Hylotelephium
A Hylotelephium a kőtörőfű-virágúak (Saxifragales) rendjébe, ezen belül a varjúhájfélék (Crassulaceae) családjába és a fáskövirózsa-formák (Sempervivoideae) alcsaládjába tartozó nemzetség.

Ennek a növénynemzetségnek a legtöbb faját, korábban a varjúháj (Sedum) nevű nemzetségbe sorolták be; újabban azonban különálló összefoglaló taxont alkottak meg ezeknek. Ettől eltérően egyes rendszerezők és források még mindig Sedum-fajokként kezelik az áthelyezetteket.

Előfordulásuk 
A Hylotelephium nevű növénynemzetség eredeti előfordulási területe az majdnem az egész Eurázsia, beleértve számos arktiszi szigetet is; ez alól kivételt képez az Ír-sziget, Portugália, a Földközi-tenger főbb szigetei, valamint Ázsia sivatagos országai és a kontinens délebbi részei. Észak-Amerikában a keleti egyharmadban őshonosak. Az ember sokukat kedveli és emiatt dísznövényként a világon sokfelé betelepítette.

Rendszerezés 
Az alábbi fajokat és hibridet a következő fajcsoportokba sorolják be: Hylotelephium sect. Anacampseros Grulich (1984), Hylotelephium sect. Hylotelephium H.Ohba, Hylotelephium sect. Populisedum (A.Berger) H.Ohba (1978) és Hylotelephium sect. Sieboldiana (H.Ohba) H.Ohba (1995).

A nemzetségbe az alábbi 26 faj és 1 hibrid tartozik:

Hylotelephium anacampseros (L.) H.Ohba
Hylotelephium angustum (Maxim.) H.Ohba
Hylotelephium × bergeri B.Bock
Hylotelephium bonnafousii (Raym.-Hamet) H.Ohba
Hylotelephium callichromum H.Ohba
Hylotelephium cauticola (Praeger) H.Ohba
Hylotelephium cyaneum (Rudolph) H.Ohba
Hylotelephium erythrostictum (Miq.) H.Ohba
Hylotelephium ewersii (Ledeb.) H.Ohba
bablevelű varjúháj (Hylotelephium maximum) (L.) Holub
Hylotelephium mingjinianum (S.H.Fu) H.Ohba
Hylotelephium pallescens (Freyn) H.Ohba
Hylotelephium pluricaule (Maxim.) H.Ohba
Hylotelephium populifolium (Pall.) H.Ohba
Hylotelephium sieboldii (Regel) H.Ohba
Hylotelephium sordidum (Maxim.) H.Ohba
pompás varjúháj (Hylotelephium spectabile) (Boreau) H.Ohba
Hylotelephium sukaczevii (Maximova) S.B.Gontch. & A.V.Grebenjuk
Hylotelephium tatarinowii (Maxim.) H.Ohba
Hylotelephium telephioides (Michx.) H.Ohba
Hylotelephium telephium (L.) H.Ohba - típusfaj
Hylotelephium tianschanicum V.V.Byalt & Lazkov
Hylotelephium uralense (Rupr.) V.V.Byalt
Hylotelephium ussuriense (Kom.) H.Ohba
Hylotelephium verticillatum (L.) H.Ohba
Hylotelephium viride (Makino) H.Ohba
Hylotelephium viviparum (Maxim.) H.Ohba

