Kós Péter
Kós Péter, született Raab Leó (Perovo, Moszkva, Szovjet-Oroszország, 1921. augusztus 15. – 1994 k.) oroszországi születésű magyar kommunista aktivista, 1939-től Konduktorov Leó néven okleveles vegyész, 1949-től a magyar Külügyminisztérium tisztviselője. 1952-től Kós Péter néven a washingtoni magyar követség tanácsosa, 1954-től a Magyar Népköztársaság indiai nagykövete, 1956 májusától az ország washingtoni nagykövete és a New York-i állandó magyar ENSZ-képviselet vezetője. Az 1956-os forradalom alatti és utáni politikai szerepe máig erősen vitatott. A szovjet ENSZ-fődelegátussal karöltve végig azt képviselte, hogy a „magyar kérdés” (azaz a forradalom és annak leverése) a Magyar Népköztársaság kizárólagos belügye, és az ENSZ Biztonsági Tanácsa nem illetékes annak megvitatására. Saját állítása szerint mindezt a Nagy Imre-kormány hivatalos megbízását követve tette. A korabeli forradalmi sajtó és a Külügyminisztérium forradalmi bizottságának több közleménye Lev Konduktorov néven, szovjet állampolgárként aposztrofálta, szovjet ügynöknek minősítette, és követelte elmozdítását. Október 31-én leváltották, november 5-én visszahelyezték. 1957-től a rendszerváltásig a Kádár-rendszer külügyi főtisztviselője, több külföldi állomáshelyen. 1990 után néhány önigazoló szándékú sajtóinterjút adott, 1993 óta nem szerepelt nyilvánosan.

Élete

Származása
Raab Leó néven született 1921. augusztus 15-én Moszkva elővárosában, Perovóban. Édesapja, dr. Raab Nándor karcagi születésű ügyvédjelölt, az Osztrák–Magyar Monarchia besorozott katonájaként került az első világháború orosz frontjára. Itt hadifogságba esett, és csatlakozott a hadifoglyok körében szerveződő kommunista mozgalomhoz. Idealista világforradalmárként gondolkodott, a Kommunista (bolsevik) Párt tisztségviselője lett, egy ideig a moszkvai magyar pártiskola vezetőjeként is dolgozott. Később, a polgárháború során elfordult a szovjet bolsevik párt irányvonalától.

A hadikórházban megismerkedett Anna Konduktorova orosz ápolónővel, akit feleségül vett. Fiuk, Raab Leó 1921-ben, az oroszországi polgárháború utolsó évében született. Születése után néhány hónappal a szülők Bécsbe, majd a Romániához csatolt Nagyváradra költöztek. A polgárháború utáni Szovjet-Oroszország korabeli viszonyainak ismeretében valószínűsíthető, hogy illegális politikai megbízatással érkeztek új lakóhelyükre. (Raab Nándor életpályáját ismerteti a „Magyar internacionalisták a Nagy Októberi Szocialista Forradalomban és a polgárháborúban” című, 1967-ben megjelent könyv.)

1929-től 1945-ig
Saját későbbi (a Magyar Nemzetnek adott) nyilatkozata szerint gyermekkorát Nagyváradon töltötte, magyar óvodába járt. A család 1929-ben áttelepült Budapestre, Magyarországra. Raab Leó az első elemi iskolai osztályt Óbudán fejezte be. Apja azonban Budapesten nem kapott ügyvédi állást, ezért 1934-ben szülővárosába, Karcagra költözött, fiát az itteni református „nagykun” gimnáziumba íratta.

1938-ig Raab Leó néven élt, gimnáziumi értesítői is e névre szóltak. Az első zsidótörvény elfogadása után mindenkit köteleztek származásának igazolására. Mivel a Szovjetunióban kiállított anyakönyvi iratokat nem fogadták el, sem az ő születési anyakönyvi kivonatát, sem szüleinek házasságlevelét, ezért apját, Raab Nándort hivatalosan felszólították, tegyen nyilatkozatot, hogy Leó az ő törvényes fia, és viselheti apjának családnevét. A zsidó származású Raab Nándor nem tett ilyen nyilatkozatot, ezért fiát 1939-től orosz nemzetiségű anyjának családnevén, Konduktorov Leó néven vették nyilvántartásba. Ez a lépés egyben „árjásította” a fiút, azaz mentesítette a zsidó származás és az ezzel járó hátrányos jogkövetkezmények alól.

1939-ben már Konduktorov Leó néven tett érettségi vizsgát, beiratkozott a budapesti Pázmány Péter Tudományegyetem természettudományi karára. 1940-ben édesanyja elhunyt, Leó későbbi nyilatkozata szerint „tragikus körülmények között”. 1944-ben Leó okleveles vegyészi oklevelet szerzett. Édesapja a holokauszt áldozatává vált, 1944-ben nem tért vissza a deportálásból.

1945-től 1956-ig
1945 után Konduktorov Leó, végzett vegyészmérnökként, megszerezte a műszaki doktori címet, és először a Péti Nitrogénműveknél, majd a Molaj nevű olajipari magyar-szovjet vegyesvállalatnál helyezkedett el. Anyjától örökölt orosz nyelvtudását hasznosítva a szovjet igazgató tolmácsaként dolgozott. A kommunista hatalomátvétel után, 1949-ben az MDP-központ ajánlására behívták a Külügyminisztériumba, ahol rövid idő alatt a gazdaságpolitikai főosztályon osztályvezetői beosztást kapott.

1952-ben a washingtoni magyar követség tanácsosává nevezték ki, ennek feltételeként újabb névváltoztatásra szólították fel. Az 1990-ben az Igazságnak adott nyilatkozata szerint főnökei sem anyai, sem eredeti apai vezetéknevét nem tartották megfelelőnek: „…a minisztériumban azt mondták, hogy a Konduktorov orosz név, a Raab meg németes. Így kellett tehát életem harmadik nevét választanom, ezért lettem Kós Péter.”

