Szemej
Szemej (kazakul Семей; 2007-ig Szemipalatyinszk) város Kazahsztánban, az Abai terület központja, az Irtis partján. Lakossága 2012-ben 331 500 fő volt. Leginkább a tőle 150 km-re elhelyezkedő Szemipalatyinszki kísérleti telepről ismert, ahol a Szovjetunió atomfegyvereit tesztelte.

Története 

1718-ban I. Péter cár parancsára, a szibériai határvidék megerősítése céljából Vaszilij Cseredovij és csapata erődöt épített az Irtis partján, a mai várostól 18 km-rel lejjebb a folyón, amelyet az ottani hét buddhista templomról Szemipalatyinszki erődnek (Hétpalotás erőd) neveztek el. Az erőd később kereskedelmi központtá nőtte ki magát, ahol dzsungáriai kalmük, kokandi, buharai, taskenti áruk cseréltek gazdát; ezért 1728-ban vámállomást is telepítettek ide. A 18. század végén és a 19 század elején átépítették az erődöt, hidak készültek és megalakult a városi tanács. 1854-ben az akkor megszervezett Szemipalatyinszki terület közigazgatási központjává vált. A terület lakossága 1858-ban 260 ezer fő volt. 1873-ban a várost bekötötték a távíróhálózatba, 1910-ben pedig megépült Kazahsztán első városi vízvezetéke és megérkezett a telefon is.

A 19. században politikai száműzötteket küldtek a városba. 1854-1859 között itt élt Dosztojevszkij, aki több művét itt írta meg (pl. A nagybácsi álma és a Sztyepancsikovo falu és lakói kisregényeket). Ebben az időben Szemipalatyinszkban tanult Abaj Kunanbajuli kazak költő. A 20. század kezdetén a városnak egy fiú- és egy lánygimnáziuma, valamint egy tanítóképző szemináriuma volt. A gazdaság a sajtkészítésre, gyapjú- és bőrfeldolgozásra épült és volt egy hadseregnek termelő szemipalatyiszki posztóüzem is.

A bolsevik forradalom után a városban 1918 februárjában alapozták meg a szovjethatalmat. A polgárháború idején 1918-1918-ban a régió a fehérek uralma alá került. Szemipalatyinszk a helyi közigazgatási egység központja maradt, amelyet 1928-ig kormányzóságnak, 1932-ig körzetnek, utána pedig területnek hívtak. 1930-ban a városon átvezették a Közép-Ázsiát Szibériával összekötő Turkesztáni-szibériai vasútvonalat. Az első ötéves terv keretében felépült az akkori Szovjetunió egyik legnagyobb húsfeldogozó kombinátja. A második világháborúban 56 szemipalatyinszki kapta meg a Szovjetunió Hőse kitüntetést.

1949. augusztus 29-én a várostól 150 km-re nyugatra fekvő Szemipalatyinszki kísérleti telepen felrobbantották az első szovjet atombombát, az RDSZ–1-t. A telepet két évvel korábban kezdték építeni Gulag-foglyok; a hadseregen belül kódneve 2. sz. gyakorló telep volt. 1949—1989 között a telepen 456 kísérletet hajtottak végre, amelyek során 616 nukleáris fegyvert robbantottak fel, ebből legalább 30-at a földfelszínen, 86-ot pedig a levegőben. Szemipalatyinszk városában a legtöbb ipari létesítmény a védelmi minisztérium számára dolgozott.

1991-ben az Olzsasz Szulejmenov költő kezdeményezte lakossági tiltakozás hatására bezárták a kísérleti telepet. A légköri teszteket követő nukleáris csapadék miatt a környék lakói között az átlagosnál jóval magasabb a rák, a születési rendellenességek és az impotencia aránya.

1997-ben a Szemipalatyinszki területet beolvasztották a Kelet-kazahsztáni területbe és Szemipalatyinszk elvesztette közigazgatási központi státuszát (az egyesített terület székhelye Öszkemen lett), de megyei jogú várossá vált.

2007-ben a város neve Szemejre változott, mert a városi tanács attól tartott, hogy a Szemipalatyinszki kísérleti telep neve miatt a befektetők és látogatók elkerülik a települést.

