Poznańi munkásfelkelés
Az 1956-os poznańi munkásfelkelés, más néven Poznań 1956 (lengyelül: Poznański Czerwiec) egy tömegfelkelés volt, a Lengyel Népköztársaságban, 1956. június 28 és 30. között. A tüntetések során a dolgozók jobb munkafeltételeket és a kormány távozását követelték. A tüntetés a Cegielski gyárból indult ki, s rövidesen tömeggyűléssé vált. A város központjában 28-án mintegy 100 000 fő gyűlt össze, a Közbiztonsági Minisztérium helyi kirendeltsége elé. A tömegre a Lengyel Néphadsereg mintegy 10 000 katonája és nagyságrendben 400 tankja támadt rá,  Stanisław Popławski vezetésével.

A halálos áldozatok száma 57 és 100 fő között volt, közöttük a tiltakozás leverésének arcává vált 13 éves Romek Strzałkowski. A felkelés hatására rövidesen távozott a hatalomból a párt addigi első titkára Edward Ochab és a vezetést Władysław Gomułka vette át, valamint a szovjet ellenőrzés az ország fölött csökkent.

Előzmények 

Sztálin halála után a keleti blokkban bekövetkezett desztalinizációs folyamat az egész blokkot megrengette. Hruscsov beszédének komoly következményei voltak nem csak a Szovjetunióban, hanem a többi szocialista országban is. A személyi kultusz időszaka alatt Lengyelországban gyakorlatban egy az egyben másolni próbálták a szovjet modellt. Az enyhülés időszaka alatt a Lengyel Egyesült Munkáspártban hosszas viták zajlottak le.

A lengyel antikommunista ellenállás egyre erősebbé vált, különösen a Klub Krzywego Koła nevű csoport Varsóban. Ezekben a csoportokban a lengyel függetlenségről vitatkoztak, kétségbe vonták az államilag ellenőrzött gazdaság hasznosságát, s felháborította őket a regnáló hatalom megvetése a második világháború lengyel ellenállóival szemben. Bár elsődlegesen ezek az értelmiségiek által lefolytatott viták voltak, de ezek a beszélgetésen elhangzottak egyre inkább teret nyertek a dolgozók között is. Mind a dolgozók, mind pedig az értelmiség között egyértelművé vált, hogy a kormányzati propaganda ellenére az életszínvonal nem javult.

Poznań Lengyelország egyik legnagyobb ipari központja volt. Az egyre emelkedő adók miatt már 1955 őszén elégedetlenségi hullám futott végig a város munkavállalói között. A helyi dolgozók kérései a magasabb rangú hivatalnokok ellenállása miatt nem jutottak el a döntéshozókhoz, pedig több hónapon keresztül számos alkalommal küldtek petíciót a lengyel Gépipari Minisztériumba, illetve a Párt központjába, sikertelenül.

1956. június 23-án 27 tagú küldöttség indult Varsóba, amely küldöttség június 26-án tért vissza azzal, hogy a miniszter ígéretet tett arra, hogy egyes igényeket teljesíteni fognak. Rövidesen viszont újabb hírek érkeztek, miszerint a miniszter visszavonta az ígéretét.

A sztrájk 
1956. június 26-án reggel 6:00-kor spontán sztrájk kezdődött, melynek elsődleges központja a Cegielski Fémművek voltak. A dolgozók mindegy 80%-a vett részt, akiket felháborított, hogy a kormány júniusban elvette a bónuszukat, valamint felemelte az elvégzendő munka mennyiségét. Miután a munkások az utcára vonultak, más gyárak és diákok is csatlakoztak a menethez.

9:00 és 11:00 között mintegy 100 000 ember gyűlt össze az Adam Mickiewicz téren található királyi kastély körül, amely ekkor a Párt és a rendőrség helyi központja volt. A tüntetők alacsonyabb élelmiszerárakat, béremelést és a munkakörülmények javítását követelték.

