Sárgatorkú nyest
A sárgatorkú nyest (Martes flavigula) az emlősök (Mammalia) osztályának ragadozók (Carnivora) rendjébe, ezen belül a menyétfélék (Mustelidae) családjába és a rozsomákformák (Guloninae) alcsaládjába tartozó, Dél- és Kelet-Ázsiában honos, ragadozó emlősfaj.

Megjelenése 

A sárgatorkú nyest a nagyobb nyestfajok közé tartozik. A felnőtt hímek testhossza 50-71,9 (átlagosan 61,2) cm, míg a nőstényeké 50-62 (átlagosan 57,5) cm közötti. Ehhez jön még 37–45 cm-es farkuk. A hímek testsúlya 2,5-5,7 (átlagosan 3,3) kg, a nőstényeké 1,2-3,8 (átlagosan 2,8) kg.

Feje kicsi, orra hegyes, fülei kerekek. Törzse megnyúlt, hajlékony, lábai erőteljesek. Farka hosszú, de nem annyira bozontos, mint a többi nyestfajé. Bundájának színezete jellegzetes, bár az alfajok vagy akár az egyedek között is nagy változatosság figyelhető meg. Feje fekete vagy sötétbarna, háta és oldala világosbarna vagy sárga, a torka és mellkasa pedig élénksárga vagy aranylószínű. Lábai, törzse hátsó része és farka fekete vagy sötétbarna. Nyári bundája sötétebb és tompább árnyalatú, mint a téli.

Alfajai
Kilenc alfajt különböztetnek meg, elsősorban a téli bunda mintázata és a hátsó láb szőrtelen része alapján.
M. flavigula borealis Amur-vidék, Mandzsúria, Korea
M. flavigula chrysospila Tajvan
M. flavigula flavigula Észak-India, Észak-Mianmar, Dél-Tibet
M. flavigula hainana Hajnan
M. flavigula henrici Szumátra
M. flavigula indochinensis Thaiföld, Vietnám
M. flavigula peninsularis Maláj-félsziget
M. flavigula robinsoni Nyugat-Jáva
M. flavigula saba Borneó

Elterjedése
Dél-, Délkelet- és Kelet-Ázsiában honos. Afganisztántól a Himaláját és előhegyeit követve egészen Dél-Kínáig és Indokínáig előfordul és honos a Maláj-félszigeten, Jáván, Szumátrán és Borneón is. Megtalálható Északkelet-Kínában, a Koreai-félszigeten, Tajvanon és Oroszország távol-keleti régiójában. Akár 4500 méteres magasságban is előfordulhat. Oroszországban becslések szerint 2500-3500 nyest élhet. Az Indokínai-félszigeten és Nepál, Pakisztán hegyi erdeiben gyakori. Tajvanon és Jáván ritka.

Életmódja 
A sárgatorkú nyest erdei állat. Északon vegyes erdőkben és a tajga fenyveseiben egyaránt megtalálható. Délen-délkeleten mocsaras erdőkben is megél. A Himalája hegyeiben az erdős zóna határáig figyelték meg.

Nappali életmódot folytat, de holdfényes éjszakákon is aktív lehet. A legtöbb nyestfajtól eltérően nem magányos, hanem inkább 2-3 fős csoportban vadászik. Többnyire a földön közlekedik, de igen jól mászik fára és akár 8-9 métert is ugrik egyik ágról a másikra. Fürge, éber, gyors mozgású állat. Az embertől csak kevéssé tart; megfigyelték hogy zajos csapat közeledtére is csak vonakodva menekül. Állítólag könnyen megszelídíthető.

Északon akár napi 10–20 km-t is megtesz, bár délebbre kevésbé mozgékony. Thaiföldön például napi egy km-t jár táplálék után és egész évben egy átlagosan 7,2 km²-es területen belül marad. Egymás közötti kommunikációjuk alig ismert. Feltehetően – a többi menyétféléhez hasonlóan – szagjelzéseket is alkalmaznak.

