Mike Spence
Mike Spence (Surrey, 1936. december 30. – Indianapolis, 1968. május 7.) brit autóversenyző, Formula–1-es pilóta.

A ma már Dél-Londonhoz tartozó Croydonban született Michael Henderson, avagy ahogy az autósportban ismerik, Mike Spence, aki többek közt azzal írta be magát a sportág történetébe, hogy ő nyerte az első Brands Hatch-i Race of Championst, mely talán a legnagyobb presztízsű bajnokságon kívüli Formula–1-es futam volt mind közül.

Az 1963-as Olasz Nagydíjon debütált és összesen 37 Formula–1es versenyen indult. Pályafutása során egyszer állhatott fel a dobogóra, 1965-ben Mexikóban lett harmadik és összesen 27 világbajnoki pontot szerzett.

Pályafutása

Fiatalkora 
Versenyzői karrierjének első évei édesapja garázsában történt meg, itt került kapcsolatba az autókkal. Húszas éveiben járva kezdett versenyezni, előbb sportautókkal, majd alsóbb kategóriás együléses gépekkel. Itt hamar sikeresnek bizonyult, így két évvel azt követően, hogy először formulaautóba ült, immár egy bajnokságon kívül nagydíjon is rajthoz állhatott a Stuttgarti közeli Solituderingen. 1959-től a brit Formula Junior sorozatban versenyzett.

Formula–1

Team Lotus 
Bár Formula Junior-eredményei elmaradtak a várakozásoktól, Spence-t 1963 második felében megkereste a Lotus Formula–1-es csapata, akik a sérült Trevor Taylornak kerestek helyettest, és mivel a csapat tartalékpilótája, Peter Arundell egy másik versenyen indult, így az alakulat Spence-t tette meg Clark csapattársául a monzai Olasz Nagydíjra. Spence az öt lotusos versenyző közül második legjobbként kilencediknek kvalifikálta magát, ám a versenyen műszaki hiba miatt nem érhetett célba.

A következő évben Spence ismét egy sérülés miatt ülhetett be a Lotusba, miután Peter Arundell a reimsi Formula–2-es futamon megpördült, ütközött Gintherrel, és kirepült az autójából. Miután Spence több biztató versenyt futott, a mexikói évzárón pedig negyedik lett, 1965-ben is ő maradhatott a balesetét követően sokáig lábadozó Arundell helyettese.

A szezon remekül kezdődött, hiszen negyedik lett a január 1-jei évnyitón, majd márciusban Clark kiesése után megnyerte az első alkalommal megrendezett Race of Championst. A világbajnokság azonban nem folytatódott jól a számára, hiszen a következő hét versenyén csak egyszer szerzett pontot, a mexikói évzárón viszont ismét remekelt, s végül harmadikként futott be a versenyen, miután az év addigi összes futamát megnyerő Clark-Hill-Stewart trió egyaránt kiesett.

British Racing Motors 
Ez azonban kevés volt a helye megtartásához, Chapman 1966-ban ismét Arundellnek szavazott bizalmat. Spence a BRM-hez szerződött, ám nem ülhetett be a gyári autóba, hanem továbbadták a Reg Parnell Racinghez, így egy privát Lotusszal teljesítette az évet. Mindössze két versenyen ért célba, igaz mindkettőn pontot is szerzett, de legalább az évkezdés ismét jól sikerült, hiszen győzni tudott az ezúttal bajnokságon kívüli Dél-Afrikai Nagydíjon, melyen egy gyári Lotusszal indult. A  BRM 1967-re felvitte Spence-t a gyári csapathoz, ahol Jackie Stewart partnere lett. A megbízhatósággal nem volt probléma, hiszen Spence ötször is pontot szerzett, ám egyszer sem végzett az ötödik helynél előrébb. A következő év eleje szokás szerint jól sikerült, így Spence abban bízhatott, hogy 1968 végre meghozza a nagy áttörést.

1968-ban Jim Clark halála után Colin Chapman meghívta őt az Indianapolisi 500-as versenysorozatba. Egy gyakorlás során, három héttel a verseny előtt, a pálya egyik ívét elvétette és a falnak ütközött. A leszakadó első kerék a sisakjának csapódott súlyos fejsérülést okozva a pilótának, aki a kórházban belehalt a sérüléseibe.

Sportautók 
Az 1967-es Le Mans-i 24 órás autóversenyen is részt vett a Chaparral Cars Inc. csapat autójával, de célba nem értek. 225 kört teljesítettek csapattársával, Phil Hillel.

Halála 
Egykori csapattársa, Jim Clark halálát követően Colin Chapman ismét felkereste Spence-t, s felkérte, hogy vezesse az egyik Lotus 56-ost az Indianapolisi 500-on. Május 7-én, miután az addigi legjobb edzéskört megfutotta a 60-as számú autójával, Chapman megkérte Spence-t, hogy a 30-as Lotust is vigye pályára, mivel annak versenyzője, Greg Weld nem igazán találta a sebességet. Spence így egy másik Lotusszal ismét pályára hajtott, ám második körében a célegyenes végén elrontotta az egyes kanyar bejáratát, és a betonfalba csapódott. Az autó jobb első kereke hátracsapódott és fejen találta Spence-t, aki néhány órával később belehalt súlyos sérüléseibe. Legjobb eredményét még öt edzésnapon át senki nem tudta megdönteni, Joe Leonard pedig a pole-pozícióba kvalifikálta a 60-as rajtszámú autót.