A tömegben a nyugtalanság 10:00 körül egyre nagyobb lett, amihez az is hozzájárult, hogy provokátorok azt a hírt kezdték el terjeszteni, hogy a tárgyalóküldöttséget letartóztatták. A helyi rendőrség nem tudta kézben tartani az eseményeket, különösen amikor a tömeg egy része erőszakosabbá vált, s megrohamozta a helyi börtönt, ahol 10:50 körül több száz foglyot szabadítottak ki, valamint némi lőfegyvert zsákmányoltak, s osztottak ki a tüntetők között.

Nagyjából 11:00 körül a tömeg megrohamozta és kifosztotta a kommunista párt helyi központját. A tüntetés ekkor kezdett zavargásba átcsapni, s ekkor dördültek el az első lövések. A tömeg ekkor különféle kormányzati épületeket támadott meg, s egyre több fegyverhez jutott.

11:00 körül jelentek meg a városban a tankok, illetve a néphadsereg egyes különítményei azzal a célból, hogy a kormányzati épületeket megvédjék. A katonák és a tüntetők között baráti beszélgetések zajlottak le, sőt sok katona át is állt a tüntetők oldalára. Konsztantyin Rokosszovszkij lengyel honvédelmi miniszter ennek hatására az összes lengyel csapatot riadókészültségbe helyezte.

Rokosszovszkij elküldte helyettesét, Stanisław Popławskit, hogy vessen véget a tüntetésnek minél hamarabb, s megakadályozza azt, hogy olyan jellegű események történjenek, mint az 1953-as keletnémet felkelés közben, melyet nem fojtottak el „időben” ezért a felkelés eszkalálódott. 

14:00-kor a helyi repülőtérre szovjet tisztek érkeztek, akik átvették a parancsnokságot. 16:00 és másnap reggel 5:00 között bevetésre került a 10. lengyel páncéloshadosztály, 19. lengyel páncéloshadosztály, a 4. lengyel gyalogos hadosztály és az 5. lengyel hadosztály, összességében mintegy 10 000 katona. A csapatoknak azt mondták, hogy német provokátorok ellen kell küzdeni, akik a Poznańi Nemzetközi Vásárral kapcsolatosan jutottak be az országba. A katonák mintegy két órán keresztül vonultak át a városon, erődemonstrációt mutatva, s gyakorlatilag körbezárták azt.

A letartóztatások 21:00-tól kezdődtek el. Az elfogott személyeket a repülőtérre vitték, ahol brutális módon hallgatták ki őket. A tüntetések június 30-ig tartottak. Június 19-én reggel 7:30-kor a lengyel miniszterelnök rádióbeszédében statáriumot hirdetett, melyben közölte, hogy aki nem teszi le a fegyvert, az a legsúlyosabb következményekkel számolhat.

Következmények 

A tüntetés áldozatainak számával kapcsolatban viták vannak. Łukasz Jastrząb lengyel történész az áldozatokat 57 főre teszi, valamint 600 sebesültet véleményez. Más vélemények szerint nagyságrendben 100 halálos áldozat volt. A kormánypárti áldozatok számát 8 főre teszik. 

Augusztus 8-ig 746 személyt vettek őrizetbe, akikből 22 ember állt bíróság elé. Hamarosan perek indultak, s a perbe fogottakat Stanisław Hejmowski ügyvéd védte, aki nyíltan arra hivatkozott a per során, hogy a kormány intézkedései vezettek oda, hogy ártatlan civilek haltak meg, védőbeszéde miatt több embert is felmentettek és 10 embert elítéltek 2-6 év közötti börtönbüntetésre. A politikai enyhülés hatása volt, hogy a hatóságok nem tettek kísérletet arra, hogy kényszerítse a vádlottakat arra, hogy olyat vallják, hogy nyugati befolyás miatt indították volna a tüntetést, de ez az álláspont a kormány hivatalos álláspontja lett éveken át.