Kós Péter egy éven át, 1953-ig követtanácsosként dolgozott Washingtonban. 1954-ben a Magyar Népköztársaság indiai nagykövetévé nevezték ki. Veleszületett nyelvérzékére támaszkodva megtanulta a hindi nyelvet, és gyűjteni kezdte az anyagot egy jövendő magyar–hindi szótárhoz. (Az általa szerkesztett magyar-hindi szótár 1973-ban jelent meg az Akadémiai Kiadó gondozásában Budapesten).

1955 decemberében Magyarország az ENSZ tagja lett. 1956 májusában a Külügyminisztérium Kós Pétert – Indiában maradási kérelmét elutasítva – az Egyesült Államokba küldte. Kinevezték a Népköztársaság washingtoni követévé, egyben a New York-i állandó magyar ENSZ-képviselet vezetőjévé.

Az 1956-os forradalom napjaiban
Saját (1990-ben tett) nyilatkozata szerint 1956. október 23-án a Magyar Rádió külföldi adását hallgatva értesült a budapesti tüntetésekről, és később is főleg a külföldi sajtóból, rádiókból szerzett híreket, mert a hivatalos külügyminisztériumi csatornákon alig kapott információt. Az eseményeket első perctől a szocialista államrenddel szemben álló ellenforradalomként kezelte: „Elsősorban aggódtam, mert attól féltem, hogy olyan változás következhet be Magyarországon, ami egyrészt anarchiához vezethet, vagy pedig egy horthysta jellegű restaurációhoz.”

1956. október 27-én Kós Péter rejtjeles táviratban tájékoztatta a budapesti Külügyminisztériumot, hogy a nyugati hatalmak az ENSZ elé akarják vinni a magyarországi felkelők ellen behívott szovjet csapatok beavatkozását. Arkagyij Szoboljev, a Szovjetunió ENSZ-be delegált képviselője figyelmeztette Kóst, és rajta keresztül a magyar külügyi vezetést, hogy a „magyar ügy” a legrövidebb időn belül az ENSZ Biztonsági Tanácsa elé kerülhet. Kós részletes tájékoztatást kért az otthon zajló eseményekről, és eligazítást kért, milyen nemzetközi jogi érvekkel tudná igazolni a szovjet katonai beavatkozást. Kérte mértékadó magyar külügyi vezető kiutazását és részvételét a kinti diplomáciai tárgyalásokban.

Kós rövidesen újabb táviratot küldött Budapestre, melyben közölte, hogy az ENSZ Biztonsági Tanácsa október 28-án, vasárnap, New York-i idő szerint délután 4 órakor – Nagy-Britannia, Franciaország és az Egyesült Államok beterjesztésére – napirendjére vette a magyarországi politikai helyzet megtárgyalását. Az ülésre Magyarország képviselőjét is meghívták. Közölte, Szoboljev szovjet ENSZ-képviselő azt szorgalmazza, hogy a kérdést a Biztonsági Tanács végleg törölje napirendjéről, vagy ha ez nem sikerül, akkor legalább az ülést napolják el október 31-ig. Kós sürgette, hogy a külügyminiszter vagy helyettese azonnal utazzon ki New York-ba. 

Október 28-án délelőtt Kós hivatalos úton megkapta a Nagy Imre-kormány nyilatkozatát, amely rögzítette, hogy a magyar forradalom és szabadságharc a Magyar Népköztársaság „belügye”, és tiltakozik a nyugati államok, ideértve az ENSZ-et is, illetéktelen beavatkozása ellen. A nyilatkozat szövegét az október 29-i magyarországi forradalmi sajtó is leközölte. A kormánynyilatkozat utasította Kóst, hogy a szöveget hivatalos magyar kormányálláspontként köröztesse. A kitűzött időpontban, 1956. október 28-án délután 4 órakor összeült az ENSZ Biztonsági Tanácsa, hogy megtárgyalja a magyar felkelés ügyét. Arkagyij Szoboljev szovjet ENSZ-képviselő tiltakozott a kérdés napirendre vétele ellen, és érvelését többek között a magyar kormánynyilatkozat szövegével támasztotta alá. Az ülés este 10 órakor véget ért, határozathozatal nélkül. 1990-es nyilatkozata szerint Kós „semmi mást nem tett, mint (…) következésképpen végrehajtotta azt, ami minden diplomatának elemi kötelessége: kormányának utasítását.” Varga László egy 1992-es cikkében ezt a kormány-nyilatkozatot (ill. azt ezt közlő táviratot) hamisítványnak minősítette, a hamisítással a szovjet diplomáciát, és magát Kóst is megvádolta.

Október 29-én, hétfőn a budapesti Szabad Népben, a Magyar Dolgozók Pártjának központi napilapjában is megjelent a kormány hivatalos állásfoglalása, „A magyar ENSZ-megbízott nyilatkozata” címmel. A szöveg szerint; Kós Péter, a Magyar Népköztársaság washingtoni rendkívüli követe és meghatalmazott minisztere, a Magyar Népköztársaság állandó ENSZ-megbízottja az alábbi nyilatkozatot adta át Dag Hammarskjöldnek, az ENSZ főtitkárának:

A nyilatkozathoz az újság hozzáfűzte, hogy Szoboljev szovjet küldött és Jugoszlávia képviselője is tiltakozott a magyar ügy napirendre tűzése ellen. A Biztonsági Tanács 9 szavazattal, egy (szovjet) ellenszavazattal és egy (jugoszláv) tartózkodással napirendre tűzte a magyar helyzet tárgyalását, és felkérte Magyarország képviselőjét, Kós Pétert, hogy vegyen részt a vitában. Ekkor került először a magyarországi köztudatba Kós (vagy Koós) Péter neve.

