Theognisz
Theognisz (ógörög nyelven: Θέογνις) Megarából származott ógörög elégiaköltő, az I. e. 6. század második felében alkotott. Az ún. gnomikus elégia fő képviselője.

Élete  
A dórok nemzetségéhez tartozott, mely épp az ő korában a népi felkelés következtében elvesztette hatalmát és vagyonát. Theognisz az arisztokrata párt híveként részt vett a politikai harcokban, de pártjával együtt vereséget szenvedett, birtokait elkobozták. Száműzöttként járta be Spártát, Eubeát, Szicíliát. Később abbahagyta a pártküzdelmet, visszatért hazájába, de nem mondott le arisztokratikus elveiről; birtokait nem kapta vissza.

Költészete 
Költészetének iránya épp az arisztokratikus elvek érdekében hajolt a gnomikus elégiához, melynek Theognisz a fő képviselője. A Szuda-lexikon szerint írt egy elégiát a Siracusa ostromából menekültekre (2800 sor) és egy Cyrnus nevű ifjúhoz buzdító elégiát. Fennmaradt egy 694 elégiai pársorból álló gyűjtemény két könyvben, melyek közül az első politikai és erkölcsi intelmeket, a második – mely csak a modenai kódexben maradt fenn –, szép ifjakhoz intézett szerelmi költeményeket tartalmaz. 

A gyűjteménybe olyan költemények is belekerültek, melyek nem Theognisztól származnak; elkülönítésük igen nehéz. Voltaképp velős mondások gyűjteményeként foroghatott közkézen, magvát a Cyrnushoz intézett rész képezte. A hitelesség fő ismerve, ha az ifjút beleszövi versébe, habár másokhoz írt buzdító verseit is tartalmazza a gyűjtemény. Így Szimónidészt, Cleraristust, Onomakrituszt, Damokleszt szintén megszólaltatja elégiáiban.

Theognisz versei nagyobbára gnómák, vagyis életbölcsességet, erkölcsi tanulságot kifejező rövid költemények, kisebb részben skolionok, ivó-dalok, melyek a jó lakoma és a jó bor örömeit dicsérik; valamennyi elégikus versmértékben. Az ókori görög költészetnek ebben a korai időszakában az elégia még csak versforma; az ún. „elégikus” hang teljesen, és többnyire a személyes érzelem is hiányzik belőlük.

Források 
 

 Szerb Antal: A világirodalom története (Magvető Könyvkiadó, Budapest, 1962) A görögök / A líra c. alfejezet, 19. oldal.

Kapcsolódó szócikkek 
 Ókori görög irodalom

Ókori görög költők
Az i. e. 6. században született személyek
Theognisz ( ógörög nyelven : Θέογνις ) Megarából származott ógörög elégiaköltő , az I. e. század második felében alkotott . Az ún. gnomikus elégia fő képviselője . Élete A dórok nemzetségéhez tartozott , mely épp az ő korában a népi felkelés következtében elvesztette hatalmát és vagyonát . Theognisz az arisztokrata párt híveként részt vett a politikai harcokban , de pártjával együtt vereséget szenvedett , birtokait elkobozták . Száműzöttként járta be Spártát , Eubeát , Szicíliát . Később abbahagyta a pártküzdelmet , visszatért hazájába , de nem mondott le arisztokratikus elveiről ; birtokait nem kapta vissza . Költészete Költészetének iránya épp az arisztokratikus elvek érdekében hajolt a gnomikus elégiához , melynek Theognisz a fő képviselője . A Szuda-lexikon szerint írt egy elégiát a Siracusa ostromából menekültekresor ) és egy Cyrnus nevű ifjúhoz buzdító elégiát . Fennmaradt egyelégiai pársorból álló gyűjtemény két könyvben , melyek közül az első politikai és erkölcsi intelmeket , a második – mely csak a modenai kódexben maradt fenn – , szép ifjakhoz intézett szerelmi költeményeket tartalmaz . A gyűjteménybe olyan költemények is belekerültek , melyek nem Theognisztól származnak ; elkülönítésük igen nehéz . Voltaképp velős mondások gyűjteményeként foroghatott közkézen , magvát a Cyrnushoz intézett rész képezte . A hitelesség fő ismerve , ha az ifjút beleszövi versébe , habár másokhoz írt buzdító verseit is tartalmazza a gyűjtemény . Így Szimónidészt , Cleraristust , Onomakrituszt , Damokleszt szintén megszólaltatja elégiáiban . Theognisz versei nagyobbára gnómák , vagyis életbölcsességet , erkölcsi tanulságot kifejező rövid költemények , kisebb részben skolionok , ivó-dalok , melyek a jó lakoma és a jó bor örömeit dicsérik ; valamennyi elégikus versmértékben . Az ókori görög költészetnek ebben a korai időszakában az elégia még csak versforma ; az ún. „ elégikus” hang teljesen , és többnyire a személyes érzelem is hiányzik belőlük . Források Szerb Antal : A világirodalom története ( Magvető Könyvkiadó, Budapest,A görögök / A líra c. alfejezet , oldal . Kapcsolódó szócikkek Ókori görög irodalom Ókori görög költők Az i . e. században született személyek