Cetina (Civljane)
Cetina falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében. Közigazgatásilag Civljane községhez tartozik.

Fekvése 
Knintől légvonalban 21, közúton 36 km-re délkeletre, Dalmácia középső részén, a Dinara- és a Svilaja-hegység közötti karsztmezőn fekszik. Területét magas hegyek, a hegyek közötti karsztmezők és folyóvölgyek alkotják. Mezőgazdasági termelésre különösen a Cetinamenti termékeny talaj alkalmas. A falu területén a pravoszláv templom mellett található a Cetina forrása, mely az egyik legszebb karsztforrás az országban.

Története 
Az emberi élet első nyomai mintegy 30000 évvel ezelőttről, a kőkorszakból származnak. A Milaši településrész közelében fekvő Gospodska-barlangban ebből a korszakból származó cseréptöredékek és csontból készített ár került elő. A késő bronzkorban dalmát törzsek érkeztek erre a vidékre, akik mezőgazdasággal és állattenyésztéssel foglalkoztak. Ők hozták létre a cetinai kultúrának nevezett fejlett bronzkori kultúrát, amely az i. e. 1900 és 1600 közötti időszakban virágzott. Az előkerült leletek alapján megállapítható, hogy e kultúra népe teljesen benépesítette ezt a területet. Őket a rómaiak követték, akik megalapították Dalmácia provinciát. A Római Birodalom gyengülésével északról barbár népek érkeztek erre a vidékre. Az avarok és szlávok sírjai a 7. századtól jelennek meg a környéken. A szlávok jelenlétéről számos régészeti lelet árulkodik, melyek közül a legértékesebb a Rika-hegyen álló Sveti Spas (Szent Megváltó) templom, mely a 9–10. században, valószínűleg Branimir fejedelem idejében épült. A templom körül található az egyik legnagyobb feltárt óhorvát temető több mint ezer sírral. A Horvát királyság megerősödésével megalakultak az új közigazgatási egységek a zsupánságok, melyek közül ez a terület a knini zsupánság vrlikai körzetéhez tartozott. A környező magas hegyeken élő, a bánokat és a nemességet szolgáló pásztorokat királyi vlachoknak (kraljevski vlasi) nevezték. A 14. században a török érkezése előtt az akkori Vrh Rika, a mai Cetina területére a hercegboszniai Livnóról a Berislavić nemzetséghez tartozó Čubarićok települtek. Megjelent az egyházmegyei papság és a ferences szerzetesek. A 15. században már időröl időre török csapatok hatoltak be a területre. 1492-ben elesett a Rika-hegy a Szent Megváltó templommal. Az oszmán uralom alatt a településtől délre fekvő Vrlika a Klisszai szandzsákhoz tartozó önálló náhije központja lett. A korabeli török források szerint a termékeny földekkel rendelkező falvakba muzulmán és velük párhuzamosan pravoszláv, tulajdonképpen szerb lakosság települt. Szerbek még a velencei uralom idején is tömegesen szökdöstek át Boszniából és Hercegovinából, a velencei hatóságok pedig katonai szolgálatuk fejében nekik adták az addig megműveletlen földeket. Így alakult ki e vidék vegyes horvát és szerb lakossága, mely egészen a délszláv háborúig fennmaradt. Cosmi spalatói érsek 1692-ben írja, hogy Vrlika környékén mintegy háromszáz pravoszlávok lakta ház található. A visovaci ferences atyák 1696-ban engedélyt kaptak a Sveti Spas templom újjáépítésére és a környék lakosságának lelki gondozására, emiatt ellentétbe kerültek a pravoszláv papsággal és lakossággal. A 18. században a környéket többször visszatérő pestisjárvány sújtotta. 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Ebben az időben épült meg a nagy fontosságú, Zárát Splittel összekötő főút, valamint a Knin – Vrlika – Sinj – Zadvarje – Vrgorac – Neretva-torkolat út. Napóleon bukása után 1815-től a bécsi kongresszus döntése értelmében ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. A 19. század közepe a nemzettudat ébredésének időszaka, melyet a Bach-korszak ugyan átmenetileg elfojtott, de ennek megszűnése után 1860-tól újra feléledt. A helyi szerbek kezdtek politikai csoportokat alakítani. 1894-ben a vrlikai horvát olvasókör megnyitása alkalmával már nyílt konfliktus tört ki a szerbek és horvátok között. A falunak 1857-ben 606, 1910-ben 866 lakosa volt. Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. 1940 a cetinai Urunk Mennybemenetele szerb pravoszláv templom felépítésének időpontja, felépítése elsősorban fő támogatójának Marko Četniknek és feleségének Jelenának köszönhetően történt.  A második világháború időszaka különösen véres volt ezen a vidéken. 1991-ben lakosságának több mint 92 százaléka szerb nemzetiségű volt. A délszláv háború idején szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz. Lakói barikádokat emeltek. A horvát hadsereg 1995 augusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a települést, melynek lakói elmenekültek. Később néhányan visszatértek közülük, így a település máig megőrizte szerb többségét. 2011-ben a falunak 195 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
Szent Megváltó tiszteletére szentelt római katolikus temploma a 9. században, valószínűleg Branimir fejedelem idejében épült. Ebben az ősi templomban ma már csak búcsúünnepén tartanak istentiszteletet. A katolikus hívek a vrlikai plébániatemplomba járnak. 
Urunk Mennybemenetele tiszteletére szentelt pravoszláv temploma (Hram Vaznesenja Gospodnjeg) 1940-ben épült, 1974-ben kőkerítéssel vették körül és új harangot kapott. A délszláv háború idejében belseje kiégett, berendezése nagyrészt elpusztult.
A pravoszláv templom közelében található a Cetina forrása, Horvátország egyik leglátványosabb karsztforrása.
A településen három védett malomépület is található. Az Alsómalom (Donja mlinica) a Cetina partján, a Felsőmalom (Gornja mlinica) a Cetina forrásának közelében, a Vuković-malom (Vukvića mlina) pedig a Vuković-forrás közelében áll. Mindhárom épületegyüttes földszintes, és faragott kövekből épült.

