Drvenik Mali (település)
Drvenik Mali () falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Trogirhoz tartozik.

Fekvése
Trogir központjától 15 km-re délnyugatra, Dalmácia középső részén az azonos nevű (más néven Ploča) szigeten fekszik. A szigetet a kontinenstől a Drveniki-csatorna (Drvenički kanal), a szomszédos Drvenik Veli szigetétől pedig a Drveniki kapu (Drvenička vrata) választja el. A szigetre tilos az autóval való behajtás és nincsenek aszfaltozott útjai sem, kivéve egy pár száz méteres szakaszt a Borak-öböl és a Vela Rina strand irányában. Kompjárat köti össze Trogirral és Donji Segettel. Fő kikötője Borak a sziget keleti partján, a település régi központjától 1 km-re északra található. Ma itt zajlik a sziget társadalmi és gazdasági élete.

Története
A régészeti leletek tanúsága szerint a sziget már az ókorban lakott volt. Ezt bizonyítja a tágas Gabrine-öbölben és tőle északkeletre, a kis Kuknara-félszigeten feltárt két római villagazdaság maradványa és számos bronzkori cseréptöredék.
Rajtuk kívül a szigeten még négy ókori település maradványa is található. Az illírek idejében fő település a Gračina nevű helyen volt, ahol kisebb vár is állt. A sziget késő ókori - kora középkori szakrális emléke az az ókeresztény kápolna, melynek maradványai a Mala Rina és Papalj-öblök között a Krči-félszigeten találhatók. A sziget első írásos említése 1272-ben egy trogiri jegyzői okiratban történt „Plocca” néven. 1420-ban Trogirral együtt a sziget is velencei fennhatóság alá került. Nagyobb arányú betelepülése a török hódítással van összefüggésben. A 15. századtól ugyanis a kontinensen terjeszkedő új hatalom elől a lakosság nagy része a biztonságosabb szigetekre települt át. Ez az állandó település kialakulásának időszaka. A menekültek legnagyobb része Oriovicáról, Vinišćéről és más Trogir környéki falvakból érkezett. Az általuk létrehozott települések közé tartozott Polača, mely a kikötőtől a sziget nyugati része felé vezető út mentén feküdt, Stari Dvori ugyanennek az útnak a jobb oldalán, Dolići a sziget északnyugati részén, Mala Rina az azonos nevű öböltől 150 méterre és Kantunine a Dolići és Mala Rina között a Pasika-félszigeten. Az itt élők fő megélhetési forrását ebben az időben a fakitermelés, az állattartás és a halászat adta. 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. A település első iskolája 1856-ban nyílt meg. 1857-ben 133, 1910-ben 302 lakosa volt. Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A település lakossága 2011-ben 87 fő volt, akik a turizmus mellett mezőgazdaságból (olívatermelés) éltek.

Lakosság 

(1869-ben és 1921-ben lakosságát Drvenik Velihez számították.)

Nevezetességei
A sziget régészeti emlékei közé tartoznak a gračinai illír erődített település maradványai, a két római villa rustica romjai a Gabrine-öbölben és a Kuknara-félszigeten, valamint a Krči-félszigeten található ókeresztény kápolna romja.
A sziget infrastruktúrája alacsony szintű, nincs vízvezeték és csatorna sem, azonban szép fekvésű és tiszta vizű strandok jellemzik. Azoknak ajánlott a pihenésre, akik távol szeretnének lenni a civilizáció zajától.

Jegyzetek

További információk
Trogir város hivatalos oldala 
Trogir turisztikai irodájának honlapja  
A spliti ferences rendtartomány honlapja 
A két Drvenik-sziget a Horvátország infón
Tonči Burić: Drvenik és Ploča régészei topográfiája 

Split-Dalmácia megye települései
Drvenik Mali ( ) falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Trogirhoz tartozik . Fekvése Trogir központjátólkm-re délnyugatra , Dalmácia középső részén az azonos nevű ( más néven Ploča ) szigeten fekszik . A szigetet a kontinenstől a Drveniki-csatorna ( Drvenički kanal ) , a szomszédos Drvenik Veli szigetétől pedig a Drveniki kapu ( Drvenička vrata ) választja el . A szigetre tilos az autóval való behajtás és nincsenek aszfaltozott útjai sem , kivéve egy pár száz méteres szakaszt a Borak-öböl és a Vela Rina strand irányában . Kompjárat köti össze Trogirral és Donji Segettel . Fő kikötője Borak a sziget keleti partján , a település régi központjátólkm-re északra található . Ma itt zajlik a sziget társadalmi és gazdasági élete . Története A régészeti leletek tanúsága szerint a sziget már az ókorban lakott volt . Ezt bizonyítja a tágas Gabrine-öbölben és tőle északkeletre , a kis Kuknara-félszigeten feltárt két római villagazdaság maradványa és számos bronzkori cseréptöredék . Rajtuk kívül a szigeten még négy ókori település maradványa is található . Az illírek idejében fő település a Gračina nevű helyen volt , ahol kisebb vár is állt . A sziget késő ókori - kora középkori szakrális emléke az az ókeresztény kápolna , melynek maradványai a Mala Rina és Papalj-öblök között a Krči-félszigeten találhatók . A sziget első írásos említéseben egy trogiri jegyzői okiratban történt „ Plocca” néven.ban Trogirral együtt a sziget is velencei fennhatóság alá került . Nagyobb arányú betelepülése a török hódítással van összefüggésben . A századtól ugyanis a kontinensen terjeszkedő új hatalom elől a lakosság nagy része a biztonságosabb szigetekre települt át . Ez az állandó település kialakulásának időszaka . A menekültek legnagyobb része Oriovicáról , Vinišćéről és más Trogir környéki falvakból érkezett . Az általuk létrehozott települések közé tartozott Polača , mely a kikötőtől a sziget nyugati része felé vezető út mentén feküdt , Stari Dvori ugyanennek az útnak a jobb oldalán , Dolići a sziget északnyugati részén , Mala Rina az azonos nevű öböltőlméterre és Kantunine a Dolići és Mala Rina között a Pasika-félszigeten . Az itt élők fő megélhetési forrását ebben az időben a fakitermelés , az állattartás és a halászat adta.ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . A település első iskolájaban nyílt meg.benbenlakosa volt . Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A település lakosságabenfő volt , akik a turizmus mellett mezőgazdaságból ( olívatermelés ) éltek . Lakosság ( 1869-ben ésben lakosságát Drvenik Velihez számították . ) Nevezetességei A sziget régészeti emlékei közé tartoznak a gračinai illír erődített település maradványai , a két római villa rustica romjai a Gabrine-öbölben és a Kuknara-félszigeten , valamint a Krči-félszigeten található ókeresztény kápolna romja . A sziget infrastruktúrája alacsony szintű , nincs vízvezeték és csatorna sem , azonban szép fekvésű és tiszta vizű strandok jellemzik . Azoknak ajánlott a pihenésre , akik távol szeretnének lenni a civilizáció zajától . Jegyzetek További információk Trogir város hivatalos oldala Trogir turisztikai irodájának honlapja A spliti ferences rendtartomány honlapja A két Drvenik-sziget a Horvátország infón Tonči Burić : Drvenik és Ploča régészei topográfiája Split-Dalmácia megye települései