Umljanović
Umljanovic falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében. Közigazgatásilag Ružićhoz tartozik.

Fekvése 
Knintől légvonalban 28, közúton 32 km-re délre, községközpontjától 5 km-re délre Dalmácia középső részén, a Petrovo-mező délkeleti részén, a Moseć-hegység keleti lábánál fekszik. Területén egy kis tó is található, melyet Gabelinonak neveznek. Umljanović a község legnagyobb területű települése. 20 településrészből áll: Grizelji, Lovrinovići, Trive, Žeravice, Bačići, Lele, Slančići, Delaši, Devići, Ikačići, Šimundžići, Božidarovi, Ivaniševići, Gabelini, Đereci, Relote, Ćulave, Pućo, Kaići és Mešini. Legmagasabb pontja a Žeravičin Ošljar 586 méter magas.

Története 
A településhez tartozó Balina glavicán a Petrovo-mező délkeleti szegélyén feküdt a római korban Magnum municipium központja. Ezen a helyen a dalmátok egy korábbi települését is feltételezik, melyet a történeti források Sinodiumnak neveznek és amelyet i. e. 34-ben Octavianus hadai leromboltak. Magnum ezután római városként fejlődött az Aquileia – Dyrrachium kereskedelmi út mentén. Az út mentén római katonai táborok sora (az úgynevezett „dalmát limes”) állt, mely magában foglalta Burnum és a Cetina parti Tilurium táborait a hozzájuk tartozó kisebb táborokkal együtt. A város territóriuma valószínűleg magában foglalta a mai Petrovo-mező területét. Magnum a municípiumi rangot legkésőbb a 2. század első felében elnyerte, ezt a korabeli feljegyzések is megerősítik. Mivel a Balina glavicán eddig még nem voltak tervszerű régészeti feltárások Magnum pontos kiterjedése sem ismert. A Čikola jobb partján fekvő elaknásított területen egyelőre ilyen tevékenység nem is lehetséges. Ismert, hogy Magnum a 2. században szentélyekkel rendelkező kiváltságos hely volt, ahol Jupiternek és Eponának mutattak be fogadalmi áldozatokat. A szentélykörzet valószínűleg a közvetlenül a városfalak, illetve a katonai tábor fala mellett állt, ahogyan ez a germán limes esetében is megszokott volt. Magnumban amint azt egy itt talált kultikus dombormű is igazolja Mithrász-szentély is volt. A város a vizet nagy valószínűséggel a Čikola forrásától, Mirlović poljéról kapta. Az akvadukt maradványai még a 19. század végén is látszottak. Magnum utolsó említése 533-ban a második salonai zsinaton a ludrumi püspökség alapítása alkalmával történt. A falut környező településekkel együtt 1522-ben szállta meg a török és csak a 17. század végén szabadították fel a velencei seregek. A török uralom idején területe a Klisszai szandzsák része volt. Az iszlám uralom ellenére a keresztény hit is erősödött, melyről a ferences szerzetesek gondoskodtak. A szabad vallásgyakorlást szultáni rendelet is biztosította. 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. A falunak 1857-ben 404, 1910-ben 405 lakosa volt. Az első világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. 1991-ben csaknem teljes lakossága horvát nemzetiségű volt. A délszláv háború során a település bár a frontvonalba esett végig horvát ellenőrzés alatt maradt. A településnek 2011-ben 148 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
Municipium Magnum római település maradványai.
A Via Gabianina római út maradványai.
Sinodium dalmát erődített település romjai.

Jegyzetek

További információk
 Ružić község hivatalos oldala

Fordítás

Šibenik-Knin megye települései
Umljanovic falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében . Közigazgatásilag Ružićhoz tartozik . Fekvése Knintől légvonalban közútonkm-re délre , községközpontjátólkm-re délre Dalmácia középső részén , a Petrovo-mező délkeleti részén , a Moseć-hegység keleti lábánál fekszik . Területén egy kis tó is található , melyet Gabelinonak neveznek . Umljanović a község legnagyobb területű települése.településrészből áll : Grizelji , Lovrinovići , Trive , Žeravice, Bačići , Lele , Slančići , Delaši , Devići , Ikačići , Šimundžići , Božidarovi , Ivaniševići , Gabelini , Đereci , Relote , Ćulave , Pućo , Kaići és Mešini . Legmagasabb pontja a Žeravičin Ošljarméter magas . Története A településhez tartozó Balina glavicán a Petrovo-mező délkeleti szegélyén feküdt a római korban Magnum municipium központja . Ezen a helyen a dalmátok egy korábbi települését is feltételezik , melyet a történeti források Sinodiumnak neveznek és amelyet i. e.ben Octavianus hadai leromboltak . Magnum ezután római városként fejlődött az Aquileia – Dyrrachium kereskedelmi út mentén . Az út mentén római katonai táborok sora ( az úgynevezett „ dalmát limes” ) állt , mely magában foglalta Burnum és a Cetina parti Tilurium táborait a hozzájuk tartozó kisebb táborokkal együtt . A város territóriuma valószínűleg magában foglalta a mai Petrovo-mező területét . Magnum a municípiumi rangot legkésőbb a század első felében elnyerte , ezt a korabeli feljegyzések is megerősítik . Mivel a Balina glavicán eddig még nem voltak tervszerű régészeti feltárások Magnum pontos kiterjedése sem ismert . A Čikola jobb partján fekvő elaknásított területen egyelőre ilyen tevékenység nem is lehetséges . Ismert , hogy Magnum a században szentélyekkel rendelkező kiváltságos hely volt , ahol Jupiternek és Eponának mutattak be fogadalmi áldozatokat . A szentélykörzet valószínűleg a közvetlenül a városfalak , illetve a katonai tábor fala mellett állt , ahogyan ez a germán limes esetében is megszokott volt . Magnumban amint azt egy itt talált kultikus dombormű is igazolja Mithrász-szentély is volt . A város a vizet nagy valószínűséggel a Čikola forrásától , Mirlović poljéról kapta . Az akvadukt maradványai még a század végén is látszottak . Magnum utolsó említéseban a második salonai zsinaton a ludrumi püspökség alapítása alkalmával történt . A falut környező településekkel együttben szállta meg a török és csak a század végén szabadították fel a velencei seregek . A török uralom idején területe a Klisszai szandzsák része volt . Az iszlám uralom ellenére a keresztény hit is erősödött , melyről a ferences szerzetesek gondoskodtak . A szabad vallásgyakorlást szultáni rendelet is biztosította.ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . A falunakbenbenlakosa volt . Az első világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett.ben csaknem teljes lakossága horvát nemzetiségű volt . A délszláv háború során a település bár a frontvonalba esett végig horvát ellenőrzés alatt maradt . A településnekbenlakosa volt . Lakosság Nevezetességei Municipium Magnum római település maradványai . A Via Gabianina római út maradványai . Sinodium dalmát erődített település romjai . Jegyzetek További információk Ružić község hivatalos oldala Fordítás Šibenik-Knin megye települései