Katuni
Katuni falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Šestanovachoz tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 36, közúton 60 km-re keletre, Makarskától légvonalban 22, közúton 34 km-re északnyugatra, községközpontjától 2 km-re északnyugatra, a dalmát Zagora területén, a Cetina bal partján fekszik.

Története 
Az első ismert itt élt nép az illírek egyik törzse a dalmaták voltak, akik a magaslatokon épített, jól védhető erődített településeikben laktak. Innen könnyen ellenőrizni tudták a környező vidéket. Többségük állattartással foglalkozott, kisebb részük pedig földművelésből élt. A Cetina folyó melléke már a kezdetektől fogva kiválóan alkalmas volt a földművelésre és állattartásra. Az ember itteni korai jelenlétéről számos régészeti lelet tanúskodik. A bronzkorból származó vármaradvány a katuni poljei Gola Glava lelőhely. A rómaiak csak hosszú ideig tartó harcok után hódították meg ezt a vidéket, melyek az i. e. 156. évtől egészen 9-ig tartottak. A dalmátok elleni egyik hadjáratot i. e. 34-ben maga a későbbi császár Octavianus vezette. Az illírek elleni 9-ben aratott végső győzelem után Dalmáciára békésebb idők következtek, mely időszak 378-ig a nagy népvándorlásig tartott. Az illír lakosság nagy gazdasági fejlődésen ment át és romanizálódott. A római úthálózat részeként a község területén haladt át a Tronumtól (Cista Velika)  Katuni Poljén át Poljicáig, illetve a Gornja Žeževicán át Grabovacig vezető út. A római korból maradtak fenn a Katuni poljéhoz tartozó Radonján előkerült kisebb római kori település maradványai ahonnan a mindennapi élet emlékeként nagy mennyiségű kerámiatöredék került elő. A kereszténység elterjedését jelzi a katuni Gola Glaván feltárt 6. századi ókeresztény templom maradványa, melyet a horvátok ősei a 9. században újjáépítettek, majd a 18. században ennek a  romjain építették fel a mai templomot. Az 533-as salonai zsinat idején ez a terület a zagorai plébániához tartozott, melynek valószínűleg a mai Zagvozd volt a székhelye.A mai horvátok ősei a 7. században (626 körül) az avar hódítás után érkeztek ide és 925-ben megalapították királyságukat. A Horvát Királyság uralma kétszáz évig tartott, ezután a többi horvát területtel együtt a 12. század elején a magyar királyok fennhatósága alá került.

Katuni a 14. században a nagy kiterjedésű radobiljai plébániához tartozott, melyet 1376-ban egy birtokper kapcsán említenek először. Ennek a székhelye valószínűleg éppen a katuni templom volt. A plébánia az óhorvát imotai zsupánság területéből jött létre. Ebben az időszakban a Nenadićok voltak a térség urai, akik 1382-ben I. Tvrtko bosnyák királytól kapták adományként. A 15. század első felében e terület gyakran volt színtere a horvát és bosnyák hadak, illetve a Velencei Köztársaság közötti összecsapásoknak. 1408-ban Ostoja bosnyák király a Radivojević testvéreknek adta. Miután 1409-ben Nápolyi László a horvátok által elismert horvát-magyar királyként százezer aranydukátért eladta, 1420-ra egész Dalmácia a Velencei Köztársaság uralma alá került. 1463-ban a török meghódította a szomszédos Boszniát, majd 1471-re ez a terület is az Oszmán Birodalom fennhatósága alá került. A lakosság nagy része délre a tengermellékre, főként Poljica, Kaštel és a Brać-sziget környékére menekült. Kreševo, Katuni és Žeževica területe többször volt a horvátok és a velenceiek véres törökellenes támadásainak színtere. 1572-ben a poljicai születésű Ugrinović püspök török ellenes felkelést robbantott ki, melynek során rövid időre a térség velencei kézre került. 1573-ban azonban már újra török kézen volt és a török hadak végigpusztították vidékét. Az egyik legnagyobb összecsapás 1652-ben zajlott le, melynek során Krsto Zavoreo és Juraj Papalić vezetésével háromezer keresztény katona indult Duare várának elfoglalására. Először Sliménél, majd a radobiljai Katuninál is szétvertek egy török sereget, ezt követően pedig elfoglalták a várat. Az 1699-es karlócai béke török kézen hagyta. Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békével 1718-ban történt meg. A felszabadulás után Katunin, Žeževicán és Grabovacon is templomok épültek és megtörtént a térség kataszteri felmérése. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. A francia uralom idején épült meg a Kninből Kreševón, Katunon, Žeževicán és Grabovacon át Dubrovnikig vezető főút. A Dešković-házban 1871-ben megnyílt a község első fiúiskolája. A településnek 1857-ben 962, 1910-ben 1727 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. A lakosság elvándorlása az 1960-as évektől vette kezdetét. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. Az 1990-es évek óta lakossága rohamosan csökkent. 2011-ben a településnek 562 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