A tüntetések hatására az addigi rezsim elveszítette Moszkva bizalmát, s változásként új vezetőként Władysław Gomułka került a  hatalom élére, s nevéhez kötődik az un. gomułkai olvadás. Ennek hatása miatt nem születtek súlyos, különösen halálos ítéletek. Ettől függetlenül évekig nem lehetett a poznańi eseményekről beszélni.

Ma sok történész úgy gondolja, hogy Poznań 1956 fontos mérföldkő volt a lengyel történelemben, előkészítette a kommunizmus bukását. Ezt más történészek amiatt vitatják, hogy a tüntetéseknek nem volt antikommunista jellege. A munkások az Internacionalé-t énekelték, s kenyeret követeltek.

Megemlékezése 

2006. június 21-én, az események 50. évfordulóján a lengyel parlament, a Szejm ünnepnappá nyilvánította a június 28-i tüntetés napját.

Fordítás

Jegyzetek

Források 
 Stanisław Jankowiak, Paweł Machcewicz, Agnieszka Rogulska, "Zranione miasto : Poznań w czerwcu 1956 r.", Instytut Pamięci Narodowej, 2003
 Łukasz Jastrząb, "Rozstrzelano moje serce w Poznaniu. Poznański Czerwiec 1956 r. – straty osobowe i ich analiza", Wydawnictwo Comandor, Warszawa 2006, 
 Norbert Wójtowicz, Ofiary „Poznańskiego Czerwca”, Rok 1956 na Węgrzech i w Polsce. Materiały z węgiersko–polskiego seminarium. Wrocław październik 1996, ed. Łukasz Andrzej Kamiński, Wrocław 1996, p. 32–41.
 Watry, David M. Diplomacy at the Brink: Eisenhower, Churchill, and Eden in the Cold War. Baton Rouge: Louisiana State University Press, 2014

További információk 
Jaroslaw Oracijewski–Zofia Trojanowicz: Poznan, 1956; AB Független, Bp., 1983 (Kelet-Európa elnyomott munkásfelkelései)
A szabadság városai. Poznań és Budapest, 1956; tan. Rafał Reczek, ford. Mihályi Zsuzsa; Instytut Pamięci Narodowej Komisja Ścigania Zbrodni przeciwko Narodowi Polskiemu–Lengyel Intézet, Poznan–Bp., 2021

