Jidam
A jidam (tibeti: ཡི་དམ) egyfajta istenség a tantrikus, vagy más néven vadzsrajána buddhizmusban, amely a meditáció során segíti a gyakorlót a spirituális fejlődésben.
Úgy tartják, hogy a buddhaság, illetve a megvilágosodott elme megnyilvánulása. A személyes meditációs tréning során (szádhana) a jógik a fejlődés érdekében különböző jidamokkal azonosítják alakjukat, tulajdonságaikat és tudatukat. A jidamokat „meditációs istenségnek” is nevezik. A jidamok közé tartozik például Csakraszamvara, Kálacsakra, Hevadzsra, Jamantaka és Vadzsrajógini, akikhez saját, jellemző ikonográfiát, mandalát, mantrát, beavatási szertartást és gyakorlatot társítanak a tibeti buddhizmusban.

A vadzsrajána buddhizmusban a jidam a belső menedék három gyökere közé tartozik és egyben az istenség jóga nagyon fontos eleme.

Etimológia
A jidam kifejezésről úgy tartják, hogy a tibeti jid-kji-dam-csig kifejezésből ered, amely azt jelenti, hogy a lény elpusztíthatatlanul össze van kötve a tudat önmagában tiszta és felszabadult természetével.

A szanszkrit  istadevatá vagy istadevah szóösszetétel az ista (kívánt, szeretett, áldott) és a devatá (egy istenség vagy isteni lény) szavakból tevődik össze. Ezt a szót a jidammal azonosítják több buddhista tantráról szóló népszerű könyvben, azonban ezt nem igazolja egyetlen szanszkrit nyelvű tantrikus buddhista szöveg sem.

A három gyökér
A jidám a tibeti buddhizmusban szereplő három gyökér között, a belső menedék kialakításain belül. A jidamok az ikonográfiában lehetnek „békések”, „haragosak” (tibeti: tro va) vagy „sem békések, sem haragaosak” (tibeti: si ma tro), a gyakorló saját vérmérsékletétől függően. A jidam a felébredést jelképezi és a megjelenése éppen azt tükrözi, amire a gyakorlónak szüksége van a megvilágosodáshoz. A guru dolga segíteni a tanulónak a megfelelő jidam kiválasztásában, amely után beavatást kap az istadéva mandalába, hogy elkezdhesse az isten-jóga gyakorlatokat. Lényegében a guru tudatfolyama és a jidam elválaszthatatlanok. A jidamot tekintik a siker gyökerének a gyakorlat során.

A kelet-ázsiai buddhizmusban
A kínai, koreai és japán vadzsrajána hagyományokban a meditációk során kevésbé jelentős a jidamok használata, mint az indo-tibeti tantrikus buddhizmusban. Más kifejezéseket használnak a jidamokra. Az egyik jelentős istadéva Maricsi (kínai: Molicsitien, japán: Marisi-ten).  A japán singon buddhizmusban a legfőbb istenségek a „Vadzsraszattva öt rejtélye”, amelyek Vadzsraszattva (japán: Kongoszatta), Szurata/Ishta-vadzsriní (japán: Joku-kongonyo"慾金剛女"), Kelikilá-vadzsriní (japán: 触金剛女 azaz Soku-kongonyo), Kámá/Rága-vadzsriní (japán: 愛金剛女 azaz Ai-kongonyo) és Kámeszvará/Mana-vadzsriní (japán: 慢金剛女 azaz Man-kongonyo).

Jidamok a nepáli névári buddhizmusban
A nepáli vadzsrajána hagyományhoz tartozó névári buddhizmusban a legfőbb jidam Csakraszamvara és Vadzsraváráhí. Ebben a hagyományban a templomegyütteseknek három alapvető fontosságú alkotóeleme van: egy fő szenthely, amely a Szvajambhu mahácsaitját szimbolizálja, egy ezoterikus szenthely Buddha Sakjamunival és más buddhákkal és bodhiszattvákkal, illetve egy ezoterikus szenthely a jidamnak, amelyhez kizárólag beavatottak léphetnek be.

Közismert jidamok
A legismertebb jidamok közé tartozik Hajagríva, Vadzsrakilaja (Dordzse Phurba), Stamputa, Guhjaszamádzsa, Jamántaka, Hevadzsra, Kurukulla, Csakraszamvara, Vadzsrajoginí és Kálacsakra. Más megvilágosodott lényt is szokás jidámként gyakorolni, mint például a buddhák, bodhiszattvák, Padmaszambhava, egyes dharmapálák, dákiník esetében. Ugyanígy szokták még választani jidamként Avalókitésvarát, Tárát, Mandzsusrít vagy egyéb megvilágosodott személyt is.