Források 
Hylotelephium H.Ohba Plants of the World Online
Accepted species Plants of the World Online
Ohba, H. 1977. The taxonomic status of Sedum telephium and its allied species (Crassulaceae). Botanical Magazine. (Shokubutsu-gaku zasshi) 90(1017): 41–56. DOI: 10.1007/BF02489468 Reference page.
Ohba, H. 1977. Bot. Mag. (Tokyo) 90(1017): 46.
Praeger, R.L. 1921. An account of the genus Sedum as found in cultivation. J. Roy. Hort. Soc. 156: 1-314.
Grulich, V. 1984. Preslia 56(1): 52.
Botanical Magazine. [Shokubutsu-gaku zasshi]. [Tokyo Botanical Society]. Tokyo 90:47. 1977
Botanical Magazine. [Shokubutsu-gaku zasshi]. [Tokyo Botanical Society]. Tokyo 90:50. 1977
Botanical Magazine. [Shokubutsu-gaku zasshi]. [Tokyo Botanical Society]. Tokyo 90:51. 1977
Ohba, H. 1978. J. Fac. Sci. Univ. Tokyo, Bot. 12(4): 165.
Ohba, H. in 't Hart, H. & Eggli, U. (eds.) 1995. Evol. Syst. Crassulaceae 155.
Botanical Magazine. [Shokubutsu-gaku zasshi]. [Tokyo Botanical Society]. Tokyo 90:49. 1977 "cauticolum"
Bull. Bot. Lab. N. E. Forest. Inst., Harbin 6:73. 1980
Hylotelephium The Plant List
Nikulin, V.Y., Gontcharova, S.B., Stephenson, R. & Gontcharov, A.A. 2016. Phylogenetic relationships between Sedum L. and related genera (Crassulaceae) based on ITS rDNA sequence comparisons. Flora 224: 218-229. DOI: 10.1016/j.flora.2016.08.003 PDF Reference page.
Nikulin, V.Yu. & Goncharov, A.A. 2017. Molecular and phylogenetic characteristics of Sedum (Crassulaceae) and related genera based on a comparison of the nucleotide sequences of the matK gene of chloroplast DNA and the ITS of the ribosomal DNA region. Botanical Journal 102 (3): 309-328. PDF from ResearchGate In Russian, abstract in English. Reference page.
Thiede, J. & Eggli, U. 2007. Crassulaceae in Kubitzki, K., Bayer, C. & Stevens, P.F. (Eds.) Flowering plants : Eudicots ; Berberidopsidales, Buxales, Crossosomatales, Fabales p.p., Geraniales, Gunnerales, Myrtales p.p., Proteales, Saxifragales, Vitales, Zygophyllales, Clusiaceae Alliance, Passifloraceae Alliance, Dilleniaceae, Huaceae, Picramniaceae, Sabiaceae pp. 83–119 DOI: 10.1007/978-3-540-32219-1_12  Crassulaceae PDF in Research Gate Reference page.

