Choiseul-szigeti rajtaütés
A Choiseul-szigeteki csatában, a bougainville-i invázió keretében, az amerikaiak és a japánok harcoltak a második világháborúban, 1943. október 27-étől november 4-éig a Csendes-óceánon. Az amerikaiak célja a japánok összezavarása volt diverzáns akciókkal.

Előzmények 

A szövetségesek 1943 tavaszán kidolgozták a Cartwheel hadműveletet. Az akciót, amely több összehangolt hadműveletet irányzott elő, 1943. június 30-án indította meg Douglas MacArthur amerikai táboronok. A cél az volt, hogy áttörjék a japán védelmi rendszert, amelyet a Bismarck-szigetcsoport tagjain hoztak létre, keletre Új-Guineától, a Salamon-tengeren. A japán bázisok védték a birodalom korábbi hódításait a Holland Kelet-Indiákon és a Fülöp-szigeteken, valamint kiinduló pontjai lehettek egy Ausztrália és Új-Zéland elleni akciónak. A hadművelet csak azután indulhatott, hogy a szövetségesek Guadalcanal és a Pápua-félsziget megtisztításával megnyitották az utat az új-britanniai Rabaul, a nagy japán támaszpont felé.

A terv fontos eleme volt egy Bougainville-i repülőtér elfoglalása vagy építése. A tervezők úgy döntöttek, hogy a bougeinville-i fő akcióval párhuzamosan az új-zélandiak elfoglalják a közeli Treasury-szigetet, egy másik elterelő hadműveletben pedig tengerészgyalogosok szállnak partra a Choiseul-szigeten. Choiseul Bougeinville keleti, a Treasury-sziget pedig nyugati partja mentén fekszik, ezért a tervezők azzal számoltak, hogy az előbbiről Kieta, az utóbbiról az Auguszta császárné-öböl felé nyomulhatnak szükség esetén.

Akciók 

A Blissful hadjárat (Operation Blissful), vagyis a Choiseul-szigeti rajtaütést az amerikai 2. ejtőernyős zászlóalj hajtotta végre Victor H. Krulak alezredes vezetésével. A katonákat rombolók szállították a helyszínre. Még a fő akció előtt felderítők érkeztek a szigetre, ahol ezer katonát találtak Kakaséban, a déli parton, és 300-at a Choiseul-öbölben, a sziget nyugati csücskén. A kettő között, Sagiaginál egy kikötő működött.

Október 27-én éjszaka az ejtőernyősök megkezdték a partraszállást Vozánál, félúton a Choiseul-öböl és Sagigai között. A megbeszélések szerint egy fényjelnek kellett volna kigyulladnia a parton, ha ott nincsenek japán katonák, de az csak a partraszállás utolsó szakaszában villant fel, így a tengerészgyalogosok ellenállásra számítva rohanták meg a szigetet. Hajnalban a japán légierő bombázta a partot, de addigra az amerikaiak már behúzódtak a sziget belsejébe.

Október 28-án a tengerészgyalogosok bázist hoztak létre az egyik fennsíkon, északnyugatra Vozától, valamint őrszemek figyelték a partot. Másnap járőrök indultak a parton felfelé és lefelé, hogy felderítsék a japán pozíciók megközelíthetőségét. A délkeleti irányba tartó felderítőket maga Victor H. Krulak alezredes vezette, és rábukkantak tíz japánra, miközben azok egy bárkát pakoltak ki. Megtámadták őket, és ezzel megkezdődött a rajtaütés aktív szakasza.

Október 30-án Krulak nagyobb támadást indított Sagigai ellen, amelyet légicsapás segített. Az alezredes úgy tervezte, hogy két századdal bekeríti a japán bázist: az egyik csapat a partról támad, miközben a másik megkerüli a japán állást, és a másik irányból indít offenzívát. A második század azonban nem tudott átevickélni az őserdőn, így még a sűrűben haladtak, amikor a parti szakasz megindította akcióját 14 órakor. A japánok azonban nem vállalták a harcot, és megfutamodtak a faluból, és erős védelmi pozíciókba vonultak vissza, de ezzel a másik század elé tévedtek, és egyórás csata kezdődött. Az amerikaiak közül négy, a japánok közül 72 esett el.

Október 31-ére a tengerészgyalogosok visszatértek Vozába, ahol felkészültek a várható japán ellentámadásra, és őrjáratokat küldtek ki. November 1-jén őrjáratot küldtek északnyugatra a parton, hogy vizsgálják meg a Warrior-folyónál található japán bázist. Éjszaka összetűztek a japánokkal, de sikerült elszakadniuk tőlük. Lőtték a Guppy-szigeti japán bázist, majd két kétéltű jármű felvette őket. Az egyik jármű parancsnoka a későbbi amerikai elnök, John Fitzgerald Kennedy volt.

Evakuálás 
Ekkorra a japánok már nagyjából tudták, hány katonával állnak szemben és hol találják őket. November 3-án helyi felderítők jelentették, hogy 800-1000 japán gyülekezik Sagigainál. Krulak közölte feletteseivel, hogy teljesítették a kitűzött terveket, így készek a visszavonulásra. A 3-áról 4-ére virradó éjszaka három kétéltű szállítójármű érkezett, és visszavitte a katonákat Vella Lavellára. Néhány óra múlva a japánok elérték Vozát, de a tábort üresen találták. A rövid hadjáratban kilenc amerikai elesett, 12-15 megsebesült. A japán veszteség 143 halott, két bárka, 180 tonna ellátmány és nagy mennyiségű üzemanyag volt.

