Jóga-szútrák
A Jóga-szútrák című mű (szanszkrit: योगसूत्र) 196 ind szútrát tartalmaz. A jóga rendszerének az egyik fő, klasszikus és legeredetibb forrásszövege.

A szútra szó „fonalat", jelen vonatkozásban tehát „vezérfonalat" jelent. Így nevezték a régi Indiában azokat a tömör, rövidre fogott, sűrített tartalmú szövegeket, aforizmákat, amelyek nem ismertették kimerítően a tárgyat, hanem csak segédeszközül, irányításul és emlékeztetőül szolgáltak a tanító mesternek, a gurunak, amikor élőszóval oktatta tanítványait. A Jóga-szútrákat viszont éppen rendkívül tömör, sűrített volta miatt, nagyon nehéz helyesen tolmácsolni, éppen ezért sok jógában jártas mester kommentárja született meg hozzá. Ilyenek pl. Szvámí Vivékánanda, Szerdár Umrao-szingh Madzsithia kommentárjai.

Keletkezése 
A hagyomány szerint Patandzsali hindu bölcs írta, de a mű legfeljebb csak összefoglalás lehetett, mivel maga a tan és a rendszer már sok évszázaddal előbb ismert volt Indiában. Az indiai művek keletkezésének korát rendkívül nehéz megállapítani, könnyen tévedhetünk néhány évszázadot is, mert a régi hinduk nem törődtek az évszámadatokkal: ilyen értelemben még a történetírást is elhanyagolták. Általánosan elfogadott nézet szerint a mű minden bizonnyal Krisztus után jött létre, feltehetőleg 400 körül. 
Akárki írta le a Jóga-szútrákat, s akármikor keletkeztek ezek, annyi kétségtelen, hogy a jóga-tan már a Buddha születését megelőző időkben ismeretes volt Indiában és a buddhizmus is átvette. A Patandzsalinak tulajdonított szöveget csak a legutóbbi, vagy legmegfelelőbb összefoglalásnak lehet tekinteni. Az is bizonyos, hogy aki írta, az tökéletesen otthonos volt a Jóga minden ágazatában és személyes tapasztalatokon, átélésen keresztül tett szert ismereteire.

Tartalma 
Patandzsali a Jóga szútrában a jóga céljaként említi meg a mentális folyamatok lecsendesítését (csitta-vritti-niródha), amely a tartós meditáció (djána) és annak elmélyülésével a megvilágosodás (szamádhi) eléréséhez vezet. Ehhez be kell tartani a szabályokat (jama) és az ajánlásokat (nijama), amelyek szintén részei a nyolc tagból álló rendszernek. Patandzsáli jógáját rádzsa ("királyi") vagy ashtanga ("nyolc ágú") jógának is nevezik, megkülönböztetve ezzel az irányzatot a hatha jógától.

(1) Jama (megzabolázások, öt etikai szabály): 
erőszakmentesség, nem-ártás (ahimsza), 
igazmondás és igazságosság (szatja), 
a tulajdon tisztelete (asztéja), 
önmegtartóztatás, önfegyelmezés (brahmacsarja), 
a birtoklásmentesség (csak a létfenntartáshoz szükséges dolgok megtartása – aparigraha).
(2) Nijama (regulák, öt betartandó előírás): 
a (külső és belső) tisztaság (saucsa), 
a megelégedettség (szantósa), 
az önfegyelem (tapasz), 
öntanulmányozás és önnevelés a szent iratok tanulmányozása által (szvádhjája), 
Isten iránti teljes odaadás (Iśvara-praṇidhāna).
(3) Ászana: Különféle testhelyzetek, testtartások
(4) Pránájáma: A lélegzet, a prána irányítása (légzéstechnikák)
(5) Pratjahara ("Befelé tekintés"): melynek során a tudat, érzékek és az érzékelés tárgyai nem lépnek kapcsolatba egymással
(6) Dhárana ("Koncentráció"): A figyelem egyetlen dologra való összpontosítása
(7) Dhjána ("Meditáció") : a figyelem egy dolgon vagy folyamaton való tartása hosszú ideig
(8) Szamádhi: az elmélyedés, abszorpció, koncentráció (transz, az abszolút való megismerése)

Felosztása 
A mű négy részből áll.

