Lökéshullám
A lökéshullám nagy sebességgel áramló gázban keletkező felület, amely mentén a mozgásjellemzők közül legalább egy ugrásszerűen változik.

A Rankine–Hugoniot-egyenlet szerint az erős szakadási felületen áthaladó gáztömeg entrópiája sűrűségének változásával egyidejűleg nem marad változatlan. A Zemplén-tétel értelmében csak olyan erős szakadási felület alakulhat ki, amelyben a lökéshullámon áthaladó gáztömeg sűrűsége nem csökken, vagyis lökéshullám csak kompresszióhullám alakjában jöhet létre. Stacionárius áramlásban a Bernoulli-egyenlettel megegyező alakú összefüggés érvényes, mely szerint a lökéshullámon áthaladó gáztömeg nyugalmi, ún. tartályállapotra vonatkozó „T” hőmérséklete és „v” hangsebessége nem változik.

A lökéshullám két oldalán a tangenciális, a szakadási felület irányába mutató sebességek egyenlő nagyságúak. Az olyan sík szakadási felületet, melynek normálisa nem párhuzamos az áramlási sebességgel, ferde lökéshullámnak nevezik. Ha a szakadási felület merőlegesen áll az áramlási felületre, merőleges lökéshullámról beszélünk. A ferde lökéshullámok mögött a sebesség hangsebességnél nagyobb marad, míg a merőleges lökéshullámok után a gázsebesség hangsebesség alattivá csökken.

Hegyes testek előtt többnyire olyan ferde lökéshullámok keletkeznek, amelyeknek a test tengelyéhez viszonyított hajlásszöge a Mach-szöggel megegyező értékű. Tompa testek előtt olyan merőleges lökéshullám alakul ki, amely a testről leválik. Ezt lekapcsolt lökéshullámnak vagy fejhullámnak nevezik.

A nagy sebességgel repülő légi eszközök és elemeik környezetében kialakuló lökéshullám-rendszereknek igen fontos szerepük van a légi eszközök aerodinamikájában.

Kapcsolódó szócikkek
 hangrobbanás

Források
 Szabó József (főszerk.): Repülési lexikon, Akadémiai Kiadó, Budapest, 1991,

Külső hivatkozások
 Ferde lökéshullámok 

Aerodinamika
A lökéshullám nagy sebességgel áramló gázban keletkező felület , amely mentén a mozgásjellemzők közül legalább egy ugrásszerűen változik . A Rankine–Hugoniot-egyenlet szerint az erős szakadási felületen áthaladó gáztömeg entrópiája sűrűségének változásával egyidejűleg nem marad változatlan . A Zemplén-tétel értelmében csak olyan erős szakadási felület alakulhat ki , amelyben a lökéshullámon áthaladó gáztömeg sűrűsége nem csökken , vagyis lökéshullám csak kompresszióhullám alakjában jöhet létre . Stacionárius áramlásban a Bernoulli-egyenlettel megegyező alakú összefüggés érvényes , mely szerint a lökéshullámon áthaladó gáztömeg nyugalmi , ún. tartályállapotra vonatkozó „ T” hőmérséklete és „ v” hangsebessége nem változik . A lökéshullám két oldalán a tangenciális , a szakadási felület irányába mutató sebességek egyenlő nagyságúak . Az olyan sík szakadási felületet , melynek normálisa nem párhuzamos az áramlási sebességgel , ferde lökéshullámnak nevezik . Ha a szakadási felület merőlegesen áll az áramlási felületre , merőleges lökéshullámról beszélünk . A ferde lökéshullámok mögött a sebesség hangsebességnél nagyobb marad , míg a merőleges lökéshullámok után a gázsebesség hangsebesség alattivá csökken . Hegyes testek előtt többnyire olyan ferde lökéshullámok keletkeznek , amelyeknek a test tengelyéhez viszonyított hajlásszöge a Mach-szöggel megegyező értékű . Tompa testek előtt olyan merőleges lökéshullám alakul ki , amely a testről leválik . Ezt lekapcsolt lökéshullámnak vagy fejhullámnak nevezik . A nagy sebességgel repülő légi eszközök és elemeik környezetében kialakuló lökéshullám-rendszereknek igen fontos szerepük van a légi eszközök aerodinamikájában . Kapcsolódó szócikkek hangrobbanás Források Szabó József ( főszerk . ) : Repülési lexikon , Akadémiai Kiadó, Budapest , Külső hivatkozások Ferde lökéshullámok Aerodinamika