Hamrák János
Hamrák János, teljes nevén Hamrák János Mátyás, néhol Hamrák Mátyás János, álnevén: Wild Gusztáv, becenevén: a búr generális, művésznevén: Mr. Hungary (Valcsa, 1877. február 19. – 1930 július-augusztus) aszfaltmunkás, szalámigyári munkás, lovászsegéd, kőműves, szélhámos, aki mai hírnevét többek közt annak a részleteiben hamis mesének köszönheti, hogy állítólag 1909-ben Székesfehérvár város közgyűlésének hatalmas pénzösszegért adta el a budapesti Rottenbiller utca bükkfa burkolatát. Azonban a szélhámosság egészen másként és egészen máskor történt. Az elterjesztett és kiszínezett, jórészt meghamisított történetet a falopásról Szabó László szerkesztette össze Bűnügyi panoptikum című kiadványban. Az újabb forráskutatás és a korabeli sajtócikkek alapján kiderült ugyanis, hogy Hamrák a rendőrségi nyomozás szerint a bükkfakockákat tüzelőanyagként adta el budapesti polgároknak.

Élete 
Hamrák János 1877-ben született Valcsán, Túróc vármegyében, anyanyelve szlovák, római katolikus vallású, apja Hamrák János, anyja Manyik Karolina volt. Katonai szolgálatot a 15. honvéd gyalogezrednél teljesített, 1902-ben tartalékos volt. Szélhámos pályafutását sikkasztással, kisebb lopásokkal kezdte, így a Városházáról lopott el egy faliórát, oly módon, hogy, egy iskolatársát beöltöztette szerelőruhába, majd mint órásmester visszament vele az épületbe, s arra hivatkozva, hogy a falon függő XVII. századi órát restaurálásra kell vinni, ellopta azt. Egy másik változat szerint éppen tárgyalás volt a szobában, mikor magukkal vitték a műkincset. Másik esete volt, mikor a Váci utcában hivatalnoknak adva ki magát több bolt előtt is távolságot mért, majd mikor a bolttulajdonos számonkérte, arra hivatkozva, hogy a város vezetése nyilvános illemhelyeket akar telepíteni a város különböző pontjaira, s a bolt előtti rész erre megfelelő volna, közel egy tucat bolttulajdonosból csalt ki kenőpénzt. 1901. január 23-án Budapesten letartóztatták sikkasztás bűntette címén. Az aznap kelt jogerős ítélt szerint egynapi fogházbüntetésre ítélték, így másnap szabadult. Ugyanezen évben tulajdon elleni kihágás vétsége címén 1 hét elzárást kapott.

A Rottenbiller utca burkolatának eladása 
A hamisított legendaként elterjedt verzió szerint 1909-ben egy újságból értesült arról, hogy Székesfehérvárott a piacteret faburkolattal kívánják beborítani, leutazott a városba, ahol vállalkozó-tőzsdeügynöknek adta ki magát. Elhitette egy helyi újságíróval, hogy a fa ára nemsokára az egekbe száll, így őrültség a törvényhatóságnak a piactér burkolására vonatkozó terve, s megjegyezte, hogy tulajdonában van nagyobb mennyiségű faburkolat, ám míg az árak nem mennek fel, nem kívánja eladni azt. Este már a törvénybizottsági tagokkal vacsorázott, akik meggyőzték arról, adja el a városnak áruját. Hamrák, aki ekkor a Wild Gusztáv álnevet használta, végül elfogadta az ajánlatot, és ígéretet tett a burkolat 15 napon belüli leszállítására. 1000 korona előleget és 15 vasúti kocsit kért a szállításra, s 9000 korona értékben szerződést kötött a bizottsági tagokkal. Másnap reggel Budapestre utazott, ahol felfogadott 15 munkást, másnapra társzekereket rendelt, melyek a faanyagot voltak hivatottak a vasúti kocsikhoz szállítani. Éjjel ellopott néhány útjelző deszkát, amelyekre aztán otthonában ráfestette: „a fővárosi törvényhatóság tulajdona". A rákövetkező reggelen a Baross téren várta munkásait, majd tájékoztatta őket: megvásárolta a Rottenbiller utca burkolatát, s feladatuk, hogy azt felszedjék és a társzekerekre rakják. Utasításba adta, hogy a jelző deszkákkal zárják le az utcát, és kezdjék meg a munkát. A kocsisok a vasúthoz vitték a burkolatot, a szállításért Hamrák 600 koronát fizetett. A hatodik napon fejezték be a munkát, a rakomány épségben meg is érkezett Székesfehérvárra, s Hamrák megkapta a szerződésben foglalt 9000 koronát. Néhány hét leforgása után egy budapesti lakos panasszal fordult a fővároshoz, a munkálatok elhúzódása miatt. A fővárosi útjavítási osztály ígéretet tett a munkálatok mihamarabbi befejezésére, ám továbbra sem történt változás. Három hónapot követően a sajtóban jelent meg az első hír a szélhámosságról.

