Bisko
Bisko falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Triljhez tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 21, közúton 29 km-re északkeletre, Sinjtől légvonalban 14, közúton 19 km-re délkeletre, községközpontjától 7 km-re délnyugatra a dalmát Zagora területén, Cetina szurdokának nyugati partja felett, a 62-es számú főút mentén fekszik. Településrészei:  Donji Kraj, Gornji Kraj, Grmljani és Mirić.

Története 
A település neve 1322 májusában egy a Babonićok és a Šubićok közötti birtokvita során bukkan fel először. Középkori történetéről Dalmáciának ehhez e térségéhez hasonlóan általában csak nagyon hézagos adatok állnak rendelkezésre. Az Orlovacon található illír várrom és halomsírok arról mesélnek, hogy itt már az ókorban is éltek emberek. A kora középkori horvát állam időszakából két sírkő maradt fenn. Nagyobb középkori temető maradványai találhatók a településtől keletre fekvő Poljanicán, ahol 28 sírt tártak fel. Közülük az egyik sírkövön az 1440-es évszám szerepel. Közelében Francesco Foscari velencei dózse (1423. – 1457.) egyik pénzérméjét is megtalálták. Egy másik 15. századi sírkő található a plébániatemplom közelében fekvő mai temetőben. A török a 16. század elején szállta meg ezt a területet és uralma közel kétszáz évig tartott. Amint az az 1572. évi összeírásból is kiderül keresztény lakosság egy része a török uralom idején is megmaradt. Ekkor hat házban mintegy száz lakos élt a településen. 1625-ben a plébános 130 lelket számlált a faluban, mely a népesség korabeli összetételét figyelembe véve mintegy 160 – 170 lakost jelenthetett. A hiteles források alapján bizonyosan megállapítható, hogy a környéken Bisko volt az egyetlen falu, mely a török uralom idején nemcsak régi keresztény lakosságát, de régi templomát és a plébánia birtokait megőrizte és legalább 1618 óta, ha nem korábbtól külön plébánosa is volt. Ebben az időszakban Bisko a Klisszai szandzsák része volt és a moreiai háború idején (1684 – 1699) szabadult fel a török uralom alól. A Kamešnica környéki falvakat a velencei uralom első éveiben 1691 után a sinji ferencesek vezetésével telepítették be Boszniából és Hercegovinából érkezett keresztény lakossággal. A letelepített családok katonai szolgálatuk fejében földet, birtokot kaptak a velencei hatóságoktól. A törökök és a velenceiek közötti kisebb háborúk és összecsapások azonban a térség gazdasági fejlődését még sokáig hátráltatták. Az 1709-es velencei összeírás szerint Bisko Marko Sučić Akrap bandériumának részeként 36 családdal és 209 családtaggal rendelkezett, akik 19 különféle vezetéknevet viseltek. 1718-ban a biskoi plébániának mintegy 350 lakosa volt. Ebben az időszakban alakultak ki a ma is létező településrészek Donji Kraj, Gornji Kraj, Grmljani és Mirić. 1753-ban a falunak 45 háza volt. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. A településnek 1857-ben 474, 1910-ben 610 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. Az 1990-es évek óta lakossága folyamatosan csökkent. 2011-ben a településnek 395 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
