Ljudmila Georgijevna Zikina
Ljudmila Georgijevna Zikina (oroszul: Людми́ла Гео́ргиевна Зы́кина; Moszkva 1929. június 10. – Moszkva 2009. július 1.) orosz népdalénekes.

Pályafutása 
Ljudmila Zikina előadói pályafutása 1947-ben kezdődött, amikor részt vett egy fiatal előadóknak rendezett országos versenyen majd tagja lett a Pjatnyickij Kórusnak.

1957-ben díjat nyert a moszkvai Világifjúsági Találkozó alkalmából rendezett össz-szövetségi esztrád versenyen.

1960-ban kezdett el szólót énekelni a Moszkoncert előadásain. Már népszerű énekesnek számított, amikor beiratkozott az Ippolitov-Ivanov Zenepedagógia Intézetbe, ahol 1969-ben fejezte be tanulmányait. Ezt követően a moszkvai Gnyeszin Intézetben tanult tovább és 1977-ben diplomázott.

1969--ben az Oszipov Balalajka Együttessel turnézott az Amerikai Egyesült Államokban.

1970-ben megkapta a szovjet állam legrangosabb kitüntetését, a Lenin-díjat.

1977-ben az ő kezdeményezésére alakult meg a  Rosszija (Россия) Együttes, ami ma az ő nevét viseli.
1989-ben docensi kinevezést kapott. Tanított a moszkvai Állami Kulturális és Művészeti Egyetemen.

2009. júniusában szívinfarktust kapott és néhány nappal később elhunyt. A moszkvai Csajkovszkij-teremben tartott gyászünnepséget követően a Novogyevicsi temetőben helyezték örök nyugalomra.

Ljudmila Zikina rendkívül népszerű volt szülőföldjén, elmondása szerint hatszor járta be a Szovjetuniót.

Előadói stílus 
Ljudmila Zikina külföldön kevésbé volt ismert, viszont nagyon fontos szerepet töltött be hazája zenei életében, sokak számára ő képviselte az „orosz hangot”.  Erőteljes mezzoszoprán hangja volt. Ő volt a szovjet stílusú népdaléneklés szimbóluma. Dalait hagyományos énekmóddal, de ugyanakkor operai stílusban, nagyzenekari kísérettel adta elő. Repertoárját főleg népdalok, románcok és romantikus dalok alkották, melyek témája gyakran a hazaszeretet és a szülőföld szépsége. Népszerűsége a Szovjetunió összeomlása után is töretlen maradt.

Életében több mint 6 millió példányban jelentek meg hanglemezei, rendszeresen szerepelt a szovjet ill. az orosz televízió műsoraiban.

Rogyion Scsedrin kifejezetten az ő hangjára komponálta  Andrej Voznyeszenszkij verseire írt Opus 39. Poetoria című versenyművét, továbbá az ősbemutatón Zikina énekelte a Lenin-centenáriumra írt Opus 44. oratórium egyik szólamát is.

Énekelt filmdalokat is, köztük Tyihon Hrennyikov szerzeményeit.

Díjak és kitüntetések 
Ljudmila Zikina élete során nagyon sok állami kitüntetést és díjat kapott. Ezek közül néhány fontosabb:
 A Szocialista Munka Hőse és ezzel együtt a Lenin-rend (1987. szeptember 4.);
 Szent András-rend (2004. június 12.);
 A Haza Szolgálatáért Érdemérem (За заслуги перед Отечеством);
 Lenin-rend (1979. június 8.);
 A Szovjetunió Népművésze;
 Az Oroszországi SzSzK Népművésze;
 Lenin-díj (1970);
 Állami Glinka-díj (1983).

Emlékezete 
 2012. július 1-én, halálának évfordulóján felavatták emlékművét a Novogyevicsi temetőben.
 Róla nevezték el a 4879 Zykina kisbolygót, amelyet Ljudmila Ivanovna Csernih fedezett fel.
 A moszkvai Kreml Gyémántgyűjteményében Ludmilla Zikina nevét viseli egy  karátos gyémánt.

