Filippo Bonanni
Filippo Bonanni (Róma, 1638 – Róma, 1725) olasz természettudós, zoológus, rézmetsző, jezsuita szerzetes.

Életrajza

1638-ban született Rómában. 17 évesen (1654) belépett a jezsuiták közösségébe. A noviciátusa után fölvették a jezsuiták híres, Római Akadémiájára diákként. Ott a híres német Athanasius Kircher tanítványa lett.

Tanulmányai közben megbízták azzal a feladattal, hogy lencséket készítsen, amiket mikroszkópokban lehet használni. Azon kívül egy kitűnő rézmetsző lett belőle. Később jelentős szakemberré vált a fényezések illetve lakkozások kutatásában.

Bonannit Rómából áthelyezték Orvietóba és Anconába, hogy az ottani jezsuita akadémiákon tanítson. Miután Kircher visszavonult a matematika-professzori pozíciójából, kinevezték az utódjának. Kircher halála után (1698) ő lett a Kircher múzeumának a vezetője. A múzeum híres volt, mert nagy mennyiségben tartalmazott régiségeket, antik szerszámokat és gépeket, írásokat és fosszíliákat, amiket Kirchernek sikerült összegyűjtenie. 1709-ben publikált egy katalógust a múzeum összes tartalmáról „Musaeum Kircherianum” cím alatt.

Bonanni 1725-ben hunyt el, 87 évesen Rómában.

Mikroszkópja

Ő maga épített különböző mikroszkópot és ezeknél számos innovációt vezetett be. Talált egy megoldást arra, hogy a tárgyakon alulról lehessen keresztül világítani, ahelyett hogy fentről kelljen komplikált módon napfényt vagy gyertyafényt ráreflektálni. Ehhez épített egy illő tartót, amit később utána neveztek el: „Bonanni rugós asztal”.

Az általa feltalált rugós asztallal a tárgyakat alulról lehetett megvilágítani. Működési elvét a kép mutatja. Két kerék lemez közé be van illesztve egy rúgó. A felső lemezt le kell nyomni, ekkor be lehet tolni a tartót. Ha az benne van, akkor el kell engedni a lemezt és a rugó megint kinyújtja magát. Evvel nekiszorítja a fölül levő tartóknak, és ettől nem tud elcsúszni a próba. A két rézlemez közepén van egy lyuk. Ezen megy át a fény, miközben a fényforrást az asztal alá lehet helyezni.

Kagylók és kövületek

Bonanni második témája a kagylók és a kövületek voltak. A „Ricreatione dell’Occhio e della Mente nell’Osservazione delle Chiocciole” című könyve volt az első, ami kizárólag evvel a témával foglalkozott. Tartalmaz körülbelül 450 rézmetszetet különféle kagylófajtáról. Nagyon precízen és részletesen vannak rajzolva és mindegyik fajtához van részletes leírás.

Lakkozás

1709-ben Bonanni publikálta a „Musaei Kircher” című könyvét. Már abban említi többször a kínai lakkot és megnevezi a gyantát és a különféle gumifajtákat, amivel azokat lehet gyártani. A nagy érdeklődést az is mutatja, hogy Martino Martini (Novus atlas sinensis) és Athanasius Kircher (China monumentis) írásaival is foglalkozott. Mind a kettő írja hogy a kínaiak egy bizonyos fának a levét arra használják, hogy porcelánt, bútort és fát lakkozzanak.

Ebben az összefüggésben fontos említeni: az első európai kereskedőknek a hajói a 16. században bukkantak fel a kínai part előtt. Onnantól kezdve egy élénk kereskedelmi kapcsolat kötötte össze a kontinenseket. Kínából főként porcelánt, selymet és teát szállítottak. Ennek ellenére, a kínaiak szigorúan korlátozták az importot Európából. Nem úgy volt, hogy nem lett volna kereslet. A vezetőség le akarta zárni az országot minden külső kulturális befolyástól és ezért kijelentették, hogy az európai áruk méltatlanok a kínai polgároknak.

