Ásrama
Az ásrama (szanszkrit: चतुराश्रम, angol: ashrama) a hinduizmusban használt szó, amely lelki rendet jelent; a lelki fejlődés négyes felosztása a Védák alapján.

Nemcsak az indiai társadalomban vannak osztályok (lásd kasztrendszer) külön feladatokkal és kötelességekkel, hanem az egyén életén belül is fázisok, korszakok következnek egymásra és mindegyikben más és más részlet-dharma az irányító elv. Ezeket az életszakaszokat a hinduk ásramáknak nevezik.

Minél több kiváltsággal rendelkezik valamely társadalmi osztály, annál több kötelesség hárul reá. Ez az ásramákra is vonatkozik. A súdra (szolgák) nem tartoznak követni az ásrama-szabályokat, mert szolgálataival, két keze munkájával eleget tesz a reá háruló kötelezettségnek. A vaisjára nézve csak a két első ásrama-fokozat kötelező, a ksatrijának be kell tartania a három első ásrama szabályait, míg a bráhman (felső osztály) mind a négy fokozatot köteles valóra váltani.

A régi Indiában, amikor a bráhmanok még előjogaik csorbíthatatlan birtokában voltak, a súlyos ásrama-szabályokat mindvégig betartották. Manapság is vannak ortodox bráhmanok, akik az ősi szabályok követéséhez ragaszkodnak. Így minden életkornak megvan a maga feladata. Ez az ásrama-dharma, az „életkorok törvénye”. Elválaszthatatlan az osztályokra vonatkozó szabályoktól, ezért a hinduk mindkettőt közös névvel, mint Varnásrama-dharmát, vallásuk egyik legfontosabb alapelvének tekintik.

A négy ásrama 
A szellemi megismerésre törekvő ember négy elkülönülő periódusa:
 brahmacsárja
Ez a tanulás, az életre való szellemi felkészülés; a felserdült ifjú kötelessége, miközben teljes önmegtartóztatásban kell élnie. 
 grihasztha (vagy grahasztha) 
A családalapítás kötelessége, gondoskodás a hozzátartozókról, a család jövőjének biztosítása.
 vánaprasztha
A lemondás, az anyagi dolgoktól való elfordulás első lépése, ami akkor következik be, amikor a legidősebb fiúutód maga is családot alapíthat és a családfenntartás gondjait magára vállalhatja. A grihasztha (családapa) ekkor valamely remetelakra (ásram) vonul és ott szellemi elmélyülésben él és készül elő az utolsó fokozatra. 
 szannjásza (vagy szanjásza)
Amidőn a vánaprasztha végleg elindul a felszabadulás (móksa) felé vezető úton, elhagy minden világi köteléket, vándor vezeklőként él, a szellemi megtisztulás egyre magasabb céljaira és a nirvánára törekedve várja halálát.

Kapcsolódó cikkek 
 Szannjásza
 Brahmacsarja
 szádhu
 Szanszkrit szójegyzék

Hivatkozások 

 Baktay Ervin: India bölcsessége, reprint 2000
 Kozma András: A hindu istenalakok szimbólumai

Hinduizmus
Az ásrama ( szanszkrit : चतुराश्रम , angol : ashrama ) a hinduizmusban használt szó , amely lelki rendet jelent ; a lelki fejlődés négyes felosztása a Védák alapján . Nemcsak az indiai társadalomban vannak osztályok ( lásd kasztrendszer ) külön feladatokkal és kötelességekkel , hanem az egyén életén belül is fázisok , korszakok következnek egymásra és mindegyikben más és más részlet-dharma az irányító elv . Ezeket az életszakaszokat a hinduk ásramáknak nevezik . Minél több kiváltsággal rendelkezik valamely társadalmi osztály , annál több kötelesség hárul reá . Ez az ásramákra is vonatkozik . A súdra ( szolgák ) nem tartoznak követni az ásrama-szabályokat , mert szolgálataival , két keze munkájával eleget tesz a reá háruló kötelezettségnek . A vaisjára nézve csak a két első ásrama-fokozat kötelező , a ksatrijának be kell tartania a három első ásrama szabályait , míg a bráhman ( felső osztály ) mind a négy fokozatot köteles valóra váltani . A régi Indiában , amikor a bráhmanok még előjogaik csorbíthatatlan birtokában voltak , a súlyos ásrama-szabályokat mindvégig betartották . Manapság is vannak ortodox bráhmanok , akik az ősi szabályok követéséhez ragaszkodnak . Így minden életkornak megvan a maga feladata . Ez az ásrama-dharma , az „ életkorok törvénye” . Elválaszthatatlan az osztályokra vonatkozó szabályoktól , ezért a hinduk mindkettőt közös névvel , mint Varnásrama-dharmát , vallásuk egyik legfontosabb alapelvének tekintik . A négy ásrama A szellemi megismerésre törekvő ember négy elkülönülő periódusa : brahmacsárja Ez a tanulás , az életre való szellemi felkészülés ; a felserdült ifjú kötelessége , miközben teljes önmegtartóztatásban kell élnie. grihasztha ( vagy grahasztha ) A családalapítás kötelessége , gondoskodás a hozzátartozókról , a család jövőjének biztosítása. vánaprasztha A lemondás , az anyagi dolgoktól való elfordulás első lépése , ami akkor következik be , amikor a legidősebb fiúutód maga is családot alapíthat és a családfenntartás gondjait magára vállalhatja . A grihasztha ( családapa ) ekkor valamely remetelakra ( ásram ) vonul és ott szellemi elmélyülésben él és készül elő az utolsó fokozatra. szannjásza ( vagy szanjásza ) Amidőn a vánaprasztha végleg elindul a felszabadulás ( móksa ) felé vezető úton , elhagy minden világi köteléket , vándor vezeklőként él , a szellemi megtisztulás egyre magasabb céljaira és a nirvánára törekedve várja halálát . Kapcsolódó cikkek Szannjásza Brahmacsarja szádhu Szanszkrit szójegyzék Hivatkozások Baktay Ervin : India bölcsessége , reprint Kozma András : A hindu istenalakok szimbólumai Hinduizmus