Kóken japán császárnő
, más néven , volt (Kóken császárnőként) Japán 46. és (Sótoku császárnőként) a 48. uralkodója a hagyományos öröklési rend szerint. Kóken császárnő először 749-től 758-ig uralkodott, majd a Fudzsivara no Nakamaro lázadást követően Sótoku császárnőként ismét trónra lépett 765-től haláláig, 770-ig. Kóken császárné része volt egy Raszputyin-szerű viszonynak Dókjó szerzetessel, akit papi főminiszterré nevezett ki 765-ben. 766-ban Hóóvá (papi császárrá) lépett elő, és 770-ben önerőből kísérletet tett a trón megszerzésére. A császárnő halála, illetve az arisztokrácia ellenállása döntötte romba tervét. 
Ez az eset volt az oka annak, hogy később átköltöztették Narából (Heidzsó) a fővárost. 
Japán történelmében Kóken/Sótoku volt a hatodik a nyolc nő közül, aki császárnői rangot töltött be. Az őt megelőző másik öt uralkodónő Szuiko, Kógjoku Szaimei, Dzsitó, Gemmei, Gensó voltak, utána Meisó és az utolsó császárnő Go-Szakuramacsi volt.

Származása
Kóken császárnő személyes, uralkodás előtti neve (imina) . volt. Apja Sómu császár, anyja Kómjó császárnő volt.

Kókennek a tradíció szerint közvetlen a sírhelyénél kell tiszteletet nyilvánítani. A Császári Háztartás Ügynöksége a narai  jelöli meg Kóken nyughelyeként. A helyszín az érdeklődők számára is látogatható.

Élete
749. augusztus 19-én  (Tenpjó-kanpó 1, 7. hónap 2. napján) Sómu-tennó uralkodásának 25. évében (聖武天皇二十五年) a császár lemondott trónjáról, örökösének (senso) pedig lányát jelölte meg. Kóken nem sokkal ezután el is foglalta a trónt. 757-ben összeesküvésre tettek próbát Kóken császárnő uralkodásának megdöntésére, ám az sikertelennek bizonyult. 758-ban Kóken császárnő lemondott a trónról unokatestvére javára, aki Dzsunnin császárként lett ismert. A császárnő 10 évig uralkodott. 764-ben Dzsunnin-tennó uralkodásának hatodik évében a császárt leváltotta örökbefogadó anyja, és az egykori császárnő, Kóken örökölte meg a trónt.

765. január 26-án () Kóken hivatalosan is ismét trónra (sokui) lépett, immár Sótoku császárnőként. 770. augusztus 28-án ({{nihongo|Dzsingo-keiun 4, 8. hónap 4. napja|神護景雲四年八月四日}}: Sótoku császárné 57 évesen meghalt, üresen hagyva ezzel a trónt. Őt követte az első unokatestvére, Kónin császár, akit kétszer is leváltanak. Sótoku császárné öt évig uralkodott.

Uralkodásának időszakai 
Kóken uralkodásának jól elkülöníthető szakaszai vannak, amiket nem lehet lefedni egy korszak névvel vagy nengóval.
 Tenpjó-kanpó (749)
 Tenpjó-sóhó (749-757)
 Tenpjó-hódzsi (757-765)
Sótoku uralkodásának jól elkülöníthető szakaszai vannak, amiket nem lehet lefedni egy korszak névvel vagy nengóval.
 Tenpjó-hódzsi (757-765)
 Tenpjó-dzsingo (765-767)
 Dzsingo-keiun (767-770)

Hagyatéka 

Kóken uralkodása viharos volt. Túlélt két puccskísérletet is Tacsibana Naramaro, majd Fudzsivara no Nakamaro szervezésében. Ma már főképpen azért emlékeznek nevére, mert állítólag viszonya volt egy  nevű buddhista szerzetessel, akit számos címmel és hatalommal ruházott fel.

Az uszai  kami szentélyéből származott egy jóslat, mely szerint a szerzetesből lesz az új császár. Azonban amikor a császárnő elküldte , hogy megbizonyosodjon a jövendölésről, Hachiman úgy határozott, hogy csak császári leszármazott léphet a trónra.

