Fouchet-terv
A Fouchet-tervet Charles de Gaulle, Franciaország elnöke terjesztette elő 1961-ben, az Európáról szóló nagy terve részeként. E terv a három nagyhatalom, így Franciaország, Nagy Britannia és az Egyesült Államok vezető szerepét tartalmazta. Ennek a tervnek a része volt a Fouchet-terv. Ezt Christian Fouchet írta, Franciaország dániai nagykövete. A terv egy új Egyesült Államokról szólt, államközi alternatívája volt az Európai Közösségeknek. De Gaulle attól tartott, hogy a franciáknak a nemzeti befolyása az Európai Közösségben túl kevés lesz, ahogy az egyre inkább nemzetek-feletti jellegű lesz, tehát a terv, hogy megtartsák az egyensúlyát a Francia kedvező pozíciónak.
Az Európai Közösségek sikere miatt és az államok lelkesedésének hiányában, a Fouchet-terv sose valósult meg.

Első tervezet 
 Az első tervezetét a Fouchet-tervnek 1961-ben terjesztették elő. A Tervet hívták „Az Európai Emberek Uniójának” nemzetek-feletti intézmények nélkül. Ezt öt részre osztották (I-V. Cikk), részletezve alább.
Az első cikk körvonalazta a céljait az Uniónak. A második cikk leírta az intézményeket, az összeállításukat, a különböző erejüket és a kapcsolataikat egymással. A harmadik cikk leírta a tagállamok kötelezettségeit. A negyedik a pénzügyét az Uniónak, az ötödik cikk pedig az alapvető rendelkezéseket.

Első cikk- Az európai emberek uniója 
A terv fő céljai közt az közös uniós külpolitika és közös védelempolitika álltak. További célok, hogy az együttműködést fejlesszék a tagállamok közös öröksége terén és az értékek védelme, amit a közös civilizációjuk hozott létre.

Második cikk- Intézmények 
A terv három intézményt javasolt az Uniónak: a Tanácsot, az Európai Parlament és az Európai Politikai Bizottságot.

A Tanács megfontolná a kérdéseket, amiket a tagállamok felvetnek és elfogadna döntéseket, egyhangúlag. Azonban, ha egy vagy több tag hiányzik, ez nem akadályozná meg a döntéshozatalt. A Tanács kétszer találkozna minden négy hónapban, egyszer az állam-és kormányfői szinten és egyszer a külügyminiszterek szintjén. De Gaulle javasolta, hogy a Tanács döntései legyenek tagállami szinten végrehajtva, de nem szabná meg  a kikényszerítés módját. A tagállamoknak tartózkodni kéne a döntés elfogadásától, ha a döntés nem lenne kikényszeríthető az adott államban. Azonban ezek az államok képesek lennének választani bizonyos esetben.

 A Parlament tanácskozna azokról a témákról, amik az Unióval kapcsolatosak, nagy vonalakban az első és második cikkel. Benyújtana ajánlásokat és megszólítaná írásban vagy szóban a Tanácsot kérdésekkel. A Tanács a Parlamenttől függetlenül cselekedhetne, de muszáj lenne válaszolnia a Parlament ajánlásaira négy hónapon belül.

 A fő szerepe az Unió Politikai Bizottságának az lenne, hogy segítse a Tanácsot előkészíteni a tanácskozásokat, végrehajtani a döntéseket és a kötelessége a Tanácsnak rábízni a Politikai Bizottságra, hogy ezeket véghezvigye. A Bizottság állna a Külügyek főtisztjeiből, minden egyes állam részéről.

Harmadik cikk- A tagállamok kötelezettségei 
A harmadik cikk a tagállamok közötti együttműködésről szól, felhatalmazás számukra, hogy együtt dolgozzanak az Unió közös céljaiért.

Negyedik cikk- Az Unió pénzügyei 
A költségvetése az Uniónak a Tanács által lenne kidolgozva minden évben és tagállami hozzájárulásokból lenne a forrás ehhez. A 13.-cikk lefekteti, hogy a tagállamoknak arányos hozzájárulása legyen.

