Šestanovac
Šestanovac falu és község Horvátországban Split-Dalmácia megyében.

Fekvése 
Splittől légvonalban 38, közúton 57 km-re keletre, Makarskától légvonalban 19, közúton 34 km-re északnyugatra, a dalmát Zagora területén fekszik. Domborzata a Cetina bal partjának termékeny mezőből, a keletebbre fekvő karsztos fennsíkokig terjed. Északról a Vitrenik, keleten a Sidoč, délkeleten a Bikovo magaslatai, délnyugaton a Cetina folyó szurdoka, északnyugaton pedig a Kreševnica-hegy határolja.

A község települései 
Közigazgatásilag Grabovac, Katuni, Kreševo és Žeževica települések tartoznak hozzá.

Története 
A Cetina folyó melléke már a kezdetektől fogva kiválóan alkalmas volt a földművelésre és állattartásra. Az ember itteni korai jelenlétéről számos régészeti lelet tanúskodik. Újkőkori régészeti lelőhelyek a Grabovac melletti Velika peć és Orje neolitikumi vára Žeževica közelében. A bronzkorból több vármaradvány is található a község területén. Ilyenek a kreševo poljei Dorbkovci, a katuni poljei Gola Glava és a šestanovaci Bobovac lelőhelyek. A vaskor emléke Trbotor várának romja Žeževica mellett. Az első ismert itt élt nép az illírek egyik törzse a dalmaták voltak, akik a magaslatokon épített, jól védhető erődített településeikben laktak. Innen könnyen ellenőrizni tudták a környező vidéket. Többségük állattartással foglalkozott, kisebb részük pedig földművelésből élt. A rómaiak csak hosszú ideig tartó harcok után hódították meg ezt a vidéket, melyek az i. e. 156. évtől egészen 9-ig tartottak. A dalmátok elleni egyik hadjáratot i. e. 34-ben maga a későbbi császár Octavianus vezette. Az illírek elleni 9-ben aratott végső győzelem után Dalmáciára békésebb idők következtek, mely időszak 378-ig a nagy népvándorlásig tartott. Az illír lakosság nagy gazdasági fejlődésen ment át és romanizálódott. A római úthálózat részeként a község területén haladt át a Tronumtól (Cista Velika)  Katuni Poljén át Poljicáig, illetve a Gornja Žeževicán át Grabovacig vezető út. A római korból maradtak fenn a bobovaci, a nezgrijai és a jastrebi vármaradványok, valamint Kreševo Poljénál egy római villagazdaság alapfalai. Jelentősek a Katuni poljéhoz tartozó Radonján előkerült kisebb római kori település maradványai ahonnan a mindennapi élet emlékeként nagy mennyiségű kerámiatöredék került elő. A kereszténység elterjedését jelzi a katuni Gola Glaván feltárt 6. századi ókeresztény templom maradványa, melyet a horvátok ősei a 9. században újjáépítettek, majd a 18. században ennek a  romjain építették fel a mai templomot. Kiemelkedő régészeti lelet a Grabovachoz tartozó Tadići nevű településrészen feltárt kőépület területén talált három domborműves ókeresztény töredék, melyek egykori templom oltár előépítményének a részei lehettek. Az 533-as salonai zsinat idején ez a terület a zagorai plébániához tartozott, melynek valószínűleg a mai Zagvozd volt a székhelye.

