Robotpilóta
A robotpilóta alatt általában légi jármű fedélzeti irányító rendszerét értjük, ami a pilóta által megadott paraméterekkel automatikusan vezeti a járművet. A paraméterek többnyire a magasság, sebesség és az irányszög, de fejlettebb rendszerek lehetővé teszik koordinált forduló, emelkedés vagy süllyedés végrehajtását is. Némely robotpilóta automatikus fel- és leszállásra, valamint a gép bármely helyzetből vízszintes repülési helyzetbe való visszaállítására is képes. A robotpilótával szemben fontos követelmény a megbízható működés, amit a legfontosabb szerkezeti elemek, műszerek, alkatrészek többszörös kialakításával és önellenőrző rendszer alkalmazásával érnek el. A robotpilóta alkalmazásának előfeltétele a légi járművön a giroszkóp használata, amivel a jármű háromdimenziós helyzete minden pillanatban meghatározható és folyamatosan ismert adat.

A robotpilótára a köznyelvben gyakran a "George" becenévvel hivatkoznak ( pl.: "Hagyjuk egy kicsit George-ot repülni"). Az elnevezés eredete ismeretlen bár egyesek szerint a feltalálója George De Beeson, aki az 1930-as években szabadalmazott egy robotpilótát, míg mások szerint a becenevet a második világháború idején a Royal Air Force pilótáitól származik akik az akkori VI. György királyhoz tartózó gépek miatt nevezték így a robotpilótákat.

A kezdetek 

A repülés korai időszakában, a különböző légi járművek a pilóta folyamatos figyelmét igényelték a biztonságos repüléshez. Ahogy a légi járművek hatótávolsága megnőtt, ezzel lehetőséget biztosítva a több órás repülésekre is, a folyamatos figyelés komoly kihívássá vált a pilóták számára. A robotpilóta arra lett megalkotva, hogy a átvegyen néhány feladatot a pilótától. 

Az első repülőgép robotpilótát a Sperry Corporation alkotta meg 1912-ben. Az első robotpilóta egy giroszkópikus irányjelzőt (HI) és magasságmérőt kapcsolt össze hidraulikusan működtetett magassági és oldalkormánnyal. ( A csűrők még nem voltak ehhez a korai változathoz csatolva.) A rendszer lehetővé tette az egyenes vonalú egyenletes repülést a pilóta beavatkozása nélkül, ezzel nagyban megkönnyítve a pilótára háruló feladatokat. 

Lawrence Sperry ( a Sperry Corporation alapítójának, a híres feltaláló Elmer Sperry fia) 1914-ben mutatott be először robotpilótás repülést egy Párizs-i repülés biztonsági versenyen. Sperry a robotpilóta megbízhatóságát úgy demonstrálta, hogy repülés közben kezeit a kormányoktól távol a nézők számára jól látható helyen tartotta. A háború után, fia Elmer Sperry Jr. és Capt Shiras folytatták ennek a robotpilótának a fejlesztését és 1930-ban leteszteltek egy még összetettebb robotpilóta rendszert amely képes volt megtartani egy repülőgép repülési irányát és magasságát három órán keresztül.  

A következő nagy előrelépés 1947-ben, az Amerikai Légierő C-53 típusú repülőgépével történt, amely fel és leszállást is beleértve végrehajtott egy repülést az Atlanti-óceán felett teljesen robotpilóta irányítással.

Modern robotpilóták 
Nem minden utasszállító repülőgépnek van robotpilóta rendszere, a régebbi és kisebb repülőgépek még napjainkban is kézi vezérlésűek, csakúgy mint a kisebb légitársaságok 20 ülésnél kevesebbel rendelkező gépei mivel ezek rendszerint rövid távokat repülnek két pilótával a fedélzeten. Azonban a 20 férőhelyesnél nagyobb repülőgépekbe ma már kötelező a robotpilóta beépítése. 