Október 30-án a Honvédelmi Minisztérium közleményt adott ki a szovjet csapatok budapesti kivonásának megkezdéséről, ugyanezen a napon Obersovszky Gyula Igazság c. lapjában megjelent Geszti Pál „Azonnal váltsák le a hazaáruló ENSZ-delegátust!” c. cikke:

Az Igazság 5. számában, mely október 30-i dátumot visel, de október 31-én jelent meg, főcímben közölte: „Leváltották a hazaáruló Koós (sic!) Péter ENSZ-delegátust”:

Másnap, november 1-jén a Magyar Nemzetben és az Igazságban megjelent, hogy Kós Pétert korábban Lev Konduktorovnak hívták, és nem is magyar, hanem szovjet állampolgár: „Kós Péter = Lev Konduktorov! Az Igazság Koós vagy Konduktorov?” A továbbiakban a magyarországi forradalmi sajtó hevesen támadta Kós személyét, Lev (vagy Igor) Konduktorov néven szovjet ügynöknek nevezték, kétségbe vonták magyar állampolgárságát, követelték azonnali elmozdítását, a forradalom előtt kinevezett, Rákositól és Hegedüstől örökölt külügyi káderekkel együtt. Az Igazság november 1-jei száma hevesen ostorozta a külképviseleteken működő káderek jellemét: „Megdöbbentő, miféle emberek ülnek követségeinken”, írta.

A következő napokban a Külügyminisztérium forradalmi bizottsága megkísérelte a „nagytakarítást”, de az idő rövidsége és a zavaros viszonyok erre nem adtak lehetőséget. November 2-án Kós Péter helyére hivatalosan Horváth Imre külügyminisztert küldték ki, aki azonban Bécsből nem washingtoni állomáshelyére, hanem Prágába szökött, megtagadva az együttműködést Nagy Imre kormányával. (Ezen a napon a BT előtt Szabó János, a delegáció első titkára jelent meg, aki helyett Szoboljev szovjet ENSZ-delegátus beszélt, és sikeresen elérte az ülés elhalasztását). Hasonló módon dezertált Puja Frigyes bécsi nagykövet, Magyarország későbbi külügyminisztere, aki szintén Csehszlovákiába szökött, és az Új Magyarország november 3-i száma szerint a prágai repülőtéren tett nyilatkozatban tagadta meg az őt kinevező kormányt. Tamás Aladár, az ország delhi nagykövete menedékjogot kért az indiai kormánytól. Bogdán István koppenhágai követ több munkatársával együtt a Szovjetunióba menekült.

November 3-án a Magyar Honvéd c. újság még mindig csak ezt írta: „Rövidesen intézkedések történnek a meg nem felelő többi követ leváltására is, így Leó Konduktorov (Koós Péter) washingtoni követére…” is. A Külügyminisztérium forradalmi bizottsága hivatalosan hazarendelte az akkor már szökésben lévő moszkovita külügyesek egy részér, így Horváth Imrét, Tamás Aladárt, sőt a külügyminiszter első helyettesét, Sík Endrét is. Egyes források szerint Kós a Nagy Imre-kormány megdöntésekor, november 4-én is állomáshelyén volt. A Magyar Nemzet-nek tett saját nyilatkozata szerint „November 3-án indultam haza, 5-én érkeztem Prágába, ott értesültem arról, hogy megtörtént a szovjet beavatkozás. Ugyanitt ért az a külügyminisztériumi utasítás, hogy haladéktalanul térjek vissza New Yorkba. Így tettem.”

Az események közvetlen tanúja, Hollai Imre, Kós Péter akkori New York-i helyettese, aki utána a hivatal tényleges vezetője volt, visszaemlékezéseiben azonban leírja, hogy Kós a BT október 28-i vitája után másnap egyszerűen eltűnt. Hollai véleménye szerint „egy baráti ország képviselete” azaz a szovjetek segítségével menekült el családjával együtt, és soha többé nem jelent meg a New York-i magyar képviseleten.

Zimándi Pius A forradalom éve. Krónika 1956-ból című, 1992-ben kiadott naplójának november 5-i fejezetében idézi a Kádár–Münnich-csoport közleményét a rádió reggeli adásában: „…a budapesti adó közli Kádár János és Münnich Ferenc levelét az ENSZ főtitkárához, amelyben bejelenti, hogy a Nagy Imre-kormány nincs már a helyén, és tiltakozik a magyar ügy tárgyalása ellen, mert ez az egész ügy magyar belügy (…) és megerősíti helyén Kós Pétert és Szabó Jánost, eddigi ENSZ-kiküldötteinket.” November 4-én az ENSZ Biztonsági Tanácsa meghozta 120. számú határozatát, melyben elítélte a Szovjetuniót a magyarországi katonai beavatkozása miatt. December 5-én az ENSZ ismét tárgyalta a magyar ügyet, itt már az ismét hivatalba helyezett Horváth Imre külügyminiszter olvasta fel a Kádár-kormány tiltakozását.

1957-től a rendszerváltásig
A forradalom leverése után Kós Pétert átvette a Kádár-rendszer külügyi szolgálata. Az „1956-os ellenforradalmi lázadás”-ról kiadott kormányzati Fehér könyvek nem említik sem nevét, sem ténykedését. 1957-ben a Külügyminisztérium afro-ázsiai főosztályának vezetője volt, 1958-ban Moszkvába küldték ki követtanácsosnak. 1961–1964 között a Magyar Népköztársaság ghánai nagykövete volt. 1964-1967 között a budapesti Külügyminisztériumban az ún. „Ázsiai nem-szocialista országok főosztályát (ÁNSzO)” vezette. 1967–1973 között a Magyar Népköztársaság nagykövete volt Indiában, majd előző munkahelyén, a Külügyminisztérium „ÁNSzO” főosztályán dolgozott. Doktori címet szerzett, de ennek időpontja és tartalma nem ismert. 1967-től tokiói magyar nagykövetként dolgozott 1983-ig, ekkor nyugdíjba ment. Ezután a Magyar Külügyi Intézet tudományos főmunkatársként alkalmazta az 1989-es rendszerváltásig. Közben a kínai és a japán nyelvvel foglalkozott.