Első fejezet 
Az első fejezet a Szamádhipáda, amely a különböző szamádhikkal foglalkozik, és 51 szútrából áll. Leírja a meditáció akadályait, az ötféle vrittit (gondolathullámot) és azok ellenőrzésük alá vonását, a háromféle vairágját (lemondást). Ísvara természetét, a szamádhihoz vezető különféle módszereket és azt, hogy milyen erények kialakításával érhetjük el az elme nyugalmát.

Második fejezet 
Ezt a fejezetet Szádhanapádának hívják és 55 szútrából áll. A krijá jógát fejti ki, azaz a tapaszt (önfegyelmet), a tanulmányokat,  Isten iránti teljes odaadást, az öt klésát (szenvedést) és azokat a módszereket, amelyekkel ezek a szamádhi útjában álló szenvedések megszüntethetők, a jamát, a nijamát és azok gyümölcsét, az ászana és pránájáma gyakorlását és azok hasznát, a pratjáhárát és annak előnyeit stb.

Harmadik fejezet 
Ez a rész a Vibhútipáda, amely 56 szútrából áll. A dháranával (koncentráció) és a dhjánával (meditáció) és a külső tárgyakra, az elmére, a belső csakrákra, és egyéb objektumokra irányított szanjama különböző fajtáival, s a különböző sziddhik (különleges, természetfeletti képességek) kifejlesztésével foglalkozik.

Negyedik fejezet 
E rész címe: Kaivaljapáda és a kaivalja vagy egyedülvalóság témáját tárgyalja. 34 szútrából áll. A tökéletességet elért jógi egyedülvalóságát vizsgálja, aki tökéletesen különbséget tud tenni a Prakriti (Természet) és a Purusa (Lélek) között, s aki elválasztotta magát a három gunától (minőségtől). Az elmével és az elme természetével is foglalkozik, de a dharma-mégha szamádhi leírása is ebben található.

Kapcsolódó cikkek 
 Jama és Nijama
 Jóga és Jógi
 Sziddhi

További anyag 
 Jóga-szútrák

Jegyzetek

Források 
 Baktay Ervin: A diadalmas jóga
 Srí Szvámi Sivánanda: Utak a boldogsághoz, 2014
Patañjali és Dvaipayana Vyasa művei nyomán: Bakos Attila és Bakos Judit Eszter Phd: Patañjali Jóga Szútrák Pszichológiája, 2017

