Martirologium
Martirologium, magyarosan martirológium  (gör. 'vértanúk jegyzéke', ) liturgikus célra készült naptár a vértanúk halála alapján.

Leírása 
A martirologium kezdetben rövid kalendárium volt egy-egy város vagy település használatára, amely napról napra közölte az ünnepelt vértanú nevét. Eleinte pusztán Calendarium Martyrum volt, mert csakis a vértanú nevét említette meg. Később hozzácsatolták a vértanúk életrajzi adatait más szentekével együtt, akik nem szenvedtek vértanúságot (pl. hitvallók, püspökök). Az első római martirologium a Chronograph a 354. évből, amely a vértanúk sírjának helyét is megadja. Keleten az első ismert martirologium a Breviarium Syriacum, amely 411-ben Edesszában készült, és egy korábbi görög martirologium szír átdolgozása.

Az első önálló nyugati martirologium az 5. század közepén, Észak-Itáliában készült több korábbi martirologium összedolgozásából, és Szent Jeromosnak tulajdonították. A 8. századtól megjelentek a hosszabb, ún. történeti martirologiumok, amelyek rövid történeteket is közöltek a vértanúk, ill. a listában fokozatosan helyet kapó egyéb szentekről. Az ilyen munka Beda Venerabilisé, ennek továbbfejlesztése a lyoni martirologium és Florus diákonus martirologiuma. Szintén Bedára alapul Prümi Wandalbert verses martirologiuma. Vienne-i Ado művének rövidítése a 875-ös St-Germaini Usuard martirologiuma. Ez alapján készült XIII. Gergely pápa megbízásából G. Sirletus bíbíboros és Caesar Baronius által készített római martirologium, amely 1584-ben a katolikus egyházban kizárólagossá is vált. 1613-ban Heribert Rosweid kibővítve adta ki Antwerpenben. Nevezetesebb új kiadása volt 1748-ban, majd 1922-ben, 1956-ban pedig átdoldolgozták.

Az ortodox kereszténységben a martirologiumnak tulajdonképpen a menologion (hónaplajstrom) felel meg.

Jegyzetek

Források 
 
 

Keresztény fogalmak
Vallási irodalom
Irodalmi műfajok
Katolikus egyháztörténet
Martirologium , magyarosan martirológium ( gör. 'vértanúk jegyzéke' , ) liturgikus célra készült naptár a vértanúk halála alapján . Leírása A martirologium kezdetben rövid kalendárium volt egy-egy város vagy település használatára , amely napról napra közölte az ünnepelt vértanú nevét . Eleinte pusztán Calendarium Martyrum volt , mert csakis a vértanú nevét említette meg . Később hozzácsatolták a vértanúk életrajzi adatait más szentekével együtt , akik nem szenvedtek vértanúságot ( pl . hitvallók , püspökök ) . Az első római martirologium a Chronograph a évből , amely a vértanúk sírjának helyét is megadja . Keleten az első ismert martirologium a Breviarium Syriacum , amelyben Edesszában készült , és egy korábbi görög martirologium szír átdolgozása . Az első önálló nyugati martirologium az század közepén , Észak-Itáliában készült több korábbi martirologium összedolgozásából , és Szent Jeromosnak tulajdonították . A századtól megjelentek a hosszabb , ún. történeti martirologiumok , amelyek rövid történeteket is közöltek a vértanúk , ill. a listában fokozatosan helyet kapó egyéb szentekről . Az ilyen munka Beda Venerabilisé , ennek továbbfejlesztése a lyoni martirologium és Florus diákonus martirologiuma . Szintén Bedára alapul Prümi Wandalbert verses martirologiuma . Vienne-i Ado művének rövidítése aös St-Germaini Usuard martirologiuma . Ez alapján készült XIII. Gergely pápa megbízásából G. Sirletus bíbíboros és Caesar Baronius által készített római martirologium , amelyben a katolikus egyházban kizárólagossá is vált.ban Heribert Rosweid kibővítve adta ki Antwerpenben . Nevezetesebb új kiadása voltban , majdben, ban pedig átdoldolgozták . Az ortodox kereszténységben a martirologiumnak tulajdonképpen a menologion ( hónaplajstrom ) felel meg . Jegyzetek Források Keresztény fogalmak Vallási irodalom Irodalmi műfajok Katolikus egyháztörténet