Az 1990-es rendszerváltás után
Az 1989/1990-es rendszerváltás után az 1956-os eseményeket újraértékelték, a sajtó ismét firtatni kezdte Kós Péter működését is. 1990 nyár elején Kós Obersovszky Gyulához, az újraindított Igazság főszerkesztőjéhez fordult, hogy tisztázza saját 1956-os ENSZ-béli szereplését. Szilvási Lajos író, újságíró, a lap akkori munkatársa hosszan beszélt vele, de saját visszaemlékezése szerint semmilyen új információt nem tudott meg tőle. Kós szerint az Igazság október 30. – november 1. közötti számaiban róla megjelent negatív információkat Félix Pál, a Külügyminisztérium forradalmi bizottságának elnöke sugalmazta a cikkírónak, Geszti Pálnak. Szilvási megkísérelt utánajárni ennek a közlésnek, de később (a főszerkesztőnek adott jelentése szerint) „számára az ügy elvesztette jelentőségét.”

1991. augusztus 22-én Magyar Nemzetben Murányi Gábor „A Konduktorov-ügy. Kormánynyilatkozatot ismertettem” címmel írt Kós Péterről: Leírta, hogy Kós még 1990 októberében hosszú (200 oldalnyi) életrajzi interjút mondott magnószalagra, melyet (Kós rendelkezése szerint) az 1956-os Intézet Oral History Archívumának adott át megőrzésre. Nyilatkozataiban Kós tagadta a vele szemben felhozott vádakat: „Nem felel meg a valóságnak, hogy én bármilyen hatásköri túllépést követtem volna el, s nem igaz az, hogy én valaha is szovjet állampolgár lettem volna.”

A História folyóirat 1992/8. számában Varga László „Az ENSZ és a magyar forradalom, 1956” c cikkében Kóst K. Kondriasev szovjet állampolgárnak nevezi és felelőssé teszi a Nagy-Imre kormánytól kapott, nemzetközi segítséget kérő táviratokban foglalt utasítások szabotálásáért. Varga a Magyar Nemzet 1992. október 22-i számában nyilatkozott, hogy Kós-Konduktorov ENSZ-beli tevékenysége döntően hozzájárult a magyar forradalom bukásához. Ugyanezt részletesen előadta a Népszabadságban, Pünkösti Árpáddal folytatott beszélgetésében, „Kós Péter miatt bukott el a forradalom?” cím alatt.

1993-ban Domonkos László személyesen hosszabb háttérbeszélgetést folytatott Kóssal, aki nagy mennyiségű adatot és dokumentumot adott át a szerzőnek, de interjú közléséhez nem járult hozzá. A História folyóirat 1993/056-os különszámában Murányi László vitatja Varga László elméletét a kormány-táviratok Kós általi meghamisításáról.

Az 1993-as könyvhétre (már Dr. Kós Péter néven) megjelentette Japán (1945-1992) – mélyponttól a csúcsig című könyvét a Villányi úti könyvek-sorozatban. A kötet Japán második világháború utáni fejlődésével foglalkozik. A könyvet P. Szabó József újságíró, az 1970-80-as évek Távol-Kelet-szakértője lektorálta.

Művei
 Magyar-hindi szótár, Akadémiai Kiadó, Budapest, 1973
 India nemzetközi helyzete és külpolitikai törekvései, „Szolgálati használatra!” készült kiadvány, Magyar Külügyi Intézet, Budapest, 1975
 Japán (1945-1992) – mélyponttól a csúcsig, kiadó: Villányi úti Konferenciaközpont, Szabadegyetem Alapítvány, a Japán Alapítvány támogatásával, Budapest, 1993

Jegyzetek

Források
  Domonkos László: Ki volt Konduktorov? / Konduktorov nyomában. (Archivált link, megszűnt eredetije http://www.angelfire.com/realm3/hmult/cikkek/kondukt.htm)
  Varga László: Az ENSZ és a magyar forradalom, 1956: A hamis távirat, História 1992-08. sz., Digitális Tankönyvtár.hu.
  Murányi Gábor: Biztonsági Tanács és Magyarország, 1956. Varga László e tárgyban megjelent cikkeinek elemzése, História 1993-056. sz., Digitális Tankönyvtár.hu.
 
  Tildy Zoltán rádióbeszéde, 1956. október 30. (MEK-NIIF)
  Varga László: A magyar ügyből akta lett… (Emlékezés a forradalomra). Vajdasági Magyar Demokrata Párt (VMDP) Hírlevél III. évf. 125. szám, 2005. október 23. (Archivált link, eredeti  http://www.vmdp.freewebspace.com/Hirlevel/Hirlevel_III_125.htm).
  A forradalom és a magyar kérdés az ENSZ-ben, 1956-1963. Tanulmányok, dokumentumok és kronológia Szerk.: Békés Csaba és Kecskés D. Gusztáv. Magyar ENSZ Társaság, 2006
  Kecskés D. Gusztáv: Az ENSZ levéltára és a magyar vonatkozású ’56-os „ENSZ-iratok” levéltár. Levéltári Szemle, 2007/01. (real.mtak.hu)
 Kós Péter visszahívását követelő 1956-os röplap (MEK-NIIF)
 Az 1956-os forradalom világpolitikai összefüggései. Összeállította: Győri László. Országos Széchényi Könyvtár, 1956-os Intézet és Oral History Archívum (rev.hu)
 Várad – társadalom. A „magyar 1956” (részletek). Október 29. (epa.hu)
 http://www.fuggetlenek.com/cikkek05/cikk05_320.htm (függetlenek.hu, eltűnt, dead link)
 http://www.mvsz.hu/sajtoszolgalat/20101027_1956.html (MVSZ Sajtószolgálat, eltűnt, dead link)

További információk

Kapcsolódó szócikkek
 Az Egyesült Nemzetek Szervezete Biztonsági Tanácsának 120. számú határozata, 1956. november 4-én.
 Arkagyij Szoboljev (1903–1964) szovjet diplomata, 1956-ban a Szovjetunió ENSZ-delegátusa
 Dag Hammarskjöld (1953–1961) norvég diplomata, 1956-ban az ENSZ főtitkára
 Henry Cabot Lodge, Jr. (1902–1985) amerikai szenátor, 1956-ban az Egyesült Államok ENSZ-delegátusa
 Povl Bang-Jensen (1909–1959) dán diplomata, a magyar ügyet 1957 után vizsgáló ENSZ-bizottság másodtitkára

 

