Grohote
Grohote falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Šoltához tartozik, a község központi települése.

Fekvése
Splittől 18 km-re délnyugatra, Trogirtól 14 km-re délre, Dalmácia középső részén, Šolta szigetének közepén, a Sridnje polje északkeleti szélén fekszik. Grohote a sziget legnagyobb és legősibb települése, 1811-óta községközpont. Itt halad át a szigetet átszelő (Gornje Selo - Maslinica) főút és ágazik le az út a rogači kompkikötő felé.

Története
Területe már az ókorban lakott volt, ezt bizonyítja a határában talált számos épületmaradvány. A kereszténység a 4. század elején jelent meg a szigeten. Ebből a korból származik a grohotei Szent István templom északi oldalán feltárt ókeresztény bazilika és két szarkofág. A 12. századtól a 14. század végéig Šolta a Magyar Királyság része volt. A 13. század elején spalatói nemesi családok birtokai voltak itt, akiknek jelentős jövedelmeik származtak birtokaik haszonbérbe adásából. Az itt élők fő jövedelmi forrását a mezőgazdaság (szőlő, olíva, gabona), kisebb mértékben az állattartás, valamint a mész, a szén, a tűzifa és a só adta. 1240. júniusában az egyik dalmáciai hatalmasság Osor Kačić omiši gróf kalózai támadták meg a spalatóiak birtokait, ennek során kifosztották Šoltát és felgyújtották a grohotei Szent István templomot. A 14. század közepén a velenceiek fosztották ki a szigetet, mely később is gyakran ki volt téve az uszkókok és más kalózok támadásainak. Grohote első írásos említése 1370-ben történt „Grocotte” alakban. Velence 1418. június 26-án foglalta el Šoltát és egészen 1797-ig uralma alatt maradt. A török veszély idején a szigeten több erődtorony épült és maguk a šoltaiak is magas védőfalakkal vették körül házaikat. Az egyik toronyszerű erőd a Slavić-torony Grohotén épült, ma ebben működik a község önkormányzata. A települést egykor fejlett mezőgazdaság, olíva- és szőlőtermesztés jellemezte. Ezt a tőle délnyugatra fekvő kiterjedt mező, a termékeny Sridnje polje tette lehetővé. Régen itt sokkal többen éltek és nagyon is pezsgő élet folyt. 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település a Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. 1857-ben 750, 1910-ben 1245 lakosa volt. Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején olasz csapatok szállták meg. Ekkor sokan elmenekültek a településről. 1946-ban a lakosság visszatért és megkezdődött az oktatás, az orvosi ellátás és a kultúra újjászervezése. 1952-ben megalakult Šolta község, 1955-ben egészségház épült, felépült az új iskola, mely 1963-ban nyolcosztályossá bővült, kiépültek az utak, két autóbusszal megindult a buszközlekedés, bevezették az elektromos áramot, végül 1972-ben elkezdődött a vízvezeték hálózat kiépítése. Ennek ellenére a kitelepülés folytatódott, bár üteme lassult. 1962-ben Šoltát újra Splithez csatolták és csak a független horvát állam megalakulása után lett újra önálló község. Lakossága 2011-ben 449 fő volt, akik a turizmus mellett főként mezőgazdaságból (olíva- és szőlőtermesztés) éltek. A településen postahivatal, orvosi rendelő, gyógyszertár, tűzoltóság, rendőrség, iskola, közösségi ház, piac, több áruház és olajgyártó üzem működik.

Lakosság 

(2001-ben Nečujam és Rogač kiválásával lakossága csökkent. Az adatok 1857-től 1948-ig, valamint 1981-ben és 1991-ben Nečujam, 1857-ben, 1869-ben, 1900-ban, 1921-től 1948-ig, valamint 1981-ben és 1991-ben Rogač lakosságát is tartalmazzák.)

Nevezetességei
A település központjában áll a Slavić-torony, mely a török háborúk idején épült erődszerű épület. Építője a gazdag spliti Slavić család volt. Ma ebben működik Šolta községi hivatala. 
Szent István első vértanú tiszteletére szentelt plébániatemploma 1914 és 1917 között épült az 1576-ban épített régi templom helyén. A templom északi oldalán ugyancsak Szent Istvánnak szentelt ókeresztény bazilika romjai találhatók, melyet 1240-ben Osor Kačić omiši gróf kalózai romboltak le. Nagyon festői a templomtól keletre fekvő ősi temető is, mely a harangtoronnyal a közepén a település domináns helyén fekszik. Itt található egy érdekes ókeresztény szarkofág, mely félig be van falazva a temető régi kerítésébe. A közelében található a híres horvát költőnő Vesna Parun sírja, akinek az édesanyja volt šoltai.
Lourdes-i Szűzanya templom.
A Szent Mihály templom a grohotei mezőn található. A román-gótikus stílusban épült templomot 1398-ban említik először az iratok. Körülötte kőfallal körülvett temető található. A templom egyhajós épület, félköríves apszissal, nyugat-keleti tájolással, szabálytalanul faragott kövekből épült. Az oromzatos tető kőlapokkal van fedve. A főhomlokzaton egy egyszerű bejárat található, amelynek áthidalójára kereszt van faragva, felül félkör alakú, hosszú keskeny kövekből épített boltívvel. A belső térben gótikus, helyi és népi jellegű középkori freskók maradtak fenn. A Szent Mihály templom a Šolta vidékének legrégebbről fennmaradt temploma.
Ókori szarkofág a Grohote melletti Staro poljén.

Híres emberek
Itt született Eugen Buktenica Đenko (1914.-1997.) az egyik legjelentősebb horvát naiv festőművész. Szülőháza a plébániatemplom közelében áll.
Itt van eltemetve Vesna Parun (1922.-2010.) horvát költőnő.

