Ričice (Proložac)
Ričice falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Proložachoz tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 53, közúton 75 km-re keletre, Makarskától légvonalban 25, közúton 53 km-re északkeletre, községközpontjától légvonalban 6, közúton 15 km-re északnyugatra a dalmát Zagora területén, Imotska krajina északnyugati részén fekszik. A település nevét földrajzi jellegzetességéről kapta. Télvíz idején a dombok között több patakocska, horvátul ričica csordogál, melyek közül a legnagyobb a Vrbica. Ezek a patakocskák aztán egy nagyobb időszakos vízfolyásba, a Ričinába folynak. Ričicén a Proložaci Ričina folyik keresztül, melyet Suvajának neveznek. 1979-ben a Suvaján a Ričice nevű nagy gát építésébe kezdtek, hogy ezáltal egy mesterséges tavat alakítsanak ki. A tónak az Imotski-mező vízellátását kellett biztosítania. A tó vize nagy termőterületet, valamint Parlovi és Topalušići települések több házát is elöntötte és nagyban hozzájárult a lakosság számának csökkenéséhez. Az el nem öntött területen megmaradt valamennyi magasabb fekvésű termőföld. Az egyik ilyen magasabb fekvésű helyen áll a plébániatemplom, a plébániaház és az iskola.

Története 
A térség már a történelem előtti időben lakott volt, első ismert népe az illírek voltak. Róluk mesélnek az ókorból fennmaradt halomsírok. Az illír háborúk végeztével az 1. század elején e terület is Dalmácia római tartomány része lett. A római jelenlétet az e vidéken előkerült számos régészeti lelet (pénzek, ékszerek, használati eszközök, fegyverek) is igazolja. A horvátok ősei a 7. században vándoroltak be erre a vidékre. A bencés atyák délre fekvő Opačacnál a Vrljika-folyó forrásánál építették fel kolostorukat, innen végezték a térség lakóinak keresztény hitre térítését. A 14. századtól a hívek lelki gondozását a ferencesek vették át, akik az elpusztult kolostort újjáépítették. A település első említése Stjepan Vukčić Kosača bosnyák herceg oklevelében történt "civitate Rixeachi" alakban. A határában levő Gradina nevű két régészeti lelőhely neve, fekvése és leletei arra engednek következtetni, hogy itt állt Ričice középkori vára. Az egyik lelőhely a Szent János templom közelében fekvő kis magaslaton található, ahol történelem előtti és római település maradványai is előkerültek. A másik a 499 méteres Gradina nevű hegyen található, ahol ma is láthatók a középkori várfalak maradványai. Ez a hely fekvésénél fogva kiválóan alkalmas volt a Metković és Split irányából erre vezető utak ellenőrzésére. A török 1463-ban meghódította a közeli Boszniát, majd néhány évvel később már ez a terület is uralmuk alá került. Az 1699-es karlócai béke török kézen hagyta. Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békével 1718-ban történt meg. Ezután 1797-ig a Velencei Köztársaság fennhatósága alá tartozott. A felszabadított területre Hercegovinából és a környező falvakból új lakosság települt, akik a proložaci plébániához tartoztak. 1734-ben Blašković püspök elrendelte, hogy Ričicének saját káplánja legyen, aki a településen lakik. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, 1809-ben az Illír tartományok része lett, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. 1857-ben 590, 1910-ben 835 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később a Jugoszláv Királyság része lett. A második világháború után a szocialista Jugoszláviához került. A lakosság elvándorlása az 1970-es évektől vette kezdetét. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. 2011-ben a településnek 1390 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
Keresztelő Szent János tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma 1910-ben épült, felszentelése 1911-ben a szent ünnepén történt. A templom faragott kövekből épült, a hajó hosszúsága 16, szélessége 7 méter, a szentély 4 méter hosszú. A hajó mindkét oldalán félköríves záródású ablakok láthatók. A homlokzat közepén nagy körablak, felette pedig két kis ablakocska látható. Felül a harangtoronyban két harang található. 1942-ben egy földrengés megrongálta, de az erős szél és a hideg is kárt tett benne, mely után helyre kellett állítani. 1963-ban tetőzetét cserélték. 1972-ben átépítették a liturgikus teret. Az oltár és a szentségtartó Bože Radovan spliti mester munkája. A szentségtartó ajtaját a spliti Mate Komar készítette. A szentély falára a varasdi Ivan és Marija Drašković testvérpár készített nagyméretű faliképet.
A temető közepén állt régi Keresztelő Szent János templom közvetlenül a török uralom alóli felszabadulás után épült. 1733-ban már bizonyosan állt, azonban hosszúsága ekkor még csak mintegy négy méter volt. A templomot lebontották és alapjain azonos méretű halottasházat építettek, melyet 1996-ban temetőkápolnának rendeztek be.
Ričice középkori várának romjai a település központjában emelkedő Gradina nevű magaslaton. A domb tetején található fennsíkot rosszul megőrzött sáncok veszik körül. A sáncok keleti részén erősebb torony látható. A déli lejtőn volt a külsővár. Az őskori kerámia a teljes dombon is megtalálható, így feltételezhető, hogy a középkori erőd egy korábbi, valószínűleg vaskori erődítmény helyén épült.
A víztározó építésekor 1980 és 1982 között a „Parlovi“ és „Pratrova glavica“ nevű helyeken két középkori temetőt tártak fel. Ennek során 140 sír került elő, melyek főként a 15. századból származtak. A sírköveket a Szent János templom mellé vitték át és ma is ott láthatók.