Az 1956-os forradalom szereplői
1921-ben született személyek
Az 1990-es években elhunyt személyek
Magyar kémikusok
Magyar diplomaták
Moszkvaiak
MDP-tagok
MSZMP-tagok
Családi nevüket magyarosított személyek
Zsidó származású magyarok
Magyarország követei és nagykövetei Japánban
Magyarország követei és nagykövetei Indiában
Magyarország követei és nagykövetei az Amerikai Egyesült Államokban
Magyarország követei és nagykövetei az ENSZ-nél, New Yorkban
Magyar lexikográfusok
Kós Péter , született Raab Leó ( Perovo , Moszkva , Szovjet-Oroszország , augusztus –k . ) oroszországi születésű magyar kommunista aktivista,től Konduktorov Leó néven okleveles vegyész,től a magyar Külügyminisztérium tisztviselője.től Kós Péter néven a washingtoni magyar követség tanácsosa, től a Magyar Népköztársaság indiai nagykövete,májusától az ország washingtoni nagykövete és a New York-i állandó magyar ENSZ-képviselet vezetője . Azos forradalom alatti és utáni politikai szerepe máig erősen vitatott . A szovjet ENSZ-fődelegátussal karöltve végig azt képviselte , hogy a „ magyar kérdés” ( azaz a forradalom és annak leverése ) a Magyar Népköztársaság kizárólagos belügye , és az ENSZ Biztonsági Tanácsa nem illetékes annak megvitatására . Saját állítása szerint mindezt a Nagy Imre-kormány hivatalos megbízását követve tette . A korabeli forradalmi sajtó és a Külügyminisztérium forradalmi bizottságának több közleménye Lev Konduktorov néven , szovjet állampolgárként aposztrofálta , szovjet ügynöknek minősítette , és követelte elmozdítását . Októberén leváltották , novemberén visszahelyezték.től a rendszerváltásig a Kádár-rendszer külügyi főtisztviselője , több külföldi állomáshelyen.után néhány önigazoló szándékú sajtóinterjút adott,óta nem szerepelt nyilvánosan . Élete Származása Raab Leó néven született augusztusén Moszkva elővárosában , Perovóban . Édesapja , dr. Raab Nándor karcagi születésű ügyvédjelölt , az Osztrák–Magyar Monarchia besorozott katonájaként került az első világháború orosz frontjára . Itt hadifogságba esett , és csatlakozott a hadifoglyok körében szerveződő kommunista mozgalomhoz . Idealista világforradalmárként gondolkodott , a Kommunista ( bolsevik ) Párt tisztségviselője lett , egy ideig a moszkvai magyar pártiskola vezetőjeként is dolgozott . Később , a polgárháború során elfordult a szovjet bolsevik párt irányvonalától . A hadikórházban megismerkedett Anna Konduktorova orosz ápolónővel , akit feleségül vett . Fiuk , Raab Leóben , az oroszországi polgárháború utolsó évében született . Születése után néhány hónappal a szülők Bécsbe , majd a Romániához csatolt Nagyváradra költöztek . A polgárháború utáni Szovjet-Oroszország korabeli viszonyainak ismeretében valószínűsíthető , hogy illegális politikai megbízatással érkeztek új lakóhelyükre . ( Raab Nándor életpályáját ismerteti a „ Magyar internacionalisták a Nagy Októberi Szocialista Forradalomban és a polgárháborúban” című, ben megjelent könyv . ) 1929-tőlig Saját későbbi ( a Magyar Nemzetnek adott ) nyilatkozata szerint gyermekkorát Nagyváradon töltötte , magyar óvodába járt . A családben áttelepült Budapestre , Magyarországra . Raab Leó az első elemi iskolai osztályt Óbudán fejezte be . Apja azonban Budapesten nem kapott ügyvédi állást , ezértben szülővárosába , Karcagra költözött , fiát az itteni református „ nagykun” gimnáziumba íratta . 1938-ig Raab Leó néven élt , gimnáziumi értesítői is e névre szóltak . Az első zsidótörvény elfogadása után mindenkit köteleztek származásának igazolására . Mivel a Szovjetunióban kiállított anyakönyvi iratokat nem fogadták el , sem az ő születési anyakönyvi kivonatát , sem szüleinek házasságlevelét , ezért apját , Raab Nándort hivatalosan felszólították , tegyen nyilatkozatot , hogy Leó az ő törvényes fia , és viselheti apjának családnevét . A zsidó származású Raab Nándor nem tett ilyen nyilatkozatot , ezért fiáttől orosz nemzetiségű anyjának családnevén , Konduktorov Leó néven vették nyilvántartásba . Ez a lépés egyben „ árjásította” a fiút , azaz mentesítette a zsidó származás és az ezzel járó hátrányos jogkövetkezmények alól . 1939-ben már Konduktorov Leó néven tett érettségi vizsgát , beiratkozott a budapesti Pázmány Péter Tudományegyetem természettudományi karára.ben édesanyja elhunyt , Leó későbbi nyilatkozata szerint „ tragikus körülmények között”.ben Leó okleveles vegyészi oklevelet szerzett . Édesapja a holokauszt áldozatává vált, ben nem tért vissza a deportálásból . 1945-tőlig 1945 után Konduktorov Leó , végzett vegyészmérnökként , megszerezte a műszaki doktori címet , és először a Péti Nitrogénműveknél , majd a Molaj nevű olajipari magyar-szovjet vegyesvállalatnál helyezkedett el . Anyjától örökölt orosz nyelvtudását hasznosítva a szovjet igazgató tolmácsaként dolgozott . A kommunista hatalomátvétel után, ben az MDP-központ ajánlására behívták a Külügyminisztériumba , ahol rövid idő alatt a gazdaságpolitikai főosztályon osztályvezetői beosztást kapott . 