Hidegháborús konfliktusok
Antikommunizmus
Forradalmak
Lengyelország a hidegháborúban
Poznań
1956
Azos poznańi munkásfelkelés , más néven Poznań( lengyelül : Poznański Czerwiec ) egy tömegfelkelés volt , a Lengyel Népköztársaságban , júniusés között . A tüntetések során a dolgozók jobb munkafeltételeket és a kormány távozását követelték . A tüntetés a Cegielski gyárból indult ki , s rövidesen tömeggyűléssé vált . A város központjábanán mintegy000 fő gyűlt össze , a Közbiztonsági Minisztérium helyi kirendeltsége elé . A tömegre a Lengyel Néphadsereg mintegy000 katonája és nagyságrendbentankja támadt rá , Stanisław Popławski vezetésével . A halálos áldozatok számaésfő között volt , közöttük a tiltakozás leverésének arcává váltéves Romek Strzałkowski . A felkelés hatására rövidesen távozott a hatalomból a párt addigi első titkára Edward Ochab és a vezetést Władysław Gomułka vette át , valamint a szovjet ellenőrzés az ország fölött csökkent . Előzmények Sztálin halála után a keleti blokkban bekövetkezett desztalinizációs folyamat az egész blokkot megrengette . Hruscsov beszédének komoly következményei voltak nem csak a Szovjetunióban , hanem a többi szocialista országban is . A személyi kultusz időszaka alatt Lengyelországban gyakorlatban egy az egyben másolni próbálták a szovjet modellt . Az enyhülés időszaka alatt a Lengyel Egyesült Munkáspártban hosszas viták zajlottak le . A lengyel antikommunista ellenállás egyre erősebbé vált , különösen a Klub Krzywego Koła nevű csoport Varsóban . Ezekben a csoportokban a lengyel függetlenségről vitatkoztak , kétségbe vonták az államilag ellenőrzött gazdaság hasznosságát , s felháborította őket a regnáló hatalom megvetése a második világháború lengyel ellenállóival szemben . Bár elsődlegesen ezek az értelmiségiek által lefolytatott viták voltak , de ezek a beszélgetésen elhangzottak egyre inkább teret nyertek a dolgozók között is . Mind a dolgozók , mind pedig az értelmiség között egyértelművé vált , hogy a kormányzati propaganda ellenére az életszínvonal nem javult . Poznań Lengyelország egyik legnagyobb ipari központja volt . Az egyre emelkedő adók miatt márőszén elégedetlenségi hullám futott végig a város munkavállalói között . A helyi dolgozók kérései a magasabb rangú hivatalnokok ellenállása miatt nem jutottak el a döntéshozókhoz , pedig több hónapon keresztül számos alkalommal küldtek petíciót a lengyel Gépipari Minisztériumba , illetve a Párt központjába , sikertelenül . 1956. júniusántagú küldöttség indult Varsóba , amely küldöttség júniusán tért vissza azzal , hogy a miniszter ígéretet tett arra , hogy egyes igényeket teljesíteni fognak . Rövidesen viszont újabb hírek érkeztek , miszerint a miniszter visszavonta az ígéretét . A sztrájk 1956. júniusán reggel00-kor spontán sztrájk kezdődött , melynek elsődleges központja a Cegielski Fémművek voltak . A dolgozók mindegy-a vett részt , akiket felháborított , hogy a kormány júniusban elvette a bónuszukat , valamint felemelte az elvégzendő munka mennyiségét . Miután a munkások az utcára vonultak , más gyárak és diákok is csatlakoztak a menethez . 9:00 és00 között mintegy000 ember gyűlt össze az Adam Mickiewicz téren található királyi kastély körül , amely ekkor a Párt és a rendőrség helyi központja volt . A tüntetők alacsonyabb élelmiszerárakat , béremelést és a munkakörülmények javítását követelték . A tömegben a nyugtalanság00 körül egyre nagyobb lett , amihez az is hozzájárult , hogy provokátorok azt a hírt kezdték el terjeszteni , hogy a tárgyalóküldöttséget letartóztatták . A helyi rendőrség nem tudta kézben tartani az eseményeket , különösen amikor a tömeg egy része erőszakosabbá vált , s megrohamozta a helyi börtönt , ahol50 körül több száz foglyot szabadítottak ki , valamint némi lőfegyvert zsákmányoltak , s osztottak ki a tüntetők között . Nagyjából00 körül a tömeg megrohamozta és kifosztotta a kommunista párt helyi központját . A tüntetés ekkor kezdett zavargásba átcsapni , s ekkor dördültek el az első lövések . A tömeg ekkor különféle kormányzati épületeket támadott meg , s egyre több fegyverhez jutott . 