Piszoár
A piszoár a vizelet leadását, összegyűjtését és eltávolítását szolgáló vécé. Az európai közkinccsé vált francia találmány épület nélkül teszi lehetővé, hogy főként férfiak, nyilvános helyen, illendőbb módon végezhessék kisdolgukat. Ugyanezt az elnevezést használjuk a nyilvános és az otthoni vizeldékre is.

Elnevezése 
A piss (pisilés) nemzetközi szavából képzett francia főnév a pissoir (a. m. pisilde).

Története
1830 tavaszán Párizs önkormányzata elhatározta az első piszoárok létesítését a főbb körutakon, amelyek mind a vizelde, mind a hirdetőoszlop szerepét betöltötték volna. A nyár folyamán ki is helyezték őket, de a júliusi forradalom idején a felkelők barikádokat építettek belőlük.

1841-ben újra bevezették őket, de ezúttal más formában. Kezdetben egyszerű hengeres edény volt, amit Rambuteau oszlopainak neveztek, az őket kiötlő gróf után. 1877-ben ezeket váltották fel a többfunkciós vespasienne-ek, az I. századbeli római császár, Titus Flavius Vespasianus után, aki adót vetett ki a nyilvános vizeldék cserzésre összegyűjtött vizelete után, mondván: „A pénznek nincs szaga”. A csúcson az 1930-as években Párizsban 1230 piszoár működött, de 1966-ra számuk 329-re csökkent. 2006-ra már csak az alábbi képen is látható, Boulevard Aragó-i maradt meg. (1981-ben azt is új, Sanisette technológiával szerelték föl.)

Berlinben az első piszoárokat 1863-ban állították fel. Hogy meg lehessen különböztetni őket más városok hasonló műintézeteitől, komoly dizájnversenyt hirdettek megtervezésükre 1847-ben, 1865-ben és 1877-ben. Az egyik legsikeresebb, nyolcszögletű, hétállásos ilyen szerkentyűt 1879-ben állították fel először. Számuk 1920-ra 142-re gyarapodott.

Ideiglenes, többállású piszoárokat egy központi oszlop körül, elválasztó falak nélkül először az Egyesült Királyságban vezettek be. Hölgyek számára az első nyilvános piszoárt Svájcban állították üzembe, Peeasy néven. Ennek lényege, hogy a hölgyek egy kis tölcsérszerű alkalmatossággal úgy tudják a vizeletet a vizeldében elvezetni, ahogy arra a férfiak is képesek.

Jellege 
A piszoárt leginkább nyilvános illemhelyeken szokás kialakítani. Kisebb csésze formájú alkalmatosság, anyaga legtöbbször fajansz, de fém vagy műanyag változat is előfordul. Falra szerelhető; sarokba való típus is létezik, szifontakaróval rendelkezik; öblítése lehet tartályos vagy szelepes. Korszerűbb helyeken gyakran mozgásérzékelős automatikus öblítőrendszerrel üzemel. A legtöbb piszoárnál egymás mellett külön-külön sorakoznak a csészék a falon, olykor elválasztófallal; de olyan változat is előfordul, ahol nem csészék találhatóak, hanem egységes fal csempe- vagy fémborítással, melynek alján közös folyókában vezetődik el a vizelet és az öblítővíz. Ha van is öblítőrendszer, a piszoár általában nem öblítődik olyan intenzitással, mint egy hagyományos vécé, ezért a vizeletszag hajlamos felgyülemleni benne; ezen illatosító pasztillákkal vagy légfrissítőrendszerrel lehet javítani.

Magyarországon 
Idehaza kevésbé terjedt el a párizsi rendszerű öntöttvas vizelde. Egy 1904-es kiadvány táblázata szerint egyetlen "vasköpenyes vizelde" volt található közterületen, a 8. kerületi Mária Terézia-téren (napjainkban Horváth Mihály tér). Viszont favázas és/vagy falazott alkalmatosságból jóval több volt.

