Lauffeldi csata
A lauffeldi csatát az osztrák–holland–brit–hannoveri szövetség vívta a franciákkal az osztrák örökösödési háború során, 1747. július 2-án Maastrichttől nyugatra, és a franciák győzelmével ért véget. A helyszín különböző írásmódja után nevezik laffeldti, lafelti, lauffeldti, lawfeldi csatának, illetve vali csatának is. Lauffeld ma Vlijtingen része, Riemst körzetében, Belgiumban.

Előzmények

Szász Móric a Fontenoy-nál és Rocourt-nál aratott nagy győzelmei után folytatta a németalföldi francia inváziót és ezúttal már Hollandiát fenyegette. A szövetséges csapatok állásaikból való kimozdítására Clermont herceg vezetésével egy sereget küldött előre csalinak. Cumberland a francia várakozásoknak megfelelően meg akarta semmisíteni ezt a francia különítményt és mozgásba lendült  fős seregével. Szász Móric ennek hírére a francia fősereggel erőltetett menetben Clermont segítségére sietett, ezzel keresztül húzta a szövetségesek számításait.

A csata lefolyása

A francia és brit lovasság elővédharcai után a szövetséges gyalogság megérkezett a csatatérre és sorban lévő falvak láncolatára támaszkodva vették fel állásaikat. Cumberland és Ligonier tábornok között heves vita tört ki felhasználásukat illetően. Annak ellenére, hogy Ligonier a falvak gyalogság általi megerősítését javasolta, a herceg a falvak mögötti sík terepre való visszavonulásra adott ki parancsot. Így miután a gyalogezredek bevonultak a falvakba el kellett hagyják azokat. A szövetségesek centrumában Lauffeld és Vlytingen falvak terültek el.

A franciák először a szövetséges balszárnyat támadták, megszereztek két falut, majd Lauffeld, Vlytingen és Val irányába támadtak, ahol visszaverték őket. Cumberland ekkor erősítést kért a jobbszárnyon álló osztrákoktól, akik erre nem reagáltak. A franciák újabb támadást intéztek és lassan kiszorították a briteket a falvakból. Ennek során Val ötször is gazdát cserélt. Az itteni harcok során a később tábornoki rangig jutó James Wolfe különösen kitüntette magát. Egy ellentámadással sikerült a franciákat visszaszorítani, de miután erősítéseket kaptak végérvényesen felülkerekedtek a briteken.

Döntő pillanat volt mikor a holland lovasságot megtörte a francia lovasság karabélyosainak sortüze és menekülni kezdtek, amivel a brit vonalakat is összezavarták. Cumberland ekkor állítólag elveszítette a hidegvérét és elhamarkodottan visszavonulást rendelt el. Szász Móric a centrum elleni koncentrált támadáshoz vonta össze a csapatait. Ebben a kritikus pillanatban Ligonier saját kezdeményezésére három brit lovasezred élén rohamot intézett a franciák ellen. A háború legnagyobb lovas ütközetében  lovas vett részt. A francia szolgálatban álló Ír Dandár hét ezrede több mint 1400 halottat és sebesültet veszített. A szövetséges haderő főparancsnoka kis híján fogságba került, mikor a csata forgatagában a vörös kabátot viselő Ír Dandár embereit a saját katonáinak vélte. Szorult helyzetéből Ligonier lovasrohama mentette ki. A támadók súlyos veszteségeket szenvedtek, maga Ligonier fogságba került, de az így nyert idő lehetővé tette Cumberland serege számára a rendezett visszavonulást és magukkal tudták vinni a tüzérség nagy részét 700 francia hadifogollyal és több zsákmányul ejtett zászlóval együtt.
A harcok során mindkét fél nagy veszteségeket szenvedett. A franciák  embert veszítettek, köztük Emmanuel-François-Joseph de Bavière gróf tábornokot (II. Miksa Emánuel bajor választófejedelem természetes fiát). A szövetségesek mintegy 4000 főt veszítettek. A nagy francia veszteségekre utalva az egyik brit tiszt később kijelentette, hogy az ellenségnek minden napra egy ilyen győzelmet kívánna.

Bírálták Cumberland vezetői képességeit, mivel nem ismerte fel a falvak jelentőségét, melyekre serege támaszkodhatott volna. Ebben a döntésében Ligonierrel szembeni féltékenysége is vezérelhette, akit egyesek szerint irigyelt a csatamezőn tanúsított bátorsága és hidegvérűsége miatt. Végül az elhamarkodott visszavonulási parancsával az egész hadsereget veszélyeztette.

Következmények

A lauffeldi csata volt az osztrák örökösödési háború utolsó nagy csatája. Győzelmük után nyitva állt az út a Hollandiába a franciák számára. A szövetséges visszavonulás lehetővé tette Móricnak, hogy egy  fős különítményt Löwendal vezetésével északra küldjön Bergen op Zoom elfoglalására és ezzel zárja a hadjáratot abban az évben. Az 1748-as tavaszi hadjárat során a franciák bekerítették Maastrichtet és rövid ostrom után május 7-én elfoglalták. Áprilisban, a város ostromával egy időben béketárgyalások kezdődtek, melynek eredményeképpen októberben létrejött az aacheni béke. Szász Móric győzedelmes németalföldi hadjárata biztosította Franciaország meghatározó pozícióját a kontinensen. A béketárgyalások alatt a távolból hallani lehetett a franciák Maastrichtet tűz alatt tartó ostromágyúit.

A béketárgyalások eredményeképpen a franciák a flandriai hódításaikat feladták Louisbourgért (Kanada) cserébe.