Mária mennybevétele tiszteletére szentelt régi plébániatemploma amint az a főbejárat felett olvasható 1722-ben épült a régi templom alapfalain. A falu első templomának építési ideje nem ismert. Cupilli érsek 1711-es vizitációja során megemlíti, hogy a katuni templom nagyon régi. A templom alapfalaiban látható középkori sírkövek is a középkori eredetet támasztják alá. A templomot 1740-ben felújították, nagyharangját 1745-ben Velencében vásárolták. Filippo Naldi 1759-ben megfestette az utolsó ítéletet ábrázoló nagyméretű alkotását, amely nagyon hasonlít Molinarinak a makarskai régi ferences templomban látható alkotásához. 1760-ban a templomot hét méterrel meghosszabbították. A homlokzatra a régi templom kapuzatát helyezték át a fölé bevésett 1780-as évszámmal. A homlokzat szép kőrozettája Brać szigetén készült. A kórusnál meghagyták a régi lőréseket, melyeket még a török elleni védelem miatt alakítottak ki. A homlokzat fölé 1770-ben emelték a három harang számára kialakított pengefalú harangtornyot. A templomnak teljes hosszúságában gótikus boltozata van. A szentélyt a hajótól reneszánsz előépítmény választja el. Az eredeti főoltár fából készült, melyet 1774-ben márvány oltárra cseréltek. A nép kívánságára vásárolták 1789-ben Velencében a Boldogságos Szűz Mária és Szent József márvány szobrait. Ugyancsak a hívek költségén készíttették el hazai mesterekkel a Rózsafüzér királynője és a Szent Rókus mellékoltárokat. A Szent József oltárt 1915-ben emelték. A templom az apszissal 25 és fél méter hosszú, 7 és fél méter széles.
Az Irgalmasság anyja a Boldogságos Szűz Mária tiszteletére szentelt új plébániatemplom a régi templom mellett áll. Építésének igénye már 1880-ban felmerült, mert a régi plébániatemplom a nagy területű plébánia hívei számára kicsinek bizonyult. A terv megvalósítására azonban sokat kellett várni. Az alapkövet 1940. július 14-én nagy ünnepélyességgel helyezte el Bonefačić püspök. A terveket Emil Cicikiani építész készítette. A falak már két méteres magasságban álltak, amikor közbejött a II. világháború. A háború után az építést akadályozták a kommunista hatóságok. Ezután az irányítást az ismert helyi születésű mariológus dr. Karlo Balić atya vette át, aki 1965-ben érkezett és elérte, hogy az építést 1966. március 3-án folytatni lehetett. A templomot végül 1970-ben fejezték be és szentelte fel Franić érsek. 1979-re elkészült a harangtorony is. a templom 35 méter hosszú és 18 méter széles. A templom előterében átrium és hittanterem található. Itt van a Legszentebb Oltáriszentség kápolna is Karlo Balić atyának a plébánia jótevőjének a sírjával. A templomhajó első részében külön talapzaton Szűz Mária és Szent Antal szobrai láthatók, az oltár mögötti falon levő három kép a Szeplőtelen fogantatás, Szűz Mária gyermekével és két mariológus ferencessel Duns Scottal és Karlo Balić-csal, illetve a Golgota (vászonra festett olajképek) B. Bulić festőművész alkotásai. A templom  előtti platón két karcsú oszlopon Szűz Mária és Szent József kőszobrai állnak. A plató bal oldalán a honvédő háborúban elesett helyi harcosok emlékműve, míg a jobb oldalon dr. Franjo Tuđman emlékműve látható abban a közismert pózban, melyet a knini erőd 1995. augusztus 5-i felszabadítása után örökítettek meg róla. A templom felújítása 2010-ben kezdődött és 2012-ben fejeződött be. Ennek során az épületet öt méterrel megtoldották, elkészült a 30 méter magas campanile típusú harangtorony és a kereszt alakú új tető. 24 új üvegablak készült a keresztútból és Mária életéből vett jelenetekkel, valamint elkészült az oltár mögötti több mint száz négyzetméter nagyságú hatalmas mozaikkép Josip Botteri alkotása, mely bibliai jeleneteket ábrázol. A templom közelében emelkedő Gradina nevű hegyen álló nagy kereszthez vezető keresztutat építettek.