Ez az egyoldalúan negatív kereskedelmi mérleg hosszú távon oda vezetett, hogy Európa a csőd közelébe került, miután az ezüstkészletek elfogytak. Később ez a fejlődés okozta az ópiumháborút.

Ezzel a háttérrel jobban megérthető, hogy Európában az a tendencia merült föl, hogy megpróbáltak a kínai árukhoz egyenértékű árukat teremteni, amik az itteni nyersanyagokkal gyárthatók voltak.

Bonanni 10 éven át kutatott különféle recepten és keveréken, amivel a lakk gyártását akarta fejleszteni. Ehhez például régi ázsiai és orientális iratokban kutatott. A munkájának eredményeit 1720-ban publikálta a „Trattato sopra la vernice detta comunemente Cinese” címen. Ebben a könyvben részletesen leírta a lakk gyártásának és használatának a folyamatát. Azon kívül még tartalmaz recepteket és gyártási metódusokat, amivel a kínai lakkokat helyettesíteni lehetett. Ez azért volt fontos, mert a kínai lakk olyan anyagokat tartalmazott, amiket Európában nem lehetett találni.

Bonanni munkájában segítettetek a jezsuita testvérei. A lakk témáról egy intenzív levelezést vezetett a Kínában működő misszionáriusokkal. Azon kívül sok más azonos érdekeltségű szakértővel dolgozott együtt.

A „Trattato sopra la vernice detta comunemente Cinese” az európai lakkgyártás „bibliája” lett. Különösen Velencének volt nagyon értékes, mert Velence volt akkor az itáliai területen a lakozott áruk legnagyobb gyártója. Rövid időn belül a könyv jelentőségét egész Európában felismerték, ezért fordították le több nyelvre. A kiváló minőségét az is bizonyítja, hogy 2009-ben újra publikálták: Filippo Bonanni / Flavia Perugini. „Techniques of Chinese Lacquer: The Classic Eighteenth-century Treatise on Asian Varnish”,