Földrajza 

A város az Irtis folyó mindkét partján fekszik. A bal parti városrész neve Zsana-Szemej (Új-Szemej). A város területe 210 km², de a városi tanácshoz tartozó 14 vidéki körzettel együtt eléri a 27 500 km²-t. Ezekhez a körzetekhez 15, ezer főnél népesebb település tartozik.

Éghajlata szélsőségesen kontinentális, amit a világtengerektől való nagy távolsága magyaráz. A nyarak forrók és szárazak, a telek igen hidegek. A régió az arktikus medence felé nyitott, az Indiai-óceán felől érkező légmozgásokat viszont a közép-ázsiai hegyrendszerek megfogják.

Az éves átlaghőmérséklet 4,3 °C, de igen nagy a hőingadozás. Télen a hőmérséklet −48,6 °C-ig is süllyedhet, míg nyáron 42,5 °C-ot is mutatott már a hőmérő. Az éves csapadékmennyiség 275 mm.

Lakosság 
A nukleáris kísérleti telep felépítése és számos honvédelmi létesítmény Szemipalatyinszkba telepítése után a város lakossága dinamikusan növekedett, 1959 és 1989 között több mint duplájára nőtt és elérte a 334 ezret. Kazahsztán függetlenné válása után sokan elköltöztek, 1999-re 270 ezer alá esett a népesség. Az utóbbi időben ismét egyre többen költöznek a városba 2012-ben lakosainak száma 331 500 volt.

A lakosok nemzetiség szerinti összetétele 2010-ben:
 kazak 200 386 (63,23%)
 orosz 94 868 (29,93%)
 tatár 11 645 (3,67%)
 német 3 136  (0,99%)
 ukrán 2 425 (0,77%)
 belorusz 675 (0,21%)
 ujgur 467  (0,15%)
 koreai 392 (0,12%)
 üzbég 358 (0,11%)
 egyéb 2 587  (0,82%)
 összesen 316 939 (100,00%)

Gazdaság 

Miután elvesztette területi székhelyi státuszát, a város gazdasági élete visszaesett. 2011-ben az ipari termelés volumene 83,9 milliárd tenge volt. A legnagyobb iparágak a cement-, élelmiszer-, bőr- és szőrme-, építőanyag-, gép- (Szemipalatyinszki autóbuszgyár), vasárugyártás és a harckocsijavítás. Szemejben készítik a kazak fegyveres erők és a rendőrség egyenruháit. A városban található az ország egyik legnagyobb gabonafeldolgozó üzeme.

A város fontos autó- és vasutak mentén fekszik. Két vasútállomása van. A szemeji repülőtér belföldi, és egy moszkvai járatot szolgál ki. Az Irtis folyón három híd ível át. A vasúti híd a 20. század elején épült; a két közúti híd közül az újabb 2001-ben készült el. A városi tömegközlekedést több mint 60 autóbusz és mikrobuszjárat szolgálja.

Oktatás, kultúra 

Szemejben 73 általános és 29 közép- és szakközépiskola működik. A felsőoktatási intézményeket a Szemeji Állami Egyetem, a Szemeji Állami Orvostudományi Egyetem és a Szemeji Állami Tanárképző Intézet, valamint a magánkézben lévő Kazahsztáni Innovációs Egyetem, a Kazak Humanitárius-Jogi Innovációs Egyetem és a Kajnar Egyetem képviseli.

A múzeumok közé az Abaj Kunanbajuli Irodalmi Emlékmúzeum, a Dosztojevszkij Irodalmi Emlékház, a Helytörténeti Múzeum és a Kelet-kazahsztáni Szépművészeti Területi Múzeuma tartozik. A városnak két színháza van, az Abaj Kunanbajuli Kazak Zenei-Drámai Színház és az F. M. Dosztojevszkij Kelet-kazahsztáni Területi Drámai Színház.