Ötödik cikk- Általános intézkedések 
Az ötödik cikk lefekteti, hogy hogyan lehetne módosításokat végezni a terven, hogy lehetne jóváhagyni, hogyan kell felkészülni a tagállamoknak a felvételre és egyéb alapvető részletet tartalmaz.

Fouchet-terv: Második tervezet 
A második tervezete a Fouchet-tervnek akkor merült fel, mikor világossá vált, hogy az első bizonyíthatóan sikertelen. Néhány engedményt kellene tenni, ahhoz képest, amit de Gaulle akart Unióként, a struktúrában és Franciaország szerepében.
Eltérően az eredeti Fouchet-tervtől, a második tervezet folytatta a kormányközi struktúrával, kiemelte a tagállamok egyedi szerepét. A második módosítás a strukturális változásokat a Miniszterek Bizottságán keresztül képzelte el. Két bizottságot említett világosan a külügyit és az oktatásit. Ez a két csoport négyszer találkozna egy évben és az ellenőrzése alatt állna a javasolt Tanácsnak. A tanács képes lenne új bizottságokat létrehozni, amikor úgy ítélik, ez szükséges. Végül, habár nem hangsúlyozták ki, Franciaország szerepe némileg csökkenne és az Európai Politikai Közösség nem Párizsban találkozna.

Fouchet-terv: Charles de Gaulle szerepe 
A vezető politikai erő  Fouchet-terv mögött a francia elnök, Charles de Gaulle volt. Érdekelt volt benne, hogy a nemzetek fölötti irányzat növekedjen az Európai Gazdasági Közösségben, törekedett végrehajtani az új kormányközi elképzelését az együttműködésnek, ami a döntéshozatalt visszajuttatná a nemzetállamok kezébe.
A másik öt államfő meggyőzése és beleegyezése után a rendszeres találkozások, de Gaulle ötlete volt a további politikai együttműködés. Az élén a Franciaország nagykövete Dániának, Christian Fouchet, a Bizottság összegyűjtötte megvitatni a javaslatokat. Minden javaslat fokozni kívánta a kormányközi természetét a szervezetnek, de az első tervezete a tervnek már tartalmazta a közös külpolitikáról gondoskodást. Az utolsó szempont különösen beszédes: a Hatok becsülték a NATO tagságukat, de de Gaulle nem tett erőfeszítéseket, hogy elrejtse az ellenségeskedését és kihangsúlyozza, ő túlságosnak vélte az amerikai befolyást Európában.

Konrad Adenauer nézete a Fouchet-tervről 
1959-ben, amikor de Gaulle elkezdte a figyelmét Franciaországról és Algériáról inkább Európa felé fordítani egészében, javasolta a rendszeresebb találkozását a hat tagállamnak. Azt is kijelentette, hogy a találkozások visszafogottak a titkárság miatt. Nyugat Németország és Olaszország kedvezőnek tekintették ezeket a javaslatokat. Azonban mikor de Gaulle először bemutatta a Fouchet-tervet 1961-ben, ez ellentétekbe ütközött számos tagállammal.
Adenauernek és de Gaullenek közeli kapcsolat volt és de Gaulle hivatali ideje alatt a Francia- Német kapcsolatok jelentősen javultak.
Azonban Adenauer és a holland hasonmása aggódni kezdtek, hogy a Fouchet-terv eltereli az erőt az Európai Gazdasági Közösség és a NATO-tól. Nyugat Németország szintén szemben állt de Gaulle ötletével, hogy a terveket jóvá kell hagyni népszavazás alapján, ez nem alkotmányos. Annak ellenére, hogy Adenauer barátságban volt de Gaulle-al, Nyugat Németországot sosem sikerült meggyőzni arról, hogy a Fouchet-terv a legjobb cselekvési terv. Azonban a terven keresztül Adenauer és de Gaulle képes volt megalapítani egy Barátsági Szerződést 1963-ban és ezzel megerősíteni a kapcsolatot Franciaország és Nyugat Németország között. Ez a megegyezés nem csak előnyös Franciaországnak és Nyugat Németországnak, hanem az egész Európai Gazdasági Közösségnek.

