Veszettség elleni védőoltás
A veszettség elleni védőoltás olyan vakcina, amely védelmet nyújt a veszettséggel szemben. Számos olyan oltóanyag kapható, amely biztonságos és hatékony is egyben. Van olyan oltás, amelyet a vírusnak való kitettséget megelőzően kell beadni (preexpozíciós), és olyan is, amelyet bizonyos ideig azt követően (posztexpozíciós), például kutya- vagy denevérharapás után kell alkalmazni. Három oltás tartós immunitást biztosít. Az injekciót általában a bőr alá vagy az izomba adják. A posztexpozíciós oltást jellemzően veszettség elleni ellenanyaggal együtt adják be. Potenciálisan fertőzésnek kitett személyek esetében ajánlott az esetleges kitettséget megelőző beoltás. Az oltóanyagok emberek és állatok esetében egyaránt hatékonyak. A kutyák beoltása rendkívül eredményesen előzi meg a veszettség emberekre történő átterjedését.

A veszettség elleni védőoltás minden korcsoportban biztonsággal alkalmazható. Az emberek körülbelül 35-40%-ánál a beadás helyén rövid ideig tartó bőrpír és fájdalom jelentkezhet. Az emberek 5-15%-ánál láz, fejfájás vagy hányinger léphet fel. A veszettségnek való kitettséget követően alkalmazása semmilyen esetben sem ellenjavallt, mert a betegség kezelés nélkül biztosan halálhoz vezet. A legtöbb vakcina nem tartalmaz tiomerzált. Bizonyos országokban, főként Ázsiában és Latin-Amerikában idegszövetből készített oltóanyagot használnak, de ezek kevésbé hatásosak, és komolyabbak a mellékhatásaik. Használatukat ezért az Egészségügyi Világszervezet (WHO) nem ajánlja.

A veszettség elleni első védőoltást Louis Pasteur 1885-ben mutatta be, majd 1908-ban megjelent egy javított változat. A világon több millió embert oltottak már be, és a becslések szerint ez a gyakorlat évi 250 000 ember életét menti meg. Az oltóanyag szerepel a WHO alapvető gyógyszereket tartalmazó listáján, amely az egészségügyi alapellátásban szükséges legfontosabb gyógyszereket sorolja fel.

Jegyzetek

Fordítás 

Védőoltások
A veszettség elleni védőoltás olyan vakcina , amely védelmet nyújt a veszettséggel szemben . Számos olyan oltóanyag kapható , amely biztonságos és hatékony is egyben . Van olyan oltás , amelyet a vírusnak való kitettséget megelőzően kell beadni ( preexpozíciós ) , és olyan is , amelyet bizonyos ideig azt követően ( posztexpozíciós ) , például kutya- vagy denevérharapás után kell alkalmazni . Három oltás tartós immunitást biztosít . Az injekciót általában a bőr alá vagy az izomba adják . A posztexpozíciós oltást jellemzően veszettség elleni ellenanyaggal együtt adják be . Potenciálisan fertőzésnek kitett személyek esetében ajánlott az esetleges kitettséget megelőző beoltás . Az oltóanyagok emberek és állatok esetében egyaránt hatékonyak . A kutyák beoltása rendkívül eredményesen előzi meg a veszettség emberekre történő átterjedését . A veszettség elleni védőoltás minden korcsoportban biztonsággal alkalmazható . Az emberek körülbelül-ánál a beadás helyén rövid ideig tartó bőrpír és fájdalom jelentkezhet . Az emberek-ánál láz , fejfájás vagy hányinger léphet fel . A veszettségnek való kitettséget követően alkalmazása semmilyen esetben sem ellenjavallt , mert a betegség kezelés nélkül biztosan halálhoz vezet . A legtöbb vakcina nem tartalmaz tiomerzált . Bizonyos országokban , főként Ázsiában és Latin-Amerikában idegszövetből készített oltóanyagot használnak , de ezek kevésbé hatásosak , és komolyabbak a mellékhatásaik . Használatukat ezért az Egészségügyi Világszervezet ( WHO ) nem ajánlja . A veszettség elleni első védőoltást Louis Pasteurben mutatta be , majdban megjelent egy javított változat . A világon több millió embert oltottak már be , és a becslések szerint ez a gyakorlat évi000 ember életét menti meg . Az oltóanyag szerepel a WHO alapvető gyógyszereket tartalmazó listáján , amely az egészségügyi alapellátásban szükséges legfontosabb gyógyszereket sorolja fel . Jegyzetek Fordítás Védőoltások