A többi hét uralkodó császárnéhoz hasonlóan, kiknek örökösei azon férfiak közül lett kiválasztva, akik az apai császári vérvonalhoz tartoztak, őt is egy férfi unokatestvére követte. Ez az oka annak, hogy egyes konzervatív tudósok azt állítják, hogy a nők uralkodása csak ideiglenes, és fent kell tartani a csak férfiak általi uralmat a 21. században. E hagyományos nézet alól egyedül Gensó császárnő képez kivételt, aki anyját, Gemmei császárnőt követte a trónon.
 
Egyik fő intézkedése, hogy egymillió „imatalizmán” () készítésére adott parancsot, ezekből több is fennmaradt: a 770-ből származó kis tekercsek a legkorábbi nyomtatványok közé tartoznak az egész világon.

Kugjó 
 egy gyűjtőfogalom, azon kevés nagy hatalommal rendelkező embert jelenti, akik csatlakoztak a japán császári udvarhoz a Meidzsi-kor előtti időkben. Azokban az években is, amikor az udvar tényleges befolyása a császári palota falain kívül minimális volt, a hierarchia megmaradt.

Gyakorlatilag ez az elit csoport csak három vagy négy tagot számlált egy időben. Ők voltak az örökletes udvaroncok, akik a tapasztalataik és hátterük segítségével karrierjük csúcsára emelkedhettek. Kóken uralkodása alatt ők jutottak a Daidzsókan csúcsára:

 : Emi no Osikacu (hivatalosan Fudzsivara no Nakamaro)
 :
 : Tacsibana no Moroe (hivatalosan Kacuragi-ó, Kacuragi herceg) (Komjó császárnő féltestvére).
 : Fudzsivara no Tojonari (Fujivara no Mucsimaro elsőszülött fia)
 : Fudzsivara no Nakamaro (Fudzsivara no Mucsimaro második fia)

Fordítás

Jegyzetek

Források
 
 
 Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959).  The Imperial House of Japan. Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887
 Titsingh, Isaac. (1834). Nihon Odai Ichiran; ou,  Annales des empereurs du Japon.  Paris: Royal Asiatic Society, Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland.  OCLC 5850691
 Varley, H. Paul. (1980).  Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns. New York: Columbia University Press. ;  OCLC 59145842

Kapcsolódó szócikkek
 Japán császárok családfája
 Japán császárainak listája
 Japán történelme
 Nara-kor