A Benelux államok reakciója a Fouchet-tervre 
Belgium, Hollandia és Luxemburg, együttesen Benelux-ként ismert, mind ellenezték a Fouchet-tervet. Féltek, hogy ez a javaslat elvesz túl sok erőt a Bizottságtól, a nemzetek feletti kormányzó testülettől és jelentős mértékű lenne a kormányközi erő. Aggódtak, hogy a Fouchet-terv gyengítené a Római Szerződés és az integrációtól ellépés lenne. A hanyatlása az erőnek megengedne Franciaországnak nagyobb lehetőséget befolyásolni más nemzeteket. A második fő probléma a sebesség volt, ahogy a Franciaország próbálta kierőszakolni a tervet. A Benelux államok úgy vélték, a döntést a nagyságánál fogva késleltetniük kéne, amíg a britek a csatlakozási tárgyalásokba kezdenek, ami kezdődött 1961-ben, és amíg ez megvalósul.
De Gaulle azt mondta egyetértésben a német kancellárral, Adenauerrel, hogy a Benelux államok aggódnak, hogy az együttműködés a két állam között áthelyezné az erőt a kormányközi szervezetben Franciaország és Nyugat Németország felé. Az Egyesült Királyság csatlakozása egyensúlyt teremtene a hatalmi struktúrában az Európai Gazdasági Közösségen belül egyformán és nem engedné a Franciaországnak, hogy irányítsa a cselekvéseket. Hollandia részben azt gondolta a Fouchet-tervről, hogy kísérlet felforgatni a NATO erejét. A Fouchet-terv közös védelem politikája közvetlenül ellenkezett volna a NATO küldetéssel és irányelvekkel is problémába ütközött volna, tehát Hollandia aggódott, hogy a terv próbálja gyengíteni a NATO befolyását és újból megerősíteni Franciaország katonai erejét.

Fouchet-terv szakirodalma 
Bloes, Robert. “Le ‘Plan Fouchet’ et le Problème de l'Europe Politique.” Studies in Contemporary European Issues 5. Brussels: College of Europe. (1970): 538.

Camps, Miriam. “The Six and Political Union” The World Today 20.11 (Nov., 1964): 473-480.

Moravcsik, Andrew. “De Gaulle Between Grain and Grandeur: The Political Economy of French EC Policy, 1958-1970.” Journal of Cold War Studies 2.2 (2000): 3-43.

Moravcsik, Andrew. “Beyond Grain and Grandeur: An Answer to Critics and an Agenda for Future Research.” Journal of Cold War Studies 2.3 (2000): 117-142.

Teasdale, Anthony L. “The Fouchet Plan: De Gaulle's Intergovernmental Design for Europe”, July 2013, available at * http://penguincompaniontoeu.com/fouchet-plan/

Vanke, Jeffrey W. “An Impossible Union: Dutch Objections to the Fouchet Plan, 1959-62.” Cold War History 2.1 (2001): 95.

Kapcsolódó oldalak 
Első tervezet:
 http://www.cvce.eu/obj/draft_treaty_fouchet_plan_november_1961-en-485fa02e-f21e-4e4d-9665-92f0820a0c22
Második tervezet:
 http://www.cvce.eu/obj/draft_treaty_fouchet_plan_ii_18_january_1962-en-c9930f55-7d69-4edc-8961-4f12cf7d7a5b
Charles de Gaulle:
 https://web.archive.org/web/20120401144419/http://www.german-times.com/index.php?option=com_content&task=view&id=85&Itemid=12
Adenauer:
 https://web.archive.org/web/20120401144432/http://www.german-times.com/index.php?option=com_content&task=view&id=85&Itemid=33
Általános háttérinformációk: http://en.vionto.com/show/me/Fouchet+Plan

