I. Phótiosz konstantinápolyi pátriárka
I. Phótiosz, vagy Nagy Phótiosz (, ), (Konstantinápoly, 820 körül – Bordi, 893. február 6.) konstantinápolyi pátriárka 858-tól 867-ig, és 877-től 886-ig, egyben egyike a középkor jelentős bizánci egyházi íróinak, aki több ókori görög irodalmi műből részleteket mentett meg az utókor számára.

Élete 
Phótiosz Konstantinápolyban született. Eleinte a testőrség főnöke, majd III. Mikhaél bizánci császár alatt államtitkár volt. I. Ignác konstantinápolyi pátriárka elűzése után ő lett Konstantinápoly pátriárkája. Felszentelését jellemzi, hogy – a püspökségről a pápa által letett – Gergely szirakuzai püspöktől hat nap alatt az egyházi rend minden fokozatát (!) felvette, a hatodik napon pedig püspökké szentelték. Megválasztásának igazolása azonban akadályokba ütközött, és I. Miklós pápa a 863-as római zsinaton a papi méltóságától teljesen megfosztotta Phótioszt, Ignácot pedig visszahelyezni rendelte. Phótiosz, amikor hírül vette a pápa döntését, enciklikát írt a keleti pátriárkákhoz. Ezekben dogmatikus és fegyelmi vádakat emelt a latin egyház ellen, és két zsinaton a római pápát mindazokkal, akik támogatják, átok alá helyezte, és az egyházból kiközösítette.

Később, III. Mihály halála után az új császár I. Baszileiosz mégis letette Phótioszt a püspökség éléről, és Szkopen kolostorába záratta. Ignácot ellenben visszahelyezték Konstantinápoly élére. A 869-es római és konstantinápolyi zsinatok – támogatva a császár döntését – Phótioszt ki is közösítették a keresztény egyházból. Phótiosz nem adta fel a harcot, és részben barátai fáradozása miatt, illetve saját kérelmére a császár megenyhült vele szemben. Phótiosz visszatérhetett Konstantinápolyba, és magának a trónörökösnek a nevelését a rábízták.

877-ben elhunyt Ignác, Baszileosz pedig visszahelyezte Phótiosz a pátriárkai székbe. A régi-új püspök működését azzal kezdte, hogy több püspököt letett és helyüket barátjaival töltötte be. Azután a pápához fordult megerősítésért, amit a gyengekezű VIII. János meg is tett, bár többféle feltétel szabásával. Phótiosz ezért zsinatot hívott össze 879-ben, és meghamisítva a pápai leveleket, rábírta a saját elismerésére Pál és Jenő püspök, és Péter bíboros pápai küldötteket. A pápa hamarosan értesült Phótiosz tettéről, és 881-ben ismét kizárta őt az egyházból.

Phótiosz nem mondott le automatikusan a méltóságáról, ennek ideje csak Baszileosz halálakor, és VI. Leó trónraléptekor jött el. Leó ugyanis 886-ban volt tanítóját rögtön letette a pátriárkátus éléről, és egy kolostorba küldte száműzetésbe. Phótiosz néhány évvel később meghalt.

Művei 
Phótiosz íróként is ismeretes. Nevezetesebb művei: Amphilokhia, Müriobiblion / Bibliothéké, Lexikon. Ezeken kívül számos bibliai kommentárt, dogmatiko-polemikus egyháztörténelmi iratokat (Nomoocanon névvel), 263 levelet hagyott hátra maga után.