Jegyzetek

További információk
 Civljane község hivatalos oldala 
 Knin turisztikai irodájának honlapja 
 A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja

Fordítás

Šibenik-Knin megye települései
Cetina falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében . Közigazgatásilag Civljane községhez tartozik . Fekvése Knintől légvonalban közútonkm-re délkeletre , Dalmácia középső részén , a Dinara- és a Svilaja-hegység közötti karsztmezőn fekszik . Területét magas hegyek , a hegyek közötti karsztmezők és folyóvölgyek alkotják . Mezőgazdasági termelésre különösen a Cetinamenti termékeny talaj alkalmas . A falu területén a pravoszláv templom mellett található a Cetina forrása , mely az egyik legszebb karsztforrás az országban . Története Az emberi élet első nyomai mintegyévvel ezelőttről , a kőkorszakból származnak . A Milaši településrész közelében fekvő Gospodska-barlangban ebből a korszakból származó cseréptöredékek és csontból készített ár került elő . A késő bronzkorban dalmát törzsek érkeztek erre a vidékre , akik mezőgazdasággal és állattenyésztéssel foglalkoztak . Ők hozták létre a cetinai kultúrának nevezett fejlett bronzkori kultúrát , amely az i. e.ésközötti időszakban virágzott . Az előkerült leletek alapján megállapítható , hogy e kultúra népe teljesen benépesítette ezt a területet . Őket a rómaiak követték , akik megalapították Dalmácia provinciát . A Római Birodalom gyengülésével északról barbár népek érkeztek erre a vidékre . Az avarok és szlávok sírjai a századtól jelennek meg a környéken . A szlávok jelenlétéről számos régészeti lelet árulkodik , melyek közül a legértékesebb a Rika-hegyen álló Sveti Spas ( Szent Megváltó ) templom , mely a10. században , valószínűleg Branimir fejedelem idejében épült . A templom körül található az egyik legnagyobb feltárt óhorvát temető több mint ezer sírral . A Horvát királyság megerősödésével megalakultak az új közigazgatási egységek a zsupánságok , melyek közül ez a terület a knini zsupánság vrlikai körzetéhez tartozott . A környező magas hegyeken élő , a bánokat és a nemességet szolgáló pásztorokat királyi vlachoknak ( kraljevski vlasi ) nevezték . A században a török érkezése előtt az akkori Vrh Rika , a mai Cetina területére a hercegboszniai Livnóról a Berislavić nemzetséghez tartozó Čubarićok települtek . Megjelent az egyházmegyei papság és a ferences szerzetesek . A században már időröl időre török csapatok hatoltak be a területre.ben elesett a Rika-hegy a Szent Megváltó templommal . Az oszmán uralom alatt a településtől délre fekvő Vrlika a Klisszai szandzsákhoz tartozó önálló náhije központja lett . A korabeli török források szerint a termékeny földekkel rendelkező falvakba muzulmán és velük párhuzamosan pravoszláv , tulajdonképpen szerb lakosság települt . Szerbek még a velencei uralom idején is tömegesen szökdöstek át Boszniából és Hercegovinából , a velencei hatóságok pedig katonai szolgálatuk fejében nekik adták az addig megműveletlen földeket . Így alakult ki e vidék vegyes horvát és szerb lakossága , mely egészen a délszláv háborúig fennmaradt . Cosmi spalatói érsekben írja , hogy Vrlika környékén mintegy háromszáz pravoszlávok lakta ház található . A visovaci ferences atyákban engedélyt kaptak a Sveti Spas templom újjáépítésére és a környék lakosságának lelki gondozására , emiatt ellentétbe kerültek a pravoszláv papsággal és lakossággal . A században a környéket többször visszatérő pestisjárvány sújtotta.ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Ebben az időben épült meg a nagy fontosságú , Zárát Splittel összekötő főút , valamint a Knin – Vrlika – Sinj – Zadvarje – Vrgorac – Neretva-torkolat út . Napóleon bukása utántől a bécsi kongresszus döntése értelmében ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . A század közepe a nemzettudat ébredésének időszaka , melyet a Bach-korszak ugyan átmenetileg elfojtott , de ennek megszűnése utántól újra feléledt . A helyi szerbek kezdtek politikai csoportokat alakítani.ben a vrlikai horvát olvasókör megnyitása alkalmával már nyílt konfliktus tört ki a szerbek és horvátok között . A falunakbenbenlakosa volt . Az első világháború után előbb a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett.a cetinai Urunk Mennybemenetele szerb pravoszláv templom felépítésének időpontja , felépítése elsősorban fő támogatójának Marko Četniknek és feleségének Jelenának köszönhetően történt . A második világháború időszaka különösen véres volt ezen a vidéken.ben lakosságának több mintszázaléka szerb nemzetiségű volt . A délszláv háború idején szerb lakói csatlakoztak a Krajinai Szerb Köztársasághoz . Lakói barikádokat emeltek . A horvát hadseregaugusztusában a Vihar hadművelet során foglalta vissza a települést , melynek lakói elmenekültek . Később néhányan visszatértek közülük , így a település máig megőrizte szerb többségét.ben a falunaklakosa volt . Lakosság Nevezetességei Szent Megváltó tiszteletére szentelt római katolikus temploma a században , valószínűleg Branimir fejedelem idejében épült . Ebben az ősi templomban ma már csak búcsúünnepén tartanak istentiszteletet . A katolikus hívek a vrlikai plébániatemplomba járnak . Urunk Mennybemenetele tiszteletére szentelt pravoszláv temploma ( Hram Vaznesenja Gospodnjeg) ben épült,ben kőkerítéssel vették körül és új harangot kapott . A délszláv háború idejében belseje kiégett , berendezése nagyrészt elpusztult . A pravoszláv templom közelében található a Cetina forrása , Horvátország egyik leglátványosabb karsztforrása . A településen három védett malomépület is található . Az Alsómalom ( Donja mlinica ) a Cetina partján , a Felsőmalom ( Gornja mlinica ) a Cetina forrásának közelében , a Vuković-malom ( Vukvića mlina ) pedig a Vuković-forrás közelében áll . Mindhárom épületegyüttes földszintes , és faragott kövekből épült . Jegyzetek További információk Civljane község hivatalos oldala Knin turisztikai irodájának honlapja A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja Fordítás Šibenik-Knin megye települései