Irányítás alapján három különböző típusú robotpilótát különböztetünk meg. Az egy-tengelyes robotpilóta a gépet csupán a hossztengely körüli mozgatásában irányítja. A két-tengelyes robotpilóta már képes a gépet a kereszttengelye körül is mozgatni, így a bólintó mozgásokra is, ugyanakkor a fedélzeti rádiórendszerektől kapott jel alapján felszállás után helyesbítésre is képes. A három-tengelyű robotpilóta már a repülőgép  függőleges tengely körüli mozgatásait is képes vezérelni.

A modern repülőgépekben már mind három-tengelyű robotpilóták működnek, amelyek a repülést különböző fázisokra osztják, mégpedig: taxi, felszállás, emelkedés, cirkálás (szint repülés), süllyedés, megközelítés és leszállás. Léteznek robotpilóták amelyek már a taxi és felszállás fázisok kivételével mindent automatikusan végre tudnak hajtani, beleértve a megközelítést és a landolást is ezt "Autoland" folyamatnak nevezzük, ilyenkor a robotpilóta az ILS ( műszeres leszállító berendezés) segítségével hajtja végre a leszállást. 

Napjaink a robotpilóták számítógépes szoftvereket használnak a repülőgépek irányításához. A szoftver leolvassa a repülőgép aktuális helyzetét és az alapján irányítja a kormány berendezéseket. Az ilyen, számítógépes rendszerekkel működő robotpilóták már a kormányokon kívül a hajtóműveket is irányítják, így növelhetik vagy csökkenthetik a tolóerőt a megfelelő sebesség elérése érdekében. A még fejlettebb robotpilóta rendszerek egy további belső irányítórendszerrel is el vannak látva amely már úgymond 6 dimenzióban irányítja a gépet. Ez a 6 dimenzió nevezetesen a repülőgép hosszanti, keresztirányú és függőleges tengelyei, a magasság, valamint a föld szélességi és hosszúsági körei. Egy ilyen összetett rendszer már hibaelemzést is végez, ez a hibaelemzés giroszkópikus alapon történik percenként egyszer.

Források
 Szabó József (főszerk.): Repülési lexikon, Akadémiai Kiadó, Budapest, 1991, 
 "Automatizált repülés vezérlés" 
 "Robot Air Pilot Keeps Plane on True Course"
 Autopilot (angol nyelvű wikipédia forrás) 