A valóságban 1902 májusának elején követte el a szélhámosságot, a Budapesti Hírlap 1902. évi július 26-i száma szerint május 3-án „egy sereg csákányos olasz munkás fölszedte az utcai faburkolatot, a melyet aztán elfuvaroztak." Két nap múlva kitudódott, hogy nem a város, hanem Hamrák szedette fel a burkolatot, aki aztán – a Budapesti Hírlap 1902. évi júliusi száma szerint – egy Bástya utcában lakó magánzónőnek, illetve a Városháza téren egy kereskedőnek adta el azt. A Pesti Hírlap júliusi tudósítása szerint egy Huzella Elek nevezetű belvárosi kereskedő vásárolta meg a burkolatot. A csíny elkövetése után egyik munkása óráját és egy másik, Batistella nevezetű munkás pénzét is elemelte, majd megszökött a fővárosból. Egy estét Németpalánkán töltött, ahol egy Füle Péter nevezetű vasúti őr sógora szállásolta el. Hamrák az éjszaka feltörte a szobájában lévő szekrényt, és ellopta az ottani ékszereket. Eközben még májusban a következőt írta róla a Budapesti Hírlap: „A Rottenbiller utcai faburkolat ellopása dolgában Bacskay rendőrfogalmazó vezeti a vizsgálatot. Már kiderítette, hogy a vakmerő tolvaj Hamrák János aszfaltmunkás, aki a Fehérvári-úton lakott, s néhány nappal ezelőtt eltűnt lakásáról. A több kocsira való fakockát Kartner Ferencné, a Sörház-utca 6. számú házának felügyelőnője, s az ugyanott lakó özvegy Placht Józsefné vásárolta meg. Hamrákot keresik a detektívek, kik már nyomában vannak." Néhány hét múlva Hamrák levelet írt a VII. kerületi rendőrkapitányságnak, amelyben öngyilkossággal fenyegetőzött. Később valószínűleg Bécsen keresztül Brnóba ment, ahol a Kremsier-féle cirkusz tagja lett. A cirkusz némajátékban mutatta be a búr háborút, s a búr vezér, Hamrák János az igen hangzatos Mr. Hungary néven szerepelt a plakátokon. Vesztére egy rövid ideig Budapesten, valószínűleg a Rottenbiller utca burkolatának felszedésén is dolgozó olasz munkás is látta a darabot, s ráismert Hamrákra. Másnap egy plakátot szerzett, bekarikázta rajta Mr. Hungaryt, s ráírta: „Ez Hamrák", majd elküldte a budapesti főkapitányságnak, amely 1902. július 22-én kapta meg a csomagot. A budapesti főkapitány ezt követően táviratozott brnói kollégáinak, akik aztán 1902. július 24-én a cirkusz előadása alatt letartóztatták Mr. Hungaryt, harmadnapon azonban eleresztették. Ennek ellenére Hamrák mégis jelentkezett a rendőrségnél, később az ügyésznek ezt azzal okolta, hogy Brnóban értesült arról, miért is keresik, így hát visszatért Magyarországra, ahol feladta magát, „mert attól félt, a férgekkel teli rendőrség fogházába kerül. Ha tehát ülnie kell, inkább a tiszta ügyészségi fogházba zárják". A soros ügyész azonban elutasította letartóztatását, mivel bűnügyi iratai a rendőrségnél voltak, ugyanígy tett a