 
Növénynemzetségek
A Hylotelephium a kőtörőfű-virágúak ( Saxifragales ) rendjébe , ezen belül a varjúhájfélék ( Crassulaceae ) családjába és a fáskövirózsa-formák ( Sempervivoideae ) alcsaládjába tartozó nemzetség . Ennek a növénynemzetségnek a legtöbb faját , korábban a varjúháj ( Sedum ) nevű nemzetségbe sorolták be ; újabban azonban különálló összefoglaló taxont alkottak meg ezeknek . Ettől eltérően egyes rendszerezők és források még mindig Sedum-fajokként kezelik az áthelyezetteket . Előfordulásuk A Hylotelephium nevű növénynemzetség eredeti előfordulási területe az majdnem az egész Eurázsia , beleértve számos arktiszi szigetet is ; ez alól kivételt képez az Ír-sziget , Portugália , a Földközi-tenger főbb szigetei , valamint Ázsia sivatagos országai és a kontinens délebbi részei . Észak-Amerikában a keleti egyharmadban őshonosak . Az ember sokukat kedveli és emiatt dísznövényként a világon sokfelé betelepítette . Rendszerezés Az alábbi fajokat és hibridet a következő fajcsoportokba sorolják be : Hylotelephium sect . Anacampseros Grulich Hylotelephium sect . Hylotelephium H.Ohba , Hylotelephium sect . Populisedum ( A.Berger ) H.Ohba és Hylotelephium sect . Sieboldiana ( H.Ohba ) H.Ohba A nemzetségbe az alábbifaj éshibrid tartozik : Hylotelephium anacampseros ( L. ) H.Ohba Hylotelephium angustum ( Maxim . ) H.Ohba Hylotelephium × bergeri B.Bock Hylotelephium bonnafousii ( Raym.-Hamet ) H.Ohba Hylotelephium callichromum H.Ohba Hylotelephium cauticola ( Praeger ) H.Ohba Hylotelephium cyaneum ( Rudolph ) H.Ohba Hylotelephium erythrostictum ( Miq . ) H.Ohba Hylotelephium ewersii ( Ledeb . ) H.Ohba bablevelű varjúháj ( Hylotelephium maximum ) ( L. ) Holub Hylotelephium mingjinianum ( S.H.Fu ) H.Ohba Hylotelephium pallescens ( Freyn ) H.Ohba Hylotelephium pluricaule ( Maxim . ) H.Ohba Hylotelephium populifolium ( Pall . ) H.Ohba Hylotelephium sieboldii ( Regel ) H.Ohba Hylotelephium sordidum ( Maxim . ) H.Ohba pompás varjúháj ( Hylotelephium spectabile ) ( Boreau ) H.Ohba Hylotelephium sukaczevii ( Maximova ) S.B.Gontch . & A.V.Grebenjuk Hylotelephium tatarinowii ( Maxim . ) H.Ohba Hylotelephium telephioides ( Michx . ) H.Ohba Hylotelephium telephium ( L. ) H.Ohba - típusfaj Hylotelephium tianschanicum V.V.Byalt & Lazkov Hylotelephium uralense ( Rupr . ) V.V.Byalt Hylotelephium ussuriense ( Kom . ) H.Ohba Hylotelephium verticillatum ( L. ) H.Ohba Hylotelephium viride ( Makino ) H.Ohba Hylotelephium viviparum ( Maxim . ) H.Ohba Források Hylotelephium H.Ohba Plants of the World Online Accepted species Plants of the World Online Ohba , H. The taxonomic status of Sedum telephium and its allied species ( Crassulaceae ) . Botanical Magazine . ( Shokubutsu-gaku zasshi) 1017):56 . DOI: 1007/ BF02489468 Reference page . Ohba , H. Bot . Mag . ( Tokyo) 1017 ) : Praeger , R.L. An account of the genus Sedum as found in cultivation. J. Roy . Hort . Soc . Grulich , V . Preslia1 ) : Botanical Magazine . [ Shokubutsu-gaku zasshi ] . [ Tokyo Botanical Society ] . Tokyo47. Botanical Magazine . [ Shokubutsu-gaku zasshi ] . [ Tokyo Botanical Society ] . Tokyo50. Botanical Magazine . [ Shokubutsu-gaku zasshi ] . [ Tokyo Botanical Society ] . Tokyo51. Ohba , H. J. Fac . Sci . Univ . Tokyo , Bot.4 ) : Ohba , H. in 't Hart , H. & Eggli , U. ( eds . ) Evol . Syst . Crassulaceae Botanical Magazine . [ Shokubutsu-gaku zasshi ] . [ Tokyo Botanical Society ] . Tokyo49." cauticolum " Bull . Bot . Lab . N. E. Forest . Inst . , Harbin73. Hylotelephium The Plant List Nikulin , V.Y. , Gontcharova , S.B. , Stephenson , R. & Gontcharov , A.A . Phylogenetic relationships between Sedum L. and related genera ( Crassulaceae ) based on ITS rDNA sequence comparisons . Flora DOI: 1016/j.flora.2016.08.003 PDF Reference page . Nikulin , V.Yu . & Goncharov , A.A . Molecular and phylogenetic characteristics of Sedum ( Crassulaceae ) and related genera based on a comparison of the nucleotide sequences of the matK gene of chloroplast DNA and the ITS of the ribosomal DNA region . Botanical Journal ( 3 ) : PDF from ResearchGate In Russian , abstract in English . Reference page . Thiede , J. & Eggli , U. Crassulaceae in Kubitzki , K., Bayer , C. & Stevens , P.F. ( Eds . ) Flowering plants \ : Eudicots ; Berberidopsidales , Buxales , Crossosomatales , Fabales p.p. , Geraniales , Gunnerales , Myrtales p.p. , Proteales , Saxifragales , Vitales , Zygophyllales , Clusiaceae Alliance , Passifloraceae Alliance , Dilleniaceae , Huaceae , Picramniaceae , Sabiaceae pp.119 DOI: 1007/978-3-540-32219-1_12 Crassulaceae PDF in Research Gate Reference page . Növénynemzetségek