Repüléstechnika
A robotpilóta alatt általában légi jármű fedélzeti irányító rendszerét értjük , ami a pilóta által megadott paraméterekkel automatikusan vezeti a járművet . A paraméterek többnyire a magasság , sebesség és az irányszög , de fejlettebb rendszerek lehetővé teszik koordinált forduló , emelkedés vagy süllyedés végrehajtását is . Némely robotpilóta automatikus fel- és leszállásra , valamint a gép bármely helyzetből vízszintes repülési helyzetbe való visszaállítására is képes . A robotpilótával szemben fontos követelmény a megbízható működés , amit a legfontosabb szerkezeti elemek , műszerek , alkatrészek többszörös kialakításával és önellenőrző rendszer alkalmazásával érnek el . A robotpilóta alkalmazásának előfeltétele a légi járművön a giroszkóp használata , amivel a jármű háromdimenziós helyzete minden pillanatban meghatározható és folyamatosan ismert adat . A robotpilótára a köznyelvben gyakran a " George " becenévvel hivatkoznak ( pl . : " Hagyjuk egy kicsit George-ot repülni " ) . Az elnevezés eredete ismeretlen bár egyesek szerint a feltalálója George De Beeson , aki azas években szabadalmazott egy robotpilótát , míg mások szerint a becenevet a második világháború idején a Royal Air Force pilótáitól származik akik az akkori VI. György királyhoz tartózó gépek miatt nevezték így a robotpilótákat . A kezdetek A repülés korai időszakában , a különböző légi járművek a pilóta folyamatos figyelmét igényelték a biztonságos repüléshez . Ahogy a légi járművek hatótávolsága megnőtt , ezzel lehetőséget biztosítva a több órás repülésekre is , a folyamatos figyelés komoly kihívássá vált a pilóták számára . A robotpilóta arra lett megalkotva , hogy a átvegyen néhány feladatot a pilótától . Az első repülőgép robotpilótát a Sperry Corporation alkotta megben . Az első robotpilóta egy giroszkópikus irányjelzőt ( HI ) és magasságmérőt kapcsolt össze hidraulikusan működtetett magassági és oldalkormánnyal . ( A csűrők még nem voltak ehhez a korai változathoz csatolva . ) A rendszer lehetővé tette az egyenes vonalú egyenletes repülést a pilóta beavatkozása nélkül , ezzel nagyban megkönnyítve a pilótára háruló feladatokat . Lawrence Sperry ( a Sperry Corporation alapítójának , a híres feltaláló Elmer Sperry fia) ben mutatott be először robotpilótás repülést egy Párizs-i repülés biztonsági versenyen . Sperry a robotpilóta megbízhatóságát úgy demonstrálta , hogy repülés közben kezeit a kormányoktól távol a nézők számára jól látható helyen tartotta . A háború után , fia Elmer Sperry Jr. és Capt Shiras folytatták ennek a robotpilótának a fejlesztését ésban leteszteltek egy még összetettebb robotpilóta rendszert amely képes volt megtartani egy repülőgép repülési irányát és magasságát három órán keresztül . A következő nagy előrelépésben , az Amerikai Légierő C-53 típusú repülőgépével történt , amely fel és leszállást is beleértve végrehajtott egy repülést az Atlanti-óceán felett teljesen robotpilóta irányítással . Modern robotpilóták Nem minden utasszállító repülőgépnek van robotpilóta rendszere , a régebbi és kisebb repülőgépek még napjainkban is kézi vezérlésűek , csakúgy mint a kisebb légitársaságokülésnél kevesebbel rendelkező gépei mivel ezek rendszerint rövid távokat repülnek két pilótával a fedélzeten . Azonban aférőhelyesnél nagyobb repülőgépekbe ma már kötelező a robotpilóta beépítése . Irányítás alapján három különböző típusú robotpilótát különböztetünk meg . Az egy-tengelyes robotpilóta a gépet csupán a hossztengely körüli mozgatásában irányítja . A két-tengelyes robotpilóta már képes a gépet a kereszttengelye körül is mozgatni , így a bólintó mozgásokra is , ugyanakkor a fedélzeti rádiórendszerektől kapott jel alapján felszállás után helyesbítésre is képes . A három-tengelyű robotpilóta már a repülőgép függőleges tengely körüli mozgatásait is képes vezérelni . A modern repülőgépekben már mind három-tengelyű robotpilóták működnek , amelyek a repülést különböző fázisokra osztják , mégpedig : taxi , felszállás , emelkedés , cirkálás ( szint repülés ) , süllyedés , megközelítés és leszállás . Léteznek robotpilóták amelyek már a taxi és felszállás fázisok kivételével mindent automatikusan végre tudnak hajtani , beleértve a megközelítést és a landolást is ezt " Autoland " folyamatnak nevezzük , ilyenkor a robotpilóta az ILS ( műszeres leszállító berendezés ) segítségével hajtja végre a leszállást . Napjaink a robotpilóták számítógépes szoftvereket használnak a repülőgépek irányításához . A szoftver leolvassa a repülőgép aktuális helyzetét és az alapján irányítja a kormány berendezéseket . Az ilyen , számítógépes rendszerekkel működő robotpilóták már a kormányokon kívül a hajtóműveket is irányítják , így növelhetik vagy csökkenthetik a tolóerőt a megfelelő sebesség elérése érdekében . A még fejlettebb robotpilóta rendszerek egy további belső irányítórendszerrel is el vannak látva amely már úgymonddimenzióban irányítja a gépet . Ez adimenzió nevezetesen a repülőgép hosszanti , keresztirányú és függőleges tengelyei , a magasság , valamint a föld szélességi és hosszúsági körei . Egy ilyen összetett rendszer már hibaelemzést is végez , ez a hibaelemzés giroszkópikus alapon történik percenként egyszer . Források Szabó József ( főszerk . ) : Repülési lexikon , Akadémiai Kiadó, Budapest , " Automatizált repülés vezérlés " " Robot Air Pilot Keeps Plane on True Course " Autopilot ( angol nyelvű wikipédia forrás ) Repüléstechnika