Galéria

Jegyzetek

További információk
Šolta község hivatalos oldala 
A község turisztikai irodájának honlapja 
A spliti ferences rendtartomány honlapja 

Split-Dalmácia megye települései
Grohote falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Šoltához tartozik , a község központi települése . Fekvése Splittőlkm-re délnyugatra , Trogirtólkm-re délre , Dalmácia középső részén , Šolta szigetének közepén , a Sridnje polje északkeleti szélén fekszik . Grohote a sziget legnagyobb és legősibb települése, óta községközpont . Itt halad át a szigetet átszelő ( Gornje Selo - Maslinica ) főút és ágazik le az út a rogači kompkikötő felé . Története Területe már az ókorban lakott volt , ezt bizonyítja a határában talált számos épületmaradvány . A kereszténység a század elején jelent meg a szigeten . Ebből a korból származik a grohotei Szent István templom északi oldalán feltárt ókeresztény bazilika és két szarkofág . A századtól a század végéig Šolta a Magyar Királyság része volt . A század elején spalatói nemesi családok birtokai voltak itt , akiknek jelentős jövedelmeik származtak birtokaik haszonbérbe adásából . Az itt élők fő jövedelmi forrását a mezőgazdaság ( szőlő , olíva , gabona ) , kisebb mértékben az állattartás , valamint a mész , a szén , a tűzifa és a só adta. júniusában az egyik dalmáciai hatalmasság Osor Kačić omiši gróf kalózai támadták meg a spalatóiak birtokait , ennek során kifosztották Šoltát és felgyújtották a grohotei Szent István templomot . A század közepén a velenceiek fosztották ki a szigetet , mely később is gyakran ki volt téve az uszkókok és más kalózok támadásainak . Grohote első írásos említéseben történt „ Grocotte” alakban . Velence júniusán foglalta el Šoltát és egészenig uralma alatt maradt . A török veszély idején a szigeten több erődtorony épült és maguk a šoltaiak is magas védőfalakkal vették körül házaikat . Az egyik toronyszerű erőd a Slavić-torony Grohotén épült , ma ebben működik a község önkormányzata . A települést egykor fejlett mezőgazdaság , olíva- és szőlőtermesztés jellemezte . Ezt a tőle délnyugatra fekvő kiterjedt mező , a termékeny Sridnje polje tette lehetővé . Régen itt sokkal többen éltek és nagyon is pezsgő élet folyt.ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település a Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott.benbenlakosa volt . Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idején olasz csapatok szállták meg . Ekkor sokan elmenekültek a településről.ban a lakosság visszatért és megkezdődött az oktatás , az orvosi ellátás és a kultúra újjászervezése.ben megalakult Šolta község, ben egészségház épült , felépült az új iskola , melyban nyolcosztályossá bővült , kiépültek az utak , két autóbusszal megindult a buszközlekedés , bevezették az elektromos áramot , végülben elkezdődött a vízvezeték hálózat kiépítése . Ennek ellenére a kitelepülés folytatódott , bár üteme lassult.ben Šoltát újra Splithez csatolták és csak a független horvát állam megalakulása után lett újra önálló község . Lakosságabenfő volt , akik a turizmus mellett főként mezőgazdaságból ( olíva- és szőlőtermesztés ) éltek . A településen postahivatal , orvosi rendelő , gyógyszertár , tűzoltóság , rendőrség , iskola , közösségi ház , piac , több áruház és olajgyártó üzem működik . Lakosság ( 2001-ben Nečujam és Rogač kiválásával lakossága csökkent . Az adatoktőlig , valamintben ésben Nečujam, ben , ben , ban,tőlig , valamintben ésben Rogač lakosságát is tartalmazzák . ) Nevezetességei A település központjában áll a Slavić-torony , mely a török háborúk idején épült erődszerű épület . Építője a gazdag spliti Slavić család volt . Ma ebben működik Šolta községi hivatala . Szent István első vértanú tiszteletére szentelt plébániatemplomaésközött épült azban épített régi templom helyén . A templom északi oldalán ugyancsak Szent Istvánnak szentelt ókeresztény bazilika romjai találhatók , melyetben Osor Kačić omiši gróf kalózai romboltak le . Nagyon festői a templomtól keletre fekvő ősi temető is , mely a harangtoronnyal a közepén a település domináns helyén fekszik . Itt található egy érdekes ókeresztény szarkofág , mely félig be van falazva a temető régi kerítésébe . A közelében található a híres horvát költőnő Vesna Parun sírja , akinek az édesanyja volt šoltai . Lourdes-i Szűzanya templom . A Szent Mihály templom a grohotei mezőn található . A román-gótikus stílusban épült templomotban említik először az iratok . Körülötte kőfallal körülvett temető található . A templom egyhajós épület , félköríves apszissal , nyugat-keleti tájolással , szabálytalanul faragott kövekből épült . Az oromzatos tető kőlapokkal van fedve . A főhomlokzaton egy egyszerű bejárat található , amelynek áthidalójára kereszt van faragva , felül félkör alakú , hosszú keskeny kövekből épített boltívvel . A belső térben gótikus , helyi és népi jellegű középkori freskók maradtak fenn . A Szent Mihály templom a Šolta vidékének legrégebbről fennmaradt temploma . Ókori szarkofág a Grohote melletti Staro poljén . Híres emberek Itt született Eugen Buktenica Đenko-1997. ) az egyik legjelentősebb horvát naiv festőművész . Szülőháza a plébániatemplom közelében áll . Itt van eltemetve Vesna Parun-2010. ) horvát költőnő . Galéria Jegyzetek További információk Šolta község hivatalos oldala A község turisztikai irodájának honlapja A spliti ferences rendtartomány honlapja Split-Dalmácia megye települései