A katuni plébániatemplomtól északra található a „Vlake” nevű sziklás fennsík, melynek a közepén fennmaradt  két római út kereszteződése. A fennsík déli részén, a Katuni-Polje település felé eső peremén található az őskori Kulina erődített település, melynek sáncai leginkább a keleti és részben az északi oldalon láthatók. Ennek a településnek a nyugati határa azon út mentén haladt, amely a Mandušići falutól Gornji Rubićiig vezet, és jellegzetességeit tekintve valószínűleg a középkorban vagy a kora újkorban keletkezett. Az egész terület az egyik legjobban fennmaradt ilyen típusú régészeti lelőhely Dalmáciában.
A Katunihoz tartozó Mandušići falucska északi részén, egy kissé kiemelkedő helyen található a Mandušić-torony, egy a 15. századból származó erődített épület, amely a település védelmét szolgálta. A torony szabadon álló házként épült, téglalap alaprajzú, 6x5,53x5,50 m méretű, észak-déli tájolású, durván faragott kőből épült. A sarkokban nagyobb és jobban megmunkált kövekkel van megerősítve. Az emeleti részre egy kőből készült teraszon és a déli homlokzaton szabályosabban faragott kövekből épített kisebb boltíves ajtón keresztül lehetett bejutni. A nyugati homlokzaton egy kőből épített kis boltíves ajtó található, amelyen keresztül egy boltozatos pincébe jutunk. A torony mellett több helyen kisebb nyílások láthatók, amelyek kiskapuként szolgáltak. A torony eredetileg nyeregtetős (mára lebontott) tetővel volt ellátva, amelyet kőlapok borítottak. A torony előtt a nyugati oldalon egy melléképület romos maradványai találhatók.

Kultúra 
Vukušići nevű településrészén rendezik minden évben a Gangafest nevű fesztivált
A nagyhét helyi népszokása az Úr sírjának őrzése, ősi hagyomány.

Jegyzetek

Források 
Šestanovac község weboldala 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
A Radobiljski vrisak egyesület honlapja 
A Dr. Fra Karlo Balić alapiskola honlapja 

Split-Dalmácia megye települései
Katuni falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Šestanovachoz tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re keletre , Makarskától légvonalban közútonkm-re északnyugatra , községközpontjátólkm-re északnyugatra , a dalmát Zagora területén , a Cetina bal partján fekszik . Története Az első ismert itt élt nép az illírek egyik törzse a dalmaták voltak , akik a magaslatokon épített , jól védhető erődített településeikben laktak . Innen könnyen ellenőrizni tudták a környező vidéket . Többségük állattartással foglalkozott , kisebb részük pedig földművelésből élt . A Cetina folyó melléke már a kezdetektől fogva kiválóan alkalmas volt a földművelésre és állattartásra . Az ember itteni korai jelenlétéről számos régészeti lelet tanúskodik . A bronzkorból származó vármaradvány a katuni poljei Gola Glava lelőhely . A rómaiak csak hosszú ideig tartó harcok után hódították meg ezt a vidéket , melyek az i . e. évtől egészenig tartottak . A dalmátok elleni egyik hadjáratot i. e.ben maga a későbbi császár Octavianus vezette . Az illírek elleniben aratott végső győzelem után Dalmáciára békésebb idők következtek , mely időszakig a nagy népvándorlásig tartott . Az illír lakosság nagy gazdasági fejlődésen ment át és romanizálódott . A római úthálózat részeként a község területén haladt át a Tronumtól ( Cista Velika ) Katuni Poljén át Poljicáig , illetve a Gornja Žeževicán át Grabovacig vezető út . A római korból maradtak fenn a Katuni poljéhoz tartozó Radonján előkerült kisebb római kori település maradványai ahonnan a mindennapi élet emlékeként nagy mennyiségű kerámiatöredék került elő . A kereszténység elterjedését jelzi a katuni Gola Glaván feltárt századi ókeresztény templom maradványa , melyet a horvátok ősei a században újjáépítettek , majd a században ennek a romjain építették fel a mai templomot . Azas salonai zsinat idején ez a terület a zagorai plébániához tartozott , melynek valószínűleg a mai Zagvozd volt a székhelye.A mai horvátok ősei a századbankörül ) az avar hódítás után érkeztek ide ésben megalapították királyságukat . A Horvát Királyság uralma kétszáz