Fordítás
 
 

Az osztrák örökösödési háború csatái
1747
A lauffeldi csatát az osztrák–holland–brit–hannoveri szövetség vívta a franciákkal az osztrák örökösödési háború során , júliusán Maastrichttől nyugatra , és a franciák győzelmével ért véget . A helyszín különböző írásmódja után nevezik laffeldti , lafelti , lauffeldti , lawfeldi csatának , illetve vali csatának is . Lauffeld ma Vlijtingen része , Riemst körzetében , Belgiumban . Előzmények Szász Móric a Fontenoy-nál és Rocourt-nál aratott nagy győzelmei után folytatta a németalföldi francia inváziót és ezúttal már Hollandiát fenyegette . A szövetséges csapatok állásaikból való kimozdítására Clermont herceg vezetésével egy sereget küldött előre csalinak . Cumberland a francia várakozásoknak megfelelően meg akarta semmisíteni ezt a francia különítményt és mozgásba lendült fős seregével . Szász Móric ennek hírére a francia fősereggel erőltetett menetben Clermont segítségére sietett , ezzel keresztül húzta a szövetségesek számításait . A csata lefolyása A francia és brit lovasság elővédharcai után a szövetséges gyalogság megérkezett a csatatérre és sorban lévő falvak láncolatára támaszkodva vették fel állásaikat . Cumberland és Ligonier tábornok között heves vita tört ki felhasználásukat illetően . Annak ellenére , hogy Ligonier a falvak gyalogság általi megerősítését javasolta , a herceg a falvak mögötti sík terepre való visszavonulásra adott ki parancsot . Így miután a gyalogezredek bevonultak a falvakba el kellett hagyják azokat . A szövetségesek centrumában Lauffeld és Vlytingen falvak terültek el . A franciák először a szövetséges balszárnyat támadták , megszereztek két falut , majd Lauffeld , Vlytingen és Val irányába támadtak , ahol visszaverték őket . Cumberland ekkor erősítést kért a jobbszárnyon álló osztrákoktól , akik erre nem reagáltak . A franciák újabb támadást intéztek és lassan kiszorították a briteket a falvakból . Ennek során Val ötször is gazdát cserélt . Az itteni harcok során a később tábornoki rangig jutó James Wolfe különösen kitüntette magát . Egy ellentámadással sikerült a franciákat visszaszorítani , de miután erősítéseket kaptak végérvényesen felülkerekedtek a briteken . Döntő pillanat volt mikor a holland lovasságot megtörte a francia lovasság karabélyosainak sortüze és menekülni kezdtek , amivel a brit vonalakat is összezavarták . Cumberland ekkor állítólag elveszítette a hidegvérét és elhamarkodottan visszavonulást rendelt el . Szász Móric a centrum elleni koncentrált támadáshoz vonta össze a csapatait . Ebben a kritikus pillanatban Ligonier saját kezdeményezésére három brit lovasezred élén rohamot intézett a franciák ellen . A háború legnagyobb lovas ütközetében lovas vett részt . A francia szolgálatban álló Ír Dandár hét ezrede több minthalottat és sebesültet veszített . A szövetséges haderő főparancsnoka kis híján fogságba került , mikor a csata forgatagában a vörös kabátot viselő Ír Dandár embereit a saját katonáinak vélte . Szorult helyzetéből Ligonier lovasrohama mentette ki . A támadók súlyos veszteségeket szenvedtek , maga Ligonier fogságba került , de az így nyert idő lehetővé tette Cumberland serege számára a rendezett visszavonulást és magukkal tudták vinni a tüzérség nagy részétfrancia hadifogollyal és több zsákmányul ejtett zászlóval együtt . A harcok során mindkét fél nagy veszteségeket szenvedett . A franciák embert veszítettek , köztük Emmanuel-François-Joseph de Bavière gróf tábornokot ( II. Miksa Emánuel bajor választófejedelem természetes fiát ) . A szövetségesek mintegyfőt veszítettek . A nagy francia veszteségekre utalva az egyik brit tiszt később kijelentette , hogy az ellenségnek minden napra egy ilyen győzelmet kívánna . Bírálták Cumberland vezetői képességeit , mivel nem ismerte fel a falvak jelentőségét , melyekre serege támaszkodhatott volna . Ebben a döntésében Ligonierrel szembeni féltékenysége is vezérelhette , akit egyesek szerint irigyelt a csatamezőn tanúsított bátorsága és hidegvérűsége miatt . Végül az elhamarkodott visszavonulási parancsával az egész hadsereget veszélyeztette . Következmények A lauffeldi csata volt az osztrák örökösödési háború utolsó nagy csatája . Győzelmük után nyitva állt az út a Hollandiába a franciák számára . A szövetséges visszavonulás lehetővé tette Móricnak , hogy egy fős különítményt Löwendal vezetésével északra küldjön Bergen op Zoom elfoglalására és ezzel zárja a hadjáratot abban az évben . Azas tavaszi hadjárat során a franciák bekerítették Maastrichtet és rövid ostrom után májusén elfoglalták . Áprilisban , a város ostromával egy időben béketárgyalások kezdődtek , melynek eredményeképpen októberben létrejött az aacheni béke . Szász Móric győzedelmes németalföldi hadjárata biztosította Franciaország meghatározó pozícióját a kontinensen . A béketárgyalások alatt a távolból hallani lehetett a franciák Maastrichtet tűz alatt tartó ostromágyúit . A béketárgyalások eredményeképpen a franciák a flandriai hódításaikat feladták Louisbourgért ( Kanada ) cserébe . Fordítás Az osztrák örökösödési háború csatái 1747