A mai horvátok ősei a 7. században (626 körül) az avar hódítás után érkeztek ide és 925-ben megalapították királyságukat. A Horvát Királyság uralma kétszáz évig tartott, ezután a többi horvát területtel együtt a 12. század elején a magyar királyok fennhatósága alá került. A 14. században területe a nagy kiterjedésű radobiljai plébániához tartozott, melyet 1376-ban egy birtokper kapcsán említenek először. A radoniljai plébánia az óhorvát imotai zsupánság területéből jött létre. Ebben az időszakban a Nenadićok voltak a térség urai, akik 1382-ben I. Tvrtko bosnyák királytól kapták adományként. A 15. század első felében e terület gyakran volt színtere a horvát és bosnyák hadak, illetve a Velencei Köztársaság közötti összecsapásoknak. 1408-ban Ostoja bosnyák király a Radivojević testvéreknek adta. Miután 1409-ben Nápolyi László a horvátok által elismert horvát-magyar királyként százezer aranydukátért eladta, 1420-ra egész Dalmácia a Velencei Köztársaság uralma alá került. 1463-ban a török meghódította a szomszédos Boszniát, majd 1471-re ez a terület is az Oszmán Birodalom fennhatósága alá került. A lakosság nagy része délre a tengermellékre, főként Poljica, Kaštel és a Brać-sziget környékére menekült. Kreševo, Katuni és Žeževica területe többször volt a horvátok és a velenceiek véres törökellenes támadásainak színtere. 1572-ben a poljicai születésű Ugrinović püspök török ellenes felkelést robbantott ki, melynek során rövid időre a térség velencei kézre került. 1573-ban azonban már újra török kézen volt és a török hadak végigpusztították vidékét. Az egyik legnagyobb összecsapás 1652-ben zajlott le, melynek során Krsto Zavoreo és Juraj Papalić vezetésével háromezer keresztény katona indult Duare várának elfoglalására. Először Sliménél, majd a radobiljai Katunnál is szétvertek egy török sereget, ezt követően pedig elfoglalták a várat. Az 1699-es karlócai béke török kézen hagyta. Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békével 1718-ban történt meg. A felszabadulás után Katunon, Žeževicán és Grabovacon is templomok épültek és megtörtént a térség kataszteri felmérése. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. A francia uralom idején épült meg a Kninből Kreševón, Katunon, Žeževicán és Grabovacon át Dubrovnikig vezető főút. 1850-ben Šestanovacon csendőrőrs létesült. Katunon a Dešković-házban 1871-ben megnyílt a község első fiúiskolája. A településnek 1880-ban 94, 1910-ben 67 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. A lakosság elvándorlása az 1960-as évektől vette kezdetét. 1963-ban megnyílt a település első alapiskolája. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. Az 1990-es évek óta lakossága rohamosan csökkent. 2011-ben a településnek 426 lakosa volt.

Lakosság 

(1857-ben, 1869-ben és 1921-ben lakosságát Žeževicához, 1857 és 1961 között lakosságának egy részét Katunihoz számították.)

Nevezetességei 
A településen működik a Kis Jézus szolgálói női szerzetesrend háza. A rend 1966-ban érkezett Šestanovacra, ahol a split-makarskai érsekség vásárolt egy földszintes házat a részükre. Itt építették fel rendházukat és benne a Fatimai Szűzanya tiszteletére szentelt kápolnájukat, ahol rendszeres misét tartanak és ahol a kommunista uralom idejében a hitoktatás is folyt. 
Bobovac bronzkori várának maradványai a település határában.

Jegyzetek

Források 
Šestanovac község weboldala 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
A Dr. Fra Karlo Balić alapiskola honlapja 