Látnivalók

 A 19. század első felében épült egyminaretes mecset
 A 19. századi kétminaretes mecset
 Az 1773-ban épült jamisevói kapu, az eredeti szemipalatyinszki erőd maradványa
 A 19. századi polgárépületben elhelyezett Szépművészeti Múzeum
 A volt fiúgimnázium épülete
 A Tinibaj-mecset (19. század első fele)
 Az 1903-ban épült kínai konzulátus
 A kormányzói palota (ma helytörténeti múzeum)
 A pravoszláv Feltámadás-templom (1856)

A város híres lakói
Ibrahim Abaj Kunanbajuli kazak költő
Fjodor Mihajlovics Dosztojevszkij orosz író
Pavel Petrovics Bazsov orosz író
Volodimir Volodimirovics Klicsko ukrán ökölvívó, politikus

Testvérvárosok 
 Ypres, Belgium
 Puskin, Oroszország

Jegyzetek

Fordítás 

Kazahsztán települései
Szemej ( kazakul Семей;ig Szemipalatyinszk ) város Kazahsztánban , az Abai terület központja , az Irtis partján . Lakosságaben500 fő volt . Leginkább a tőlekm-re elhelyezkedő Szemipalatyinszki kísérleti telepről ismert , ahol a Szovjetunió atomfegyvereit tesztelte . Története 1718-ban I. Péter cár parancsára , a szibériai határvidék megerősítése céljából Vaszilij Cseredovij és csapata erődöt épített az Irtis partján , a mai várostólkm-rel lejjebb a folyón , amelyet az ottani hét buddhista templomról Szemipalatyinszki erődnek ( Hétpalotás erőd ) neveztek el . Az erőd később kereskedelmi központtá nőtte ki magát , ahol dzsungáriai kalmük , kokandi , buharai , taskenti áruk cseréltek gazdát ; ezértban vámállomást is telepítettek ide . A század végén és aszázad elején átépítették az erődöt , hidak készültek és megalakult a városi tanács.ben az akkor megszervezett Szemipalatyinszki terület közigazgatási központjává vált . A terület lakosságabanezer fő volt.ban a várost bekötötték a távíróhálózatba, ben pedig megépült Kazahsztán első városi vízvezetéke és megérkezett a telefon is . A században politikai száműzötteket küldtek a városba.között itt élt Dosztojevszkij , aki több művét itt írta meg ( pl . A nagybácsi álma és a Sztyepancsikovo falu és lakói kisregényeket ) . Ebben az időben Szemipalatyinszkban tanult Abaj Kunanbajuli kazak költő . A század kezdetén a városnak egy fiú- és egy lánygimnáziuma , valamint egy tanítóképző szemináriuma volt . A gazdaság a sajtkészítésre , gyapjú- és bőrfeldolgozásra épült és volt egy hadseregnek termelő szemipalatyiszki posztóüzem is . A bolsevik forradalom után a városbanfebruárjában alapozták meg a szovjethatalmat . A polgárháború idejénban a régió a fehérek uralma alá került . Szemipalatyinszk a helyi közigazgatási egység központja maradt , amelyetig kormányzóságnak,ig körzetnek , utána pedig területnek hívtak.ban a városon átvezették a Közép-Ázsiát Szibériával összekötő Turkesztáni-szibériai vasútvonalat . Az első ötéves terv keretében felépült az akkori Szovjetunió egyik legnagyobb húsfeldogozó kombinátja . A második világháborúbanszemipalatyinszki kapta meg a Szovjetunió Hőse kitüntetést . 1949. augusztusén a várostólkm-re nyugatra fekvő Szemipalatyinszki kísérleti telepen felrobbantották az első szovjet atombombát , az RDSZ–1-t . A telepet két évvel korábban kezdték építeni Gulag-foglyok ; a hadseregen belül kódneve sz. gyakorló telep volt.1989 között a telepenkísérletet hajtottak végre , amelyek soránnukleáris fegyvert robbantottak fel , ebből legalábbat a földfelszínen, ot pedig a levegőben . Szemipalatyinszk városában a legtöbb ipari létesítmény a védelmi minisztérium számára dolgozott . 1991-ben az Olzsasz Szulejmenov költő kezdeményezte lakossági tiltakozás hatására bezárták a kísérleti telepet . A légköri teszteket követő nukleáris csapadék miatt a környék lakói között az átlagosnál jóval magasabb a rák , a születési rendellenességek és az impotencia aránya . 