1952-ben a washingtoni magyar követség tanácsosává nevezték ki , ennek feltételeként újabb névváltoztatásra szólították fel . Azben az Igazságnak adott nyilatkozata szerint főnökei sem anyai , sem eredeti apai vezetéknevét nem tartották megfelelőnek : „ …a minisztériumban azt mondták , hogy a Konduktorov orosz név , a Raab meg németes . Így kellett tehát életem harmadik nevét választanom , ezért lettem Kós Péter.” Kós Péter egy éven át,ig követtanácsosként dolgozott Washingtonban.ben a Magyar Népköztársaság indiai nagykövetévé nevezték ki . Veleszületett nyelvérzékére támaszkodva megtanulta a hindi nyelvet , és gyűjteni kezdte az anyagot egy jövendő magyar–hindi szótárhoz . ( Az általa szerkesztett magyar-hindi szótárban jelent meg az Akadémiai Kiadó gondozásában Budapesten ) . 1955 decemberében Magyarország az ENSZ tagja lett.májusában a Külügyminisztérium Kós Pétert – Indiában maradási kérelmét elutasítva – az Egyesült Államokba küldte . Kinevezték a Népköztársaság washingtoni követévé , egyben a New York-i állandó magyar ENSZ-képviselet vezetőjévé . Azos forradalom napjaiban Sajátben tett ) nyilatkozata szerint októberán a Magyar Rádió külföldi adását hallgatva értesült a budapesti tüntetésekről , és később is főleg a külföldi sajtóból , rádiókból szerzett híreket , mert a hivatalos külügyminisztériumi csatornákon alig kapott információt . Az eseményeket első perctől a szocialista államrenddel szemben álló ellenforradalomként kezelte : „ Elsősorban aggódtam , mert attól féltem , hogy olyan változás következhet be Magyarországon , ami egyrészt anarchiához vezethet , vagy pedig egy horthysta jellegű restaurációhoz.” 1956. októberén Kós Péter rejtjeles táviratban tájékoztatta a budapesti Külügyminisztériumot , hogy a nyugati hatalmak az ENSZ elé akarják vinni a magyarországi felkelők ellen behívott szovjet csapatok beavatkozását . Arkagyij Szoboljev , a Szovjetunió ENSZ-be delegált képviselője figyelmeztette Kóst , és rajta keresztül a magyar külügyi vezetést , hogy a „ magyar ügy” a legrövidebb időn belül az ENSZ Biztonsági Tanácsa elé kerülhet . Kós részletes tájékoztatást kért az otthon zajló eseményekről , és eligazítást kért , milyen nemzetközi jogi érvekkel tudná igazolni a szovjet katonai beavatkozást . Kérte mértékadó magyar külügyi vezető kiutazását és részvételét a kinti diplomáciai tárgyalásokban . Kós rövidesen újabb táviratot küldött Budapestre , melyben közölte , hogy az ENSZ Biztonsági Tanácsa októberán , vasárnap , New York-i idő szerint délutánórakor – Nagy-Britannia , Franciaország és az Egyesült Államok beterjesztésére – napirendjére vette a magyarországi politikai helyzet megtárgyalását . Az ülésre Magyarország képviselőjét is meghívták . Közölte , Szoboljev szovjet ENSZ-képviselő azt szorgalmazza , hogy a kérdést a Biztonsági Tanács végleg törölje napirendjéről , vagy ha ez nem sikerül , akkor legalább az ülést napolják el októberig . Kós sürgette , hogy a külügyminiszter vagy helyettese azonnal utazzon ki New York-ba . Októberán délelőtt Kós hivatalos úton megkapta a Nagy Imre-kormány nyilatkozatát , amely rögzítette , hogy a magyar forradalom és szabadságharc a Magyar Népköztársaság „ belügye” , és tiltakozik a nyugati államok , ideértve az ENSZ-et is , illetéktelen beavatkozása ellen . A nyilatkozat szövegét az októberi magyarországi forradalmi sajtó is leközölte . A kormánynyilatkozat utasította Kóst , hogy a szöveget hivatalos magyar kormányálláspontként köröztesse . A kitűzött időpontban , októberán délutánórakor összeült az ENSZ Biztonsági Tanácsa , hogy megtárgyalja a magyar felkelés ügyét . Arkagyij Szoboljev szovjet ENSZ-képviselő tiltakozott a kérdés napirendre vétele ellen , és érvelését többek között a magyar kormánynyilatkozat szövegével támasztotta alá . Az ülés esteórakor véget ért , határozathozatal nélkül.es nyilatkozata szerint Kós „ semmi mást nem tett , mint ( … ) következésképpen végrehajtotta azt , ami minden diplomatának elemi kötelessége : kormányának utasítását.” Varga László egyes cikkében ezt a kormány-nyilatkozatot ( ill. azt ezt közlő táviratot ) hamisítványnak minősítette , a hamisítással a szovjet diplomáciát , és magát Kóst is megvádolta . Októberén , hétfőn a budapesti Szabad Népben , a Magyar Dolgozók Pártjának központi napilapjában is megjelent a kormány hivatalos állásfoglalása , „ A magyar ENSZ-megbízott nyilatkozata” címmel . A szöveg szerint ; Kós Péter , a Magyar Népköztársaság washingtoni rendkívüli követe és meghatalmazott minisztere , a Magyar Népköztársaság állandó ENSZ-megbízottja az alábbi nyilatkozatot adta át Dag Hammarskjöldnek , az ENSZ főtitkárának : A nyilatkozathoz az újság hozzáfűzte , hogy Szoboljev szovjet küldött és Jugoszlávia képviselője is tiltakozott a magyar ügy napirendre tűzése ellen . A Biztonsági Tanácsszavazattal , egy ( szovjet ) ellenszavazattal és egy ( jugoszláv ) tartózkodással napirendre tűzte a magyar helyzet tárgyalását , és felkérte Magyarország képviselőjét , Kós Pétert , hogy vegyen részt a vitában . Ekkor került először a magyarországi köztudatba Kós ( vagy Koós ) Péter neve . Októberán a Honvédelmi Minisztérium közleményt adott ki a szovjet csapatok budapesti kivonásának megkezdéséről , ugyanezen a napon Obersovszky Gyula Igazság