Hivatkozások

Fordítás

Franciaország politikai élete
A Fouchet-tervet Charles de Gaulle , Franciaország elnöke terjesztette előben , az Európáról szóló nagy terve részeként . E terv a három nagyhatalom , így Franciaország , Nagy Britannia és az Egyesült Államok vezető szerepét tartalmazta . Ennek a tervnek a része volt a Fouchet-terv . Ezt Christian Fouchet írta , Franciaország dániai nagykövete . A terv egy új Egyesült Államokról szólt , államközi alternatívája volt az Európai Közösségeknek . De Gaulle attól tartott , hogy a franciáknak a nemzeti befolyása az Európai Közösségben túl kevés lesz , ahogy az egyre inkább nemzetek-feletti jellegű lesz , tehát a terv , hogy megtartsák az egyensúlyát a Francia kedvező pozíciónak . Az Európai Közösségek sikere miatt és az államok lelkesedésének hiányában , a Fouchet-terv sose valósult meg . Első tervezet Az első tervezetét a Fouchet-tervnekben terjesztették elő . A Tervet hívták „ Az Európai Emberek Uniójának” nemzetek-feletti intézmények nélkül . Ezt öt részre osztották ( I-V . Cikk ) , részletezve alább . Az első cikk körvonalazta a céljait az Uniónak . A második cikk leírta az intézményeket , az összeállításukat , a különböző erejüket és a kapcsolataikat egymással . A harmadik cikk leírta a tagállamok kötelezettségeit . A negyedik a pénzügyét az Uniónak , az ötödik cikk pedig az alapvető rendelkezéseket . Első cikk- Az európai emberek uniója A terv fő céljai közt az közös uniós külpolitika és közös védelempolitika álltak . További célok , hogy az együttműködést fejlesszék a tagállamok közös öröksége terén és az értékek védelme , amit a közös civilizációjuk hozott létre . Második cikk- Intézmények A terv három intézményt javasolt az Uniónak : a Tanácsot , az Európai Parlament és az Európai Politikai Bizottságot . A Tanács megfontolná a kérdéseket , amiket a tagállamok felvetnek és elfogadna döntéseket , egyhangúlag . Azonban , ha egy vagy több tag hiányzik , ez nem akadályozná meg a döntéshozatalt . A Tanács kétszer találkozna minden négy hónapban , egyszer az állam-és kormányfői szinten és egyszer a külügyminiszterek szintjén . De Gaulle javasolta , hogy a Tanács döntései legyenek tagállami szinten végrehajtva , de nem szabná meg a kikényszerítés módját . A tagállamoknak tartózkodni kéne a döntés elfogadásától , ha a döntés nem lenne kikényszeríthető az adott államban . Azonban ezek az államok képesek lennének választani bizonyos esetben . A Parlament tanácskozna azokról a témákról , amik az Unióval kapcsolatosak , nagy vonalakban az első és második cikkel . Benyújtana ajánlásokat és megszólítaná írásban vagy szóban a Tanácsot kérdésekkel . A Tanács a Parlamenttől függetlenül cselekedhetne , de muszáj lenne válaszolnia a Parlament ajánlásaira négy hónapon belül . A fő szerepe az Unió Politikai Bizottságának az lenne , hogy segítse a Tanácsot előkészíteni a tanácskozásokat , végrehajtani a döntéseket és a kötelessége a Tanácsnak rábízni a Politikai Bizottságra , hogy ezeket véghezvigye . A Bizottság állna a Külügyek főtisztjeiből , minden egyes állam részéről . Harmadik cikk- A tagállamok kötelezettségei A harmadik cikk a tagállamok közötti együttműködésről szól , felhatalmazás számukra , hogy együtt dolgozzanak az Unió közös céljaiért . Negyedik cikk- Az Unió pénzügyei A költségvetése az Uniónak a Tanács által lenne kidolgozva