Kapcsolódó szócikkek
Öt bölcsességbuddha
Bölcsességkirályok

Jegyzetek

További információk

 Jidam istenségek a vadzsrajánában 
 Dharma szótár: Jidam  
 Jidamok - a megvalósítások forrása  
A View on Buddhism - tantrikus gyakorlatok 

Buddhista gyakorlatok
Védőistenek
A jidam ( tibeti : ཡི་ དམ ) egyfajta istenség a tantrikus , vagy más néven vadzsrajána buddhizmusban , amely a meditáció során segíti a gyakorlót a spirituális fejlődésben . Úgy tartják , hogy a buddhaság , illetve a megvilágosodott elme megnyilvánulása . A személyes meditációs tréning során ( szádhana ) a jógik a fejlődés érdekében különböző jidamokkal azonosítják alakjukat , tulajdonságaikat és tudatukat . A jidamokat „ meditációs istenségnek” is nevezik . A jidamok közé tartozik például Csakraszamvara , Kálacsakra , Hevadzsra , Jamantaka és Vadzsrajógini , akikhez saját , jellemző ikonográfiát , mandalát , mantrát , beavatási szertartást és gyakorlatot társítanak a tibeti buddhizmusban . A vadzsrajána buddhizmusban a jidam a belső menedék három gyökere közé tartozik és egyben az istenség jóga nagyon fontos eleme . Etimológia A jidam kifejezésről úgy tartják , hogy a tibeti jid-kji-dam-csig kifejezésből ered , amely azt jelenti , hogy a lény elpusztíthatatlanul össze van kötve a tudat önmagában tiszta és felszabadult természetével . A szanszkrit istadevatá vagy istadevah szóösszetétel az ista ( kívánt , szeretett , áldott ) és a devatá ( egy istenség vagy isteni lény ) szavakból tevődik össze . Ezt a szót a jidammal azonosítják több buddhista tantráról szóló népszerű könyvben , azonban ezt nem igazolja egyetlen szanszkrit nyelvű tantrikus buddhista szöveg sem . A három gyökér A jidám a tibeti buddhizmusban szereplő három gyökér között , a belső menedék kialakításain belül . A jidamok az ikonográfiában lehetnek „ békések” , „ haragosak” ( tibeti : tro va ) vagy „ sem békések , sem haragaosak” ( tibeti : si ma tro ) , a gyakorló saját vérmérsékletétől függően . A jidam a felébredést jelképezi és a megjelenése éppen azt tükrözi , amire a gyakorlónak szüksége van a megvilágosodáshoz . A guru dolga segíteni a tanulónak a megfelelő jidam kiválasztásában , amely után beavatást kap az istadéva mandalába , hogy elkezdhesse az isten-jóga gyakorlatokat . Lényegében a guru tudatfolyama és a jidam elválaszthatatlanok . A jidamot tekintik a siker gyökerének a gyakorlat során . A kelet-ázsiai buddhizmusban A kínai , koreai és japán vadzsrajána hagyományokban a meditációk során kevésbé jelentős a jidamok használata , mint az indo-tibeti tantrikus buddhizmusban . Más kifejezéseket használnak a jidamokra . Az egyik jelentős istadéva Maricsi ( kínai : Molicsitien , japán : Marisi-ten ) . A japán singon buddhizmusban a legfőbb istenségek a „ Vadzsraszattva öt rejtélye” , amelyek Vadzsraszattva ( japán : Kongoszatta ) , Szurata/Ishta-vadzsriní ( japán : Joku-kongonyo" 慾金剛女 " ) , Kelikilá-vadzsriní ( japán : 触金剛女 azaz Soku-kongonyo ) , Kámá/Rága-vadzsriní ( japán : 愛金剛女 azaz Ai-kongonyo ) és Kámeszvará/ Mana-vadzsriní ( japán : 慢金剛女 azaz Man-kongonyo ) . Jidamok a nepáli névári buddhizmusban A nepáli vadzsrajána hagyományhoz tartozó névári buddhizmusban a legfőbb jidam Csakraszamvara és Vadzsraváráhí . Ebben a hagyományban a templomegyütteseknek három alapvető fontosságú alkotóeleme van : egy fő szenthely , amely a Szvajambhu mahácsaitját szimbolizálja , egy ezoterikus szenthely Buddha Sakjamunival és más buddhákkal és bodhiszattvákkal , illetve egy ezoterikus szenthely a jidamnak , amelyhez kizárólag beavatottak léphetnek be . Közismert jidamok A legismertebb jidamok közé tartozik Hajagríva , Vadzsrakilaja ( Dordzse Phurba ) , Stamputa , Guhjaszamádzsa , Jamántaka , Hevadzsra , Kurukulla , Csakraszamvara , Vadzsrajoginí és Kálacsakra . Más megvilágosodott lényt is szokás jidámként gyakorolni , mint például a buddhák , bodhiszattvák , Padmaszambhava , egyes dharmapálák , dákiník esetében . Ugyanígy szokták még választani jidamként Avalókitésvarát , Tárát , Mandzsusrít vagy egyéb megvilágosodott személyt is . Kapcsolódó szócikkek Öt bölcsességbuddha Bölcsességkirályok Jegyzetek További információk Jidam istenségek a vadzsrajánában Dharma szótár : Jidam Jidamok - a megvalósítások forrása A View on Buddhism - tantrikus gyakorlatok Buddhista gyakorlatok Védőistenek