Jegyzetek

Források 
Prolozac község hivatalos oldala 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
A község információs portálja 

Split-Dalmácia megye települései
Ričice falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Proložachoz tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re keletre , Makarskától légvonalban közútonkm-re északkeletre , községközpontjától légvonalban közútonkm-re északnyugatra a dalmát Zagora területén , Imotska krajina északnyugati részén fekszik . A település nevét földrajzi jellegzetességéről kapta . Télvíz idején a dombok között több patakocska , horvátul ričica csordogál , melyek közül a legnagyobb a Vrbica . Ezek a patakocskák aztán egy nagyobb időszakos vízfolyásba , a Ričinába folynak . Ričicén a Proložaci Ričina folyik keresztül , melyet Suvajának neveznek.ben a Suvaján a Ričice nevű nagy gát építésébe kezdtek , hogy ezáltal egy mesterséges tavat alakítsanak ki . A tónak az Imotski-mező vízellátását kellett biztosítania . A tó vize nagy termőterületet , valamint Parlovi és Topalušići települések több házát is elöntötte és nagyban hozzájárult a lakosság számának csökkenéséhez . Az el nem öntött területen megmaradt valamennyi magasabb fekvésű termőföld . Az egyik ilyen magasabb fekvésű helyen áll a plébániatemplom , a plébániaház és az iskola . Története A térség már a történelem előtti időben lakott volt , első ismert népe az illírek voltak . Róluk mesélnek az ókorból fennmaradt halomsírok . Az illír háborúk végeztével az század elején e terület is Dalmácia római tartomány része lett . A római jelenlétet az e vidéken előkerült számos régészeti lelet ( pénzek , ékszerek , használati eszközök , fegyverek ) is igazolja . A horvátok ősei a században vándoroltak be erre a vidékre . A bencés atyák délre fekvő Opačacnál a Vrljika-folyó forrásánál építették fel kolostorukat , innen végezték a térség lakóinak keresztény hitre térítését . A századtól a hívek lelki gondozását a ferencesek vették át , akik az elpusztult kolostort újjáépítették . A település első említése Stjepan Vukčić Kosača bosnyák herceg oklevelében történt " civitate Rixeachi " alakban . A határában levő Gradina nevű két régészeti lelőhely neve , fekvése és leletei arra engednek következtetni , hogy itt állt Ričice középkori vára . Az egyik lelőhely a Szent János templom közelében fekvő kis magaslaton található , ahol történelem előtti és római település maradványai is előkerültek . A másik améteres Gradina nevű hegyen található , ahol ma is láthatók a középkori várfalak maradványai . Ez a hely fekvésénél fogva kiválóan alkalmas volt a Metković és Split irányából erre vezető utak ellenőrzésére . A törökban meghódította a közeli Boszniát , majd néhány évvel később már ez a terület is uralmuk alá került . Azes karlócai béke török kézen hagyta . Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békévelban történt meg . Ezutánig a Velencei Köztársaság fennhatósága alá tartozott . A felszabadított területre Hercegovinából és a környező falvakból új lakosság települt , akik a proložaci plébániához tartoztak.ben Blašković püspök elrendelte , hogy Ričicének saját káplánja legyen , aki a településen lakik . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, ben az Illír tartományok része lett , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett.benbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később a Jugoszláv Királyság része lett . A második világháború után a szocialista Jugoszláviához került . A lakosság elvándorlása azes évektől vette kezdetét.óta a független Horvátországhoz tartozik.ben a településneklakosa volt . Lakosság Nevezetességei Keresztelő Szent János tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemplomaben épült , felszenteléseben a szent ünnepén történt . A templom faragott kövekből épült , a hajó hosszúsága szélességeméter , a szentélyméter hosszú . A hajó mindkét oldalán félköríves záródású ablakok láthatók . A homlokzat közepén nagy körablak , felette pedig két kis ablakocska látható . Felül a harangtoronyban két harang található.ben egy földrengés megrongálta , de az erős szél és a hideg is kárt tett benne , mely után helyre kellett állítani.ban tetőzetét cserélték.ben átépítették a liturgikus teret . Az oltár és a szentségtartó Bože Radovan spliti mester munkája . A szentségtartó ajtaját a spliti Mate Komar készítette . A szentély falára a varasdi Ivan és Marija Drašković testvérpár készített nagyméretű faliképet . A temető közepén állt régi Keresztelő Szent János templom közvetlenül a török uralom alóli felszabadulás után épült.ban már bizonyosan állt , azonban hosszúsága ekkor még csak mintegy négy méter volt . A templomot lebontották és alapjain azonos méretű halottasházat építettek , melyetban temetőkápolnának rendeztek be . Ričice középkori várának romjai a település központjában emelkedő Gradina nevű magaslaton . A domb tetején található fennsíkot rosszul megőrzött sáncok veszik körül . A sáncok keleti részén erősebb torony látható . A déli lejtőn volt a külsővár . Az őskori kerámia a teljes dombon is megtalálható , így feltételezhető , hogy a középkori erőd egy korábbi , valószínűleg vaskori erődítmény helyén épült . A víztározó építésekorésközött a „ Parlovi“ és „ Pratrova glavica“ nevű helyeken két középkori temetőt tártak fel . Ennek soránsír került elő , melyek főként a századból származtak . A sírköveket a Szent János templom mellé vitték át és ma is ott láthatók . Jegyzetek Források Prolozac község hivatalos oldala A split-makarskai érsekség honlapja További információk A község információs portálja Split-Dalmácia megye települései