vizsgálóbíró is. Kérte letartóztatását Pataki Gyula dr. királyi ügyésznél, azonban azt ő is elutasította. Hamrák nem adta fel, felkeresett egy ügyvédet, bizonyos Fried Vilmost, és kérte, járjon el letartóztatása érdekében. Fried áttette a bűnügyre vonatkozó aktákat az ügyészségre, az ügy így került Perémy Gábor vizsgálóbíróhoz, aki kihallgatta Hamrákot. Hamrák azt vallotta, hogy a Rottenbiller utca burkolatát egy Schwarc nevezetű mérnök utasítására szedette fel. A kihallgatást követően Hamrákot 1902. augusztus 4-én végre letartóztatták, lopás vétsége címén, s augusztus 18-án Perémy utasítására vizsgálati fogságba helyezték. Az első fokú, 1902. december 3-án kelt 53330. számú törvényszéki ítélettel két rendbeli lopás bűntette és sikkasztás vétsége miatt kétévnyi fegyházbüntetésre ítélték, amelyből három hónapot a vizsgálati fogság során már letöltött. A jogerős ítéletet 1903. június 3-án mondták ki, amelyben aznaptól számított két évnyi fegyházbüntetésre ítélték, mely büntetésből kilenc hónapot már kitöltött. 1902. december 20-án a gyűjtőfogház kórházába szállították. Az ügyre vonatkozó fogolytörzskönyve alapján 1904. szeptember 3-án szabadult.

Későbbi ügyei 
1910. július 11-én Budapesten sikkasztás vádjával letartóztatták. Egy ügyészségi határozat értelmében másnap szabadon bocsátották. 1910. szeptember 12-én Budapesten letartóztatták, a vád ezúttal becsületsértés volt. A jogerős ítélet szerint 40 korona pénzbeli büntetés helyett – mivel bírósági ítélet szerint költség Hamrákon behajthatatlan – 2 napi fogházbüntetésre ítélték, szeptember 14-én szabadult. 1911 januárjában lopás vétsége címén letartóztatták, vizsgálati fogságba helyezték, 1912. február 13-án három év fegyházbüntetésre ítélték, amelyből vizsgálati fogságban egy év egy hónap és tizenkét napot már letöltött. 1912. december 18-án Sopronba szállították, 1913. december 31-én szabadult.
1930 augusztusának elején helyezték örök nyugalomra egy pestkörnyéki temetőben.

Emlékezete 
Kiss Béla és mások mellett személye ihlette A zöld kilences című, a Vígszínházban játszott, Ascher Tamás által rendezett darabot.

Egy csésze fekete – Szélhámos tiszti kereszttel (TV-film, 1995, író: Nagy Attila Kristóf, rendező: Paczolay Béla)

Jegyzetek

További információk 
 Nagy Gergő: Kiderítettük a múlt század Budapestjének legnagyobb balhéjáról, hogy hatalmas kamu. player.hu (Hozzáférés ideje: 2016. április 29.)
 Szabó László: Bűnügyi panoptikum. Budapest, 1966, Minerva Kiadó.
 Szélhámosok (I.) erdekessegek.hu (Hozzáférés ideje: 2016. április 29.) 
 Ki tartja a szélhámosság rekordját? Somogyi Néplap, 30. (1974) 1.
 Nagy Gergő: Aki eladta a Rottenbiller utcát – Legendás szélhámosok 5. player.hu (Hozzáférés ideje: 2016. április 29.)