évig tartott , ezután a többi horvát területtel együtt a század elején a magyar királyok fennhatósága alá került . Katuni a században a nagy kiterjedésű radobiljai plébániához tartozott , melyetban egy birtokper kapcsán említenek először . Ennek a székhelye valószínűleg éppen a katuni templom volt . A plébánia az óhorvát imotai zsupánság területéből jött létre . Ebben az időszakban a Nenadićok voltak a térség urai , akikben I. Tvrtko bosnyák királytól kapták adományként . A század első felében e terület gyakran volt színtere a horvát és bosnyák hadak , illetve a Velencei Köztársaság közötti összecsapásoknak.ban Ostoja bosnyák király a Radivojević testvéreknek adta . Miutánben Nápolyi László a horvátok által elismert horvát-magyar királyként százezer aranydukátért eladta, ra egész Dalmácia a Velencei Köztársaság uralma alá került.ban a török meghódította a szomszédos Boszniát , majdre ez a terület is az Oszmán Birodalom fennhatósága alá került . A lakosság nagy része délre a tengermellékre , főként Poljica , Kaštel és a Brać-sziget környékére menekült . Kreševo , Katuni és Žeževica területe többször volt a horvátok és a velenceiek véres törökellenes támadásainak színtere.ben a poljicai születésű Ugrinović püspök török ellenes felkelést robbantott ki , melynek során rövid időre a térség velencei kézre került.ban azonban már újra török kézen volt és a török hadak végigpusztították vidékét . Az egyik legnagyobb összecsapásben zajlott le , melynek során Krsto Zavoreo és Juraj Papalić vezetésével háromezer keresztény katona indult Duare várának elfoglalására . Először Sliménél , majd a radobiljai Katuninál is szétvertek egy török sereget , ezt követően pedig elfoglalták a várat . Azes karlócai béke török kézen hagyta . Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békévelban történt meg . A felszabadulás után Katunin , Žeževicán és Grabovacon is templomok épültek és megtörtént a térség kataszteri felmérése . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett . A francia uralom idején épült meg a Kninből Kreševón , Katunon , Žeževicán és Grabovacon át Dubrovnikig vezető főút . A Dešković-házbanben megnyílt a község első fiúiskolája . A településnekbenbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához került . A lakosság elvándorlása azas évektől vette kezdetét.óta a független Horvátországhoz tartozik . Azes évek óta lakossága rohamosan csökkent.ben a településneklakosa volt . Lakosság Nevezetességei Mária mennybevétele tiszteletére szentelt régi plébániatemploma amint az a főbejárat felett olvashatóben épült a régi templom alapfalain . A falu első templomának építési ideje nem ismert . Cupilli érsekes vizitációja során megemlíti , hogy a katuni templom nagyon régi . A templom alapfalaiban látható középkori sírkövek is a középkori eredetet támasztják alá . A templomotben felújították , nagyharangjátben Velencében vásárolták . Filippo Naldiben megfestette az utolsó ítéletet ábrázoló nagyméretű alkotását , amely nagyon hasonlít Molinarinak a makarskai régi ferences templomban látható alkotásához.ban a templomot hét méterrel meghosszabbították . A homlokzatra a régi templom kapuzatát helyezték át a fölé bevésettas évszámmal . A homlokzat szép kőrozettája Brać szigetén készült . A kórusnál meghagyták a régi lőréseket , melyeket még a török elleni védelem miatt alakítottak ki . A homlokzat fölében emelték a három harang számára kialakított pengefalú harangtornyot . A templomnak teljes hosszúságában gótikus boltozata van . A szentélyt a hajótól reneszánsz előépítmény választja el . Az eredeti főoltár fából készült , melyetben márvány oltárra cseréltek . A nép kívánságára vásároltákben Velencében a Boldogságos Szűz Mária és Szent József márvány szobrait . Ugyancsak a hívek költségén készíttették el hazai mesterekkel a Rózsafüzér királynője és a Szent Rókus mellékoltárokat . A Szent József oltártben emelték . A templom az apszissalés fél méter hosszú,és fél méter széles . Az Irgalmasság anyja a Boldogságos Szűz Mária tiszteletére szentelt új plébániatemplom a