Airco DH.2
Az Airco DH.2 egy brit gyártmányú együléses, tolólégcsavaros korai vadászrepülőgép volt az első világháborúban. Mivel a háború első szakaszában az antant még nem rendelkezett a légcsavaron át tüzelő géppuska technológiájával, hasonló konstrukciókkal próbáltak szembeszállni a német technológiai előnnyel.

Története
Az első légicsatákban a pilóták pisztollyal és karabéllyal lövöldöztek egymásra, de hamar rájöttek a géppuskák használhatóságára. Mivel azonban a britek kezdetben nem tudtak géppuskával átlőni a légcsavaron (ezt a németek oldották meg először), Geoffrey de Havilland a brit Airco gyár főkonstruktőre tolólégcsavaros repülőgépet tervezett, ahol a motor és a propeller a pilóta háta mögött helyezkedett el (így ez a probléma nem jelentkezett). A kétüléses DH.1 tapasztalatai alapján 1915 elején megtervezte annak kisebb, együléses változatát, a DH.2-t, amelyet főleg vadászkíséretnek szántak a felderítő gépek számára. A prototípus júliusban szállt fel először.

A DH.2 fegyverzete egy 0.303-as (7,7 mm-es) Lewis-géppuska volt, amelyet az eredeti tervek szerint három különböző irányba néző állványra lehetett áthelyezni repülés közben, de a pilóták rájöttek, hogy sokkal egyszerűbb a repülőt fordítani, mint a fegyvert rakosgatni. Emiatt végül csak a középső, előre néző állvány maradt meg, bár a parancsnokság ragaszkodott hozzá, hogy az odaerősítés ne legyen végleges és egy kapocs eltávolítása után a géppuska levehető legyen. 

A DH.2-k többségét egy 100 lőerős Gnôme Monosoupape forgómotor hajtotta; a későbbi sorozatok 110 lóerős Le Rhône 9J motort kaptak.

Az Airco összesen 453 db DH.2-t gyártott.

 

Az első tesztrepülések után egy DH.2-t átszállítottak Franciaországba, hogy harctéri körülmények között is kipróbálják. A gépet azonban lelőtték, pilótája életét vesztette; a németek pedig megjavították a lezuhant repülőt. Az első repülőszázad, amelyet Airco DH.2-esekkel is felszereltek (és az első, amelyik csak együléses vadászgépekből állt) a No. 24 Squadron volt, amelyik 1916 februárjában került a frontra. Végül hét repülőszázadot szereltek fel a típussal és igen jól teljesített a Fokker Eindeckerekkel szemben. Jelentős szerep jutott nekik a somme-i csata légiharcaiban; egyedül a No. 24 Squadron 774 légicsatában vett részt és 44 ellenséges repülőt lőtt le. A DH.2 egyik hátránya volt, hogy igen érzékeny irányítása miatt a kezdő pilóták könnyen lezuhantak vele (ezért "pörgő krematóriumnak" is csúfolták) Gyakorlott kézben azonban igen fordulékony, jól irányítható gépnek bizonyult. A hátul elhelyezett forgómotor miatt könnyen átesett, de a középen lévő súlypont miatt manőverezési képessége a korabeli repülők között kiválónak minősült.

1916 szeptemberében megjelentek a fronton az új típusú kétfedelű, elöllégcsavaros, propelleren át tüzelő német vadászrepülők, a Halberstadt D.II és az Albatros D.I, az Airco DH.2 pedig hamar elavult. 1917 júniusáig maradt frontszolgálatban, míg az utolsó századokat is fel nem szerelték modernebb utódjával, az Airco DH.5-tel. Néhány darab azonban továbbra is harcolt a macedóniai fronton, a Sínai-félszigeten és Palesztinában. 1918-ban már csak oktatógépnek használták haladó pilóták számára. A háború végére valamennyit visszavonták és egyetlen példánya sem maradt fenn.

Ászpilóták
A korai brit ászpilóták közül többen is DH.2-n repültek. Ilyen volt az első, aki megszerezte a repülőász minősítést, Lanoe Hawker (bár hét győzelme közül egyiket sem ezzel a típussal érte el) és éppen egy DH.2-vel repült, amikor Manfred von Richthofen 1916. november 23-án lelőtte. A 19 győzelmet elérő Alan Wilkinson az első tíz ellenséges gépet DH.2-vel semmisítette meg. A No. 32 Squadron parancsnoka, Lionel Rees 1916. július 1-én egy ilyen repülőben ülve egyedül támadott rá egy tíz német kétülésesből álló kötelékre és kettőt lelőtt közülük; ezért elnyerte a Viktória-keresztet. James McCudden, a Brit Birodalom negyedik legtöbb győzelmet gyűjtő ászpilótája is DH.2-vel lőtte le az első ellenfeleit. Összesen 14 brit pilóta lőtt ki legalább öt német repülőgépet DH.2-sel.