Hinduizmus
Jóga
A Jóga-szútrák című mű ( szanszkrit : योगसूत्र) ind szútrát tartalmaz . A jóga rendszerének az egyik fő , klasszikus és legeredetibb forrásszövege . A szútra szó „ fonalat " , jelen vonatkozásban tehát „ vezérfonalat " jelent . Így nevezték a régi Indiában azokat a tömör , rövidre fogott , sűrített tartalmú szövegeket , aforizmákat , amelyek nem ismertették kimerítően a tárgyat , hanem csak segédeszközül , irányításul és emlékeztetőül szolgáltak a tanító mesternek , a gurunak , amikor élőszóval oktatta tanítványait . A Jóga-szútrákat viszont éppen rendkívül tömör , sűrített volta miatt , nagyon nehéz helyesen tolmácsolni , éppen ezért sok jógában jártas mester kommentárja született meg hozzá . Ilyenek pl . Szvámí Vivékánanda , Szerdár Umrao-szingh Madzsithia kommentárjai . Keletkezése A hagyomány szerint Patandzsali hindu bölcs írta , de a mű legfeljebb csak összefoglalás lehetett , mivel maga a tan és a rendszer már sok évszázaddal előbb ismert volt Indiában . Az indiai művek keletkezésének korát rendkívül nehéz megállapítani , könnyen tévedhetünk néhány évszázadot is , mert a régi hinduk nem törődtek az évszámadatokkal : ilyen értelemben még a történetírást is elhanyagolták . Általánosan elfogadott nézet szerint a mű minden bizonnyal Krisztus után jött létre , feltehetőlegkörül . Akárki írta le a Jóga-szútrákat , s akármikor keletkeztek ezek , annyi kétségtelen , hogy a jóga-tan már a Buddha születését megelőző időkben ismeretes volt Indiában és a buddhizmus is átvette . A Patandzsalinak tulajdonított szöveget csak a legutóbbi , vagy legmegfelelőbb összefoglalásnak lehet tekinteni . Az is bizonyos , hogy aki írta , az tökéletesen otthonos volt a Jóga minden ágazatában és személyes tapasztalatokon , átélésen keresztül tett szert ismereteire . Tartalma Patandzsali a Jóga szútrában a jóga céljaként említi meg a mentális folyamatok lecsendesítését ( csitta-vritti-niródha ) , amely a tartós meditáció ( djána ) és annak elmélyülésével a megvilágosodás ( szamádhi ) eléréséhez vezet . Ehhez be kell tartani a szabályokat ( jama ) és az ajánlásokat ( nijama ) , amelyek szintén részei a nyolc tagból álló rendszernek . Patandzsáli jógáját rádzsa ( " királyi " ) vagy ashtanga ( " nyolc ágú " ) jógának is nevezik , megkülönböztetve ezzel az irányzatot a hatha jógától . ( 1 ) Jama ( megzabolázások , öt etikai szabály ) : erőszakmentesség , nem-ártás ( ahimsza ) , igazmondás és igazságosság ( szatja ) , a tulajdon tisztelete ( asztéja ) , önmegtartóztatás , önfegyelmezés ( brahmacsarja ) , a birtoklásmentesség ( csak a létfenntartáshoz szükséges dolgok megtartása – aparigraha) . ( 2 ) Nijama ( regulák , öt betartandó előírás ) : a ( külső és belső ) tisztaság ( saucsa ) , a megelégedettség ( szantósa ) , az önfegyelem ( tapasz ) , öntanulmányozás és önnevelés a szent iratok tanulmányozása által ( szvádhjája ) , Isten iránti teljes odaadás ( Iśvara-praṇidhāna) . ( 3 ) Ászana : Különféle testhelyzetek , testtartások ( 4 ) Pránájáma : A lélegzet , a prána irányítása ( légzéstechnikák ) ( 5 ) Pratjahara ( "Befelé tekintés " ) : melynek során a tudat , érzékek és az érzékelés tárgyai nem lépnek kapcsolatba egymással ( 6 ) Dhárana ( "Koncentráció " ) : A figyelem egyetlen dologra való összpontosítása ( 7 ) Dhjána ( " Meditáció " ) \ : a figyelem egy dolgon vagy folyamaton való tartása hosszú ideig ( 8 ) Szamádhi : az elmélyedés , abszorpció , koncentráció ( transz , az abszolút való megismerése ) Felosztása A mű négy részből áll . Első fejezet Az első fejezet a Szamádhipáda , amely a különböző szamádhikkal foglalkozik , ésszútrából áll . Leírja a meditáció akadályait , az ötféle vrittit ( gondolathullámot ) és azok ellenőrzésük alá vonását , a háromféle vairágját ( lemondást ) . Ísvara természetét , a szamádhihoz vezető különféle módszereket és azt , hogy milyen erények kialakításával érhetjük el az elme nyugalmát . Második fejezet Ezt a fejezetet Szádhanapádának hívják ésszútrából áll . A krijá jógát fejti ki , azaz a tapaszt ( önfegyelmet ) , a tanulmányokat , Isten iránti teljes odaadást , az öt klésát ( szenvedést ) és azokat a módszereket , amelyekkel ezek a szamádhi útjában álló szenvedések megszüntethetők , a jamát , a nijamát és azok gyümölcsét , az ászana és pránájáma gyakorlását és azok hasznát , a pratjáhárát és annak előnyeit stb . Harmadik fejezet Ez a rész a Vibhútipáda , amelyszútrából áll . A dháranával ( koncentráció ) és a dhjánával ( meditáció ) és a külső tárgyakra , az elmére , a belső csakrákra , és egyéb objektumokra irányított szanjama különböző fajtáival , s a különböző sziddhik ( különleges , természetfeletti képességek ) kifejlesztésével foglalkozik . Negyedik fejezet E rész címe : Kaivaljapáda és a kaivalja vagy egyedülvalóság témáját tárgyalja.szútrából áll . A tökéletességet elért jógi egyedülvalóságát vizsgálja , aki tökéletesen különbséget tud tenni a Prakriti ( Természet ) és a Purusa ( Lélek ) között , s aki elválasztotta magát a három gunától ( minőségtől ) . Az elmével és az elme természetével is foglalkozik , de a dharma-mégha szamádhi leírása is ebben található . Kapcsolódó cikkek Jama és Nijama Jóga és Jógi Sziddhi További anyag Jóga-szútrák Jegyzetek Források Baktay Ervin : A diadalmas jóga Srí Szvámi Sivánanda : Utak a boldogsághoz , Patañjali és Dvaipayana Vyasa művei nyomán : Bakos Attila és Bakos Judit Eszter Phd : Patañjali Jóga Szútrák Pszichológiája , Hinduizmus Jóga