Karthauzi Szent Brúnó
Karthauzi Szent Brúnó vagy Kölni Szent Brúnó (, , ) (Köln, 1032 körül – Santa Maria dell'Eremo, 1101. október 6.) középkori német remete, a karthauzi rend megszervezője.

Élete 

Brúnó Kölnben született rajnai nemes családból 1032 körül. Szülővárosában, majd a reimsi székesegyház iskolájában folytatott tanulmányokat. Egy 12. századi krónika kiemeli, hogy Brúnó alapos műveltségre tett szert a vallásos és a világi irodalomban. 1056-ban vagy 1057-ben lett kanonok Reimsben, később pedig a székesegyház iskolájának vezetését bízták rá. 1075-től érseki kancellár. Támogatta VII. Gergely pápa egyházreform-törekvéseit, majd – mivel idővel nézeteltérése támadt az erkölcstelen életű Manassé reimsi érsekkel – 1081-ben visszavonult a világi élettől a mai Avirey-Lingey melletti Séche-Fontaine erdeibe, Molesme-i Szent Róbert közelébe. Később hat társával (négy pap és két laikus testvér) Grenoble-ba költözött. Onnan Grenoble-i Szent Hugó 1084-ben a Chartreuse (lat. Carthusia) nevű lakatlan völgybe irányította.

Az 1175 méter magasságban fekvő, hideg és nedves éghajlatú völgyet magas, zordon hegyek vették körül. A kis csoport hat évig élt itt a csendes magányban, elrejtve a világ elől. Brúnó semmi mást nem kívánt meg a társaktól, csak a helyben maradásra vonatkozó fogadalmat. Nem gondolt arra, hogy szerzetesrendet alapítson, csak azt tekintette fontosnak, hogy a nagy szent remeték hagyományát folytassák. A remeték – jóllehet egymás közelében éltek, közös épületük, kolostoruk is volt – életmódjuk mégis lényegesen különbözött a fonte-avellanói vagy kamalduli, s még inkább a bencés kolostorok életformájától.

1089–1090-ben Brúnó egykori tanítványa, II. Orbán pápa Itáliába hívta mesterét. A remete nem érezte jól magát a világvárosban, és visszakívánkozott a karthauzi völgybe, vagy legalább Rómában akart remeteként élni. Ez utóbbi törekvését támogatta pápa, és rendelkezésére bocsátotta a város egy csendes területét: Diocletianus római császár egykori thermáit (ma ezen a helyen áll a Santa Maria degli Angeli-bazilika). Brúnónak azonban rövid itt-tartózkodás után a pápával együtt menekülnie kellett Dél-Itália felé, mert az ellenpápa hívei az életüket veszélyeztették.

1091-ben Brúnó tehát Kalábriában telepedett le, ugyanakkor nem fogadta el a neki felajánlott reggiói érsekséget. Ehelyett itt is alapított egy remeteséget Santa Maria della Torre néven, és ott fejezte be az életét 1101-ben. 1193-ban a kalábriai remeteséget feloszlatták, Brúnó testét pedig a nem messze lévő – ugyancsak Brúnó által alapított – Szent István-kolostor templomába szállították át. Bár több középkori szenthez hasonlóan hivatalosan nem kanonizálták, de a katolikus egyház szentként tiszteli, és ünnepét 1623-ban fel is vette a római naptárba. Ünnepnapja október 6.

Brúnó közösségéből alakult ki a bencés regulát szigorúan követő remeterendet, mely később karthauzi rend néven vált ismertté.

Művei 

A rendalapítónak mindössze két levele és egy zsoltármagyarázata ismert. Életéről kortársak és 12. századi krónikák számolnak be.

Életrajza magyar nyelvemlékben 
 Részletesen beszámol Karthauzi Szent Brúnó életéről a névtelen karthauzi szerzetes az 1526 körüli Érdy-kódexben. (Immáran lészen emléközet az nagy szent karthuziai szerzetnek eredetiről IN: A néma barát megszólal – Válogatás a karthauzi névtelen beszédeiből, vál. Madas Edit), Magvető Kiadó, Budapest, 1985 , 471–501. o.)