Rendszeresítő országok

,  - (5.,11., 17., 18., 24., 29., 32., 41., 47., 111. repülőszázadok)

Műszaki paraméterei

személyzet: 1 fő
szárnyfesztávolság: 8,61 m
törzshossz: 7,69 m
magasság: 2,91 m
üres súly: 428 kg
felszállósúly: 654 kg
maximális sebesség: 150 km/h
maximális magasság: 4265 m
hatótáv: 400 km
hajtómű: 1 db 100 lóerős Gnôme Monosoupape forgómotor
fegyverzet: 1 db .303 (7,7 mm) kaliberű Lewis-géppuska, 47 töltényes tárakkal

Jegyzetek

Fordítás

Források
 Bruce, J.M. Warplanes of the First World War - Fighters Volume One. London: MacDonald & Co., 1965.
 Cheesman, E.F., ed. Fighter Aircraft of the 1914-1918 War. Herts, UK: Harleyford, 1960.
Funderburk, Thomas R. The Fighters: The Men and Machines of the First Air War. New York: Grosset & Dunlap, 1962.
 Goulding, James. Interceptor: RAF Single Seat Multi-Gun Fighters. London: Ian Allen Ltd., 1986. .
 Guttman, Jon. Pusher Aces of World War 1. Jon Guttman. Osprey Pub Co, 2009. , .
 Jackson, A.J. De Havilland Aircraft since 1909. London: Putnam, Third edition, 1987. .
 Mason, Francis K. The British Fighter since 1912. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press, 1992. .
 Miller, James F. "DH 2 vs Albatros D I/D II - Western Front 1916 (Osprey Duel ; 42)". Oxford, UK: Osprey Publishing, 2012. 
Munson, Kenneth. Fighters Attack and Training Aircraft 1914-1919. New York: Macmillan, 1968.
 Raleigh, Walter. The War In The Air: Being the Story of the part played in the Great War by the Royal Air Force, Vol I. Oxford, UK: Clarendon Press, First edition 1922, 2002 (reprint). .
 Sharpe, Michael. Biplanes, Triplanes, and Seaplanes. London: Friedman/Fairfax Books, 2000. .

