Caproni Ca.3
A Caproni Ca.3 olasz gyártmányú nehézbombázó volt az első világháború idején.

Története

Gianni Caproni olasz konstruktőr az általa tervezett hárommotoros Caproni Ca.1-et továbbfejlesztve, kicserélte a középső, tolólégcsavart hajtó, 100 lóerős motort egy 150 lóerős Isotta-Fraschini motorra. Ez volt a Ca.2, amelyből csak 9 készült, mert a kedvező tapasztalatok alapján a másik két motort is 150 lóerősekre cserélték. Így jött létre a Caproni Ca.3 (a hadsereg rendszeresítési kódja szerint, a gyár kezdetben Caproni 450hp-nek nevezte, a háború után pedig Ca.33-ként hivatkozott rá). 250-300 darab készült az olasz hadseregnek és a flottának (amely torpedóvetőként használta). Később licenc alapján a francia Robert Esnault-Pelterie is készített belőle 83-at (egyes források szeriont csak 19-et).

A Ca.3 kétfedelű, hárommotoros nehézbombázó volt. Szárnya és törzse is fakeretes volt, amit lakkozott vászonnal borítottak. A rövid törzset kétoldalt hosszú faroktartók fogták közre: ezek elejére voltak szerelve a két húzólégcsavart hajtó motorok. A törzs végén egy harmadik motor tolólégcsavart forgatott. Személyzete négy főből állt: az elülső géppuskásból, két pilótából és a hátulsó géppuskás-szerelőből, aki gyakorlatilag a hátsó motoron, a propeller előtt állt egy védőketrecben és a légcsavar fölött lőtt a fegyverével. Futóműve előre néző háromszög alakban elhelyezett három duplakerékből állt. A két faroktartó fogta közre a vízszintes vezérsíkot, amire három függőleges vezérsíkot építettek rá. Hogy landoláskor a farok ne sérüljön, a faroktartók alá csúszószánokat szereltek. Fegyverzete alapesetben két 6,5 vagy 7,7 mm-es Revelli géppuskából állt, egyik a gép orrában, a másik a törzs végén a ketrecben. Egyes példányokra hátul két, sőt akár három géppuskát is felszereltek. A bombaterhet kívülről függesztették a törzs alá.

A 15 olasz bombázószázadon kívül (amelyből három 1918-ban a nyugati fronton segítette a franciákat) a Caproni Ca.3-akat a francia légierő és amerikai expedíciós haderő is alkalmazta. A brit légierő is használt olasz bombázókat, de csak hat darab Ca.4-est.

Az első világháború után néhány példány még akkor is szolgálatban volt, amikor Benito Mussolini megindította az első észak-afrikai hadműveleteket.

1919. május 4-én a csehszlovák kormány hadügyminisztere, a francia hadseregben tábornoki rangban szolgáló Milan Rastislav Štefánik Olaszországból repült Pozsonyba egy Caproni Ca.3-assal, de Pozsonyivánka mellett a repülőgép lezuhant, a miniszter és a gép személyzete pedig életét vesztette.

Caproni Ca.3-asok Braccianóban, az Olasz Légierő Múzeumában; a pöstyéni Hadtörténeti Múzeumban (csak másolat) és az amerikai Daytonban, az Amerikai Légierő Múzeumában tekinthetők meg.

Változatai

Az alábbi kódokat csak a háború után vezették be, a hadsereg hivatalos elnevezése valamennyire a Ca.3 volt. 
Ca.34 és Ca.35: a fülkében a két pilótát egymás mögött helyezték el, hogy javítsanak a légellenálláson. Nem került termelésbe.
Ca.36: a könnyebb tárolás érdekében külső szárnypanelei lemelhetők voltak
Ca.36M vagy Ca.36 mod (modificato) a háború után gyártott könnyebb változat, amelyből 1923 és 1927 között 153 készült
Ca.36S: légi betegszállító, Ca.36M-ből átalakítva
Ca.37: kétszemélyes egymotoros prototípus földi célpontok támadására
Ca.39: hidroplán változat
Ca.56a: polgári utasszállító változat

Rendszeresítő országok

Műszaki paraméterei

személyzet: 4 fő
szárnyfesztávolság: 22,74 m
szárnyfelület: 95,6 m²
törzshossz: 11,05 m
magasság: 3,7 m
üres súly: 2300 kg
felszállósúly: 3800 kg
maximális sebesség: 137 km/h
hatótáv: 600 km
hajtómű: 3 db 150 lóerős, vízhűtéses, soros, hathengeres Isotta-Fraschini V.4B motor
fegyverzet: 2 db 6,5 vagy 7,7 mm-es Fiat-Revelli géppuska max. 800 kg, a törzs külső részére függesztett bombateher

Jegyzetek

Források
 Aircraft of the AEF - Caproni Ca.3
 Aerei Italiani
 Caproni Ca.3 Heavy Bomber Biplane Aircraft (1917) Military Factory