Eredményei

Teljes Formula–1-es eredménysorozata

Le Mans-i 24 órás autóverseny

Jegyzetek

További információk 
Pályafutása az Autocourse Grand Prix archivumából
Pályafutása a gpracing192.net-n
Formula–1-es eredményei
Pályafutása a wspr-racing.com-on

Angol Formula–1-es versenyzők
Angol autóversenyzők
1936-ban született személyek
1968-ban elhunyt személyek
Mike Spence ( Surrey , december – Indianapolis , május ) brit autóversenyző , Formula–1-es pilóta . A ma már Dél-Londonhoz tartozó Croydonban született Michael Henderson , avagy ahogy az autósportban ismerik , Mike Spence , aki többek közt azzal írta be magát a sportág történetébe , hogy ő nyerte az első Brands Hatch-i Race of Championst , mely talán a legnagyobb presztízsű bajnokságon kívüli Formula–1-es futam volt mind közül . Azas Olasz Nagydíjon debütált és összesenFormula–1es versenyen indult . Pályafutása során egyszer állhatott fel a dobogóra, ben Mexikóban lett harmadik és összesenvilágbajnoki pontot szerzett . Pályafutása Fiatalkora Versenyzői karrierjének első évei édesapja garázsában történt meg , itt került kapcsolatba az autókkal . Húszas éveiben járva kezdett versenyezni , előbb sportautókkal , majd alsóbb kategóriás együléses gépekkel . Itt hamar sikeresnek bizonyult , így két évvel azt követően , hogy először formulaautóba ült , immár egy bajnokságon kívül nagydíjon is rajthoz állhatott a Stuttgarti közeli Solituderingen.től a brit Formula Junior sorozatban versenyzett . Formula–1 Team Lotus Bár Formula Junior-eredményei elmaradtak a várakozásoktól , Spence-tmásodik felében megkereste a Lotus Formula–1-es csapata , akik a sérült Trevor Taylornak kerestek helyettest , és mivel a csapat tartalékpilótája , Peter Arundell egy másik versenyen indult , így az alakulat Spence-t tette meg Clark csapattársául a monzai Olasz Nagydíjra . Spence az öt lotusos versenyző közül második legjobbként kilencediknek kvalifikálta magát , ám a versenyen műszaki hiba miatt nem érhetett célba . A következő évben Spence ismét egy sérülés miatt ülhetett be a Lotusba , miután Peter Arundell a reimsi Formula–2-es futamon megpördült , ütközött Gintherrel , és kirepült az autójából . Miután Spence több biztató versenyt futott , a mexikói évzárón pedig negyedik lett, ben is ő maradhatott a balesetét követően sokáig lábadozó Arundell helyettese . A szezon remekül kezdődött , hiszen negyedik lett a januárjei évnyitón , majd márciusban Clark kiesése után megnyerte az első alkalommal megrendezett Race of Championst . A világbajnokság azonban nem folytatódott jól a számára , hiszen a következő hét versenyén csak egyszer szerzett pontot , a mexikói évzárón viszont ismét remekelt , s végül harmadikként futott be a versenyen , miután az év addigi összes futamát megnyerő Clark-Hill-Stewart trió egyaránt kiesett . British Racing Motors Ez azonban kevés volt a helye megtartásához , Chapmanban ismét Arundellnek szavazott bizalmat . Spence a BRM-hez szerződött , ám nem ülhetett be a gyári autóba , hanem továbbadták a Reg Parnell Racinghez , így egy privát Lotusszal teljesítette az évet . Mindössze két versenyen ért célba , igaz mindkettőn pontot is szerzett , de legalább az évkezdés ismét jól sikerült , hiszen győzni tudott az ezúttal bajnokságon kívüli Dél-Afrikai Nagydíjon , melyen egy gyári Lotusszal indult . A BRMre felvitte Spence-t a gyári csapathoz , ahol Jackie Stewart partnere lett . A megbízhatósággal nem volt probléma , hiszen Spence ötször is pontot szerzett , ám egyszer sem végzett az ötödik helynél előrébb . A következő év eleje szokás szerint jól sikerült , így Spence abban bízhatott , hogyvégre meghozza a nagy áttörést . 1968-ban Jim Clark halála után Colin Chapman meghívta őt az Indianapolisias versenysorozatba . Egy gyakorlás során , három héttel a verseny előtt , a pálya egyik ívét elvétette és a falnak ütközött . A leszakadó első kerék a sisakjának csapódott súlyos fejsérülést okozva a pilótának , aki a kórházban belehalt a sérüléseibe . Sportautók Azes Le Mans-iórás autóversenyen is részt vett a Chaparral Cars Inc. csapat autójával , de célba nem értek.kört teljesítettek csapattársával , Phil Hillel . Halála Egykori csapattársa , Jim Clark halálát követően Colin Chapman ismét felkereste Spence-t , s felkérte , hogy vezesse az egyik Lotusost az Indianapolision . Májusén , miután az addigi legjobb edzéskört megfutotta aas számú autójával , Chapman megkérte Spence-t , hogy aas Lotust is vigye pályára , mivel annak versenyzője , Greg Weld nem igazán találta a sebességet . Spence így egy másik Lotusszal ismét pályára hajtott , ám második körében a célegyenes végén elrontotta az egyes kanyar bejáratát , és a betonfalba csapódott . Az autó jobb első kereke hátracsapódott és fejen találta Spence-t , aki néhány órával később belehalt súlyos sérüléseibe . Legjobb eredményét még öt edzésnapon át senki nem tudta megdönteni , Joe Leonard pedig a pole-pozícióba kvalifikálta aas rajtszámú autót . Eredményei Teljes Formula–1-es eredménysorozata Le Mans-iórás autóverseny Jegyzetek További információk Pályafutása az Autocourse Grand Prix archivumából Pályafutása a gpracing192.net -n Formula–1-es eredményei Pályafutása a wspr-racing.com -on Angol Formula–1-es versenyzők Angol autóversenyzők 1936-ban született személyek 1968-ban elhunyt személyek