Almásy Géza
Tarnazsadányi és törökszentmiklósi Almásy Géza (Eger, 1849. május 19. – Budapest, 1909. március 21.) politikus, Jász-Nagykun-Szolnok vármegye főispánja.

Élete
1849-ben született a nagy múltú Almásy családba Almásy László és Dőry Paula negyedik gyermekeként. Középiskoláit Egerben, jogi tanulmányait Pozsonyban végezte.

Tanulmányai befejeztével az Országgyűlés képviselőházának háznagyi titkáraként működött. 1870. június 20-ától másfél éven keresztül Heves vármegye Tarnai járásának esküdtje volt. 1877-ben választották meg a Tarnai közép járás szolgabírájává, mely tisztét egészen 1883-ig betöltötte, amikor is áthelyezték az Egri járásba, Kápolna főszolgabírójának.

A kápolnai kerület 1887-ben országgyűlési képviselővé választotta, és ekkor lemondott a szolgabíróságról. A Szabadelvű Párt politikusaként háznagyi tisztséget látott el, és tagja volt több bíráló és közigazgatási bizottságnak is. Alapító tagja volt a Nemzeti Társaskörnek. 1892-ben iktatták be Jász-Nagykun-Szolnok vármegye főispáni hivatalába, ahol a Szatmár vármegye főispáni székébe távozó Újfalussy Sándor helyébe lépett.

Heves ellenfele volt gróf Apponyi Albertnek, aki ellen Jászberényben ellenjelöltet állított Erdély Sándor, a későbbi igazságügyminiszter személyében. Főispánsága alatt nehéz idők jártak a vármegyében. 1893 tavaszán Jászladányban tűz ütött ki, ahol 300-nál is több épület égett le, majd mintegy három hónap múltán Szolnokon és a környékbeli falvakban kolerajárvány tört ki. Hajdu Sándort, Almásy alispánjának idegeit a kolera elleni küzdelem felőrölte, felfüggesztették, majd nyugdíjba vonulva hamarosan el is hunyt. Ugyancsak Almásy hivatala idején mentek végbe az egyházpolitikai reformok is. Szintén ekkor ünnepelte Magyarország ezeréves fennállását, a vármegyében tartott megemlékezésen a főispán mondhatta el az ünnepi beszédet.

1898 őszén Almásy visszavonult a közhivataloktól, helyére pedig a kormány Lippich Gusztávot jelölte ki. A Szabadelvű Párt feloszlása után teljesen visszavonult a politikai élettől, és csak mezőgazdasággal foglalkozott.

Hosszabb ideig érelmeszesedésben szenvedett, amely 1909. március 21-én a halálát okozta. Március 23-án a Kerepesi úti temetőben temették el.

Családja

</center>

1890-ben vette feleségül kunhalmi Rósa Malvinát, aki egyetlen leánnyal, Malvinával (később Benkó Lajosné) ajándékozta meg. Egyetlen leányukat a családban csak Mincsiként ismerték.

Jegyzetek

Források
 Országgyűlési Almanach 1887–1892 (online hozzáférés)
 Cseh-Kondorné-Kovács-Kozma-Nemes-Pap-Szabó: Tisztviselői életpályák (online hozzáférés)
 Almásy Géza családfája (online hozzáférés)
 A törvényhatóság élete a századforduló évtizedeiben

 

1849-ben született személyek
1909-ben elhunyt személyek
Géza
Jász-Nagykun-Szolnok vármegye főispánjai
Országgyűlési képviselők (1887–1892)
Tarnazsadányi és törökszentmiklósi Almásy Géza ( Eger , május – Budapest , március ) politikus , Jász-Nagykun-Szolnok vármegye főispánja . Élete 1849-ben született a nagy múltú Almásy családba Almásy László és Dőry Paula negyedik gyermekeként . Középiskoláit Egerben , jogi tanulmányait Pozsonyban végezte . Tanulmányai befejeztével az Országgyűlés képviselőházának háznagyi titkáraként működött. júniusától másfél éven keresztül Heves vármegye Tarnai járásának esküdtje volt.ben választották meg a Tarnai közép járás szolgabírájává , mely tisztét egészenig betöltötte , amikor is áthelyezték az Egri járásba , Kápolna főszolgabírójának . A kápolnai kerületben országgyűlési képviselővé választotta , és ekkor lemondott a szolgabíróságról . A Szabadelvű Párt politikusaként háznagyi tisztséget látott el , és tagja volt több bíráló és közigazgatási bizottságnak is . Alapító tagja volt a Nemzeti Társaskörnek.ben iktatták be Jász-Nagykun-Szolnok vármegye főispáni hivatalába , ahol a Szatmár vármegye főispáni székébe távozó Újfalussy Sándor helyébe lépett . Heves ellenfele volt gróf Apponyi Albertnek , aki ellen Jászberényben ellenjelöltet állított Erdély Sándor , a későbbi igazságügyminiszter személyében . Főispánsága alatt nehéz idők jártak a vármegyében.tavaszán Jászladányban tűz ütött ki , aholnál is több épület égett le , majd mintegy három hónap múltán Szolnokon és a környékbeli falvakban kolerajárvány tört ki . Hajdu Sándort , Almásy alispánjának idegeit a kolera elleni küzdelem felőrölte , felfüggesztették , majd nyugdíjba vonulva hamarosan el is hunyt . Ugyancsak Almásy hivatala idején mentek végbe az egyházpolitikai reformok is . Szintén ekkor ünnepelte Magyarország ezeréves fennállását , a vármegyében tartott megemlékezésen a főispán mondhatta el az ünnepi beszédet . 1898 őszén Almásy visszavonult a közhivataloktól , helyére pedig a kormány Lippich Gusztávot jelölte ki . A Szabadelvű Párt feloszlása után teljesen visszavonult a politikai élettől , és csak mezőgazdasággal foglalkozott . Hosszabb ideig érelmeszesedésben szenvedett , amely márciusén a halálát okozta . Márciusán a Kerepesi úti temetőben temették el . Családja </center> 1890-ben vette feleségül kunhalmi Rósa Malvinát , aki egyetlen leánnyal , Malvinával ( később Benkó Lajosné ) ajándékozta meg . Egyetlen leányukat a családban csak Mincsiként ismerték . Jegyzetek Források Országgyűlési Almanach1892 ( online hozzáférés ) Cseh-Kondorné-Kovács-Kozma-Nemes-Pap-Szabó : Tisztviselői életpályák ( online hozzáférés ) Almásy Géza családfája ( online hozzáférés ) A törvényhatóság élete a századforduló évtizedeiben 1849-ben született személyek 1909-ben elhunyt személyek Géza Jász-Nagykun-Szolnok vármegye főispánjai Országgyűlési képviselők1892 )