Split-Dalmácia megye települései
Šestanovac falu és község Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re keletre , Makarskától légvonalban közútonkm-re északnyugatra , a dalmát Zagora területén fekszik . Domborzata a Cetina bal partjának termékeny mezőből , a keletebbre fekvő karsztos fennsíkokig terjed . Északról a Vitrenik , keleten a Sidoč , délkeleten a Bikovo magaslatai , délnyugaton a Cetina folyó szurdoka , északnyugaton pedig a Kreševnica-hegy határolja . A község települései Közigazgatásilag Grabovac , Katuni , Kreševo és Žeževica települések tartoznak hozzá . Története A Cetina folyó melléke már a kezdetektől fogva kiválóan alkalmas volt a földművelésre és állattartásra . Az ember itteni korai jelenlétéről számos régészeti lelet tanúskodik . Újkőkori régészeti lelőhelyek a Grabovac melletti Velika peć és Orje neolitikumi vára Žeževica közelében . A bronzkorból több vármaradvány is található a község területén . Ilyenek a kreševo poljei Dorbkovci , a katuni poljei Gola Glava és a šestanovaci Bobovac lelőhelyek . A vaskor emléke Trbotor várának romja Žeževica mellett . Az első ismert itt élt nép az illírek egyik törzse a dalmaták voltak , akik a magaslatokon épített , jól védhető erődített településeikben laktak . Innen könnyen ellenőrizni tudták a környező vidéket . Többségük állattartással foglalkozott , kisebb részük pedig földművelésből élt . A rómaiak csak hosszú ideig tartó harcok után hódították meg ezt a vidéket , melyek az i . e. évtől egészenig tartottak . A dalmátok elleni egyik hadjáratot i. e.ben maga a későbbi császár Octavianus vezette . Az illírek elleniben aratott végső győzelem után Dalmáciára békésebb idők következtek , mely időszakig a nagy népvándorlásig tartott . Az illír lakosság nagy gazdasági fejlődésen ment át és romanizálódott . A római úthálózat részeként a község területén haladt át a Tronumtól ( Cista Velika ) Katuni Poljén át Poljicáig , illetve a Gornja Žeževicán át Grabovacig vezető út . A római korból maradtak fenn a bobovaci , a nezgrijai és a jastrebi vármaradványok , valamint Kreševo Poljénál egy római villagazdaság alapfalai . Jelentősek a Katuni poljéhoz tartozó Radonján előkerült kisebb római kori település maradványai ahonnan a mindennapi élet emlékeként nagy mennyiségű kerámiatöredék került elő . A kereszténység elterjedését jelzi a katuni Gola Glaván feltárt századi ókeresztény templom maradványa , melyet a horvátok ősei a században újjáépítettek , majd a században ennek a romjain építették fel a mai templomot . Kiemelkedő régészeti lelet a Grabovachoz tartozó Tadići nevű településrészen feltárt kőépület területén talált három domborműves ókeresztény töredék , melyek egykori templom oltár előépítményének a részei lehettek . Azas salonai zsinat idején ez a terület a zagorai plébániához tartozott , melynek valószínűleg a mai Zagvozd volt a székhelye . A mai horvátok ősei a századbankörül ) az avar hódítás után érkeztek ide ésben megalapították királyságukat . A Horvát Királyság uralma kétszáz évig tartott , ezután a többi horvát területtel együtt a század elején a magyar királyok fennhatósága alá került . A században területe a nagy kiterjedésű radobiljai plébániához tartozott , melyetban egy birtokper kapcsán említenek először . A radoniljai plébánia az óhorvát imotai zsupánság területéből jött létre . Ebben az időszakban a Nenadićok voltak a térség urai , akikben I. Tvrtko bosnyák királytól kapták adományként . A század első felében e terület gyakran volt színtere a horvát és bosnyák hadak , illetve a Velencei Köztársaság közötti összecsapásoknak.ban Ostoja bosnyák király a Radivojević testvéreknek adta . Miutánben Nápolyi László a horvátok által elismert horvát-magyar királyként százezer aranydukátért eladta, ra egész Dalmácia a Velencei Köztársaság uralma alá került.ban a török meghódította a szomszédos Boszniát , majdre ez a terület is az Oszmán Birodalom fennhatósága alá került . A lakosság nagy része délre a tengermellékre , főként Poljica , Kaštel és a Brać-sziget környékére menekült . Kreševo , Katuni és Žeževica területe többször volt a horvátok és a velenceiek véres törökellenes támadásainak színtere.ben a poljicai születésű Ugrinović püspök török ellenes felkelést robbantott ki , melynek során rövid időre a térség velencei kézre került.ban azonban már újra török kézen volt és a török hadak végigpusztították vidékét . Az egyik legnagyobb összecsapásben zajlott le , melynek során Krsto Zavoreo és Juraj Papalić vezetésével háromezer keresztény katona indult Duare várának elfoglalására . Először Sliménél , majd a radobiljai Katunnál is szétvertek egy török sereget , ezt követően pedig elfoglalták a várat . Azes karlócai béke török kézen hagyta . Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békévelban történt meg . A felszabadulás után Katunon , Žeževicán és Grabovacon is templomok épültek és megtörtént a térség kataszteri felmérése . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett . A francia uralom idején épült meg a Kninből Kreševón , Katunon , Žeževicán és Grabovacon át Dubrovnikig vezető főút.ben Šestanovacon csendőrőrs létesült . Katunon a Dešković-házbanben megnyílt a község első fiúiskolája . A településnekbanbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához került . A lakosság elvándorlása azas évektől vette kezdetét.ban megnyílt a település első alapiskolája.óta a független Horvátországhoz tartozik . Azes évek óta lakossága rohamosan csökkent.ben a településneklakosa volt . Lakosság ( 1857-ben,ben ésben lakosságát Žeževicához,ésközött lakosságának egy részét Katunihoz számították . ) Nevezetességei A településen működik a Kis Jézus szolgálói női szerzetesrend háza . A rendban érkezett Šestanovacra , ahol a split-makarskai érsekség vásárolt egy földszintes házat a részükre . Itt építették fel rendházukat és benne a Fatimai Szűzanya tiszteletére szentelt kápolnájukat , ahol rendszeres misét tartanak és ahol a kommunista uralom idejében a hitoktatás is folyt . Bobovac bronzkori várának maradványai a település határában . Jegyzetek Források Šestanovac község weboldala A split-makarskai érsekség honlapja További információk A Dr . Fra Karlo Balić alapiskola honlapja Split-Dalmácia megye települései