Fordítás

Jegyzetek

Források
 Filippo Bonanni – Light-microscope.net

Jezsuita szerzetesek
1638-ban született személyek
1725-ben elhunyt személyek
Olasz zoológusok
Olasz rézmetszők
Filippo Bonanni ( Róma,– Róma, olasz természettudós , zoológus , rézmetsző , jezsuita szerzetes . Életrajza 1638-ban született Rómában.évesenbelépett a jezsuiták közösségébe . A noviciátusa után fölvették a jezsuiták híres , Római Akadémiájára diákként . Ott a híres német Athanasius Kircher tanítványa lett . Tanulmányai közben megbízták azzal a feladattal , hogy lencséket készítsen , amiket mikroszkópokban lehet használni . Azon kívül egy kitűnő rézmetsző lett belőle . Később jelentős szakemberré vált a fényezések illetve lakkozások kutatásában . Bonannit Rómából áthelyezték Orvietóba és Anconába , hogy az ottani jezsuita akadémiákon tanítson . Miután Kircher visszavonult a matematika-professzori pozíciójából , kinevezték az utódjának . Kircher halála utánő lett a Kircher múzeumának a vezetője . A múzeum híres volt , mert nagy mennyiségben tartalmazott régiségeket , antik szerszámokat és gépeket , írásokat és fosszíliákat , amiket Kirchernek sikerült összegyűjtenie.ben publikált egy katalógust a múzeum összes tartalmáról „ Musaeum Kircherianum” cím alatt . Bonanniben hunyt el,évesen Rómában . Mikroszkópja Ő maga épített különböző mikroszkópot és ezeknél számos innovációt vezetett be . Talált egy megoldást arra , hogy a tárgyakon alulról lehessen keresztül világítani , ahelyett hogy fentről kelljen komplikált módon napfényt vagy gyertyafényt ráreflektálni . Ehhez épített egy illő tartót , amit később utána neveztek el : „ Bonanni rugós asztal” . Az általa feltalált rugós asztallal a tárgyakat alulról lehetett megvilágítani . Működési elvét a kép mutatja . Két kerék lemez közé be van illesztve egy rúgó . A felső lemezt le kell nyomni , ekkor be lehet tolni a tartót . Ha az benne van , akkor el kell engedni a lemezt és a rugó megint kinyújtja magát . Evvel nekiszorítja a fölül levő tartóknak , és ettől nem tud elcsúszni a próba . A két rézlemez közepén van egy lyuk . Ezen megy át a fény , miközben a fényforrást az asztal alá lehet helyezni . Kagylók és kövületek Bonanni második témája a kagylók és a kövületek voltak . A „ Ricreatione dell’Occhio e della Mente nell’Osservazione delle Chiocciole” című könyve volt az első , ami kizárólag evvel a témával foglalkozott . Tartalmaz körülbelülrézmetszetet különféle kagylófajtáról . Nagyon precízen és részletesen vannak rajzolva és mindegyik fajtához van részletes leírás . Lakkozás 1709-ben Bonanni publikálta a „ Musaei Kircher” című könyvét . Már abban említi többször a kínai lakkot és megnevezi a gyantát és a különféle gumifajtákat , amivel azokat lehet gyártani . A nagy érdeklődést az is mutatja , hogy Martino Martini ( Novus atlas sinensis ) és Athanasius Kircher ( China monumentis ) írásaival is foglalkozott . Mind a kettő írja hogy a kínaiak egy bizonyos fának a levét arra használják , hogy porcelánt , bútort és fát lakkozzanak . Ebben az összefüggésben fontos említeni : az első európai kereskedőknek a hajói a században bukkantak fel a kínai part előtt . Onnantól kezdve egy élénk kereskedelmi kapcsolat kötötte össze a kontinenseket . Kínából főként porcelánt , selymet és teát szállítottak . Ennek ellenére , a kínaiak szigorúan korlátozták az importot Európából . Nem úgy volt , hogy nem lett volna kereslet . A vezetőség le akarta zárni az országot minden külső kulturális befolyástól és ezért kijelentették , hogy az európai áruk méltatlanok a kínai polgároknak . Ez az egyoldalúan negatív kereskedelmi mérleg hosszú távon oda vezetett , hogy Európa a csőd közelébe került , miután az ezüstkészletek elfogytak . Később ez a fejlődés okozta az ópiumháborút . Ezzel a háttérrel jobban megérthető , hogy Európában az a tendencia merült föl , hogy megpróbáltak a kínai árukhoz egyenértékű árukat teremteni , amik az itteni nyersanyagokkal gyárthatók voltak . Bonanniéven át kutatott különféle recepten és keveréken , amivel a lakk gyártását akarta fejleszteni . Ehhez például régi ázsiai és orientális iratokban kutatott . A munkájának eredményeitban publikálta a „ Trattato sopra la vernice detta comunemente Cinese” címen . Ebben a könyvben részletesen leírta a lakk gyártásának és használatának a folyamatát . Azon kívül még tartalmaz recepteket és gyártási metódusokat , amivel a kínai lakkokat helyettesíteni lehetett . Ez azért volt fontos , mert a kínai lakk olyan anyagokat tartalmazott , amiket Európában nem lehetett találni . Bonanni munkájában segítettetek a jezsuita testvérei . A lakk témáról egy intenzív levelezést vezetett a Kínában működő misszionáriusokkal . Azon kívül sok más azonos érdekeltségű szakértővel dolgozott együtt . A „ Trattato sopra la vernice detta comunemente Cinese” az európai lakkgyártás „ bibliája” lett . Különösen Velencének volt nagyon értékes , mert Velence volt akkor az itáliai területen a lakozott áruk legnagyobb gyártója . Rövid időn belül a könyv jelentőségét egész Európában felismerték , ezért fordították le több nyelvre . A kiváló minőségét az is bizonyítja , hogyben újra publikálták : Filippo Bonanni / Flavia Perugini . „ Techniques of Chinese Lacquer : The Classic Eighteenth-century Treatise on Asian Varnish” , Fordítás Jegyzetek Források Filippo Bonanni – Light-microscope.net Jezsuita szerzetesek 1638-ban született személyek 1725-ben elhunyt személyek Olasz zoológusok Olasz rézmetszők