Első világháborús vadászrepülőgépek
Első világháborús brit repülőgépek
Az Airco DH.2 egy brit gyártmányú együléses , tolólégcsavaros korai vadászrepülőgép volt az első világháborúban . Mivel a háború első szakaszában az antant még nem rendelkezett a légcsavaron át tüzelő géppuska technológiájával , hasonló konstrukciókkal próbáltak szembeszállni a német technológiai előnnyel . Története Az első légicsatákban a pilóták pisztollyal és karabéllyal lövöldöztek egymásra , de hamar rájöttek a géppuskák használhatóságára . Mivel azonban a britek kezdetben nem tudtak géppuskával átlőni a légcsavaron ( ezt a németek oldották meg először ) , Geoffrey de Havilland a brit Airco gyár főkonstruktőre tolólégcsavaros repülőgépet tervezett , ahol a motor és a propeller a pilóta háta mögött helyezkedett el ( így ez a probléma nem jelentkezett ) . A kétüléses DH.1 tapasztalatai alapjánelején megtervezte annak kisebb , együléses változatát , a DH.2-t , amelyet főleg vadászkíséretnek szántak a felderítő gépek számára . A prototípus júliusban szállt fel először . A DH.2 fegyverzete egy303-as7 mm-es ) Lewis-géppuska volt , amelyet az eredeti tervek szerint három különböző irányba néző állványra lehetett áthelyezni repülés közben , de a pilóták rájöttek , hogy sokkal egyszerűbb a repülőt fordítani , mint a fegyvert rakosgatni . Emiatt végül csak a középső , előre néző állvány maradt meg , bár a parancsnokság ragaszkodott hozzá , hogy az odaerősítés ne legyen végleges és egy kapocs eltávolítása után a géppuska levehető legyen . A DH.2-k többségét egylőerős Gnôme Monosoupape forgómotor hajtotta ; a későbbi sorozatoklóerős Le Rhône motort kaptak . Az Airco összesendb DH.2-t gyártott . Az első tesztrepülések után egy DH.2-t átszállítottak Franciaországba , hogy harctéri körülmények között is kipróbálják . A gépet azonban lelőtték , pilótája életét vesztette ; a németek pedig megjavították a lezuhant repülőt . Az első repülőszázad , amelyet Airco DH.2-esekkel is felszereltek ( és az első , amelyik csak együléses vadászgépekből állt ) a No.Squadron volt , amelyikfebruárjában került a frontra . Végül hét repülőszázadot szereltek fel a típussal és igen jól teljesített a Fokker Eindeckerekkel szemben . Jelentős szerep jutott nekik a somme-i csata légiharcaiban ; egyedül a No.Squadronl égicsatában vett részt ésellenséges repülőt lőtt le . A DH.2 egyik hátránya volt , hogy igen érzékeny irányítása miatt a kezdő pilóták könnyen lezuhantak vele ( ezért " pörgő krematóriumnak " is csúfolták ) Gyakorlott kézben azonban igen fordulékony , jól irányítható gépnek bizonyult . A hátul elhelyezett forgómotor miatt könnyen átesett , de a középen lévő súlypont miatt manőverezési képessége a korabeli repülők között kiválónak minősült . 1916 szeptemberében megjelentek a fronton az új típusú kétfedelű , elöllégcsavaros , propelleren át tüzelő német vadászrepülők , a Halberstadt D.II és az Albatros D.I , az Airco DH.2 pedig hamar elavult.júniusáig maradt frontszolgálatban , míg az utolsó századokat is fel nem szerelték modernebb utódjával , az Airco DH.5-tel . Néhány darab azonban továbbra is harcolt a macedóniai fronton , a Sínai-félszigeten és Palesztinában.ban már csak oktatógépnek használták haladó pilóták számára . A háború végére valamennyit visszavonták és egyetlen példánya sem maradt fenn . Ászpilóták A korai brit ászpilóták közül többen is DH.2-n repültek . Ilyen volt az első , aki megszerezte a repülőász minősítést , Lanoe Hawker ( bár hét győzelme közül egyiket sem ezzel a típussal érte el ) és éppen egy DH.2-vel repült , amikor Manfred von Richthofen novemberán lelőtte . Agyőzelmet elérő Alan Wilkinson az első tíz ellenséges gépet DH.2-vel semmisítette meg . A No.Squadron parancsnoka , Lionel Rees júliusén egy ilyen repülőben ülve egyedül támadott rá egy tíz német kétülésesből álló kötelékre és kettőt lelőtt közülük ; ezért elnyerte a Viktória-keresztet . James McCudden , a Brit Birodalom negyedik legtöbb győzelmet gyűjtő ászpilótája is DH.2-vel lőtte le az első ellenfeleit . Összesenbrit pilóta lőtt ki legalább öt német repülőgépet DH.2-sel . Rendszeresítő országok -, 11. , , , , , , , , repülőszázadok ) Műszaki paraméterei személyzet : fő szárnyfesztávolság:61 m törzshossz:69 m magasság:91 m üres súly:kg felszállósúly: kg maximális sebesség: km/h maximális magasság:m hatótáv: km hajtómű : dblóerős Gnôme Monosoupape forgómotor fegyverzet: db\.3037 mm ) kaliberű Lewis-géppuska, töltényes tárakkal Jegyzetek Fordítás Források Bruce , J.M. Warplanes of the First World War - Fighters Volume One . London : MacDonald & Co. , Cheesman , E.F. , ed . Fighter Aircraft of theWar . Herts , UK : Harleyford , Funderburk , Thomas R. The Fighters : The Men and Machines of the First Air War . New York : Grosset & Dunlap , Goulding , James . Interceptor : RAF Single Seat Multi-Gun Fighters . London : Ian Allen Ltd. , \ . Guttman , Jon . Pusher Aces of World War Jon Guttman . Osprey Pub Co , , \ . Jackson , A.J . De Havilland Aircraft since London : Putnam , Third edition , \ . Mason , Francis K. The British Fighter since Annapolis , Maryland : Naval Institute Press , \ . Miller , James F. " DHvs Albatros D I/D II - Western Front ( Osprey Duel; . Oxford , UK : Osprey Publishing , Munson , Kenneth . Fighters Attack and Training Aircraft New York : Macmillan , Raleigh , Walter . The War In The Air: Being the Story of the part played in the Great War by the Royal Air Force , Vol I. Oxford , UK : Clarendon Press , First edition( reprint ) . \ . Sharpe , Michael . Biplanes , Triplanes , and Seaplanes . London : Friedman/ Fairfax Books , \ . Első világháborús vadászrepülőgépek Első világháborús brit repülőgépek