Prvić Šepurine
Prvić Šepurine település Horvátországban Šibenik-Knin megyében. Közigazgatásilag Vodicéhez tartozik.

Fekvése 
Šibenik központjától légvonalban 8 km-re nyugatra, községközpontjától 3 km-re délre, Dalmácia középső részén, a Prvić-sziget északi-középső részén egy nyugatra néző kis öbölben fekszik.

Története 
Prvić szigetének első lakói valószínűleg remeték voltak. A feltételezések szerint a 13. században bencés szerzetesek telepedtek itt meg. Erre utal az a korabeli forrás, mely szerint 1267-ben a spliti püspök megbüntette „Santa Maria de Insula” apátját, mert a rend szabályait felrúgva egyedül élt itt. Ivan Lučić a 17. századi horvát történetíró is arról ír, hogy a szigeten egy Szűz Máriának szentelt kolostor állt, de más írásos forrás ezt nem erősíti meg. Petar Kaer régész szerint a mai Szent Rókus temető területén növényi ornamentikával díszített töredékek kerültek elő, melyből szintén arra következtetett, hogy itt egykor bencés kolostor állt. Később, a 15. századtól nemesi családok nyaralóhelye volt. Különösen a nagyobb járványok idején menekültek ide gazdag šibeniki családok, hogy átvészeljék a vészterhes időket. A ferences harmadrend šibeniki szerzetesei a dózse beleegyezésével 1461-ben telepedtek meg a sziget déli részén. A török térhódításával megindult a kontinens belsejéből  a menekültek áradata is, mely a sziget lakosságát jelentősen megnövelte. Šepurine települést is ekkor alapították meg a csatorna túloldalán fekvő Srima menekültjei. 1546 óta folyamatosan a „Sipurine” nevet viselte. A név eredete nem ismert, de valószínűnek tartják, hogy a srimai tengerparti forrásról kapta nevét, melyet a helyiek mindig Sipurinának hívtak. Később néhány lukai is megtelepedett itt, így a lakosság száma egyre növekedett. 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. A településnek 1857-ben 971, 1910-ben 1699 lakosa volt. A lakosság száma 1921-ben érte el a csúcsát, amikor 1750-en lakták. Azóta ez a szám folyamatosan esett. Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A lakosság korábban halászattal, szőlő- és olajbogyótermesztéssel, tengerészettel foglalkozott. Ma már a turizmus adja az itteniek fő bevételi forrását. Lakossága 2011-ben 239 fő volt.

Lakosság

Nevezetességei 
A településen két templom áll. A régebbit 1620-ban építették Szent Ilona császárné és a Szent Kereszt tiszteletére. Kiemelkedő ékessége a gazdagon díszített barokk Szent Rókus oltár.
Az újabb, nagyobb templomot 1878-ban építették, titulusa Szűz Mária mennybevétele. Az építés dátuma a homlokzatán olvasható „Hoc templum aedifigatum A. D. 1878.” alakban. 1898-ban és 1938-ban megújították.
A településen található a nevezetes Verancsics (Vrančić) család nyaralója, mely ma a Draganić család tulajdona. A nyaralókomplexum a plébániatemplommal szemben található. A komplexumot valószínűleg valamikor teljesen elkerítették. Elrendezése egy központi, palotaszerű lakóépületből áll, amelynek déli oldalán egy másik épületet építettek, amelyet valószínűleg szolgáltatási és gazdasági célokra használtak. A főépület északi oldalán egy családi kápolna került az épületbe. A lakórész nyugati oldalán régen (ma teljesen elhanyagolt) kerthelyiség volt.

Híres emberek 
Itt a család nyári rezidenciáján élt és alkotott Verancsics Faustus kora neves polihisztora, történetíró, főpap, diplomata, humanista tudós. 1617-ben bekövetkezett halálakor a sziget plébániatemplomában a lukai Irgalmas Szűzanya templomban helyezték örök nyugalomra.

