinah, pozimi pa se premikajo nekaj sto kilometrov proti jugu. Nekatere vrste razširijo to strategijo na letno selitev med severno in južno poloblo. Polarna čigra ima najdaljšo selitveno pot od vseh ptic: vsako leto odleti iz svojih arktičnih gnezdišč na Antarktiko in nazaj, na razdalji najmanj 19.000 km, kar ji daje dve poletji vsako leto.

Selitev ptic je nadzorovana predvsem z dolžino dneva, kar signalizirajo hormonske spremembe v ptičjem telesu. Med selitvijo ptice navigirajo več čutili. Mnoge ptice uporabljajo sončni kompas, zaradi česar morajo kompenzirati spremembo položaja sonca glede na čas dneva. Navigacija vključuje zmožnost zaznavanja magnetnih polj.

Ribe 

Večina ribjih vrst je sorazmerno omejenih v svojih gibanjih, ostajajo na enem samem geografskem območju in opravljajo kratke selitve za prezimovanje, drstitev ali krmo. Nekaj sto vrst se seli na velike razdalje, v nekaterih primerih na tisoče kilometrov. Približno 120 vrst rib, vključno z več vrstami lososa, se seli med slano in sladko vodo (so "diadromne").

Krmne ribe, kot sta sled in kapelan (Mallotus villosus), se selijo po večjih delih severnega Atlantskega oceana. Kapelan se na primer drsti okoli južne in zahodne obale Islandije; njihove ličinke se premikajo v smeri urinega kazalca okoli Islandije, medtem ko ribe plavajo proti severu proti otoku Jan Mayen, da se nahranijo in se vrnejo na Islandijo vzporedno z vzhodno obalo Grenlandije.

V 'poletu sardin' se milijarde južnoafriških sardel Sardinops sagax drsti v hladnih vodah Agulhas Bank in se med majem in julijem premikajo proti severu vzdolž vzhodne obale Južne Afrike.

Žuželke 

Nekatere krilate žuželke, kot so kobilice in nekateri metulji in kačji pastirji se z močnim letom selijo na velike razdalje. Med kačjimi pastirji sta vrsti Libellula in Sympetrum znani po množičnih migracijah, medtem ko Pantala flavescens, znana kot potujoči jadralni kačji pastir, naredi najdaljši oceanski prehod med žuželkami: med Indijo in Afriko. Izjemoma so roji puščavske kobilice, Schistocerca gregaria, oktobra 1988 letele proti zahodu čez Atlantski ocean 4500 kilometrov z uporabo zračnih tokov v medtropskem konvergenčnem območju.

Pri nekaterih selitvah metuljev, kot sta metulj monarh (Danaus plexippus plexippus) in osatnik (Vanessa cardui), noben posameznik ne dokonča celotne selitve. Namesto tega se metulji parijo in razmnožujejo na potovanju, naslednje generacije pa nadaljujejo selitev.

Sesalci 
Nekateri sesalci se lotijo izjemnih selitev; severni jeleni imajo eno najdaljših kopenskih migracij na planetu, saj v Severni Ameriki dosežejo kar 4868 kilometrov  na leto. Sivi volkovi pa se tekom enega leta največ premikajo. En sivi volk je prehodil skupno letno razdaljo 7247 kilometrov.

Množična selitev se pojavlja pri sesalcih, kot je 'velika migracija' Serengeti, letni krožni vzorec gibanja z okoli 1,7 milijona gnujev in na stotine tisoč osebkov druge velike divjadi, vključno z gazelami in zebrami. Več kot 20 takih vrst se ukvarja ali se je uporabljalo za množične migracije. Od teh selitev so selitve skokonoge gazele, črnega gnuja (Connochaetes gnou), antilopa Damaliscus pygargus phillipsi, saharski oriks (Oryx dammah) in kulana (Equus hemionus kulan) prenehale. Pri nekaterih netopirjih se pojavljajo selitve na velike razdalje – predvsem množična selitev mehiškega prostorepega netopirja (Tadarida brasiliensis) med Oregonom in južno Mehiko. Migracija je pomembna pri kitih, vključno s kitovcem (Rhincodon typus), delfini in pliskavkami; nekatere vrste prepotujejo velike razdalje med hranjenjem in območji razmnoževanja.