c. lapjában megjelent Geszti Pál „ Azonnal váltsák le a hazaáruló ENSZ-delegátust ! ” c. cikke : Az Igazság számában , mely októberi dátumot visel , de októberén jelent meg , főcímben közölte : „ Leváltották a hazaáruló Koós ( sic ! ) Péter ENSZ-delegátust” : Másnap , novemberjén a Magyar Nemzetben és az Igazságban megjelent , hogy Kós Pétert korábban Lev Konduktorovnak hívták , és nem is magyar , hanem szovjet állampolgár : „ Kós Péter = Lev Konduktorov ! Az Igazság Koós vagy Konduktorov?” A továbbiakban a magyarországi forradalmi sajtó hevesen támadta Kós személyét , Lev ( vagy Igor ) Konduktorov néven szovjet ügynöknek nevezték , kétségbe vonták magyar állampolgárságát , követelték azonnali elmozdítását , a forradalom előtt kinevezett , Rákositól és Hegedüstől örökölt külügyi káderekkel együtt . Az Igazság novemberjei száma hevesen ostorozta a külképviseleteken működő káderek jellemét : „ Megdöbbentő , miféle emberek ülnek követségeinken” , írta . A következő napokban a Külügyminisztérium forradalmi bizottsága megkísérelte a „ nagytakarítást” , de az idő rövidsége és a zavaros viszonyok erre nem adtak lehetőséget . Novemberán Kós Péter helyére hivatalosan Horváth Imre külügyminisztert küldték ki , aki azonban Bécsből nem washingtoni állomáshelyére , hanem Prágába szökött , megtagadva az együttműködést Nagy Imre kormányával . ( Ezen a napon a BT előtt Szabó János , a delegáció első titkára jelent meg , aki helyett Szoboljev szovjet ENSZ-delegátus beszélt , és sikeresen elérte az ülés elhalasztását ) . Hasonló módon dezertált Puja Frigyes bécsi nagykövet , Magyarország későbbi külügyminisztere , aki szintén Csehszlovákiába szökött , és az Új Magyarország novemberi száma szerint a prágai repülőtéren tett nyilatkozatban tagadta meg az őt kinevező kormányt . Tamás Aladár , az ország delhi nagykövete menedékjogot kért az indiai kormánytól . Bogdán István koppenhágai követ több munkatársával együtt a Szovjetunióba menekült . Novemberán a Magyar Honvéd c . újság még mindig csak ezt írta : „ Rövidesen intézkedések történnek a meg nem felelő többi követ leváltására is , így Leó Konduktorov ( Koós Péter ) washingtoni követére…” is . A Külügyminisztérium forradalmi bizottsága hivatalosan hazarendelte az akkor már szökésben lévő moszkovita külügyesek egy részér , így Horváth Imrét , Tamás Aladárt , sőt a külügyminiszter első helyettesét , Sík Endrét is . Egyes források szerint Kós a Nagy Imre-kormány megdöntésekor , novemberén is állomáshelyén volt . A Magyar Nemzet-nek tett saját nyilatkozata szerint „ Novemberán indultam haza,én érkeztem Prágába , ott értesültem arról , hogy megtörtént a szovjet beavatkozás . Ugyanitt ért az a külügyminisztériumi utasítás , hogy haladéktalanul térjek vissza New Yorkba . Így tettem.” Az események közvetlen tanúja , Hollai Imre , Kós Péter akkori New York-i helyettese , aki utána a hivatal tényleges vezetője volt , visszaemlékezéseiben azonban leírja , hogy Kós a BT októberi vitája után másnap egyszerűen eltűnt . Hollai véleménye szerint „ egy baráti ország képviselete” azaz a szovjetek segítségével menekült el családjával együtt , és soha többé nem jelent meg a New York-i magyar képviseleten . Zimándi Pius A forradalom éve . Krónikaból című, ben kiadott naplójának novemberi fejezetében idézi a Kádár–Münnich-csoport közleményét a rádió reggeli adásában : „ …a budapesti adó közli Kádár János és Münnich Ferenc levelét az ENSZ főtitkárához , amelyben bejelenti , hogy a Nagy Imre-kormány nincs már a helyén , és tiltakozik a magyar ügy tárgyalása ellen , mert ez az egész ügy magyar belügy ( … ) és megerősíti helyén Kós Pétert és Szabó Jánost , eddigi ENSZ-kiküldötteinket.” Novemberén az ENSZ Biztonsági Tanácsa meghozta számú határozatát , melyben elítélte a Szovjetuniót a magyarországi katonai beavatkozása miatt . Decemberén az ENSZ ismét tárgyalta a magyar ügyet , itt már az ismét hivatalba helyezett Horváth Imre külügyminiszter olvasta fel a Kádár-kormány tiltakozását . 1957-től a rendszerváltásig A forradalom leverése után Kós Pétert átvette a Kádár-rendszer külügyi szolgálata . Az „ 1956-os ellenforradalmi lázadás”-ról kiadott kormányzati Fehér könyvek nem említik sem nevét , sem ténykedését.ben a Külügyminisztérium afro-ázsiai főosztályának vezetője volt, ban Moszkvába küldték ki követtanácsosnak. 1964 között a Magyar Népköztársaság ghánai nagykövete volt.között a budapesti Külügyminisztériumban az ún . „ Ázsiai nem-szocialista országok főosztályát ( ÁNSzO) ” vezette.1973 között a Magyar Népköztársaság nagykövete volt Indiában , majd előző munkahelyén , a Külügyminisztérium „ ÁNSzO” főosztályán dolgozott . Doktori címet szerzett , de ennek időpontja és tartalma nem ismert.től tokiói magyar nagykövetként dolgozottig , ekkor nyugdíjba ment . Ezután a Magyar Külügyi Intézet tudományos főmunkatársként alkalmazta azes rendszerváltásig . Közben a kínai és a japán nyelvvel foglalkozott . Azes rendszerváltás után Az1990-es rendszerváltás után azos eseményeket újraértékelték , a sajtó ismét firtatni kezdte Kós Péter működését is.ny ár elején Kós Obersovszky Gyulához , az újraindított Igazság főszerkesztőjéhez fordult , hogy tisztázza sajátos ENSZ-béli szereplését . Szilvási Lajos író , újságíró , a lap akkori munkatársa hosszan beszélt vele , de saját visszaemlékezése szerint semmilyen új információt nem tudott meg tőle . Kós szerint az Igazság október – november közötti számaiban róla megjelent negatív információkat Félix Pál , a Külügyminisztérium forradalmi bizottságának elnöke sugalmazta a cikkírónak , Geszti Pálnak . Szilvási megkísérelt utánajárni ennek a közlésnek , de később ( a főszerkesztőnek adott jelentése szerint ) „ számára az ügy elvesztette jelentőségét.” 