Karl Ove Knausgård
Karl Ove Knausgård (norvég kiejtés: [ˈkɑːɭ ˈuːvə ˈknæʉsˌgɔːɾ] (Oslo, 1968. december 6. –) norvég író; legismertebb műve a Harcom (Min kamp) című hatrészes önéletrajzi regénysorozat.

Irodalmi munkássága

Korai munkássága 
Knausgård első regénye, az 1998-ban megjelent Ute av verden (Ki a világból), elnyerte a Norvég Kritikusok Irodalmi Díját. A díj történetében még nem volt rá példa, hogy elsőkönyves író művét ismerték volna el.

2004-ben jelent meg második regénye, az En tid for alt (Mindennek rendelt ideje), amely részben a Biblia bizonyos fejezeteit gondolja újra, valamint a föld angyalainak történetét meséli el. A könyv számos díjat nyert, és jelölték az Északi Tanács Irodalmi Díjára, valamint az IMPAC Dublini Irodalmi Díjra is. A New York Review of Books „furcsa, egyenetlen és csodálatos mű”-nek nevezte.

A Min kamp-könyvek  
Bár Knausgård első két könyve kedvező fogadtatásban részesült, Norvégia-szerte ismert íróvá csak a 2009 és 2011 között megjelent Min kamp című hatkötetes – több mint 3500 oldalas – önéletrajzi regénysorozatával vált. A könyvek a hatalmas siker mellett megütközést is keltettek, melynek oka egyrészt a regényfolyam provokatív címe volt: a Min kamp Hitler Mein Kampfjának norvég megfelelője; másrészt – amint arra többen rámutattak – Knausgård túlságosan is reflektorfénybe helyezte barátai és családtagjai magánéletét, volt feleségét csakúgy, mint a nagyanyját. Mindazonáltal a regények szinte kizárólag kedvező kritikát kaptak, különösen az első két kötet, és már az utolsó könyv megjelenése előtt nyilvánvalóvá vált, hogy a sorozat a norvég irodalom egyik legkiemelkedőbb teljesítménye: az alig ötmilliós országban a Min kamp-ciklus több mint 450 000 példányban kelt el.

Egy rádióinterjú során, melyben az író elvált felesége, a több Min kamp-kötetben is központi szerepet játszó Tonje Aursland is részt vett, Knausgård elismerte, hogy néha úgy érzi, a mű írásakor „fausti alkut” kötött – feláldozta barátait és családtagjait az irodalmi siker oltárán. 2010 októberében a norvég közszolgálati rádió egyik dokumentumműsorában Aursland nem rejtette véka alá, mit gondol arról, hogy akarata ellenére is főszereplője lett exférje önéletrajzának; Knausgård nagybátyja pedig, aki a Min kamp lapjain Gunnar néven szerepel, a norvég sajtóban nagyon is kritikus hangot ütött meg a regényciklussal szemben.

A Min kamp-regények különböző nyelvekre történő fordítása jelenleg is folyik. A regényciklus néhány része már megjelent Dániában, Svédországban, Németországban, Magyarországon, Nagy-Britanniában és az Egyesült Államokban, valamint több más országban is, jelentős kritikai elismerést váltva ki. Az első öt regény angol fordítását Don Bartlett végezte az amerikai Archipelago Books és az angliai Harvill Secker kiadó számára; az egyes kötetek Nagy-Britanniában a következő címeket kapták: A Death in the Family, A Man in Love, Boyhood Island, Dancing in the Dark, Some Rain Must Fall (Halál a családban, Szerelmes férfi, Kamasz-sziget, Tánc a sötétben és Hullnia kell némi esőnek). Az első Min kamp-könyvekről a New Yorker munkatársa, a Harvard Egyetem irodalomprofesszora James Wood írt kimerítő és nagyrészt pozitív kritikát: „Van valami ellenállhatatlan erő a műben; még amikor untam, akkor sem tudtam letenni.” Leland de la Durantaye a New York Timesban a második kötet (A Man in Love) kritikája kapcsán a regényciklust „lélegzetelállítóan jónak” nevezte, és Marcel Proust Az eltűnt idő nyomában című művéhez hasonlította, Thomas Meaney pedig a Times Literary Supplementben a harmadik kötetet (Boyhood Island) méltatva a Proust és Knausgård közti különbségeket elemezte, és a Min kamp-könyvek filozófiai hátteréről írt. A Frenchculture.org weboldal viszont megjegyezte, hogy bár Knausgård-t a heteró Proustként emlegetik, Franciaországban az első kötet nem aratott különösebb sikert, talán mert az ún. autofikció erős francia hagyományainak fényében a regény ott nem tűnt olyan eredetinek, mint Amerikában.