Jegyzetek

Források 
 
 
 

Brúnó, Karthauzi
1101-ben elhunyt személyek
Karthauzi Szent Brúnó vagy Kölni Szent Brúnó ( , , ) ( Köln,körül – Santa Maria dell'Eremo , október ) középkori német remete , a karthauzi rend megszervezője . Élete Brúnó Kölnben született rajnai nemes családbólkörül . Szülővárosában , majd a reimsi székesegyház iskolájában folytatott tanulmányokat . Egy századi krónika kiemeli , hogy Brúnó alapos műveltségre tett szert a vallásos és a világi irodalomban.ban vagyben lett kanonok Reimsben , később pedig a székesegyház iskolájának vezetését bízták rá.től érseki kancellár . Támogatta VII. Gergely pápa egyházreform-törekvéseit , majd – mivel idővel nézeteltérése támadt az erkölcstelen életű Manassé reimsi érsekkel –ben visszavonult a világi élettől a mai Avirey-Lingey melletti Séche-Fontaine erdeibe , Molesme-i Szent Róbert közelébe . Később hat társával ( négy pap és két laikus testvér ) Grenoble-ba költözött . Onnan Grenoble-i Szent Hugóben a Chartreuse ( lat . Carthusia ) nevű lakatlan völgybe irányította . Azméter magasságban fekvő , hideg és nedves éghajlatú völgyet magas , zordon hegyek vették körül . A kis csoport hat évig élt itt a csendes magányban , elrejtve a világ elől . Brúnó semmi mást nem kívánt meg a társaktól , csak a helyben maradásra vonatkozó fogadalmat . Nem gondolt arra , hogy szerzetesrendet alapítson , csak azt tekintette fontosnak , hogy a nagy szent remeték hagyományát folytassák . A remeték – jóllehet egymás közelében éltek , közös épületük , kolostoruk is volt – életmódjuk mégis lényegesen különbözött a fonte-avellanói vagy kamalduli , s még inkább a bencés kolostorok életformájától . 1089–1090-ben Brúnó egykori tanítványa , II. Orbán pápa Itáliába hívta mesterét . A remete nem érezte jól magát a világvárosban , és visszakívánkozott a karthauzi völgybe , vagy legalább Rómában akart remeteként élni . Ez utóbbi törekvését támogatta pápa , és rendelkezésére bocsátotta a város egy csendes területét : Diocletianus római császár egykori thermáit ( ma ezen a helyen áll a Santa Maria degli Angeli-bazilika) . Brúnónak azonban rövid itt-tartózkodás után a pápával együtt menekülnie kellett Dél-Itália felé , mert az ellenpápa hívei az életüket veszélyeztették . 1091-ben Brúnó tehát Kalábriában telepedett le , ugyanakkor nem fogadta el a neki felajánlott reggiói érsekséget . Ehelyett itt is alapított egy remeteséget Santa Maria della Torre néven , és ott fejezte be az életétben.ban a kalábriai remeteséget feloszlatták, Brúnó testét pedig a nem messze lévő – ugyancsak Brúnó által alapított – Szent István-kolostor templomába szállították át . Bár több középkori szenthez hasonlóan hivatalosan nem kanonizálták , de a katolikus egyház szentként tiszteli , és ünnepétban fel is vette a római naptárba . Ünnepnapja október Brúnó közösségéből alakult ki a bencés regulát szigorúan követő remeterendet , mely később karthauzi rend néven vált ismertté . Művei A rendalapítónak mindössze két levele és egy zsoltármagyarázata ismert . Életéről kortársak és századi krónikák számolnak be . Életrajza magyar nyelvemlékben Részletesen beszámol Karthauzi Szent Brúnó életéről a névtelen karthauzi szerzetes azkörüli Érdy-kódexben . ( Immáran lészen emléközet az nagy szent karthuziai szerzetnek eredetiről IN : A néma barát megszólal – Válogatás a karthauzi névtelen beszédeiből , vál . Madas Edit ) , Magvető Kiadó, Budapest,,501. o . ) Jegyzetek Források Brúnó , Karthauzi 1101-ben elhunyt személyek