11:00 körül jelentek meg a városban a tankok , illetve a néphadsereg egyes különítményei azzal a célból , hogy a kormányzati épületeket megvédjék . A katonák és a tüntetők között baráti beszélgetések zajlottak le , sőt sok katona át is állt a tüntetők oldalára . Konsztantyin Rokosszovszkij lengyel honvédelmi miniszter ennek hatására az összes lengyel csapatot riadókészültségbe helyezte . Rokosszovszkij elküldte helyettesét , Stanisław Popławskit , hogy vessen véget a tüntetésnek minél hamarabb , s megakadályozza azt , hogy olyan jellegű események történjenek , mint azas keletnémet felkelés közben , melyet nem fojtottak el „ időben” ezért a felkelés eszkalálódott . 14:00-kor a helyi repülőtérre szovjet tisztek érkeztek , akik átvették a parancsnokságot.00 és másnap reggel00 között bevetésre került a lengyel páncéloshadosztály , lengyel páncéloshadosztály , a lengyel gyalogos hadosztály és az lengyel hadosztály , összességében mintegy000 katona . A csapatoknak azt mondták , hogy német provokátorok ellen kell küzdeni , akik a Poznańi Nemzetközi Vásárral kapcsolatosan jutottak be az országba . A katonák mintegy két órán keresztül vonultak át a városon , erődemonstrációt mutatva , s gyakorlatilag körbezárták azt . A letartóztatások00-tól kezdődtek el . Az elfogott személyeket a repülőtérre vitték , ahol brutális módon hallgatták ki őket . A tüntetések júniusig tartottak . Júniusén reggel30-kor a lengyel miniszterelnök rádióbeszédében statáriumot hirdetett , melyben közölte , hogy aki nem teszi le a fegyvert , az a legsúlyosabb következményekkel számolhat . Következmények A tüntetés áldozatainak számával kapcsolatban viták vannak . Łukasz Jastrząb lengyel történész az áldozatokatfőre teszi , valamintsebesültet véleményez . Más vélemények szerint nagyságrendbenhalálos áldozat volt . A kormánypárti áldozatok számátfőre teszik . Augusztusigszemélyt vettek őrizetbe , akikbőlember állt bíróság elé . Hamarosan perek indultak , s a perbe fogottakat Stanisław Hejmowski ügyvéd védte , aki nyíltan arra hivatkozott a per során , hogy a kormány intézkedései vezettek oda , hogy ártatlan civilek haltak meg , védőbeszéde miatt több embert is felmentettek ésembert elítéltekév közötti börtönbüntetésre . A politikai enyhülés hatása volt , hogy a hatóságok nem tettek kísérletet arra , hogy kényszerítse a vádlottakat arra , hogy olyat vallják , hogy nyugati befolyás miatt indították volna a tüntetést , de ez az álláspont a kormány hivatalos álláspontja lett éveken át . A tüntetések hatására az addigi rezsim elveszítette Moszkva bizalmát , s változásként új vezetőként Władysław Gomułka került a hatalom élére , s nevéhez kötődik az un. gomułkai olvadás . Ennek hatása miatt nem születtek súlyos , különösen halálos ítéletek . Ettől függetlenül évekig nem lehetett a poznańi eseményekről beszélni . Ma sok történész úgy gondolja , hogy Poznańfontos mérföldkő volt a lengyel történelemben , előkészítette a kommunizmus bukását . Ezt más történészek amiatt vitatják , hogy a tüntetéseknek nem volt antikommunista jellege . A munkások az Internacionalé-t énekelték , s kenyeret követeltek . Megemlékezése 2006. júniusén , az események évfordulóján a lengyel parlament , a Szejm ünnepnappá nyilvánította a júniusi tüntetés napját . Fordítás Jegyzetek Források Stanisław Jankowiak , Paweł Machcewicz , Agnieszka Rogulska , " Zranione miasto \ : Poznań w czerwcur. " , Instytut Pamięci Narodowej , Łukasz Jastrząb , " Rozstrzelano moje serce w Poznaniu . Poznański Czerwiecr. – straty osobowe i ich analiza " , Wydawnictwo Comandor , Warszawa Norbert Wójtowicz , Ofiary „ Poznańskiego Czerwca” , Rokna Węgrzech i w Polsce . Materiały z węgiersko–polskiego seminarium . Wrocław październik ed . Łukasz Andrzej Kamiński , Wrocław p. 32–41. Watry , David M. Diplomacy at the Brink : Eisenhower , Churchill , and Eden in the Cold War . Baton Rouge : Louisiana State University Press , További információk Jaroslaw Oracijewski–Zofia Trojanowicz : Poznan , AB Független , Bp. ,( Kelet-Európa elnyomott munkásfelkelései ) A szabadság városai . Poznań és Budapest , tan . Rafał Reczek , ford . Mihályi Zsuzsa ; Instytut Pamięci Narodowej Komisja Ścigania Zbrodni przeciwko Narodowi Polskiemu–Lengyel Intézet , Poznan–Bp. , Hidegháborús konfliktusok Antikommunizmus Forradalmak Lengyelország a hidegháborúban Poznań 1956