Liesl Schillinger a Wall Street Journal rovatában így magyarázza Knausgård írásának saját hazája kultúrájában is szokatlan egyedi jellegét: 
„Korábban egyetlen norvég író sem merészkedett ennyire teljes kitárulkozásra.” Franciaországban nagy hagyománya van az önéletrajzírásnak, és az Egyesült Államokban is gyakoriak a memoárok, de Skandináviában nem. Ahogy Lorin Stein amerikai kritikus megjegyzi: „A norvégok szerint a gyónási ösztön kulturálisan olyannyira idegen tőlük, hogy ez a tény paradox módon hasznosnak bizonyult Knausgård számára.” Maga Knausgård így látja: „Át kellett lépnem egy küszöböt ahhoz, hogy valódi emberekről írjak, és a nyíltság sokkolóan hatott. Ez nagyon fontos volt számomra, bátorsággal töltött el.”

A Min kamp után  
Knausgård tanácsadóként közreműködött a Biblia norvég újrafordításában. 2013-ban esszégyűjteményt jelentetett meg Sjelens Amerika: tekster 1996–2013 (A lélek Amerikája: Írások 1996–2013) címmel, és 2013 szeptemberében nekilátott az Ute av verden (Ki a világból) című regényének színpadra adaptálásának.

Szerkesztői munkássága 
1999 és 2002 között Knausgård társszerkesztője volt a Vagant című, 1988-ban alapított norvég irodalmi magazinnak. A Vagant első bergeni szerkesztőségének lett a tagja; 1999-ig a magazin székhelye Oslóban volt. Knausgård esszéket írt a magazinba Don de Lillo regényeiről és Dante Isteni színjátékáról; interjúkat készített Rune Christiansen és Thure Erik Lund norvég írókkal, szintén a magazin számára. Röviddel azután, hogy távozott a Vaganttól, és Bergenből is, korábbi szerkesztőtársa, Preben Jordal egy igencsak negatív kritikát közölt a magazinban Knausgård második regényéről, ezzel a címmel: Mellom Bibel og babbel (A biblia és a blabla közt) – az esetet Knausgård a Min kamp második kötetében részletezi.

Kiadói munkássága 
2010-ben Knausgård kiadóvállalatot alapított Pelikanen (Pelikán) néven, bátyja, Yngve Knausgård és Asbjørn Jensen közreműködésével.

Magánélete 
Oslóban született, Tromøya szigetén, Arendalban és Kristiansandban nevelkedett, majd a Bergeni Egyetemen képzőművészetet és irodalmat tanult. 

Hosszú éveken át a svédországi Österlenben élt feleségével, a szintén író Linda Boström Knausgård-ral és négy gyermekükkel. Időközben elváltak, és Knausgård egy ideje Londonban él brit partnerével és közös gyermekükkel, valamint a mindkettőjük előző házasságából származó gyerekekkel.

Művei 
 1998: Ute av verden (Ki a világból)
 2004: En tid for alt (Mindennek rendelt ideje)
 2009–2011: Min kamp (Harcom), hat kötetben
 2014: Sjelens Amerika (A lélek Amerikája). Oktober [esszék]
 2014: Nakker (Nyakak), Thomas Wagstrom fotográfiái, Max Strom, Bokforlaget, 2015
 2015: Om høsten (Az őszről)
 2015: Hjemme – Borte (Otthon – Távol), Fredrik Ekelunddal

Magyarul
 Halál. Harcom 1; Magvető, Budapest, 2016. Fordította: Petrikovics Edit
 Szerelem. Harcom 2; Magvető, Budapest, 2017. Fordította: Petrikovics Edit
Játék. Harcom 3; Magvető, Budapest, 2018. Fordította: Patat Bence
Élet. Harcom 4; Magvető, Budapest, 2019. Fordította: Patat Bence
Álmok. Harcom 5; Magvető, Budapest, 2020. Fordította: Patat Bence
Harcok. Harcom 6; Magvető, Budapest, 2021. Fordította: Patat Bence
Ősz; ill. Vanessa Baird, ford. A. Dobos Éva; Magvető, Bp., 2021
Tél; ill. Lars Lerin, ford. A. Dobos Éva; Magvető, Bp., 2022
Tavasz; ill. Anna Bjerger, ford. A. Dobos Éva; Magvető, Bp., 2022
Hajnalcsillag; ford. Kúnos László; Magvető, Bp., 2023

Díjak és jelölések

Jelölések 
 2004 Az Északi Tanács Irodalmi Díja jelölés

Díjak 
 1998 Norvég Kritikusok Irodalmi Díja
 2009 Brage-díj
 2009 NRK P2 Hallgatók Díja (Norvég közszolgálati rádió)
 2010 Év Könyve Díj, a Morgenbladet című norvég hetilapban
 2015 Welt-Literaturpreis – a Die Welt nemzetközi szerzőknek ítélt díja
 továbbá számos egyéb díj a Min kampért