Fordítás 

Első világháborús bombázók
Első világháborús olasz repülőgépek
A Caproni Ca.3 olasz gyártmányú nehézbombázó volt az első világháború idején . Története Gianni Caproni olasz konstruktőr az általa tervezett hárommotoros Caproni Ca.1-et továbbfejlesztve , kicserélte a középső , tolólégcsavart hajtó, lóerős motort egylóerős Isotta-Fraschini motorra . Ez volt a Ca.2 , amelyből csakkészült , mert a kedvező tapasztalatok alapján a másik két motort islóerősekre cserélték . Így jött létre a Caproni Ca.3 ( a hadsereg rendszeresítési kódja szerint , a gyár kezdetben Capronip-nek nevezte , a háború után pedig Ca.33-ként hivatkozott rá) .darab készült az olasz hadseregnek és a flottának ( amely torpedóvetőként használta ) . Később licenc alapján a francia Robert Esnault-Pelterie is készített belőleat ( egyes források szeriont csaket ) . A Ca.3 kétfedelű , hárommotoros nehézbombázó volt . Szárnya és törzse is fakeretes volt , amit lakkozott vászonnal borítottak . A rövid törzset kétoldalt hosszú faroktartók fogták közre : ezek elejére voltak szerelve a két húzólégcsavart hajtó motorok . A törzs végén egy harmadik motor tolólégcsavart forgatott . Személyzete négy főből állt : az elülső géppuskásból , két pilótából és a hátulsó géppuskás-szerelőből , aki gyakorlatilag a hátsó motoron , a propeller előtt állt egy védőketrecben és a légcsavar fölött lőtt a fegyverével . Futóműve előre néző háromszög alakban elhelyezett három duplakerékből állt . A két faroktartó fogta közre a vízszintes vezérsíkot , amire három függőleges vezérsíkot építettek rá . Hogy landoláskor a farok ne sérüljön , a faroktartók alá csúszószánokat szereltek . Fegyverzete alapesetben két5 vagy7 mm-es Revelli géppuskából állt , egyik a gép orrában , a másik a törzs végén a ketrecben . Egyes példányokra hátul két , sőt akár három géppuskát is felszereltek . A bombaterhet kívülről függesztették a törzs alá . Aolasz bombázószázadon kívül ( amelyből háromban a nyugati fronton segítette a franciákat ) a Caproni Ca.3-akat a francia légierő és amerikai expedíciós haderő is alkalmazta . A brit légierő is használt olasz bombázókat , de csak hat darab Ca.4-est . Az első világháború után néhány példány még akkor is szolgálatban volt , amikor Benito Mussolini megindította az első észak-afrikai hadműveleteket . 1919. májusén a csehszlovák kormány hadügyminisztere , a francia hadseregben tábornoki rangban szolgáló Milan Rastislav Štefánik Olaszországból repült Pozsonyba egy Caproni Ca.3-assal , de Pozsonyivánka mellett a repülőgép lezuhant , a miniszter és a gép személyzete pedig életét vesztette . Caproni Ca.3-asok Braccianóban , az Olasz Légierő Múzeumában ; a pöstyéni Hadtörténeti Múzeumban ( csak másolat ) és az amerikai Daytonban , az Amerikai Légierő Múzeumában tekinthetők meg . Változatai Az alábbi kódokat csak a háború után vezették be , a hadsereg hivatalos elnevezése valamennyire a Ca.3 volt . Ca.34 és Ca.35 : a fülkében a két pilótát egymás mögött helyezték el , hogy javítsanak a légellenálláson . Nem került termelésbe . Ca.36 : a könnyebb tárolás érdekében külső szárnypanelei lemelhetők voltak Ca.36M vagy Ca.36 mod ( modificato ) a háború után gyártott könnyebb változat , amelybőlésközöttkészült Ca.36S : légi betegszállító , Ca.36M-ből átalakítva Ca.37 : kétszemélyes egymotoros prototípus földi célpontok támadására Ca.39 : hidroplán változat Ca.56a : polgári utasszállító változat Rendszeresítő országok Műszaki paraméterei személyzet : fő szárnyfesztávolság : 74 m szárnyfelület:6 m² törzshossz:05 m magasság:7 m üres súly:kg felszállósúly: kg maximális sebesség: km/h hatótáv: km hajtómű : dblóerős , vízhűtéses , soros , hathengeres Isotta-Fraschini V.4B motor fegyverzet: db5 vagy7 mm-es Fiat-Revelli géppuska max.kg , a törzs külső részére függesztett bombateher Jegyzetek Források Aircraft of the AEF - Caproni Ca.3 Aerei Italiani Caproni Ca.3 Heavy Bomber Biplane AircraftMilitary Factory Fordítás Első világháborús bombázók Első világháborús olasz repülőgépek