Jegyzetek

Források 
  
  
  
  
  

Az USA csatái a második világháborúban
Partraszállások a második világháborúban
Salamon-szigeteki hadjáratok
1943
Japán csatái a második világháborúban
A Choiseul-szigeteki csatában , a bougainville-i invázió keretében , az amerikaiak és a japánok harcoltak a második világháborúban , októberétől novemberéig a Csendes-óceánon . Az amerikaiak célja a japánok összezavarása volt diverzáns akciókkal . Előzmények A szövetségesektavaszán kidolgozták a Cartwheel hadműveletet . Az akciót , amely több összehangolt hadműveletet irányzott elő , júniusán indította meg Douglas MacArthur amerikai táboronok . A cél az volt , hogy áttörjék a japán védelmi rendszert , amelyet a Bismarck-szigetcsoport tagjain hoztak létre , keletre Új-Guineától , a Salamon-tengeren . A japán bázisok védték a birodalom korábbi hódításait a Holland Kelet-Indiákon és a Fülöp-szigeteken , valamint kiinduló pontjai lehettek egy Ausztrália és Új-Zéland elleni akciónak . A hadművelet csak azután indulhatott , hogy a szövetségesek Guadalcanal és a Pápua-félsziget megtisztításával megnyitották az utat az új-britanniai Rabaul , a nagy japán támaszpont felé . A terv fontos eleme volt egy Bougainville-i repülőtér elfoglalása vagy építése . A tervezők úgy döntöttek , hogy a bougeinville-i fő akcióval párhuzamosan az új-zélandiak elfoglalják a közeli Treasury-szigetet , egy másik elterelő hadműveletben pedig tengerészgyalogosok szállnak partra a Choiseul-szigeten . Choiseul Bougeinville keleti , a Treasury-sziget pedig nyugati partja mentén fekszik , ezért a tervezők azzal számoltak , hogy az előbbiről Kieta , az utóbbiról az Auguszta császárné-öböl felé nyomulhatnak szükség esetén . Akciók A Blissful hadjárat ( Operation Blissful ) , vagyis a Choiseul-szigeti rajtaütést az amerikai ejtőernyős zászlóalj hajtotta végre Victor H. Krulak alezredes vezetésével . A katonákat rombolók szállították a helyszínre . Még a fő akció előtt felderítők érkeztek a szigetre , ahol ezer katonát találtak Kakaséban , a déli parton , ésat a Choiseul-öbölben , a sziget nyugati csücskén . A kettő között , Sagiaginál egy kikötő működött . Októberén éjszaka az ejtőernyősök megkezdték a partraszállást Vozánál , félúton a Choiseul-öböl és Sagigai között . A megbeszélések szerint egy fényjelnek kellett volna kigyulladnia a parton , ha ott nincsenek japán katonák , de az csak a partraszállás utolsó szakaszában villant fel , így a tengerészgyalogosok ellenállásra számítva rohanták meg a szigetet . Hajnalban a japán légierő bombázta a partot , de addigra az amerikaiak már behúzódtak a sziget belsejébe . Októberán a tengerészgyalogosok bázist hoztak létre az egyik fennsíkon , északnyugatra Vozától , valamint őrszemek figyelték a partot . Másnap járőrök indultak a parton felfelé és lefelé , hogy felderítsék a japán pozíciók megközelíthetőségét . A délkeleti irányba tartó felderítőket maga Victor H. Krulak alezredes vezette , és rábukkantak tíz japánra , miközben azok egy bárkát pakoltak ki . Megtámadták őket , és ezzel megkezdődött a rajtaütés aktív szakasza . Októberán Krulak nagyobb támadást indított Sagigai ellen , amelyet légicsapás segített . Az alezredes úgy tervezte , hogy két századdal bekeríti a japán bázist : az egyik csapat a partról támad , miközben a másik megkerüli a japán állást , és a másik irányból indít offenzívát . A második század azonban nem tudott átevickélni az őserdőn , így még a sűrűben haladtak , amikor a parti szakasz megindította akciójátórakor . A japánok azonban nem vállalták a harcot , és megfutamodtak a faluból , és erős védelmi pozíciókba vonultak vissza , de ezzel a másik század elé tévedtek , és egyórás csata kezdődött . Az amerikaiak közül négy , a japánok közülesett el . Októberére a tengerészgyalogosok visszatértek Vozába , ahol felkészültek a várható japán ellentámadásra , és őrjáratokat küldtek ki . Novemberjén őrjáratot küldtek északnyugatra a parton , hogy vizsgálják meg a Warrior-folyónál található japán bázist . Éjszaka összetűztek a japánokkal , de sikerült elszakadniuk tőlük . Lőtték a Guppy-szigeti japán bázist , majd két kétéltű jármű felvette őket . Az egyik jármű parancsnoka a későbbi amerikai elnök , John Fitzgerald Kennedy volt . Evakuálás Ekkorra a japánok már nagyjából tudták , hány katonával állnak szemben és hol találják őket . Novemberán helyi felderítők jelentették , hogyjapán gyülekezik Sagigainál . Krulak közölte feletteseivel , hogy teljesítették a kitűzött terveket , így készek a visszavonulásra . Aárólére virradó éjszaka három kétéltű szállítójármű érkezett , és visszavitte a katonákat Vella Lavellára . Néhány óra múlva a japánok elérték Vozát , de a tábort üresen találták . A rövid hadjáratban kilenc amerikai elesett, megsebesült . A japán veszteséghalott , két bárka,tonna ellátmány és nagy mennyiségű üzemanyag volt . Jegyzetek Források Az USA csatái a második világháborúban Partraszállások a második világháborúban Salamon-szigeteki hadjáratok 1943 Japán csatái a második világháborúban