 MGP: Emlékművet Hamrák Jánosnak!. nol.hu (Hozzáférés ideje: 2016. április 29.)

Városi legendák
1877-ben született személyek
1930-ban elhunyt személyek
Magyar szélhámosok
Magyar köztörvényes elítéltek
Hamrák János , teljes nevén Hamrák János Mátyás , néhol Hamrák Mátyás János , álnevén : Wild Gusztáv , becenevén : a búr generális , művésznevén : Mr . Hungary ( Valcsa , február –július-augusztus ) aszfaltmunkás , szalámigyári munkás , lovászsegéd , kőműves , szélhámos , aki mai hírnevét többek közt annak a részleteiben hamis mesének köszönheti , hogy állítólagben Székesfehérvár város közgyűlésének hatalmas pénzösszegért adta el a budapesti Rottenbiller utca bükkfa burkolatát . Azonban a szélhámosság egészen másként és egészen máskor történt . Az elterjesztett és kiszínezett , jórészt meghamisított történetet a falopásról Szabó László szerkesztette össze Bűnügyi panoptikum című kiadványban . Az újabb forráskutatás és a korabeli sajtócikkek alapján kiderült ugyanis , hogy Hamrák a rendőrségi nyomozás szerint a bükkfakockákat tüzelőanyagként adta el budapesti polgároknak . Élete Hamrák Jánosben született Valcsán , Túróc vármegyében , anyanyelve szlovák , római katolikus vallású , apja Hamrák János , anyja Manyik Karolina volt . Katonai szolgálatot a honvéd gyalogezrednél teljesített, ben tartalékos volt . Szélhámos pályafutását sikkasztással , kisebb lopásokkal kezdte , így a Városházáról lopott el egy faliórát , oly módon , hogy , egy iskolatársát beöltöztette szerelőruhába , majd mint órásmester visszament vele az épületbe , s arra hivatkozva , hogy a falon függő XVII. századi órát restaurálásra kell vinni , ellopta azt . Egy másik változat szerint éppen tárgyalás volt a szobában , mikor magukkal vitték a műkincset . Másik esete volt , mikor a Váci utcában hivatalnoknak adva ki magát több bolt előtt is távolságot mért , majd mikor a bolttulajdonos számonkérte , arra hivatkozva , hogy a város vezetése nyilvános illemhelyeket akar telepíteni a város különböző pontjaira , s a bolt előtti rész erre megfelelő volna , közel egy tucat bolttulajdonosból csalt ki kenőpénzt. januárán Budapesten letartóztatták sikkasztás bűntette címén . Az aznap kelt jogerős ítélt szerint egynapi fogházbüntetésre ítélték , így másnap szabadult . Ugyanezen évben tulajdon elleni kihágás vétsége címénhét elzárást kapott . A Rottenbiller utca burkolatának eladása A hamisított legendaként elterjedt verzió szerintben egy újságból értesült arról , hogy Székesfehérvárott a piacteret faburkolattal kívánják beborítani , leutazott a városba , ahol vállalkozó-tőzsdeügynöknek adta ki magát . Elhitette egy helyi újságíróval , hogy a fa ára nemsokára az egekbe száll , így őrültség a törvényhatóságnak a piactér burkolására vonatkozó terve , s megjegyezte , hogy tulajdonában van nagyobb mennyiségű faburkolat , ám míg az árak nem mennek fel , nem kívánja eladni azt . Este már a törvénybizottsági tagokkal vacsorázott , akik meggyőzték arról , adja el a városnak áruját . Hamrák , aki ekkor a Wild Gusztáv álnevet használta , végül elfogadta az ajánlatot , és ígéretet tett a burkolatnapon belüli leszállítására.korona előleget ésvasúti kocsit kért a szállításra , skorona értékben szerződést kötött a bizottsági tagokkal . Másnap reggel Budapestre utazott , ahol felfogadottmunkást , másnapra társzekereket rendelt , melyek a faanyagot voltak hivatottak a vasúti kocsikhoz szállítani . Éjjel ellopott néhány útjelző deszkát , amelyekre aztán otthonában ráfestette : „ a fővárosi törvényhatóság tulajdona " . A rákövetkező reggelen a Baross téren várta munkásait , majd tájékoztatta őket : megvásárolta a Rottenbiller utca burkolatát , s feladatuk , hogy azt felszedjék és a társzekerekre rakják . Utasításba adta , hogy a jelző deszkákkal zárják le az utcát , és kezdjék meg a munkát . A kocsisok a vasúthoz vitték a burkolatot , a szállításért Hamrákkoronát fizetett . A hatodik napon fejezték be a munkát , a rakomány épségben meg is érkezett Székesfehérvárra , s Hamrák megkapta a szerződésben foglaltkoronát . Néhány hét leforgása után egy budapesti lakos panasszal fordult a fővároshoz , a munkálatok elhúzódása miatt . A fővárosi útjavítási osztály ígéretet tett a munkálatok mihamarabbi befejezésére , ám továbbra sem történt változás . Három hónapot követően a sajtóban jelent meg az első hír a szélhámosságról . A valóságbanmájusának elején követte el a szélhámosságot , a Budapesti Hírlap évi júliusi száma szerint májusán „ egy sereg csákányos olasz munkás fölszedte az utcai faburkolatot , a melyet aztán elfuvaroztak . " Két nap múlva kitudódott , hogy nem a város , hanem Hamrák szedette fel a burkolatot , aki aztán – a Budapesti Hírlap évi júliusi száma szerint – egy Bástya utcában lakó magánzónőnek , illetve a Városháza téren egy kereskedőnek adta el azt . A Pesti Hírlap júliusi tudósítása szerint egy Huzella Elek nevezetű belvárosi kereskedő vásárolta meg a burkolatot . A csíny elkövetése után egyik munkása óráját és egy másik , Batistella nevezetű munkás pénzét is elemelte , majd megszökött a fővárosból . Egy estét Németpalánkán töltött , ahol egy Füle Péter nevezetű vasúti őr sógora szállásolta el . Hamrák az éjszaka feltörte a szobájában lévő szekrényt , és ellopta az ottani ékszereket . Eközben még májusban a következőt írta róla a Budapesti Hírlap : „ A Rottenbiller utcai faburkolat ellopása dolgában Bacskay rendőrfogalmazó vezeti a vizsgálatot . Már kiderítette , hogy a vakmerő tolvaj Hamrák János aszfaltmunkás , aki a Fehérvári-úton lakott , s néhány nappal ezelőtt eltűnt lakásáról . A több kocsira való fakockát Kartner Ferencné , a Sörház-utca számú házának felügyelőnője , s az ugyanott lakó özvegy Placht Józsefné vásárolta meg . Hamrákot keresik a detektívek , kik már nyomában vannak . " Néhány hét múlva Hamrák levelet írt a VII. kerületi rendőrkapitányságnak , amelyben öngyilkossággal fenyegetőzött . Később valószínűleg Bécsen keresztül Brnóba ment , ahol a Kremsier-féle cirkusz tagja lett . A cirkusz némajátékban mutatta be a búr háborút , s a búr vezér , Hamrák János az igen hangzatos Mr . Hungary néven szerepelt a plakátokon . Vesztére egy rövid ideig Budapesten , valószínűleg a Rottenbiller utca burkolatának felszedésén is dolgozó olasz munkás is látta a darabot , s ráismert Hamrákra . Másnap egy plakátot szerzett , bekarikázta rajta Mr . Hungaryt , s ráírta : „ Ez Hamrák " , majd elküldte a budapesti főkapitányságnak , amely júliusén kapta meg a csomagot . A budapesti főkapitány ezt követően táviratozott brnói kollégáinak , akik aztán júliusén a cirkusz előadása alatt letartóztatták Mr . Hungaryt , harmadnapon azonban eleresztették . Ennek ellenére Hamrák mégis jelentkezett a rendőrségnél , később az ügyésznek ezt azzal okolta , hogy Brnóban értesült arról , miért is keresik , így hát visszatért Magyarországra , ahol feladta magát , „ mert attól félt , a férgekkel teli rendőrség fogházába kerül . Ha tehát ülnie kell , inkább a tiszta ügyészségi fogházba zárják " . A soros ügyész azonban elutasította letartóztatását , mivel bűnügyi iratai a rendőrségnél voltak , ugyanígy tett a vizsgálóbíró is . Kérte letartóztatását Pataki Gyula dr. királyi ügyésznél , azonban azt ő is elutasította . Hamrák nem adta fel , felkeresett egy ügyvédet , bizonyos Fried Vilmost , és kérte , járjon el letartóztatása érdekében . Fried áttette a bűnügyre vonatkozó aktákat az ügyészségre , az ügy így került Perémy Gábor vizsgálóbíróhoz , aki kihallgatta Hamrákot . Hamrák azt vallotta , hogy a Rottenbiller utca burkolatát egy Schwarc nevezetű mérnök utasítására szedette fel . A kihallgatást követően Hamrákot augusztusén végre letartóztatták , lopás vétsége címén , s augusztusán Perémy utasítására vizsgálati fogságba helyezték . Az első fokú , decemberán kelt számú törvényszéki ítélettel két rendbeli lopás bűntette és sikkasztás vétsége miatt kétévnyi fegyházbüntetésre ítélték , amelyből három hónapot a vizsgálati fogság során már letöltött . A jogerős ítéletet júniusán mondták ki , amelyben aznaptól számított két évnyi fegyházbüntetésre ítélték , mely büntetésből kilenc hónapot már kitöltött. decemberán a gyűjtőfogház kórházába szállították . Az ügyre vonatkozó fogolytörzskönyve alapján szeptemberán szabadult . Későbbi ügyei 1910. júliusén Budapesten sikkasztás vádjával letartóztatták . Egy ügyészségi határozat értelmében másnap szabadon bocsátották. szeptemberén Budapesten letartóztatták , a vád ezúttal becsületsértés volt . A jogerős ítélet szerintkorona pénzbeli büntetés helyett – mivel bírósági ítélet szerint költség Hamrákon behajthatatlan –napi fogházbüntetésre ítélték , szeptemberén szabadult.janu árjában lopás vétsége címén letartóztatták , vizsgálati fogságba helyezték , februárán három év fegyházbüntetésre ítélték , amelyből vizsgálati fogságban egy év egy hónap és tizenkét napot már letöltött. decemberán Sopronba szállították , decemberén szabadult . 1930 augusztusának elején helyezték örök nyugalomra egy pestkörnyéki temetőben . Emlékezete Kiss Béla és mások mellett személye ihlette A zöld kilences című , a Vígszínházban játszott , Ascher Tamás által rendezett darabot . Egy csésze fekete – Szélhámos tiszti kereszttel ( TV-film , író : Nagy Attila Kristóf , rendező : Paczolay Béla ) Jegyzetek További információk Nagy Gergő : Kiderítettük a múlt század Budapestjének legnagyobb balhéjáról , hogy hatalmas kamu . player.hu ( Hozzáférés ideje : április ) Szabó László : Bűnügyi panoptikum . Budapest , Minerva Kiadó . Szélhámosok ( I. ) erdekessegek.hu ( Hozzáférés ideje : április ) Ki tartja a szélhámosság rekordját ? Somogyi Néplap,1. Nagy Gergő : Aki eladta a Rottenbiller utcát – Legendás szélhámosok player.hu ( Hozzáférés ideje : április ) MGP : Emlékművet Hamrák Jánosnak ! . nol.hu ( Hozzáférés ideje : április ) Városi legendák 1877-ben született személyek 1930-ban elhunyt személyek Magyar szélhámosok Magyar köztörvényes elítéltek