minden évben és tagállami hozzájárulásokból lenne a forrás ehhez . A-cikk lefekteti , hogy a tagállamoknak arányos hozzájárulása legyen . Ötödik cikk- Általános intézkedések Az ötödik cikk lefekteti , hogy hogyan lehetne módosításokat végezni a terven , hogy lehetne jóváhagyni , hogyan kell felkészülni a tagállamoknak a felvételre és egyéb alapvető részletet tartalmaz . Fouchet-terv : Második tervezet A második tervezete a Fouchet-tervnek akkor merült fel , mikor világossá vált , hogy az első bizonyíthatóan sikertelen . Néhány engedményt kellene tenni , ahhoz képest , amit de Gaulle akart Unióként , a struktúrában és Franciaország szerepében . Eltérően az eredeti Fouchet-tervtől , a második tervezet folytatta a kormányközi struktúrával , kiemelte a tagállamok egyedi szerepét . A második módosítás a strukturális változásokat a Miniszterek Bizottságán keresztül képzelte el . Két bizottságot említett világosan a külügyit és az oktatásit . Ez a két csoport négyszer találkozna egy évben és az ellenőrzése alatt állna a javasolt Tanácsnak . A tanács képes lenne új bizottságokat létrehozni , amikor úgy ítélik , ez szükséges . Végül , habár nem hangsúlyozták ki , Franciaország szerepe némileg csökkenne és az Európai Politikai Közösség nem Párizsban találkozna . Fouchet-terv : Charles de Gaulle szerepe A vezető politikai erő Fouchet-terv mögött a francia elnök , Charles de Gaulle volt . Érdekelt volt benne , hogy a nemzetek fölötti irányzat növekedjen az Európai Gazdasági Közösségben , törekedett végrehajtani az új kormányközi elképzelését az együttműködésnek , ami a döntéshozatalt visszajuttatná a nemzetállamok kezébe . A másik öt államfő meggyőzése és beleegyezése után a rendszeres találkozások , de Gaulle ötlete volt a további politikai együttműködés . Az élén a Franciaország nagykövete Dániának , Christian Fouchet , a Bizottság összegyűjtötte megvitatni a javaslatokat . Minden javaslat fokozni kívánta a kormányközi természetét a szervezetnek , de az első tervezete a tervnek már tartalmazta a közös külpolitikáról gondoskodást . Az utolsó szempont különösen beszédes : a Hatok becsülték a NATO tagságukat , de de Gaulle nem tett erőfeszítéseket , hogy elrejtse az ellenségeskedését és kihangsúlyozza , ő túlságosnak vélte az amerikai befolyást Európában . Konrad Adenauer nézete a Fouchet-tervről 1959-ben , amikor de Gaulle elkezdte a figyelmét Franciaországról és Algériáról inkább Európa felé fordítani egészében , javasolta a rendszeresebb találkozását a hat tagállamnak . Azt is kijelentette , hogy a találkozások visszafogottak a titkárság miatt . Nyugat Németország és Olaszország kedvezőnek tekintették ezeket a javaslatokat . Azonban mikor de Gaulle először bemutatta a Fouchet-tervetben , ez ellentétekbe ütközött számos tagállammal . Adenauernek és de Gaullenek közeli kapcsolat volt és de Gaulle hivatali ideje alatt a Francia- Német kapcsolatok jelentősen javultak . Azonban Adenauer és a holland hasonmása aggódni kezdtek , hogy a Fouchet-terv eltereli az erőt az Európai Gazdasági Közösség és a NATO-tól . Nyugat Németország szintén szemben állt de Gaulle ötletével , hogy a terveket jóvá kell hagyni népszavazás alapján , ez nem alkotmányos . Annak ellenére , hogy Adenauer barátságban volt de Gaulle-al , Nyugat Németországot sosem sikerült meggyőzni arról , hogy a Fouchet-terv a legjobb