Filmszerepek 
 Когда песня не кончается... - Zenés film (1964)
 10 песен о Москве - Zenés film (1997)
 Помню, люблю... 5 - Dokumentumfilm sorozat(2000)

Megjegyzések

Jegyzetek

További információk 

 

Orosz énekesek
Lenin-renddel kitüntetettek
1929-ben született személyek
2009-ben elhunyt személyek
Népzene
Ljudmila Georgijevna Zikina ( oroszul : Людми́ла Гео́ргиевна Зы́кина ; Moszkva június – Moszkva július ) orosz népdalénekes . Pályafutása Ljudmila Zikina előadói pályafutásaben kezdődött , amikor részt vett egy fiatal előadóknak rendezett országos versenyen majd tagja lett a Pjatnyickij Kórusnak . 1957-ben díjat nyert a moszkvai Világifjúsági Találkozó alkalmából rendezett össz-szövetségi esztrád versenyen . 1960-ban kezdett el szólót énekelni a Moszkoncert előadásain . Már népszerű énekesnek számított , amikor beiratkozott az Ippolitov-Ivanov Zenepedagógia Intézetbe , aholben fejezte be tanulmányait . Ezt követően a moszkvai Gnyeszin Intézetben tanult tovább ésben diplomázott . 1969--ben az Oszipov Balalajka Együttessel turnézott az Amerikai Egyesült Államokban . 1970-ben megkapta a szovjet állam legrangosabb kitüntetését , a Lenin-díjat . 1977-ben az ő kezdeményezésére alakult meg a Rosszija ( Россия ) Együttes , ami ma az ő nevét viseli . 1989-ben docensi kinevezést kapott . Tanított a moszkvai Állami Kulturális és Művészeti Egyetemen . 2009. júniusában szívinfarktust kapott és néhány nappal később elhunyt . A moszkvai Csajkovszkij-teremben tartott gyászünnepséget követően a Novogyevicsi temetőben helyezték örök nyugalomra . Ljudmila Zikina rendkívül népszerű volt szülőföldjén , elmondása szerint hatszor járta be a Szovjetuniót . Előadói stílus Ljudmila Zikina külföldön kevésbé volt ismert , viszont nagyon fontos szerepet töltött be hazája zenei életében , sokak számára ő képviselte az „ orosz hangot” . Erőteljes mezzoszoprán hangja volt . Ő volt a szovjet stílusú népdaléneklés szimbóluma . Dalait hagyományos énekmóddal , de ugyanakkor operai stílusban , nagyzenekari kísérettel adta elő . Repertoárját főleg népdalok , románcok és romantikus dalok alkották , melyek témája gyakran a hazaszeretet és a szülőföld szépsége . Népszerűsége a Szovjetunió összeomlása után is töretlen maradt . Életében több mintmillió példányban jelentek meg hanglemezei , rendszeresen szerepelt a szovjet ill . az orosz televízió műsoraiban . Rogyion Scsedrin kifejezetten az ő hangjára komponálta Andrej Voznyeszenszkij verseire írt Opus Poetoria című versenyművét , továbbá az ősbemutatón Zikina énekelte a Lenin-centenáriumra írt Opus oratórium egyik szólamát is . Énekelt filmdalokat is , köztük Tyihon Hrennyikov szerzeményeit . Díjak és kitüntetések Ljudmila Zikina élete során nagyon sok állami kitüntetést és díjat kapott . Ezek közül néhány fontosabb : A Szocialista Munka Hőse és ezzel együtt a Lenin-rend szeptember ) ; Szent András-rend június ) ; A Haza Szolgálatáért Érdemérem ( За заслуги перед Отечеством ) ; Lenin-rend június ) ; A Szovjetunió Népművésze ; Az Oroszországi SzSz K Népművésze ; Lenin-díj Állami Glinka-díj Emlékezete júliusén , halálának évfordulóján felavatták emlékművét a Novogyevicsi temetőben . Róla nevezték el aZykina kisbolygót , amelyet Ljudmila Ivanovna Csernih fedezett fel . A moszkvai Kreml Gyémántgyűjteményében Ludmilla Zikina nevét viseli egy karátos gyémánt . Filmszerepek Когда песня не кончается... - Zenés film песен о Москве - Zenés film Помню , люблю...- Dokumentumfilm sorozat ( 2000 ) Megjegyzések Jegyzetek További információk Orosz énekesek Lenin-renddel kitüntetettek 1929-ben született személyek 2009-ben elhunyt személyek Népzene