Szent Mihály tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma egyhajós, négyszögletes apszisú, kőből épített épület. Az ősi plébániatemplom helyére építették, mely körül egykor szintén temető volt. A török uralom alóli felszabadulás után ezt a kis templomot részben lebontották és felépítették az új templomot, melyet a régi templom apszisához illesztettek. Ezt erősíti meg 1709-ben az egyházlátogatáskor Cupilli érsek is, amikor azt írja, hogy az új templom a régi bővítése, melyből csak három oszlop maradt meg a boltozat egy részével. Akkor a templom új részeit még náddal fedték és csak az apszist fedték kőlapok. Az épület hossza 16 könyök, szélessége 8 könyök volt, mely 11, illetve 5 és fél méternek felelt meg. Amint azt Bizza érsek 1748-ban írja a templom újabb részei fából épültek. Mai formáját 1753-tól nyerte el, amikor a homlokzat középső szintjéig kvadrátkövekből építették át. Befejezése utáni felszentelése 1769. május 24-én történt, erről a bejárat feletti kőtábla felirata emlékezik meg. A bejárat mindkét oldalán kis négyszögletes ablak, felül a homlokzaton pedig egy kis körablak látható. Az oromzaton áll a pengefalú harangtorony benne három haranggal. 1970-ben a szentélyt a hajóval azonos szélességűre bővítették. Ekkor készült a szembemiséző oltár, míg a régi oltárt az apszis falához helyezték, a régi fakórust pedig betonépítményre cserélték ki. A tetőt betonlapokkal fedték. A főoltár képe Szűz Máriát és Szent Mihály ábrázolja, a mellékoltárokon a Kármelhegyi boldogasszony, illetve Szent Mátyás apostol képe látható. A hajó középső részén helyezték el Jézus szíve és Mária szíve szobrait. A mai különálló harangtornyot 2008-ban építtette az érsekség, melynek alsó szintjét 2009-ben a plébánia kőlapokkal burkoltatta be. Felszentelése 2010-ben történt. A színes üvegablakok 2015-ben készültek. A templomot temető övezi, melyet kőfallal kerítettek be.
A gornji kraji Szent Rókus fogadalmi kápolna 1732-ben épült, amikor a településen pestisjárvány pusztított. Az egyhajós, nyeregtetős, barokk épület a Bisko falu feletti dombon található. Téglalap alaprajzú, apszis nélküli, dongaboltozatos, a bejárat két oldalán két félköríves ablak, felette hatágú rozetta látható. A kapuzat áthidalójába az 1744-es évszámot vésték. Az oromzaton álló harangtoronyban egy harang található.  Faragott kőből épült. A templom belsejében egy rusztikus falazott oltár található Szent Rókus és Szent Sebestyén szobraival.
A donji kraji Bulati településrészen álló Szent Antal kápolnát a Bulat család építtette.