1997-ben a Szemipalatyinszki területet beolvasztották a Kelet-kazahsztáni területbe és Szemipalatyinszk elvesztette közigazgatási központi státuszát ( az egyesített terület székhelye Öszkemen lett ) , de megyei jogú várossá vált . 2007-ben a város neve Szemejre változott , mert a városi tanács attól tartott , hogy a Szemipalatyinszki kísérleti telep neve miatt a befektetők és látogatók elkerülik a települést . Földrajza A város az Irtis folyó mindkét partján fekszik . A bal parti városrész neve Zsana-Szemej ( Új-Szemej ) . A város területekm² , de a városi tanácshoz tartozóvidéki körzettel együtt eléri a500 km²-t . Ezekhez a körzetekhez ezer főnél népesebb település tartozik . Éghajlata szélsőségesen kontinentális , amit a világtengerektől való nagy távolsága magyaráz . A nyarak forrók és szárazak , a telek igen hidegek . A régió az arktikus medence felé nyitott , az Indiai-óceán felől érkező légmozgásokat viszont a közép-ázsiai hegyrendszerek megfogják . Az éves átlaghőmérséklet3 °C , de igen nagy a hőingadozás . Télen a hőmérséklet −48,6 °C-ig is süllyedhet , míg nyáron5 °C-ot is mutatott már a hőmérő . Az éves csapadékmennyiségmm . Lakosság A nukleáris kísérleti telep felépítése és számos honvédelmi létesítmény Szemipalatyinszkba telepítése után a város lakossága dinamikusan növekedett,ésközött több mint duplájára nőtt és elérte aezret . Kazahsztán függetlenné válása után sokan elköltöztek , reezer alá esett a népesség . Az utóbbi időben ismét egyre többen költöznek a városbaben lakosainak száma500 volt . A lakosok nemzetiség szerinti összetételeben : kazak38623 % ) orosz86893 % ) tatár64567 % ) német136 99 % ) ukrán42577 % ) belorusz( 0,21 % ) ujgur15 % ) koreai( 0, 12 % ) üzbég( 0, 11 % ) egyéb587 82 % ) összesen93900 % ) Gazdaság Miután elvesztette területi székhelyi státuszát , a város gazdasági élete visszaesett.ben az ipari termelés volumene9 milliárd tenge volt . A legnagyobb iparágak a cement- , élelmiszer- , bőr- és szőrme- , építőanyag- , gép- ( Szemipalatyinszki autóbuszgyár ) , vasárugyártás és a harckocsijavítás . Szemejben készítik a kazak fegyveres erők és a rendőrség egyenruháit . A városban található az ország egyik legnagyobb gabonafeldolgozó üzeme . A város fontos autó- és vasutak mentén fekszik . Két vasútállomása van . A szemeji repülőtér belföldi , és egy moszkvai járatot szolgál ki . Az Irtis folyón három híd ível át . A vasúti híd a század elején épült ; a két közúti híd közül az újabbben készült el . A városi tömegközlekedést több mintautóbusz és mikrobuszjárat szolgálja . Oktatás , kultúra Szemejbenáltalános ésközép- és szakközépiskola működik . A felsőoktatási intézményeket a Szemeji Állami Egyetem , a Szemeji Állami Orvostudományi Egyetem és a Szemeji Állami Tanárképző Intézet , valamint a magánkézben lévő Kazahsztáni Innovációs Egyetem , a Kazak Humanitárius-Jogi Innovációs Egyetem és a Kajnar Egyetem képviseli . A múzeumok közé az Abaj Kunanbajuli Irodalmi Emlékmúzeum , a Dosztojevszkij Irodalmi Emlékház , a Helytörténeti Múzeum és a Kelet-kazahsztáni Szépművészeti Területi Múzeuma tartozik . A városnak két színháza van , az Abaj Kunanbajuli Kazak Zenei-Drámai Színház és az F. M. Dosztojevszkij Kelet-kazahsztáni Területi Drámai Színház . Látnivalók A század első felében épült egyminaretes mecset A századi kétminaretes mecset Azban épült jamisevói kapu , az eredeti szemipalatyinszki erőd maradványa A századi polgárépületben elhelyezett Szépművészeti Múzeum A volt fiúgimnázium épülete A Tinibaj-mecset század első fele ) Azban épült kínai konzulátus A kormányzói palota ( ma helytörténeti múzeum ) A pravoszláv Feltámadás-templom A város híres lakói Ibrahim Abaj Kunanbajuli kazak költő Fjodor Mihajlovics Dosztojevszkij orosz író Pavel Petrovics Bazsov orosz író Volodimir Volodimirovics Klicsko ukrán ökölvívó , politikus Testvérvárosok Ypres , Belgium Puskin , Oroszország Jegyzetek Fordítás Kazahsztán települései