Dol (Postira)
Dol falu Horvátországban, Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Postirához tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 23 km-re délkeletre, a supetari kompkikötőtől  légvonalban 6, közúton 12 km-re délkeletre, községközpontjától 2 km-re délre a Brač-sziget északi részén egy védett völgyben fekszik.

Története 
A település nevét arról a völgyről kapta, amelyben fekszik. Első írásos említése 1345-ben történt, de területe már ennél sokkal régebb óra lakott volt. Ezt igazolja legrégibb szakrális építménye a Miholja rata nevű helyen található kis Szent Mihály templom, melyet a 9. vagy a 10. században építettek és kapuja egy ókori római szarkofágból készült. A templomocska körüli temető az itt végzett ásatások szerint ugyancsak a 9. és a 10. századból származik. 1375-ben említik itt a Klimša Baloević nevű nemesembert, mely vezetéknév a településen a mai napig is fennmaradt. A plébánia első írott könyvei 1622-ből származnak. A településnek 1622-ben 135, 1637-ben mintegy 200, 1681-ben 220 lakosa volt. 1712-ben 200, 1738-ban 260, 1763-ban mintegy 300 lakosa volt. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban a sziget az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után újra az osztrákoké lett. A lakosság hagyományos megélhetését a mezőgazdaság, a szőlő és olajbogyó termesztése biztosította. Mai plébániatemploma 1887-re épült fel, építése 15 évig tartott. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához tartozott. A település 1991 óta a független Horvátország része. 2011-ben a településnek 130 lakosa volt, akik főként mezőgazdasággal, állattenyésztéssel foglalkoztak.

Népesség

Nevezetességei  
 Mária bemutatása tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma 1862 és 1887 között épült a lebontott korábbi templom helyén, melyből csak a harangtorony maradt meg. Egyhajós épület jellegzetes homlokzattal, melyet a bejárat felett nagy körablak, két oldalán pedig két hosszúkás, félköríves záródású ablak díszít. A homlokzat felső része félköríves záródású pengefal, tetején nagyméretű kőkereszttel. A templomnak a főoltáron kívül három mellékoltára van, melyeket Szűz Mária, Jézus szíve és a Szent kereszt tiszteletére szenteltek. Berendezéséből különösen kitűnik az a nagyméretű barokk kereszt, mely méretét tekintve a legnagyobb a szigeten és „Dolski Isukrst” a neve. A kereszt Jézus ábrázolása életnagyságú.
 A Szent Péter templom a 11. századból származik. Nevezetessége a sziget legrégibb harangja, melyet a 14. században öntöttek. Ez volt a település ősi plébániatemploma.
 A Mihály arkangyal templom 9. és a 10. századból származik, körülötte azonos korú ószláv temetővel. Bejárati kapuja függőlegesen állított és átfúrt római szarkofágból készült. A bejárat felett faragott sziklákból összeállított félköríves lunetta látható. Belsejében a szent keresztet ábrázoló régi freskók láthatók. A templomhoz Nagypéntek hajnalán zarándoklatot vezetnek, mely érinti a Szent Péter és a Szent Vid templomot is.
 A Nerežišćáról Paražnicára vezető út melletti Sutvar nevű helyen álló Szent Borbála templom a 11. században épült.
 A Velo brdo nevű magaslaton a 13. században épült a Szent Vid templom, melyből mára csak az alapfalak maradtak. Az egyhajós, félköríves apszissal rendelkező épületet egy pilaszterpár tagolja, a keleti részben pedig egy alacsony pad található a falak tövében. Egy ismeretlen késő antik templom biforámájához tartozó ókeresztény oszlopot acanthus oszlopfővel az oltár falazó talapzatába építettek.
A Postirára menő út mellett a jobb oldalon áll a kis Szent Rókus templom, ahova a szent ünnepén minden év augusztus 16-án zarándoklatot vezetnek.
A településtől 500 méterre fekvő temetőben található a Keresztelő Szent János templom.
A település polgári épületei közül említésre méltó a Gospodnetić család késő reneszánsz erődített udvarháza. Az épület falu északkeleti részén, egy lejtős részen található. Az épületegyüttes körül fal áll, amelyen az egykori belső udvarra vezető bejárat található a Gospodnetić család barokk címerével. Az udvarház egy L alakú, kétemeletes épület, északnyugati részén saroktoronnyal. Az épületkomplexumot a 17. században erődített kastélyként építették. A 19. század végi alapos felújítás után is megmaradt eredeti belső elrendezése. A család az építés óta folyamatosan lakta.
A falu keleti oldalán, a lakosok által čelinjaknak vagy čelenek nevezett területen egykor 200 méhkaptár volt, amelyek a Gospodnetić családhoz tartoztak. A fennmaradt és felújított 25 méhkas jelenleg négy sorban, száraz kő falakban van elhelyezve, amelyekhez dél felől makadámút vezet. E kaptárak sajátossága, hogy nyeregtetősek és kőlapokkal fedték őket. A kaptárak ma is Dol falu identitásának részét képezik, amelynek lakói helyreállítják és karbantartják őket.

Oktatás 
A település alapiskoláját 1868-ban alapították. A horvát nyelv oktatását 1885-ben vezették be. Az 1869/70-es tanévben 10 beíratott tanulója volt.