Ljudje smo sesalci, toda človeška migracija, kot je običajno opredeljena, pomeni, da posamezniki pogosto trajno spremenijo svoje prebivališče, kar se ne ujema s tukaj opisanimi vzorci. Izjema so nekateri tradicionalni selitveni vzorci, kot je selitev, pri kateri se pastirji in njihove živali sezonsko gibljejo med gorami in dolinami, ter sezonsko gibanje nomadov.

Druge živali 
Med plazilci se odrasle morske želve selijo na velike razdalje, da se razmnožijo, tako kot nekatere dvoživke. Tudi morske želve, ki so se izlegle, izstopijo iz podzemnih gnezd, se plazijo v vodo in plavajo na morju, da dosežejo odprto morje. Mlade orjaške črepahe (Chelonia mydas) za navigacijo uporabljajo zemeljsko magnetno polje.

Selijo se nekateri raki, kot je večinoma kopenski rdeči rak Božičnega otoka (Gecarcoidea natalis), ki se vsako leto množično premakne. Tako kot drugi raki dihajo s škrgami, ki morajo ostati mokre, zato se izogibajo neposredni sončni svetlobi in kopljejo jame, da bi se zaščitili pred soncem. Parijo se na kopnem v bližini svojih rovov. Samice dva tedna inkubirajo svoja jajčeca v svojih trebušnih vrečkah. Nato se vrnejo v morje, da izpustijo svoja jajčeca ob plimi v zadnji lunini četrtini. Ličinke preživijo nekaj tednov na morju in se nato vrnejo na kopno.

Sledenje migracijam 

Znanstveniki zbirajo opažanja selitve živali s sledenjem njihovega gibanja. Živali so tradicionalno spremljali z identifikacijskimi oznakami, kot so ptičji obroči. Vendar pa niso bile pridobljene nobene informacije o dejanski poti med, odkriti so bili le delčki označenih posameznikov. Bolj priročne so torej elektronske naprave, kot so ovratnice za radijsko sledenje, bodisi ročni, v vozilu ali letalu ali satelit. GPS sledenje  omogoča oddajanje natančnih pozicij v rednih intervalih, vendar so naprave neizogibno težje in dražje od tistih brez GPS-a. Tehnologija, primerna za majhne ptice, ki ne morejo nositi težjih naprav, je geolokator, ki beleži raven svetlobe, ko ptica leti, za analizo ob ponovnem ulovu. Obstaja možnost za nadaljnji razvoj sistemov za sledenje majhnim živalim po vsem svetu.

Oznake za radijsko sledenje se lahko namesti na žuželke, vključno z kačjimi pastirji in čebelami.

Glej tudi
 migracija ljudi
 ptica selivka

Viri 
 Hłuszyk, Halina, et. al., »Slovar ekologije«, DZS, Ljubljana, 1998

Sklici

Zunanje povezave

Migration Basics from U.S. National Park Service
 Witnessing the Great Migration in Serengeti and Masai Mara
 Global Register of Migratory Species – identifies, maps and features 4,300 migratory vertebrate species
Animal migration on PubMed MeSH term F01.145.113.083