Jegyzetek

Fordítás 
 

1968-ban született személyek
Élő személyek
Norvég költők, írók
Karl Ove Knausgård ( norvég kiejtés : [ ˈkɑːɭ ˈuːvə ˈknæʉsˌgɔːɾ ] ( Oslo , december – ) norvég író ; legismertebb műve a Harcom ( Min kamp ) című hatrészes önéletrajzi regénysorozat . Irodalmi munkássága Korai munkássága Knausgård első regénye , azban megjelent Ute av verden ( Ki a világból ) , elnyerte a Norvég Kritikusok Irodalmi Díját . A díj történetében még nem volt rá példa , hogy elsőkönyves író művét ismerték volna el . 2004-ben jelent meg második regénye , az En tid for alt ( Mindennek rendelt ideje ) , amely részben a Biblia bizonyos fejezeteit gondolja újra , valamint a föld angyalainak történetét meséli el . A könyv számos díjat nyert , és jelölték az Északi Tanács Irodalmi Díjára , valamint az IMPAC Dublini Irodalmi Díjra is . A New York Review of Books „ furcsa , egyenetlen és csodálatos mű”-nek nevezte . A Min kamp-könyvek Bár Knausgård első két könyve kedvező fogadtatásban részesült , Norvégia-szerte ismert íróvá csak aésközött megjelent Min kamp című hatkötetes – több mintoldalas – önéletrajzi regénysorozatával vált . A könyvek a hatalmas siker mellett megütközést is keltettek , melynek oka egyrészt a regényfolyam provokatív címe volt : a Min kamp Hitler Mein Kampfjának norvég megfelelője ; másrészt – amint arra többen rámutattak – Knausgård túlságosan is reflektorfénybe helyezte barátai és családtagjai magánéletét , volt feleségét csakúgy , mint a nagyanyját . Mindazonáltal a regények szinte kizárólag kedvező kritikát kaptak , különösen az első két kötet , és már az utolsó könyv megjelenése előtt nyilvánvalóvá vált , hogy a sorozat a norvég irodalom egyik legkiemelkedőbb teljesítménye : az alig ötmilliós országban a Min kamp-ciklus több mint000 példányban kelt el . Egy rádióinterjú során , melyben az író elvált felesége , a több Min kamp-kötetben is központi szerepet játszó Tonje Aursland is részt vett , Knausgård elismerte , hogy néha úgy érzi , a mű írásakor „ fausti alkut” kötött – feláldozta barátait és családtagjait az irodalmi siker oltárán.októberében a norvég közszolgálati rádió egyik dokumentumműsorában Aursland nem rejtette véka alá , mit gondol arról , hogy akarata ellenére is főszereplője lett exférje önéletrajzának ; Knausgård nagybátyja pedig , aki a Min kamp lapjain Gunnar néven szerepel , a norvég sajtóban nagyon is kritikus hangot ütött meg a regényciklussal szemben . A Min kamp-regények különböző nyelvekre történő fordítása jelenleg is folyik . A regényciklus néhány része már megjelent Dániában , Svédországban , Németországban , Magyarországon , Nagy-Britanniában és az Egyesült Államokban , valamint több más országban is , jelentős kritikai elismerést váltva ki . Az első öt regény angol fordítását Don Bartlett végezte az amerikai Archipelago Books és az angliai Harvill Secker kiadó számára ; az egyes kötetek Nagy-Britanniában a következő címeket kapták : A Death in the Family , A Man in Love , Boyhood Island , Dancing in the Dark , Some Rain Must Fall ( Halál a családban , Szerelmes férfi , Kamasz-sziget , Tánc a sötétben és Hullnia kell némi esőnek ) . Az első Min kamp-könyvekről a New Yorker munkatársa , a Harvard Egyetem irodalomprofesszora James Wood írt kimerítő és nagyrészt pozitív kritikát : „ Van valami ellenállhatatlan erő a műben ; még amikor untam , akkor sem tudtam letenni.” Leland de la Durantaye a New York Timesban a második kötet ( A Man in Love ) kritikája kapcsán a regényciklust „ lélegzetelállítóan jónak” nevezte , és Marcel Proust Az eltűnt idő nyomában című művéhez hasonlította , Thomas Meaney pedig a Times Literary Supplementben a harmadik kötetet ( Boyhood Island ) méltatva a Proust és Knausgård közti különbségeket elemezte , és a Min kamp-könyvek filozófiai hátteréről írt . A Frenchculture.org weboldal viszont megjegyezte , hogy bár Knausgård-t a heteró Proustként emlegetik , Franciaországban az első kötet