Opportunista ragadozó, gyakorlatilag mindenevő. Tápláléka az évszaktól és környezetüktől függ. Mandzsúriában a nyestcsapatok képesek a pézsmaszarvasokat is elejteni. Megfigyelték, hogy télen a befagyott tavakra vagy folyókra űzik zsákmányukat, ahol karmos mancsaikkal könnyebben mozognak mint a patás szarvasok. Ezenkívül kisemlősökre (mókusok, nyulak, egerek, stb.) és madarakra vadászik és megeszi a rovarokat, magvakat, gyümölcsöket, mézet vagy a nektárt is. Más nyestektől eltérően a dögöt kerüli. Melegebb éghajlaton étrendje nagyobb hányadát teszik ki a gyümölcsök és gyíkok és békák. Ha választhat a rágcsálókra való vadászat és a gyümölcsök között, akkor az utóbbit preferálja; ebben is egyedi a nyestek között.

Párzási időszakuk február-márciusban vagy június-augusztusban van. Párzási szokásai csak kevéssé ismertek, de feltételezik, hogy monogám és a hímek megküzdenek a nőstényért. A vemhesség 220-290 napig tart. A nőstény 2-3 (ritkán 4-5) utódot hoz a világra. A vadon élő nyestek élettartama nem ismert, fogságban 16 évig is él.

Természetvédelmi helyzete
A sárgatorkú nyest a Természetvédelmi Világszövetség Vörös listáján nem veszélyeztetett státusszal szerepel. Igen nagy területen elterjedt, sokhelyütt gyakori. Elsősorban az élőhelyét képező erdők irtása veszélyezteti, egyes helyeken prémjéért csapdázzák.

Források 
 
Martes flavigula yellow-throated marten Animal Diversity Web
Yellow-throated Marten Ecology Asia