Jegyzetek

Források 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
Trilj város hivatalos oldala 
Trilj turisztikai irodájának honlapja

Fordítás 

Split-Dalmácia megye települései
Bisko falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Triljhez tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re északkeletre , Sinjtől légvonalban közútonkm-re délkeletre , községközpontjátólkm-re délnyugatra a dalmát Zagora területén , Cetina szurdokának nyugati partja felett , aes számú főút mentén fekszik . Településrészei : Donji Kraj , Gornji Kraj , Grmljani és Mirić . Története A település nevemájusában egy a Babonićok és a Šubićok közötti birtokvita során bukkan fel először . Középkori történetéről Dalmáciának ehhez e térségéhez hasonlóan általában csak nagyon hézagos adatok állnak rendelkezésre . Az Orlovacon található illír várrom és halomsírok arról mesélnek , hogy itt már az ókorban is éltek emberek . A kora középkori horvát állam időszakából két sírkő maradt fenn . Nagyobb középkori temető maradványai találhatók a településtől keletre fekvő Poljanicán , aholsírt tártak fel . Közülük az egyik sírkövön azes évszám szerepel . Közelében Francesco Foscari velencei dózse – ) egyik pénzérméjét is megtalálták . Egy másik századi sírkő található a plébániatemplom közelében fekvő mai temetőben . A török a század elején szállta meg ezt a területet és uralma közel kétszáz évig tartott . Amint az az évi összeírásból is kiderül keresztény lakosság egy része a török uralom idején is megmaradt . Ekkor hat házban mintegy száz lakos élt a településen.ben a plébánoslelket számlált a faluban , mely a népesség korabeli összetételét figyelembe véve mintegy–lakost jelenthetett . A hiteles források alapján bizonyosan megállapítható , hogy a környéken Bisko volt az egyetlen falu , mely a török uralom idején nemcsak régi keresztény lakosságát , de régi templomát és a plébánia birtokait megőrizte és legalábbóta , ha nem korábbtól külön plébánosa is volt . Ebben az időszakban Bisko a Klisszai szandzsák része volt és a moreiai háború idején–szabadult fel a török uralom alól . A Kamešnica környéki falvakat a velencei uralom első éveibenután a sinji ferencesek vezetésével telepítették be Boszniából és Hercegovinából érkezett keresztény lakossággal . A letelepített családok katonai szolgálatuk fejében földet , birtokot kaptak a velencei hatóságoktól . A törökök és a velenceiek közötti kisebb háborúk és összecsapások azonban a térség gazdasági fejlődését még sokáig hátráltatták . Azes velencei összeírás szerint Bisko Marko Sučić Akrap bandériumának részekéntcsaláddal éscsaládtaggal rendelkezett , akikkülönféle vezetéknevet viseltek.ban a biskoi plébániának mintegylakosa volt . Ebben az időszakban alakultak ki a ma is létező településrészek Donji Kraj , Gornji Kraj , Grmljani és Mirić.ban a falunakháza volt . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett . A településnekbenbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához került.óta a független Horvátországhoz tartozik . Azes évek óta lakossága folyamatosan csökkent.ben a településneklakosa volt . Lakosság Nevezetességei Szent Mihály tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma egyhajós , négyszögletes apszisú , kőből épített épület . Az ősi plébániatemplom helyére építették , mely körül egykor szintén temető volt . A török uralom alóli felszabadulás után ezt a kis templomot részben lebontották és felépítették az új templomot , melyet a régi templom apszisához illesztettek . Ezt erősíti megben az egyházlátogatáskor Cupilli érsek is , amikor azt írja , hogy az új templom a régi bővítése , melyből csak három oszlop maradt meg a boltozat egy részével . Akkor a templom új részeit még náddal fedték és csak az apszist fedték kőlapok . Az épület hosszakönyök , szélességekönyök volt , mely illetveés fél méternek felelt meg . Amint azt Bizza érsekban írja a templom újabb részei fából épültek . Mai formájáttól nyerte el , amikor a homlokzat középső szintjéig kvadrátkövekből építették át . Befejezése utáni felszentelése májusén történt , erről a bejárat feletti kőtábla felirata emlékezik meg . A bejárat mindkét oldalán kis négyszögletes ablak , felül a homlokzaton pedig egy kis körablak látható . Az oromzaton áll a pengefalú harangtorony benne három haranggal.ben a szentélyt a hajóval azonos szélességűre bővítették . Ekkor készült a szembemiséző oltár , míg a régi oltárt az apszis falához helyezték , a régi fakórust pedig betonépítményre cserélték ki . A tetőt betonlapokkal fedték . A főoltár képe Szűz Máriát és Szent Mihály ábrázolja , a mellékoltárokon a Kármelhegyi boldogasszony , illetve Szent Mátyás apostol képe látható . A hajó középső részén helyezték el Jézus szíve és Mária szíve szobrait . A mai különálló harangtornyotban építtette az érsekség , melynek alsó szintjétben a plébánia kőlapokkal burkoltatta be . Felszenteléseben történt . A színes üvegablakokben készültek . A templomot temető övezi , melyet kőfallal kerítettek be . A gornji kraji Szent Rókus fogadalmi kápolnaben épült , amikor a településen pestisjárvány pusztított . Az egyhajós , nyeregtetős , barokk épület a Bisko falu feletti dombon található . Téglalap alaprajzú , apszis nélküli , dongaboltozatos , a bejárat két oldalán két félköríves ablak , felette hatágú rozetta látható . A kapuzat áthidalójába azes évszámot vésték . Az oromzaton álló harangtoronyban egy harang található . Faragott kőből épült . A templom belsejében egy rusztikus falazott oltár található Szent Rókus és Szent Sebestyén szobraival . A donji kraji Bulati településrészen álló Szent Antal kápolnát a Bulat család építtette . Jegyzetek Források A split-makarskai érsekség honlapja További információk Trilj város hivatalos oldala Trilj turisztikai irodájának honlapja Fordítás Split-Dalmácia megye települései