Magyar palka
A magyar palka (Cyperus pannonicus) a perjevirágúak (Poales) rendjébe sorolt a palkafélék (Cyperceae) családjának egyik legismertebb faja.

Származása, elterjedése 

Eurázsia mérsékelt, illetve meleg mérsékelt éghajlatú részein sokfelé előfordul. Magyarországon a Nagyalföld szikeseire egykor általánosan jellemző volt. A Kiskunságban két-három helyen helyenként ma is tömeges; a Hortobágyról valószínűleg kipusztult.

Elegyfajként ismert a Balaton-környéki iszaptársulásokból. Nedves réteken, nedves, szikes legelőkön vagy felszíni tőzegeken helyenként tömeges.

Megjelenése, felépítése 

30–35 cm-es magasságával, a hozzá hasonlóan tarackos aljfüvek közül kissé kiemelkedik. 1–2 mm széles lomblevélkéi kemények, felállóak.

Hosszúkás tojásdad, lándzsás, gesztenyebarna virágfüzérkéi minden egyes ízüknél megtörnek, elhajlanak. A törékeny füzérkéket fellevelek fogják közre.

Életmódja, termőhelye 

Egynyári. A padkás szikesek, szikes tavak iszap- és vakszik növényzetének jellegzetes faja, főleg a nyáron leapadó szikes tavak fenekén. A szikes tavaknak a víztükörrel közvetlenül érintkező, szabaddá váló iszapos parti zónájában kialakuló társulásokat összefoglaló szikes iszapnövényzet (Cypero-Spergularion salinae Slavnić 1948) társuláscsoport egyik növénytársulásában állományalkotóvá szaporodik — a magyar palkás (Acorelletum pannonici). Magyarországon endemikus.

Felhasználása 

Tápláló füzérvirágzata és lomblevélkéi miatt aljfüveivel együtt a juhlegelők tápláléknövénye.

Jegyzetek

Források 

 Botta Pál, 1987: 88 színes oldal a vízi- és a mocsári növényekről. Mezőgazdasági, Budapest. 88 oldal. ISBN 963 232 412 9

Palkafélék
Növényfajok
Magyarország növényvilága
A magyar palka ( Cyperus pannonicus ) a perjevirágúak ( Poales ) rendjébe sorolt a palkafélék ( Cyperceae ) családjának egyik legismertebb faja . Származása , elterjedése Eurázsia mérsékelt , illetve meleg mérsékelt éghajlatú részein sokfelé előfordul . Magyarországon a Nagyalföld szikeseire egykor általánosan jellemző volt . A Kiskunságban két-három helyen helyenként ma is tömeges ; a Hortobágyról valószínűleg kipusztult . Elegyfajként ismert a Balaton-környéki iszaptársulásokból . Nedves réteken , nedves , szikes legelőkön vagy felszíni tőzegeken helyenként tömeges . Megjelenése , felépítése 30–35 cm-es magasságával , a hozzá hasonlóan tarackos aljfüvek közül kissé kiemelkedik.2 mm széles lomblevélkéi kemények , felállóak . Hosszúkás tojásdad , lándzsás , gesztenyebarna virágfüzérkéi minden egyes ízüknél megtörnek , elhajlanak . A törékeny füzérkéket fellevelek fogják közre . Életmódja , termőhelye Egynyári . A padkás szikesek , szikes tavak iszap- és vakszik növényzetének jellegzetes faja , főleg a nyáron leapadó szikes tavak fenekén . A szikes tavaknak a víztükörrel közvetlenül érintkező , szabaddá váló iszapos parti zónájában kialakuló társulásokat összefoglaló szikes iszapnövényzet ( Cypero-Spergularion salinae Slavnićtársuláscsoport egyik növénytársulásában állományalkotóvá szaporodik — a magyar palkás ( Acorelletum pannonici ) . Magyarországon endemikus . Felhasználása Tápláló füzérvirágzata és lomblevélkéi miatt aljfüveivel együtt a juhlegelők tápláléknövénye . Jegyzetek Források Botta Pál, színes oldal a vízi- és a mocsári növényekről . Mezőgazdasági , Budapest.oldal . ISBN2329 Palkafélék Növényfajok Magyarország növényvilága