Rozsomákformák
Emlősfajok
Afganisztán emlősei
Pakisztán emlősei
India emlősei
Nepál emlősei
Bhután emlősei
Banglades emlősei
Mianmar emlősei
Thaiföld emlősei
Laosz emlősei
Vietnám emlősei
Kambodzsa emlősei
Malajzia emlősei
Indonézia emlősei
Kína emlősei
Tajvan emlősei
Dél-Korea emlősei
Észak-Korea emlősei
Oroszország emlősei
A sárgatorkú nyest ( Martes flavigula ) az emlősök ( Mammalia ) osztályának ragadozók ( Carnivora ) rendjébe , ezen belül a menyétfélék ( Mustelidae ) családjába és a rozsomákformák ( Guloninae ) alcsaládjába tartozó , Dél- és Kelet-Ázsiában honos , ragadozó emlősfaj. Megjelenése A sárgatorkú nyest a nagyobb nyestfajok közé tartozik . A felnőtt hímek testhossza9 ( átlagosan2 ) cm , míg a nőstényeké( átlagosan5 ) cm közötti . Ehhez jön még45 cm-es farkuk . A hímek testsúlya5-5,7 ( átlagosan3 ) kg , a nőstényeké2-3,8 ( átlagosan8 ) kg . Feje kicsi , orra hegyes , fülei kerekek . Törzse megnyúlt , hajlékony , lábai erőteljesek . Farka hosszú , de nem annyira bozontos , mint a többi nyestfajé . Bundájának színezete jellegzetes , bár az alfajok vagy akár az egyedek között is nagy változatosság figyelhető meg . Feje fekete vagy sötétbarna , háta és oldala világosbarna vagy sárga , a torka és mellkasa pedig élénksárga vagy aranylószínű . Lábai , törzse hátsó része és farka fekete vagy sötétbarna . Nyári bundája sötétebb és tompább árnyalatú , mint a téli . Alfajai Kilenc alfajt különböztetnek meg , elsősorban a téli bunda mintázata és a hátsó láb szőrtelen része alapján . M. flavigula borealis Amur-vidék , Mandzsúria , Korea M. flavigula chrysospila Tajvan M. flavigula flavigula Észak-India , Észak-Mianmar , Dél-Tibet M. flavigula hainana Hajnan M. flavigula henrici Szumátra M. flavigula indochinensis Thaiföld , Vietnám M. flavigula peninsularis Maláj-félsziget M. flavigula robinsoni Nyugat-Jáva M. flavigula saba Borneó Elterjedése Dél- , Délkelet- és Kelet-Ázsiában honos . Afganisztántól a Himaláját és előhegyeit követve egészen Dél-Kínáig és Indokínáig előfordul és honos a Maláj-félszigeten , Jáván , Szumátrán és Borneón is . Megtalálható Északkelet-Kínában , a Koreai-félszigeten , Tajvanon és Oroszország távol-keleti régiójában . Akárméteres magasságban is előfordulhat . Oroszországban becslések szerintnyest élhet . Az Indokínai-félszigeten és Nepál , Pakisztán hegyi erdeiben gyakori . Tajvanon és Jáván ritka . Életmódja A sárgatorkú nyest erdei állat . Északon vegyes erdőkben és a tajga fenyveseiben egyaránt megtalálható . Délen-délkeleten mocsaras erdőkben is megél . A Himalája hegyeiben az erdős zóna határáig figyelték meg . Nappali életmódot folytat , de holdfényes éjszakákon is aktív lehet . A legtöbb nyestfajtól eltérően nem magányos , hanem inkábbfős csoportban vadászik . Többnyire a földön közlekedik , de igen jól mászik fára és akármétert is ugrik egyik ágról a másikra . Fürge , éber , gyors mozgású állat . Az embertől csak kevéssé tart ; megfigyelték hogy zajos csapat közeledtére is csak vonakodva menekül . Állítólag könnyen megszelídíthető . Északon akár napi20 km-t is megtesz , bár délebbre kevésbé mozgékony . Thaiföldön például napi egy km-t jár táplálék után és egész évben egy átlagosan2 km²-es területen belül marad . Egymás közötti kommunikációjuk alig ismert . Feltehetően – a többi menyétféléhez hasonlóan – szagjelzéseket is alkalmaznak . Opportunista ragadozó , gyakorlatilag mindenevő . Tápláléka az évszaktól és környezetüktől függ . Mandzsúriában a nyestcsapatok képesek a pézsmaszarvasokat is elejteni . Megfigyelték , hogy télen a befagyott tavakra vagy folyókra űzik zsákmányukat , ahol karmos mancsaikkal könnyebben mozognak mint a patás szarvasok . Ezenkívül kisemlősökre ( mókusok , nyulak , egerek , stb. ) és madarakra vadászik és megeszi a rovarokat , magvakat , gyümölcsöket , mézet vagy a nektárt is . Más nyestektől eltérően a dögöt kerüli . Melegebb éghajlaton étrendje nagyobb hányadát teszik ki a gyümölcsök és gyíkok és békák . Ha választhat a rágcsálókra való vadászat és a gyümölcsök között , akkor az utóbbit preferálja ; ebben is egyedi a nyestek között . Párzási időszakuk február-márciusban vagy június-augusztusban van . Párzási szokásai csak kevéssé ismertek , de feltételezik , hogy monogám és a hímek megküzdenek a nőstényért . A vemhességnapig tart . A nőstény( ritkánutódot hoz a világra . A vadon élő nyestek élettartama nem ismert , fogságbanévig is él . Természetvédelmi helyzete A sárgatorkú nyest a Természetvédelmi Világszövetség Vörös listáján nem veszélyeztetett státusszal szerepel . Igen nagy területen elterjedt , sokhelyütt gyakori . Elsősorban az élőhelyét képező erdők irtása veszélyezteti , egyes helyeken prémjéért csapdázzák . Források Martes flavigula yellow-throated marten Animal Diversity Web Yellow-throated Marten Ecology Asia Rozsomákformák Emlősfajok Afganisztán emlősei Pakisztán emlősei India emlősei Nepál emlősei Bhután emlősei Banglades emlősei Mianmar emlősei Thaiföld emlősei Laosz emlősei Vietnám emlősei Kambodzsa emlősei Malajzia emlősei Indonézia emlősei Kína emlősei Tajvan emlősei Dél-Korea emlősei Észak-Korea emlősei Oroszország emlősei