régi templom mellett áll . Építésének igénye márban felmerült , mert a régi plébániatemplom a nagy területű plébánia hívei számára kicsinek bizonyult . A terv megvalósítására azonban sokat kellett várni . Az alapkövet júliusén nagy ünnepélyességgel helyezte el Bonefačić püspök . A terveket Emil Cicikiani építész készítette . A falak már két méteres magasságban álltak , amikor közbejött a II. világháború . A háború után az építést akadályozták a kommunista hatóságok . Ezután az irányítást az ismert helyi születésű mariológus dr. Karlo Balić atya vette át , akiben érkezett és elérte , hogy az építést márciusán folytatni lehetett . A templomot végülben fejezték be és szentelte fel Franić érsek. re elkészült a harangtorony is . a templomméter hosszú ésméter széles . A templom előterében átrium és hittanterem található . Itt van a Legszentebb Oltáriszentség kápolna is Karlo Balić atyának a plébánia jótevőjének a sírjával . A templomhajó első részében külön talapzaton Szűz Mária és Szent Antal szobrai láthatók , az oltár mögötti falon levő három kép a Szeplőtelen fogantatás , Szűz Mária gyermekével és két mariológus ferencessel Duns Scottal és Karlo Balić-csal , illetve a Golgota ( vászonra festett olajképek ) B . Bulić festőművész alkotásai . A templom előtti platón két karcsú oszlopon Szűz Mária és Szent József kőszobrai állnak . A plató bal oldalán a honvédő háborúban elesett helyi harcosok emlékműve , míg a jobb oldalon dr. Franjo Tuđman emlékműve látható abban a közismert pózban , melyet a knini erőd augusztusi felszabadítása után örökítettek meg róla . A templom felújításaben kezdődött ésben fejeződött be . Ennek során az épületet öt méterrel megtoldották , elkészült améter magas campanile típusú harangtorony és a kereszt alakú új tető.új üvegablak készült a keresztútból és Mária életéből vett jelenetekkel , valamint elkészült az oltár mögötti több mint száz négyzetméter nagyságú hatalmas mozaikkép Josip Botteri alkotása , mely bibliai jeleneteket ábrázol . A templom közelében emelkedő Gradina nevű hegyen álló nagy kereszthez vezető keresztutat építettek . A katuni plébániatemplomtól északra található a „ Vlake” nevű sziklás fennsík , melynek a közepén fennmaradt két római út kereszteződése . A fennsík déli részén , a Katuni-Polje település felé eső peremén található az őskori Kulina erődített település , melynek sáncai leginkább a keleti és részben az északi oldalon láthatók . Ennek a településnek a nyugati határa azon út mentén haladt , amely a Mandušići falutól Gornji Rubićiig vezet , és jellegzetességeit tekintve valószínűleg a középkorban vagy a kora újkorban keletkezett . Az egész terület az egyik legjobban fennmaradt ilyen típusú régészeti lelőhely Dalmáciában . A Katunihoz tartozó Mandušići falucska északi részén , egy kissé kiemelkedő helyen található a Mandušić-torony , egy a századból származó erődített épület , amely a település védelmét szolgálta . A torony szabadon álló házként épült , téglalap alaprajzú,5,53x5,50 m méretű , észak-déli tájolású , durván faragott kőből épült . A sarkokban nagyobb és jobban megmunkált kövekkel van megerősítve . Az emeleti részre egy kőből készült teraszon és a déli homlokzaton szabályosabban faragott kövekből épített kisebb boltíves ajtón keresztül lehetett bejutni . A nyugati homlokzaton egy kőből épített kis boltíves ajtó található , amelyen keresztül egy boltozatos pincébe jutunk . A torony mellett több helyen kisebb nyílások láthatók , amelyek kiskapuként szolgáltak . A torony eredetileg nyeregtetős ( mára lebontott ) tetővel volt ellátva , amelyet kőlapok borítottak . A torony előtt a nyugati oldalon egy melléképület romos maradványai találhatók . Kultúra Vukušići nevű településrészén rendezik minden évben a Gangafest nevű fesztivált A nagyhét helyi népszokása az Úr sírjának őrzése , ősi hagyomány . Jegyzetek Források Šestanovac község weboldala A split-makarskai érsekség honlapja További információk A Radobiljski vrisak egyesület honlapja A Dr . Fra Karlo Balić alapiskola honlapja Split-Dalmácia megye települései