nem aratott különösebb sikert , talán mert az ún. autofikció erős francia hagyományainak fényében a regény ott nem tűnt olyan eredetinek , mint Amerikában . Liesl Schillinger a Wall Street Journal rovatában így magyarázza Knausgård írásának saját hazája kultúrájában is szokatlan egyedi jellegét : „ Korábban egyetlen norvég író sem merészkedett ennyire teljes kitárulkozásra.” Franciaországban nagy hagyománya van az önéletrajzírásnak , és az Egyesült Államokban is gyakoriak a memoárok , de Skandináviában nem . Ahogy Lorin Stein amerikai kritikus megjegyzi : „ A norvégok szerint a gyónási ösztön kulturálisan olyannyira idegen tőlük , hogy ez a tény paradox módon hasznosnak bizonyult Knausgård számára.” Maga Knausgård így látja : „ Át kellett lépnem egy küszöböt ahhoz , hogy valódi emberekről írjak , és a nyíltság sokkolóan hatott . Ez nagyon fontos volt számomra , bátorsággal töltött el.” A Min kamp után Knausgård tanácsadóként közreműködött a Biblia norvég újrafordításában.ban esszégyűjteményt jelentetett meg Sjelens Amerika : tekster2013 ( A lélek Amerikája : Írások2013 ) címmel , ésszeptemberében nekilátott az Ute av verden ( Ki a világból ) című regényének színpadra adaptálásának . Szerkesztői munkássága 1999 ésközött Knausgård társszerkesztője volt a Vagant című, ban alapított norvég irodalmi magazinnak . A Vagant első bergeni szerkesztőségének lett a tagja;ig a magazin székhelye Oslóban volt . Knausgård esszéket írt a magazinba Don de Lillo regényeiről és Dante Isteni színjátékáról ; interjúkat készített Rune Christiansen és Thure Erik Lund norvég írókkal , szintén a magazin számára . Röviddel azután , hogy távozott a Vaganttól , és Bergenből is , korábbi szerkesztőtársa , Preben Jordal egy igencsak negatív kritikát közölt a magazinban Knausgård második regényéről , ezzel a címmel : Mellom Bibel og babbel ( A biblia és a blabla közt ) – az esetet Knausgård a Min kamp második kötetében részletezi . Kiadói munkássága 2010-ben Knausgård kiadóvállalatot alapított Pelikanen ( Pelikán ) néven , bátyja , Yngve Knausgård és Asbjørn Jensen közreműködésével . Magánélete Oslóban született , Tromøya szigetén , Arendalban és Kristiansandban nevelkedett , majd a Bergeni Egyetemen képzőművészetet és irodalmat tanult . Hosszú éveken át a svédországi Österlenben élt feleségével , a szintén író Linda Boström Knausgård-ral és négy gyermekükkel . Időközben elváltak , és Knausgård egy ideje Londonban él brit partnerével és közös gyermekükkel , valamint a mindkettőjük előző házasságából származó gyerekekkel . Művei Ute av verden ( Ki a világból ) En tid for alt ( Mindennek rendelt ideje ) 2011 : Min kamp ( Harcom ) , hat kötetben Sjelens Amerika ( A lélek Amerikája ) . Oktober [ esszék ] Nakker ( Nyakak ) , Thomas Wagstrom fotográfiái , Max Strom , Bokforlaget , Om høsten ( Az őszről ) Hjemme – Borte ( Otthon – Távol ) , Fredrik Ekelunddal Magyarul Halál . Harcom Magvető, Budapest , Fordította : Petrikovics Edit Szerelem . Harcom Magvető, Budapest , Fordította : Petrikovics Edit Játék . Harcom Magvető, Budapest , Fordította : Patat Bence Élet . Harcom Magvető, Budapest , Fordította : Patat Bence Álmok . Harcom Magvető, Budapest , Fordította : Patat Bence Harcok . Harcom Magvető, Budapest , Fordította : Patat Bence Ősz ; ill . Vanessa Baird , ford . A . Dobos Éva ; Magvető , Bp. , Tél ; ill . Lars Lerin , ford . A . Dobos Éva ; Magvető , Bp. , Tavasz ; ill . Anna Bjerger , ford . A . Dobos Éva ; Magvető , Bp. , Hajnalcsillag ; ford . Kúnos László ; Magvető , Bp. , Díjak és jelölések Jelölések Az Északi Tanács Irodalmi Díja jelölés Díjak Norvég Kritikusok Irodalmi Díja Brage-díj NRK P2 Hallgatók Díja ( Norvég közszolgálati rádió ) Év Könyve Díj , a Morgenbladet című norvég hetilapban Welt-Literaturpreis – a Die Welt nemzetközi szerzőknek ítélt díja továbbá számos egyéb díj a Min kampért Jegyzetek Fordítás 1968-ban született személyek Élő személyek Norvég költők , írók