cselekvési terv . Azonban a terven keresztül Adenauer és de Gaulle képes volt megalapítani egy Barátsági Szerződéstban és ezzel megerősíteni a kapcsolatot Franciaország és Nyugat Németország között . Ez a megegyezés nem csak előnyös Franciaországnak és Nyugat Németországnak , hanem az egész Európai Gazdasági Közösségnek . A Benelux államok reakciója a Fouchet-tervre Belgium , Hollandia és Luxemburg , együttesen Benelux-ként ismert , mind ellenezték a Fouchet-tervet . Féltek , hogy ez a javaslat elvesz túl sok erőt a Bizottságtól , a nemzetek feletti kormányzó testülettől és jelentős mértékű lenne a kormányközi erő . Aggódtak , hogy a Fouchet-terv gyengítené a Római Szerződés és az integrációtól ellépés lenne . A hanyatlása az erőnek megengedne Franciaországnak nagyobb lehetőséget befolyásolni más nemzeteket . A második fő probléma a sebesség volt , ahogy a Franciaország próbálta kierőszakolni a tervet . A Benelux államok úgy vélték , a döntést a nagyságánál fogva késleltetniük kéne , amíg a britek a csatlakozási tárgyalásokba kezdenek , ami kezdődöttben , és amíg ez megvalósul . De Gaulle azt mondta egyetértésben a német kancellárral , Adenauerrel , hogy a Benelux államok aggódnak , hogy az együttműködés a két állam között áthelyezné az erőt a kormányközi szervezetben Franciaország és Nyugat Németország felé . Az Egyesült Királyság csatlakozása egyensúlyt teremtene a hatalmi struktúrában az Európai Gazdasági Közösségen belül egyformán és nem engedné a Franciaországnak , hogy irányítsa a cselekvéseket . Hollandia részben azt gondolta a Fouchet-tervről , hogy kísérlet felforgatni a NATO erejét . A Fouchet-terv közös védelem politikája közvetlenül ellenkezett volna a NATO küldetéssel és irányelvekkel is problémába ütközött volna , tehát Hollandia aggódott , hogy a terv próbálja gyengíteni a NATO befolyását és újból megerősíteni Franciaország katonai erejét . Fouchet-terv szakirodalma Bloes , Robert . “Le ‘Plan Fouchet’ et le Problème de l'Europe Politique.” Studies in Contemporary European Issues Brussels : College of Europe . Camps , Miriam . “The Six and Political Union” The World Today11 ( Nov . , Moravcsik , Andrew . “De Gaulle Between Grain and Grandeur : The Political Economy of French EC Policy,” Journal of Cold War Studies2 Moravcsik , Andrew . “Beyond Grain and Grandeur : An Answer to Critics and an Agenda for Future Research.” Journal of Cold War Studies3 Teasdale , Anthony L. “The Fouchet Plan : De Gaulle's Intergovernmental Design for Europe” , July available at * http://penguincompaniontoeu.com/fouchet-plan/ Vanke , Jeffrey W. “An Impossible Union : Dutch Objections to the Fouchet Plan,” Cold War History1 Kapcsolódó oldalak Első tervezet : http://www.cvce.eu/obj/draft_treaty_fouchet_plan_november_1961-en-485fa02e-f21e-4e4d-9665-92f0820a0c22 Második tervezet : http://www.cvce.eu/obj/draft_treaty_fouchet_plan_ii_18_january_1962-en-c9930f55-7d69-4edc-8961-4f12cf7d7a5b Charles de Gaulle : https://web.archive.org/web/20120401144419/http://www.german-times.com/index.php?option=com_content&task=view&id=85&Itemid=12 Adenauer : https://web.archive.org/web/20120401144432/http://www.german-times.com/index.php?option=com_content&task=view&id=85&Itemid=33 Általános háttérinformációk : http://en.vionto.com/show/me/Fouchet+Plan Hivatkozások Fordítás Franciaország politikai élete