Képgaléria

Fordítás

Bibliográfia

Jegyzetek

Kapcsolódó szócikkek 
Az illemhely kultúrtörténete

Higiénia
A piszoár a vizelet leadását , összegyűjtését és eltávolítását szolgáló vécé . Az európai közkinccsé vált francia találmány épület nélkül teszi lehetővé , hogy főként férfiak , nyilvános helyen , illendőbb módon végezhessék kisdolgukat . Ugyanezt az elnevezést használjuk a nyilvános és az otthoni vizeldékre is . Elnevezése A piss ( pisilés ) nemzetközi szavából képzett francia főnév a pissoir ( a. m . pisilde ) . Története 1830 tavaszán Párizs önkormányzata elhatározta az első piszoárok létesítését a főbb körutakon , amelyek mind a vizelde , mind a hirdetőoszlop szerepét betöltötték volna . A nyár folyamán ki is helyezték őket , de a júliusi forradalom idején a felkelők barikádokat építettek belőlük . 1841-ben újra bevezették őket , de ezúttal más formában . Kezdetben egyszerű hengeres edény volt , amit Rambuteau oszlopainak neveztek , az őket kiötlő gróf után.ben ezeket váltották fel a többfunkciós vespasienne-ek , az I. századbeli római császár , Titus Flavius Vespasianus után , aki adót vetett ki a nyilvános vizeldék cserzésre összegyűjtött vizelete után , mondván : „ A pénznek nincs szaga” . A csúcson azas években Párizsbanpiszoár működött , dera számukre csökkent. ra már csak az alábbi képen is látható , Boulevard Aragó-i maradt meg.ben azt is új , Sanisette technológiával szerelték föl . ) Berlinben az első piszoárokatban állították fel . Hogy meg lehessen különböztetni őket más városok hasonló műintézeteitől , komoly dizájnversenyt hirdettek megtervezésükreben, ben ésben . Az egyik legsikeresebb , nyolcszögletű , hétállásos ilyen szerkentyűtben állították fel először . Számukrare gyarapodott . Ideiglenes , többállású piszoárokat egy központi oszlop körül , elválasztó falak nélkül először az Egyesült Királyságban vezettek be . Hölgyek számára az első nyilvános piszoárt Svájcban állították üzembe , Peeasy néven . Ennek lényege , hogy a hölgyek egy kis tölcsérszerű alkalmatossággal úgy tudják a vizeletet a vizeldében elvezetni , ahogy arra a férfiak is képesek . Jellege A piszoárt leginkább nyilvános illemhelyeken szokás kialakítani . Kisebb csésze formájú alkalmatosság , anyaga legtöbbször fajansz , de fém vagy műanyag változat is előfordul . Falra szerelhető ; sarokba való típus is létezik , szifontakaróval rendelkezik ; öblítése lehet tartályos vagy szelepes . Korszerűbb helyeken gyakran mozgásérzékelős automatikus öblítőrendszerrel üzemel . A legtöbb piszoárnál egymás mellett külön-külön sorakoznak a csészék a falon , olykor elválasztófallal ; de olyan változat is előfordul , ahol nem csészék találhatóak , hanem egységes fal csempe- vagy fémborítással , melynek alján közös folyókában vezetődik el a vizelet és az öblítővíz . Ha van is öblítőrendszer , a piszoár általában nem öblítődik olyan intenzitással , mint egy hagyományos vécé , ezért a vizeletszag hajlamos felgyülemleni benne ; ezen illatosító pasztillákkal vagy légfrissítőrendszerrel lehet javítani . Magyarországon Idehaza kevésbé terjedt el a párizsi rendszerű öntöttvas vizelde . Egyes kiadvány táblázata szerint egyetlen " vasköpenyes vizelde " volt található közterületen , a kerületi Mária Terézia-téren ( napjainkban Horváth Mihály tér ) . Viszont favázas és/ vagy falazott alkalmatosságból jóval több volt . Képgaléria Fordítás Bibliográfia Jegyzetek Kapcsolódó szócikkek Az illemhely kultúrtörténete Higiénia