Etologija
Migracija živali je običajno sezonski premik posameznih živali na razmeroma dolge razdalje . To je najpogostejša oblika migracije v ekologiji . Najdemo ga v vseh večjih živalskih skupinah , vključno s pticami , sesalci , ribami , plazilci , dvoživkami , žuželkami in raki . Vzrok za selitev je lahko lokalno podnebje , lokalna razpoložljivost hrane , letni čas ali parjenje . Premikanje živali bi moral biti letni ali sezonski pojav ali velika sprememba habitata kot del njihovega življenja , da se šteje za pravo selitev in ne le za lokalno razpršitev ali izbruh . Letni dogodek bi lahko vključeval ptice severne poloble , ki se selijo na jug za zimo ali gnu , ki se vsako leto seli na sezonsko pašo . Velika sprememba habitata bi lahko vključevala mladega atlantskega lososa ali morsko minožo , ki zapusti reko svojega rojstva , ko doseže velikost nekaj centimetrov . Nekatere tradicionalne oblike človeških migracij ustrezajo temu vzorcu . Migracije je mogoče preučevati z uporabo tradicionalnih identifikacijskih oznak , kot so ptičji obroči , ali pa jih je mogoče spremljati neposredno z elektronskimi sledilnimi napravami . Preden so selitve živali razumeli , so bile oblikovane folklorne razlage o pojavu in izginotju nekaterih vrst , na primer , da so iz belolične gosi zrasli gosje školjke ( Pollicipes pollicipes ) . . Pregled Koncept Migracija ima lahko zelo različne oblike pri različnih vrstah in ima različne vzroke . Kot taka ni enostavne sprejete definicije migracije . Ena izmed najpogosteje uporabljenih definicij , ki jo je predlagal zoolog J . S. Kennedy , je Migracija zajema štiri povezane koncepte : vztrajno naravnost ; preselitev posameznika v večjem obsegu ( tako v prostoru kot v času ) kot njegove običajne vsakodnevne dejavnosti ; sezonsko premikanje populacije sem ter tja med dvema območjema ; in gibanje , ki vodi k prerazporeditvi posameznikov znotraj populacije . Migracija je lahko obvezna , kar pomeni , da se morajo posamezniki preseliti , ali neobvezna , kar pomeni , da posamezniki lahko " izberejo " za selitev ali ne . Znotraj selitvene vrste ali celo znotraj posamezne populacije se pogosto ne selijo vsi posamezniki . Popolna migracija je , ko se vsi posamezniki selijo , delna migracija je , ko nekateri posamezniki migrirajo , medtem ko drugi ne , in diferencialna migracija je , ko razlika med selitvenimi in nemigratornimi posamezniki temelji na opaznih značilnostih , kot sta starost ali spol . Nepravilne ( neciklične ) migracije , kot so izbruhi , se lahko pojavijo pod pritiskom lakote , prenaseljenosti kraja ali kakšnega bolj nejasnega vpliva . Sezonskost Sezonska selitev je premikanje različnih vrst iz enega habitata v drugega med letom . Razpoložljivost virov se spreminja glede na sezonska nihanja , ki vplivajo na vzorce selitve . Nekatere vrste , kot je pacifiški losos , se selijo , da se razmnožujejo ; vsako leto plavajo proti toku , da se parijo in se nato vrnejo v ocean . Temperatura je gonilni dejavnik migracije , ki je odvisna od letnega časa . Številne vrste , zlasti ptice , se pozimi selijo v toplejše kraje , da bi se izognile slabim okoljskim razmeram . Cirkadianost Cirkadiana selitev je , kjer ptice uporabljajo cirkadiani ritem za uravnavanje selitve tako jeseni kot spomladi . Pri cirkadiani selitvi se ure tako cirkadianega ( dnevnega ) kot cirkadianega ( letnega ) vzorca uporabljajo za določanje orientacije ptic v času in prostoru , ko se selijo z enega cilja na drugega . Ta vrsta selitve je ugodna pri pticah , ki pozimi ostanejo blizu ekvatorja , omogoča pa tudi spremljanje slušnega in prostorskega spomina ptičjih možganov , da si zapomni optimalno mesto selitve . Te ptice imajo tudi časovne mehanizme , ki jim zagotavljajo razdaljo do cilja . Plimovanje Migracija plimovanja je uporaba plimovanja s strani organizmov za občasno premikanje iz enega habitata v drugega . Ta vrsta selitve se pogosto uporablja za iskanje hrane ali parov . Plimovanje lahko prenaša organizme vodoravno in navpično za le nekaj nanometrov do celo na tisoče kilometrov . Najpogostejša oblika