1991. augusztusén Magyar Nemzetben Murányi Gábor „ A Konduktorov-ügy . Kormánynyilatkozatot ismertettem” címmel írt Kós Péterről : Leírta , hogy Kós mégoktóberében hosszúoldalnyi ) életrajzi interjút mondott magnószalagra , melyet ( Kós rendelkezése szerint ) azos Intézet Oral History Archívumának adott át megőrzésre . Nyilatkozataiban Kós tagadta a vele szemben felhozott vádakat : „ Nem felel meg a valóságnak , hogy én bármilyen hatásköri túllépést követtem volna el , s nem igaz az , hogy én valaha is szovjet állampolgár lettem volna.” A História folyóirat8. számában Varga László „ Az ENSZ és a magyar forradalom , c cikkében Kóst K. Kondriasev szovjet állampolgárnak nevezi és felelőssé teszi a Nagy-Imre kormánytól kapott , nemzetközi segítséget kérő táviratokban foglalt utasítások szabotálásáért . Varga a Magyar Nemzet októberi számában nyilatkozott , hogy Kós-Konduktorov ENSZ-beli tevékenysége döntően hozzájárult a magyar forradalom bukásához . Ugyanezt részletesen előadta a Népszabadságban , Pünkösti Árpáddal folytatott beszélgetésében , „ Kós Péter miatt bukott el a forradalom?” cím alatt . 1993-ban Domonkos László személyesen hosszabb háttérbeszélgetést folytatott Kóssal , aki nagy mennyiségű adatot és dokumentumot adott át a szerzőnek , de interjú közléséhez nem járult hozzá . A História folyóirat056-os különszámában Murányi László vitatja Varga László elméletét a kormány-táviratok Kós általi meghamisításáról . Azas könyvhétre ( már Dr . Kós Péter néven ) megjelentette Japán– mélyponttól a csúcsig című könyvét a Villányi úti könyvek-sorozatban . A kötet Japán második világháború utáni fejlődésével foglalkozik . A könyvet P. Szabó József újságíró , azas évek Távol-Kelet-szakértője lektorálta . Művei Magyar-hindi szótár , Akadémiai Kiadó, Budapest , India nemzetközi helyzete és külpolitikai törekvései , „ Szolgálati használatra ! ” készült kiadvány , Magyar Külügyi Intézet , Budapest , Japán– mélyponttól a csúcsig , kiadó : Villányi úti Konferenciaközpont , Szabadegyetem Alapítvány , a Japán Alapítvány támogatásával , Budapest , Jegyzetek Források Domonkos László : Ki volt Konduktorov ? / Konduktorov nyomában . ( Archivált link , megszűnt eredetije http://www.angelfire.com/realm3/hmult/cikkek/kondukt.htm ) Varga László : Az ENSZ és a magyar forradalom , A hamis távirat , História sz . , Digitális Tankönyvtár.hu . Murányi Gábor : Biztonsági Tanács és Magyarország , Varga László e tárgyban megjelent cikkeinek elemzése , História sz . , Digitális Tankönyvtár.hu . Tildy Zoltán rádióbeszéde , október ( MEK-NIIF ) Varga László : A magyar ügyből akta lett … ( Emlékezés a forradalomra ) . Vajdasági Magyar Demokrata Párt ( VMDP ) Hírlevél III. évf. szám , október ( Archivált link , eredeti http://www.vmdp.freewebspace.com/Hirlevel/Hirlevel_III_125.htm ) . A forradalom és a magyar kérdés az ENSZ-ben , Tanulmányok , dokumentumok és kronológia Szerk . : Békés Csaba és Kecskés D. Gusztáv . Magyar ENSZ Társaság , Kecskés D. Gusztáv : Az ENSZ levéltára és a magyar vonatkozású ’56-os „ ENSZ-iratok” levéltár . Levéltári Szemle,01. ( real.mtak.hu ) Kós Péter visszahívását követelőos röplap ( MEK-NIIF ) Azos forradalom világpolitikai összefüggései . Összeállította : Győri László . Országos Széchényi Könyvtár, os Intézet és Oral History Archívum ( rev.hu ) Várad – társadalom . A „ magyar ( részletek ) . Október ( epa.hu ) http://www.fuggetlenek.com/cikkek05/cikk05_320.htm ( függetlenek. hu , eltűnt , dead link ) http://www.mvsz.hu/sajtoszolgalat/20101027_1956.html ( MVSZ Sajtószolgálat , eltűnt , dead link ) További információk Kapcsolódó szócikkek Az Egyesült Nemzetek Szervezete Biztonsági Tanácsának számú határozata , novemberén . Arkagyij Szoboljev1964 ) szovjet diplomata, ban a Szovjetunió ENSZ-delegátusa Dag Hammarskjöld1961 ) norvég diplomata, ban az ENSZ főtitkára Henry Cabot Lodge , Jr.1985 ) amerikai szenátor, ban az Egyesült Államok ENSZ-delegátusa Povl Bang-Jensen1959 ) dán diplomata , a magyar ügyetután vizsgáló ENSZ-bizottság másodtitkára Azos forradalom szereplői 1921-ben született személyek Azes években elhunyt személyek Magyar kémikusok Magyar diplomaták Moszkvaiak MDP-tagok MSZMP-tagok Családi nevüket magyarosított személyek Zsidó származású magyarok Magyarország követei és nagykövetei Japánban Magyarország követei és nagykövetei Indiában Magyarország követei és nagykövetei az Amerikai Egyesült Államokban Magyarország követei és nagykövetei az ENSZ-nél , New Yorkban Magyar lexikográfusok