Vranjic
Vranjic település Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Solinhoz tartozik.

Fekvése 
Split központjától 2 km-re északkeletre, Salona központjától 2 km-re délnyugatra, a Jadro torkolatánál, az azonos nevű félszigeten fekszik. Régen szépsége és tengerhez való közelsége miatt kis Velencének is nevezték.

Története 
A régészeti leletek tanúsága szerint már a történelem előtti időkben is éltek itt emberek. A római kori leletek között elsősorban az öböl északi részén az olajtároló építése közben 1976-ban feltárt ókori kikötő maradványait, a számos kőtöredéket, feliratos követ, sírkőlapot kell megemlíteni. A tengerparti sétány felújítása során víz alatti régészeti kutatást is végeztek, mert két évvel korábban a környéken két antik szoborfejet is találtak. Az ókori leletek között ókeresztény leletek is előkerültek. Zdenko Brusić professzor a zárai egyetem tanára azonban azt a véleményét hangoztatta, hogy az itt talált cserépmaradványok késő bronzkoriak, pontosabban mintegy ezer évvel Krisztus előttiek. Ezzel a település korát ezer évvel korábbinak határozta meg. A legtöbb leletet ma a spliti régészeti múzeumban őrzik. A Crikvina nevű helyen 5. vagy 6. századi ókeresztény bazilika maradványait tárták fel temetővel és valószínűleg vele egykorú kolostorral. A település a középkorban is folyamatosan lakott volt. A 13. században élt Toma főesperes Solina történetéről szóló művében Vranjicot „Hurania” alakban, szigetként említi amikor leírja, hogy a velenceiek lerombolták Bernard spliti érsek itteni várkastélyát, míg a későbbi időpontban írt spliti Tomin kódexben "Huragniz" alakban szerepel. Klissza várának 1537-es eleste után a török elpusztította. Vranjic mai lakóinak ősei csak 1650 körül, Klissza 1648-as visszafoglalása után telepedtek itt le. Leonardo Foscolo velencei hadvezér a dalmáciai Zagora vidékéről, a török határ mellől és különösen Petropoljéról telepített be horvát katolikus családokat. A Szent Márton templom abban az időben a solinai terület plébániatemploma is volt. 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település a Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. A falunak 1857-ben 526, 1910-ben 648 lakosa volt. Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején olasz csapatok szállták meg. A háború után a település a szocialista Jugoszlávia, majd 1991-től a független horvát állam része lett. Lakossága 2011-ben 1110 fő volt.

Lakosság

Nevezetességei 
 Szent Márton tiszteletére szentelt plébániatemplomát a 17. század közepén építették, 1729-ben megújították. Mai formáját az 1915-ben és 1928-ban végzett átépítés és bővítés után nyerte el. Különösen értékesek J. Kljaković és V. Parać freskói, melyek az utolsó megújítás során készültek. Anyakönyveit 1653-tól vezetik.
A Vranjic-Solin egykori vasútállomás épülete 1902-ben épült a Split-Sinj keskeny nyomtávú vasút kiegészítő létesítményeként. Három téglalap alakú alaprajzú kőépületből áll: kétszintes tetőteres ház, földszinti váró és kisegítő épület. Szabályos durva kősorokkal vannak felépítve. A tető fából készült nyeregtetős, ereszcsatornákkal. A homlokzat nyílásai téglalap alakúak, fából készültek. A fedett verandáról nyílik mindkét épület bejárata. Az épület a 20. század eleji ipari építészet jelentős alkotása.

Híres emberek 
Vranjicon született a horvát régészet és történetírás két kiválósága Luka Jelić (1863-1922) és Frane Bulić (1846-1934).

További információk 
Solin város hivatalos oldala 
Solin város információs portálja  
A település történetéről

Jegyzetek

Fordítás 

Split-Dalmácia megye települései
Vranjic település Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Solinhoz tartozik . Fekvése Split központjátólkm-re északkeletre , Salona központjátólkm-re délnyugatra , a Jadro torkolatánál , az azonos nevű félszigeten fekszik . Régen szépsége és tengerhez való közelsége miatt kis Velencének is nevezték . Története A régészeti leletek tanúsága szerint már a történelem előtti időkben is éltek itt emberek . A római kori leletek között elsősorban az öböl északi részén az olajtároló építése közbenban feltárt ókori kikötő maradványait , a számos kőtöredéket , feliratos követ , sírkőlapot kell megemlíteni . A tengerparti sétány felújítása során víz alatti régészeti kutatást is végeztek , mert két évvel korábban a környéken két antik szoborfejet is találtak . Az ókori leletek között ókeresztény leletek is előkerültek . Zdenko Brusić professzor a zárai egyetem tanára azonban azt a véleményét hangoztatta , hogy az itt talált cserépmaradványok késő bronzkoriak , pontosabban mintegy ezer évvel Krisztus előttiek . Ezzel a település korát ezer évvel korábbinak határozta meg . A legtöbb leletet ma a spliti régészeti múzeumban őrzik . A Crikvina nevű helyen vagy századi ókeresztény bazilika maradványait tárták fel temetővel és valószínűleg vele egykorú kolostorral . A település a középkorban is folyamatosan lakott volt . A században élt Toma főesperes Solina történetéről szóló művében Vranjicot „ Hurania” alakban , szigetként említi amikor leírja , hogy a velenceiek lerombolták Bernard spliti érsek itteni várkastélyát , míg a későbbi időpontban írt spliti Tomin kódexben " Huragniz " alakban szerepel . Klissza váránakes eleste után a török elpusztította . Vranjic mai lakóinak ősei csakkörül , Klisszaas visszafoglalása után telepedtek itt le . Leonardo Foscolo velencei hadvezér a dalmáciai Zagora vidékéről , a török határ mellől és különösen Petropoljéról telepített be horvát katolikus családokat . A Szent Márton templom abban az időben a solinai terület plébániatemploma is volt.ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település a Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . A falunakbenbenlakosa volt . Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idején olasz csapatok szállták meg . A háború után a település a szocialista Jugoszlávia , majdtől a független horvát állam része lett . Lakosságabenfő volt . Lakosság Nevezetességei Szent Márton tiszteletére szentelt plébániatemplomát a század közepén építették, ben megújították . Mai formáját azben ésban végzett átépítés és bővítés után nyerte el . Különösen értékesek J. Kljaković és V . Parać freskói , melyek az utolsó megújítás során készültek . Anyakönyveittól vezetik . A Vranjic-Solin egykori vasútállomás épületeben épült a Split-Sinj keskeny nyomtávú vasút kiegészítő létesítményeként . Három téglalap alakú alaprajzú kőépületből áll : kétszintes tetőteres ház , földszinti váró és kisegítő épület . Szabályos durva kősorokkal vannak felépítve . A tető fából készült nyeregtetős , ereszcsatornákkal . A homlokzat nyílásai téglalap alakúak , fából készültek . A fedett verandáról nyílik mindkét épület bejárata . Az épület a század eleji ipari építészet jelentős alkotása . Híres emberek Vranjicon született a horvát régészet és történetírás két kiválósága Luka Jelićés Frane Bulić További információk Solin város hivatalos oldala Solin város információs portálja A település történetéről Jegyzetek Fordítás Split-Dalmácia megye települései