selitve plimovanja je v in iz interplimskega območja med dnevnimi cikli plimovanja . Ta območja so pogosto naseljena z različnimi vrstami in so bogata s hranili . Organizmi , kot so rakovice , gliste in majhne ribe , se gibljejo na teh območjih in iz njih , ko plima narašča in pada , običajno približno vsakih dvanajst ur. Gibanja ciklov so povezana z iskanjem hrane za morske in ptičje vrste . Običajno se med oseko pojavijo manjše ali mlajše vrste , da bi si našle hrano , ker lahko preživijo v plitvi vodi in imajo manj možnosti , da bodo uplenjene . Med plimovanjem je mogoče najti večje vrste zaradi globljega dviganja vode in hranil zaradi plimovanja . Migracijo plimovanja pogosto olajšajo oceanski tokovi . Dnevnost Medtem ko se večina migracijskih premikov zgodi v letnem ciklu , so tudi nekatera dnevna gibanja opisana kot migracija . Številne vodne živali opravijo navpično selitev , ki potuje nekaj sto metrov navzgor in navzdol po vodnem stolpcu , medtem ko nekatere meduze dnevno selijo nekaj sto metrov v horizontalni smeri . Vzroki za migracije tekmovanje za hrano iskanje ustreznih skrivališč iskanje partnerjev za razmnoževanje ali iskanje krajev za gnezdenje . Z migracijo osebki povečujejo svoje možnosti za preživetje , razplod in razvoj . Na drugi strani migracija negativno vpliva na osebke , zmanjšuje njihovo telesno kondicijo , povečuje njihovo ogroženost pred plenilci in zajedavci . Migracija vpliva tudi na nekatere značilnosti populacije , kot so : številčnost , rodnost in prostorsko strukturo . V posebnih skupinah Različne vrste živali se selijo na različne načine . Ptice Približnood000 vrst ptic na svetu vsako leto migrira na velike razdalje kot odziv na letni čas . Mnoge od teh selitev potekajo v smeri sever - jug , pri čemer se vrste poleti prehranjujejo in gnezdijo na visokih severnih zemljepisnih širinah , pozimi pa se premikajo nekaj sto kilometrov proti jugu . Nekatere vrste razširijo to strategijo na letno selitev med severno in južno poloblo . Polarna čigra ima najdaljšo selitveno pot od vseh ptic : vsako leto odleti iz svojih arktičnih gnezdišč na Antarktiko in nazaj , na razdalji najmanj000 km , kar ji daje dve poletji vsako leto . Selitev ptic je nadzorovana predvsem z dolžino dneva , kar signalizirajo hormonske spremembe v ptičjem telesu . Med selitvijo ptice navigirajo več čutili . Mnoge ptice uporabljajo sončni kompas , zaradi česar morajo kompenzirati spremembo položaja sonca glede na čas dneva . Navigacija vključuje zmožnost zaznavanja magnetnih polj . Ribe Večina ribjih vrst je sorazmerno omejenih v svojih gibanjih , ostajajo na enem samem geografskem območju in opravljajo kratke selitve za prezimovanje , drstitev ali krmo . Nekaj sto vrst se seli na velike razdalje , v nekaterih primerih na tisoče kilometrov . Približnovrst rib , vključno z več vrstami lososa , se seli med slano in sladko vodo ( so " diadromne " ) . Krmne ribe , kot sta sled in kapelan ( Mallotus villosus ) , se selijo po večjih delih severnega Atlantskega oceana . Kapelan se na primer drsti okoli južne in zahodne obale Islandije ; njihove ličinke se premikajo v smeri urinega kazalca okoli Islandije , medtem ko ribe plavajo proti severu proti otoku Jan Mayen , da se nahranijo in se vrnejo na Islandijo vzporedno z vzhodno obalo Grenlandije . V 'poletu sardin' se milijarde južnoafriških sardel Sardinops sagax drsti v hladnih vodah Agulhas Bank in se med majem in julijem premikajo proti severu vzdolž vzhodne obale Južne Afrike . Žuželke Nekatere krilate žuželke , kot so kobilice in nekateri metulji in kačji pastirji se z močnim letom selijo na velike razdalje . Med kačjimi pastirji sta vrsti Libellula in Sympetrum znani po množičnih migracijah , medtem ko Pantala flavescens , znana kot potujoči jadralni kačji pastir , naredi najdaljši oceanski prehod med žuželkami : med Indijo in Afriko . Izjemoma so roji puščavske kobilice , Schistocerca gregaria , oktobraletele proti zahodu čez Atlantski oceankilometrov z uporabo zračnih tokov v medtropskem konvergenčnem območju . Pri nekaterih selitvah metuljev , kot sta metulj monarh ( Danaus plexippus plexippus ) in osatnik ( Vanessa cardui ) , noben posameznik ne dokonča celotne selitve . Namesto tega se metulji parijo in razmnožujejo na potovanju , naslednje generacije pa nadaljujejo selitev . Sesalci Nekateri sesalci se lotijo izjemnih selitev ; severni jeleni imajo eno najdaljših kopenskih migracij na planetu , saj v Severni Ameriki dosežejo karkilometrov na leto . Sivi volkovi pa se tekom enega leta največ premikajo . En sivi volk je prehodil skupno letno razdaljokilometrov . Množična selitev se pojavlja pri sesalcih , kot je 'velika migracija' Serengeti , letni krožni vzorec gibanja z okoli7 milijona gnujev in na stotine tisoč osebkov druge velike divjadi , vključno z gazelami in zebrami . Več kottakih vrst se ukvarja ali se je uporabljalo za množične migracije . Od teh selitev so selitve skokonoge gazele , črnega gnuja ( Connochaetes gnou ) , antilopa Damaliscus pygargus phillipsi , saharski oriks ( Oryx dammah ) in kulana ( Equus hemionus kulan ) prenehale . Pri nekaterih netopirjih se pojavljajo selitve na velike razdalje – predvsem množična selitev mehiškega prostorepega netopirja ( Tadarida brasiliensis ) med Oregonom in južno Mehiko . Migracija je pomembna pri kitih , vključno s kitovcem ( Rhincodon typus ) , delfini in pliskavkami ; nekatere vrste prepotujejo velike razdalje med hranjenjem in območji razmnoževanja . Ljudje smo sesalci , toda človeška migracija , kot je običajno opredeljena , pomeni , da posamezniki pogosto trajno spremenijo svoje prebivališče , kar se ne ujema s tukaj opisanimi vzorci . Izjema so nekateri tradicionalni selitveni vzorci , kot je selitev , pri kateri se pastirji in njihove živali sezonsko gibljejo med gorami in dolinami , ter sezonsko gibanje nomadov . Druge živali Med plazilci se odrasle morske želve selijo na velike razdalje , da se razmnožijo , tako kot nekatere dvoživke . Tudi morske želve , ki so se izlegle , izstopijo iz podzemnih gnezd , se plazijo v vodo in plavajo na morju , da dosežejo odprto morje . Mlade orjaške črepahe ( Chelonia mydas ) za navigacijo uporabljajo zemeljsko magnetno polje . Selijo se nekateri raki , kot je večinoma kopenski rdeči rak Božičnega otoka ( Gecarcoidea natalis ) , ki se vsako leto množično premakne . Tako kot drugi raki dihajo s škrgami , ki morajo ostati mokre , zato se izogibajo neposredni sončni svetlobi in kopljejo jame , da bi se zaščitili pred soncem . Parijo se na kopnem v bližini svojih rovov . Samice dva tedna inkubirajo svoja jajčeca v svojih trebušnih vrečkah . Nato se vrnejo v morje , da izpustijo svoja jajčeca ob plimi v zadnji lunini četrtini . Ličinke preživijo nekaj tednov na morju in se nato vrnejo na kopno . Sledenje migracijam Znanstveniki zbirajo opažanja selitve živali s sledenjem njihovega gibanja . Živali so tradicionalno spremljali z identifikacijskimi oznakami , kot so ptičji obroči . Vendar pa niso bile pridobljene nobene informacije o dejanski poti med , odkriti so bili le delčki označenih posameznikov . Bolj priročne so torej elektronske naprave , kot so ovratnice za radijsko sledenje , bodisi ročni , v vozilu ali letalu ali satelit . GPS sledenje omogoča oddajanje natančnih pozicij v rednih intervalih , vendar so naprave neizogibno težje in dražje od tistih brez GPS - a . Tehnologija , primerna za majhne ptice , ki ne morejo nositi težjih naprav , je geolokator , ki beleži raven svetlobe , ko ptica leti , za analizo ob ponovnem ulovu . Obstaja možnost za nadaljnji razvoj sistemov za sledenje majhnim živalim po vsem svetu . Oznake za radijsko sledenje se lahko namesti na žuželke , vključno z kačjimi pastirji in čebelami . Glej tudi migracija ljudi ptica selivka Viri Hłuszyk , Halina , et. al . , » Slovar ekologije « , DZS , Ljubljana , Sklici Zunanje povezave Migration Basics from U . S. National Park Service Witnessing the Great Migration in Serengeti and Masai Mara Global Register of Migratory Species – identifies , maps and features300 migratory vertebrate species Animal migration on PubMed MeSH term F01. 145 . 113 . 083 Etologija