Jegyzetek

Források 
Postira község hivatalos oldala  
Postira turisztikai irodájának honlapja 
 A sziget információs portálja 

Brač települései
Dol falu Horvátországban , Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Postirához tartozik . Fekvése Splittől légvonalbankm-re délkeletre , a supetari kompkikötőtől légvonalban közútonkm-re délkeletre , községközpontjátólkm-re délre a Brač-sziget északi részén egy védett völgyben fekszik . Története A település nevét arról a völgyről kapta , amelyben fekszik . Első írásos említéseben történt , de területe már ennél sokkal régebb óra lakott volt . Ezt igazolja legrégibb szakrális építménye a Miholja rata nevű helyen található kis Szent Mihály templom , melyet a vagy a században építettek és kapuja egy ókori római szarkofágból készült . A templomocska körüli temető az itt végzett ásatások szerint ugyancsak a és a századból származik.ben említik itt a Klimša Baloević nevű nemesembert , mely vezetéknév a településen a mai napig is fennmaradt . A plébánia első írott könyveiből származnak . A településnekbenben mintegybenlakosa volt.benbanban mintegylakosa volt . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban a sziget az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége után újra az osztrákoké lett . A lakosság hagyományos megélhetését a mezőgazdaság , a szőlő és olajbogyó termesztése biztosította . Mai plébániatemplomare épült fel , építéseévig tartott.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához tartozott . A településóta a független Horvátország része.ben a településneklakosa volt , akik főként mezőgazdasággal , állattenyésztéssel foglalkoztak . Népesség Nevezetességei Mária bemutatása tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemplomaésközött épült a lebontott korábbi templom helyén , melyből csak a harangtorony maradt meg . Egyhajós épület jellegzetes homlokzattal , melyet a bejárat felett nagy körablak , két oldalán pedig két hosszúkás , félköríves záródású ablak díszít . A homlokzat felső része félköríves záródású pengefal , tetején nagyméretű kőkereszttel . A templomnak a főoltáron kívül három mellékoltára van , melyeket Szűz Mária , Jézus szíve és a Szent kereszt tiszteletére szenteltek . Berendezéséből különösen kitűnik az a nagyméretű barokk kereszt , mely méretét tekintve a legnagyobb a szigeten és „ Dolski Isukrst” a neve . A kereszt Jézus ábrázolása életnagyságú . A Szent Péter templom a századból származik . Nevezetessége a sziget legrégibb harangja , melyet a században öntöttek . Ez volt a település ősi plébániatemploma . A Mihály arkangyal templom és a századból származik , körülötte azonos korú ószláv temetővel . Bejárati kapuja függőlegesen állított és átfúrt római szarkofágból készült . A bejárat felett faragott sziklákból összeállított félköríves lunetta látható . Belsejében a szent keresztet ábrázoló régi freskók láthatók . A templomhoz Nagypéntek hajnalán zarándoklatot vezetnek , mely érinti a Szent Péter és a Szent Vid templomot is . A Nerežišćáról Paražnicára vezető út melletti Sutvar nevű helyen álló Szent Borbála templom a században épült . A Velo brdo nevű magaslaton a században épült a Szent Vid templom , melyből mára csak az alapfalak maradtak . Az egyhajós , félköríves apszissal rendelkező épületet egy pilaszterpár tagolja , a keleti részben pedig egy alacsony pad található a falak tövében . Egy ismeretlen késő antik templom biforámájához tartozó ókeresztény oszlopot acanthus oszlopfővel az oltár falazó talapzatába építettek . A Postirára menő út mellett a jobb oldalon áll a kis Szent Rókus templom , ahova a szent ünnepén minden év augusztusán zarándoklatot vezetnek . A településtőlméterre fekvő temetőben található a Keresztelő Szent János templom . A település polgári épületei közül említésre méltó a Gospodnetić család késő reneszánsz erődített udvarháza . Az épület falu északkeleti részén , egy lejtős részen található . Az épületegyüttes körül fal áll , amelyen az egykori belső udvarra vezető bejárat található a Gospodnetić család barokk címerével . Az udvarház egy L alakú , kétemeletes épület , északnyugati részén saroktoronnyal . Az épületkomplexumot a században erődített kastélyként építették . A század végi alapos felújítás után is megmaradt eredeti belső elrendezése . A család az építés óta folyamatosan lakta . A falu keleti oldalán , a lakosok által čelinjaknak vagy čelenek nevezett területen egykorméhkaptár volt , amelyek a Gospodnetić családhoz tartoztak . A fennmaradt és felújítottméhkas jelenleg négy sorban , száraz kő falakban van elhelyezve , amelyekhez dél felől makadámút vezet . E kaptárak sajátossága , hogy nyeregtetősek és kőlapokkal fedték őket . A kaptárak ma is Dol falu identitásának részét képezik , amelynek lakói helyreállítják és karbantartják őket . Oktatás A település alapiskolájátban alapították . A horvát nyelv oktatásátben vezették be . Az70-es tanévbenbeíratott tanulója volt . Jegyzetek Források Postira község hivatalos oldala Postira turisztikai irodájának honlapja A sziget információs portálja Brač települései