Japán császárnők
718-ban született személyek
770-ben elhunyt személyek
, más néven , volt ( Kóken császárnőként ) Japán és ( Sótoku császárnőként ) a uralkodója a hagyományos öröklési rend szerint . Kóken császárnő előszörtőlig uralkodott , majd a Fudzsivara no Nakamaro lázadást követően Sótoku császárnőként ismét trónra lépetttől haláláig,ig . Kóken császárné része volt egy Raszputyin-szerű viszonynak Dókjó szerzetessel , akit papi főminiszterré nevezett kiben.ban Hóóvá ( papi császárrá ) lépett elő , ésben önerőből kísérletet tett a trón megszerzésére . A császárnő halála , illetve az arisztokrácia ellenállása döntötte romba tervét . Ez az eset volt az oka annak , hogy később átköltöztették Narából ( Heidzsó ) a fővárost . Japán történelmében Kóken/Sótoku volt a hatodik a nyolc nő közül , aki császárnői rangot töltött be . Az őt megelőző másik öt uralkodónő Szuiko , Kógjoku Szaimei , Dzsitó , Gemmei , Gensó voltak , utána Meisó és az utolsó császárnő Go-Szakuramacsi volt . Származása Kóken császárnő személyes , uralkodás előtti neve ( imina)\. volt . Apja Sómu császár , anyja Kómjó császárnő volt . Kókennek a tradíció szerint közvetlen a sírhelyénél kell tiszteletet nyilvánítani . A Császári Háztartás Ügynöksége a narai jelöli meg Kóken nyughelyeként . A helyszín az érdeklődők számára is látogatható . Élete 749. augusztusén ( Tenpjó-kanpó hónap napján ) Sómu-tennó uralkodásának évében ( 聖武天皇二十五年 ) a császár lemondott trónjáról , örökösének ( senso ) pedig lányát jelölte meg . Kóken nem sokkal ezután el is foglalta a trónt.ben összeesküvésre tettek próbát Kóken császárnő uralkodásának megdöntésére , ám az sikertelennek bizonyult.ban Kóken császárnő lemondott a trónról unokatestvére javára , aki Dzsunnin császárként lett ismert . A császárnőévig uralkodott.ben Dzsunnin-tennó uralkodásának hatodik évében a császárt leváltotta örökbefogadó anyja , és az egykori császárnő , Kóken örökölte meg a trónt . 765. januárán ( ) Kóken hivatalosan is ismét trónra ( sokui ) lépett , immár Sótoku császárnőként . augusztusán ( { { nihongo|Dzsingo-keiun hónap napja|神護景雲四年八月四日 } } : Sótoku császárnéévesen meghalt , üresen hagyva ezzel a trónt . Őt követte az első unokatestvére , Kónin császár , akit kétszer is leváltanak . Sótoku császárné öt évig uralkodott . Uralkodásának időszakai Kóken uralkodásának jól elkülöníthető szakaszai vannak , amiket nem lehet lefedni egy korszak névvel vagy nengóval . Tenpjó-kanpó Tenpjó-sóhó Tenpjó-hódzsi Sótoku uralkodásának jól elkülöníthető szakaszai vannak , amiket nem lehet lefedni egy korszak névvel vagy nengóval . Tenpjó-hódzsi Tenpjó-dzsingo Dzsingo-keiun Hagyatéka Kóken uralkodása viharos volt . Túlélt két puccskísérletet is Tacsibana Naramaro , majd Fudzsivara no Nakamaro szervezésében . Ma már főképpen azért emlékeznek nevére , mert állítólag viszonya volt egy nevű buddhista szerzetessel , akit számos címmel és hatalommal ruházott fel . Az uszai kami szentélyéből származott egy jóslat , mely szerint a szerzetesből lesz az új császár . Azonban amikor a császárnő elküldte , hogy megbizonyosodjon a jövendölésről , Hachiman úgy határozott , hogy csak császári leszármazott léphet a trónra . A többi hét uralkodó császárnéhoz hasonlóan , kiknek örökösei azon férfiak közül lett kiválasztva , akik az apai császári vérvonalhoz tartoztak , őt is egy férfi unokatestvére követte . Ez az oka annak , hogy egyes konzervatív tudósok azt állítják , hogy a nők uralkodása csak ideiglenes , és fent kell tartani a csak férfiak általi uralmat a században . E hagyományos nézet alól egyedül Gensó császárnő képez kivételt , aki anyját , Gemmei császárnőt követte a trónon . Egyik fő intézkedése , hogy egymillió „ imatalizmán” ( ) készítésére adott parancsot , ezekből több is fennmaradt : aből származó kis tekercsek a legkorábbi nyomtatványok közé tartoznak az egész világon . Kugjó egy gyűjtőfogalom , azon kevés nagy hatalommal rendelkező embert jelenti , akik csatlakoztak a japán császári udvarhoz a Meidzsi-kor előtti időkben . Azokban az években is , amikor az udvar tényleges befolyása a császári palota falain kívül minimális volt , a hierarchia megmaradt . Gyakorlatilag ez az elit csoport csak három vagy négy tagot számlált egy időben . Ők voltak az örökletes udvaroncok , akik a tapasztalataik és hátterük segítségével karrierjük csúcsára emelkedhettek . Kóken uralkodása alatt ők jutottak a Daidzsókan csúcsára : \ : Emi no Osikacu ( hivatalosan Fudzsivara no Nakamaro ) \ : \ : Tacsibana no Moroe ( hivatalosan Kacuragi-ó , Kacuragi herceg ) ( Komjó császárnő féltestvére ) . \ : Fudzsivara no Tojonari ( Fujivara no Mucsimaro elsőszülött fia ) \ : Fudzsivara no Nakamaro ( Fudzsivara no Mucsimaro második fia ) Fordítás Jegyzetek Források Ponsonby-Fane , Richard Arthur Brabazon . The Imperial House of Japan . Kyoto : Ponsonby Memorial Society . OCLC Titsingh , Isaac . Nihon Odai Ichiran ; ou , Annales des empereurs du Japon . Paris : Royal Asiatic Society , Oriental Translation Fund of Great Britain and Ireland . OCLC Varley , H. Paul . Jinnō Shōtōki : A Chronicle of Gods and Sovereigns . New York : Columbia University Press . ; OCLC Kapcsolódó szócikkek Japán császárok családfája Japán császárainak listája Japán történelme Nara-kor Japán császárnők 718-ban született személyek 770-ben elhunyt személyek