További információk
 Prvić Luka település honlapja 
 Prvic szigetének információs oldala 
 Šepurine – képes ismertető 
 Vodice város hivatalos honlapja 
 Vodice város turisztiai irodájának oldala 
 A šibeniki püspökség honlapja

Jegyzetek

Šibenik-Knin megye települései
Prvić Šepurine település Horvátországban Šibenik-Knin megyében . Közigazgatásilag Vodicéhez tartozik . Fekvése Šibenik központjától légvonalbankm-re nyugatra , községközpontjátólkm-re délre , Dalmácia középső részén , a Prvić-sziget északi-középső részén egy nyugatra néző kis öbölben fekszik . Története Prvić szigetének első lakói valószínűleg remeték voltak . A feltételezések szerint a században bencés szerzetesek telepedtek itt meg . Erre utal az a korabeli forrás , mely szerintben a spliti püspök megbüntette „ Santa Maria de Insula” apátját , mert a rend szabályait felrúgva egyedül élt itt . Ivan Lučić a századi horvát történetíró is arról ír , hogy a szigeten egy Szűz Máriának szentelt kolostor állt , de más írásos forrás ezt nem erősíti meg . Petar Kaer régész szerint a mai Szent Rókus temető területén növényi ornamentikával díszített töredékek kerültek elő , melyből szintén arra következtetett , hogy itt egykor bencés kolostor állt . Később , a századtól nemesi családok nyaralóhelye volt . Különösen a nagyobb járványok idején menekültek ide gazdag šibeniki családok , hogy átvészeljék a vészterhes időket . A ferences harmadrend šibeniki szerzetesei a dózse beleegyezésévelben telepedtek meg a sziget déli részén . A török térhódításával megindult a kontinens belsejéből a menekültek áradata is , mely a sziget lakosságát jelentősen megnövelte . Šepurine települést is ekkor alapították meg a csatorna túloldalán fekvő Srima menekültjei.óta folyamatosan a „ Sipurine” nevet viselte . A név eredete nem ismert , de valószínűnek tartják , hogy a srimai tengerparti forrásról kapta nevét , melyet a helyiek mindig Sipurinának hívtak . Később néhány lukai is megtelepedett itt , így a lakosság száma egyre növekedett.ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . A településnekbenbenlakosa volt . A lakosság számaben érte el a csúcsát , amikoren lakták . Azóta ez a szám folyamatosan esett . Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A lakosság korábban halászattal , szőlő- és olajbogyótermesztéssel , tengerészettel foglalkozott . Ma már a turizmus adja az itteniek fő bevételi forrását . Lakosságabenfő volt . Lakosság Nevezetességei A településen két templom áll . A régebbitban építették Szent Ilona császárné és a Szent Kereszt tiszteletére . Kiemelkedő ékessége a gazdagon díszített barokk Szent Rókus oltár . Az újabb , nagyobb templomotban építették , titulusa Szűz Mária mennybevétele . Az építés dátuma a homlokzatán olvasható „ Hoc templum aedifigatum A . D.” alakban.ban ésban megújították . A településen található a nevezetes Verancsics ( Vrančić ) család nyaralója , mely ma a Draganić család tulajdona . A nyaralókomplexum a plébániatemplommal szemben található . A komplexumot valószínűleg valamikor teljesen elkerítették . Elrendezése egy központi , palotaszerű lakóépületből áll , amelynek déli oldalán egy másik épületet építettek , amelyet valószínűleg szolgáltatási és gazdasági célokra használtak . A főépület északi oldalán egy családi kápolna került az épületbe . A lakórész nyugati oldalán régen ( ma teljesen elhanyagolt ) kerthelyiség volt . Híres emberek Itt a család nyári rezidenciáján élt és alkotott Verancsics Faustus kora neves polihisztora , történetíró , főpap , diplomata , humanista tudós.ben bekövetkezett halálakor a sziget plébániatemplomában a lukai Irgalmas Szűzanya templomban helyezték örök nyugalomra . További információk Prvić Luka település honlapja Prvic szigetének információs oldala Šepurine – képes ismertető Vodice város hivatalos honlapja Vodice város turisztiai irodájának oldala A šibeniki püspökség honlapja Jegyzetek Šibenik-Knin megye települései