A Bibliothékét (Könyvtár) Phótiosz fiatal korában írta, és öccsének, Tarásziosznak ajánlotta. A mű azokat az irodalmi alkotásokat sorolja fel, amelyeket Phótiosz körében együtt olvastak. A mintegy 300 irodalmi alkotás – a Kr. e. 5. század és a saját kora között eltelt 1200 év görög irodalmából válogatva – körülbelül fele-fele részben egyházi, illetve világi jellegű. Az előbbiek közül érdekesek az úgynevezett eretnekek munkáiː gyakran igen részletesen ismerteti az ilyen alkotásokat, bár szerzőik ortodoxiával ellentétes álláspontját szigorúan elítéli. A világi művek közül sok a történelmi írás, de képviselve van a szónoklattan, a földrajz, a néprajz, a természettudományok, és még néhány ókori szerelmi regény is. Ugyanakkor – nem ismert okból – a verses alkotások (eposz, líra, tanköltemény, tragédia, komédia stb.) teljesen hiányoznak a Könyvtárból. Az ismertetések kiterjednek a mű szerzőjére, ismertetik az alkotás tartalmát (olykor részletes tartalmi kivonat formájában), és értékelik a stílusát. Az utóbbira vonatkozó megállapításokat a művekből vett rövid szemelvények illusztrálják.

A Könyvtárat lehet tekinteni az első bizánci görög irodalomtörténeti műnek, bár Phótiosz aligha akart ilyet: a mű felépítése inkább olvasónaplóra emlékeztet, az ismertetések sorrendjében nem figyelhető meg semmiféle rendszer. A Könyvtár attól különösen értékes, hogy értékes információkat, tartalmi összefoglalásokat közöl azóta elveszett vagy hiányosan hagyományozódott antik és kora bizánci írásokról.

A Lexikont az antik szerzők olvasásának megkönnyítésére készítette Phótiosz, viszont ennek sokáig csak két, erősen hiányos kézirata volt ismert. Váratlan tudományos szenzáció volt a teljes szöveg előkerülése 1959-ben az észak-görögországi Zavorda-kolostor egyik kéziratában.

Jegyzetek

Források
 
 Kapitánffy István – Caruha Vangelió – Szabó Kálmán: A bizánci és az újgörög irodalom története, Gondolat Könyvkiadó, Budapest, 1989, , 89–92 p

Kapcsolódó szócikkek 
 Bizánci irodalom
 Ortodox szentek listája
 Patrologia Graeca

Konstantinápolyi pátriárkák
893-ban elhunyt személyek
10. századi püspökök
Bizánci teológusok
I. Phótiosz , vagy Nagy Phótiosz ( , ) , ( Konstantinápoly,körül – Bordi , február ) konstantinápolyi pátriárkatólig , éstőlig , egyben egyike a középkor jelentős bizánci egyházi íróinak , aki több ókori görög irodalmi műből részleteket mentett meg az utókor számára . Élete Phótiosz Konstantinápolyban született . Eleinte a testőrség főnöke , majd III. Mikhaél bizánci császár alatt államtitkár volt. I. Ignác konstantinápolyi pátriárka elűzése után ő lett Konstantinápoly pátriárkája . Felszentelését jellemzi , hogy – a püspökségről a pápa által letett – Gergely szirakuzai püspöktől hat nap alatt az egyházi rend minden fokozatát ( ! ) felvette , a hatodik napon pedig püspökké szentelték . Megválasztásának igazolása azonban akadályokba ütközött , és I. Miklós pápa aas római zsinaton a papi méltóságától teljesen megfosztotta Phótioszt , Ignácot pedig visszahelyezni rendelte . Phótiosz , amikor hírül vette a pápa döntését , enciklikát írt a keleti pátriárkákhoz . Ezekben dogmatikus és fegyelmi vádakat emelt a latin egyház ellen , és két zsinaton a római pápát mindazokkal , akik támogatják , átok alá helyezte , és az egyházból kiközösítette . Később , III. Mihály halála után az új császár I. Baszileiosz mégis letette Phótioszt a püspökség éléről , és Szkopen kolostorába záratta . Ignácot ellenben visszahelyezték Konstantinápoly élére . Aes római és konstantinápolyi zsinatok – támogatva a császár döntését – Phótioszt ki is közösítették a keresztény egyházból . Phótiosz nem adta fel a harcot , és részben barátai fáradozása miatt , illetve saját kérelmére a császár megenyhült vele szemben . Phótiosz visszatérhetett Konstantinápolyba , és magának a trónörökösnek a nevelését a rábízták . 877-ben elhunyt Ignác, Baszileosz pedig visszahelyezte Phótiosz a pátriárkai székbe . A régi-új püspök működését azzal kezdte , hogy több püspököt letett és helyüket barátjaival töltötte be . Azután a pápához fordult megerősítésért , amit a gyengekezű VIII. János meg is tett , bár többféle feltétel szabásával . Phótiosz ezért zsinatot hívott összeben , és meghamisítva a pápai leveleket , rábírta a saját elismerésére Pál és Jenő püspök , és Péter bíboros pápai küldötteket . A pápa hamarosan értesült Phótiosz tettéről , ésben ismét kizárta őt az egyházból . Phótiosz nem mondott le automatikusan a méltóságáról , ennek ideje csak Baszileosz halálakor , és VI. Leó trónraléptekor jött el . Leó ugyanisban volt tanítóját rögtön letette a pátriárkátus éléről , és egy kolostorba küldte száműzetésbe . Phótiosz néhány évvel később meghalt . Művei Phótiosz íróként is ismeretes . Nevezetesebb művei : Amphilokhia , Müriobiblion / Bibliothéké , Lexikon . Ezeken kívül számos bibliai kommentárt , dogmatiko-polemikus egyháztörténelmi iratokat ( Nomoocanon névvel ) ,levelet hagyott hátra maga után . A Bibliothékét ( Könyvtár ) Phótiosz fiatal korában írta , és öccsének , Tarásziosznak ajánlotta . A mű azokat az irodalmi alkotásokat sorolja fel , amelyeket Phótiosz körében együtt olvastak . A mintegyirodalmi alkotás – a Kr. e. század és a saját kora között elteltév görög irodalmából válogatva – körülbelül fele-fele részben egyházi , illetve világi jellegű . Az előbbiek közül érdekesek az úgynevezett eretnekek munkáiː gyakran igen részletesen ismerteti az ilyen alkotásokat , bár szerzőik ortodoxiával ellentétes álláspontját szigorúan elítéli . A világi művek közül sok a történelmi írás , de képviselve van a szónoklattan , a földrajz , a néprajz , a természettudományok , és még néhány ókori szerelmi regény is . Ugyanakkor – nem ismert okból – a verses alkotások ( eposz , líra , tanköltemény , tragédia , komédia stb. ) teljesen hiányoznak a Könyvtárból . Az ismertetések kiterjednek a mű szerzőjére , ismertetik az alkotás tartalmát ( olykor részletes tartalmi kivonat formájában ) , és értékelik a stílusát . Az utóbbira vonatkozó megállapításokat a művekből vett rövid szemelvények illusztrálják . A Könyvtárat lehet tekinteni az első bizánci görög irodalomtörténeti műnek , bár Phótiosz aligha akart ilyet : a mű felépítése inkább olvasónaplóra emlékeztet , az ismertetések sorrendjében nem figyelhető meg semmiféle rendszer . A Könyvtár attól különösen értékes , hogy értékes információkat , tartalmi összefoglalásokat közöl azóta elveszett vagy hiányosan hagyományozódott antik és kora bizánci írásokról . A Lexikont az antik szerzők olvasásának megkönnyítésére készítette Phótiosz , viszont ennek sokáig csak két , erősen hiányos kézirata volt ismert . Váratlan tudományos szenzáció volt a teljes szöveg előkerüléseben az észak-görögországi Zavorda-kolostor egyik kéziratában . Jegyzetek Források Kapitánffy István – Caruha Vangelió – Szabó Kálmán : A bizánci és az újgörög irodalom története , Gondolat Könyvkiadó , Budapest,,92 p Kapcsolódó szócikkek Bizánci irodalom Ortodox szentek listája Patrologia Graeca Konstantinápolyi pátriárkák 893-ban elhunyt személyek 10. századi püspökök Bizánci teológusok