Várkert sétány
A Várkert sétány vagy Graft-menti sétány (, ) Brassó északnyugati, jórészt épen fennmaradt várfalát és a Graft folyását követő promenád, mely a történelmi központ megkerülésével köti össze Bolgárszeget a Postaréttel. A városiak és a turisták egyik kedvelt kikapcsolódó helye.

Elnevezése
19. századi magyar elnevezései Árokmente, majd Kovács Antal sétány, később Graft-menti sétány. Németül az An der Graft és Hinter der Graft elnevezéseket jegyezték fel. Hivatalos román elnevezése După ziduri (A falak mögött); 1920–1945 között Vasile Conta román antiszemita filozófus nevét viselte.

Története
A városközponttól északnyugatra húzódó Graft-csatornát a 14. században alakították ki, és a város egyik legelső védművének számított. A 15. században a patak mentén nyolc toronnyal ellátott várfalat emeltek, és a patak fölötti meredek Bácsélen (a Warthe-domb délkeleti oldalán) felépítették a Fekete tornyot és a Fehér tornyot, a városerőd részeiként. A 16. század közepén egy bástyák által védett második várfalat is építettek, az elsővel párhuzamosan.

A várfal és a patak közötti gyalogos utat, a mai Várkert-sétány elődjét 1575-ben alakították ki. Az átjárót veszély esetén, továbbá a „csempészet megakadályozásának érdekében” a Fekete toronyból leengedett háromszáz kilogrammos lánccal lehetett lezárni (a lánc jelenleg a Takácsok bástyája udvarán tekinthető meg). Ezzel a szászok arra kényszerítették a bolgárszegi román kereskedőket, hogy bármerre is induljanak, átmenjenek a városerődön, és így vámot fizessenek. A korai újkorban erről vicc is született: „Melyik Erdély legvadabb városa? Brassó, mert vasláncon tartják.”

A Várkert-sétány a 19. században nyerte el mai formáját, mikor részben feltöltötték a Graft medrét, és a Kovácsok bástyája melletti részt kiszélesítették. A század végén a Szíjgyártók bástyáját és a várfalak egy részét lebontották, később itt építették fel a Római Katholikus Főgimnázium központi épületét. Mellette több Kolostor utcai épület hátsó bejárata van: itt volt az egykori Európa Szálló nyárikertje (később a Corso mozi kijárata) és a Spitz-palota hátsó szárnya (jelenleg itt működik a Vöröskereszt). Egy további falszakasz lebontásával, a Graft-bástya közelében építették fel Friedrich Czell iparos házát (a főtéri Czell-palota mögött).

1928-ban a csatorna északi végét befedték, és parkolót alakítottak ki rajta. 1968–1969 között a várfalat és a sétányt helyrehozták és felújították. A 21. század elején többször tervezték, hogy megszüntetik, és autók által járható utcává alakítják át.

Leírása
A Várkert sétány a középkori városerődöt megkerülve a Bolgárszeg szélén álló Kovácsok bástyájától az Óbrassót határoló Postarétig húzódik. Az árnyékos, falakkal és fákkal határolt, patak csobogásától hangulatos hely Teofil Mihăilescu műépítész szerint „a kamaszkori titkolózások helye, a kissé rejtett sétáké, a csendes útrövidítés a Postarét és a Bolgárszeg között, ha egy percre szabadulni akarsz a város zajától [...] és csak saját gondolataiddal foglalkozni. A várfal, a sziklák és patakmeder világa pontosan az a hely, ahol a világok közötti átmenet megtörténik: [...] ahogy a Bolgárszeg olyan, mint kis házak, keskeny és kanyargós utcák, apró kertek vízesése, úgy a Postarét mintha tág sugárutak, nagy épületek és széles sétautak zuhataga lenne”.

Látnivalók
A Várkert sétány a városiak és a turisták egyik kedvelt kikapcsolódó helye, számos látványossággal. A főbb látnivalók délről (a Bolgárszegtől) indulva észak felé (a Postarét irányába):
 A Johannes Honterus Líceum egykori szárnya, jelenleg szülészet. 1911–1913 között épült Albert Schuller városi építész felügyeletével, mivel a líceum templomudvari épületei kicsinek bizonyultak a diákok számára. 1948-ban a románok államosították az épületet és kórháznak nevezték ki.
 Kovácsok bástyája, a városerőd nyugati szögletbástyája. A 16. században emelték; az erődítmény védelmi szerepének hanyatlása után, a 18. században raktárrá alakították, később hivatalokat és lakásokat is kialakítottak benne. A 20. századtól itt működik a Brassó Megyei Levéltár.
 Fekete torony, a város középkori külső őrtornyainak egyike. A 15. században épült, nevét több villámcsapás, tűzvész rongálásának köszönheti, bár koromrétegét a 20. században eltávolították. Erkélyéről kiváló kilátás nyílik a történelmi központra; ez a látvány szerepel a legtöbb könyvben, kalauzban.
 Fehér torony, szintén a város fölé magasodó Bácsélen emelték, a falakhoz viszonyított szintkülönbsége 30 méter. Egykoron csak mozgóhídon lehetett elérni, jelenleg lépcső vezet hozzá. A 15. században épült, az első várfalakkal együtt.
 Graft-bástya, a Fehér torony alatt. Kettős célt szolgált: az egyik, hogy felügyelje az északnyugati várfal mentén húzódó utat, a másik, hogy összeköttetést teremtsen a vár és a Fehér torony között. A városerőd leglátványosabbnak tartott bástyája, ma múzeumi kiállítás tekinthető meg benne.
 A Graft fölé emelkedő magaslatot, a 718 méteres Warthe-domb délkeleti oldalát Bácsélnek nevezik. Német neve, Raupenberg (Hernyó-hegy) nagy valószínűséggel népetimológiás: régi formája Ruppin Berg, mely a latin rupes, azaz szikla szóból származik. A Fekete és Fehér torony közötti részét Rámahegynek (Romuri, Rahmenberg) is nevezték, ugyanis itt 1850 után egymás mellé, több sorban 137 állványt állítottak fel, amelyeken a posztót szárították és a vásznat fehérítették; ezeket a századvégi vámháborúig használták. 1887–1888-ban erdeifenyővel ültették be az addig csupasz domboldalt, mely már korábban is népszerű sétálóhelynek számított, és az oldal tetején létrehozták az úgynevezett Királyi sétautat (Promenada Regală, Königsweg), melyet az 1960-as években elpusztítottak a DN1E főút építése során.
 Friedrich Czell iparos egykori háza.
 Brassaï tér, az egykori Jegyzők zwingere; kis tér, melyet a régi várfalak vesznek körül, és megtekinthető az egyik középkori őrtorony is.
 A Spitz-palota és az egykori Európa Szálló hátsó kijáratai; az előbbiben működik a helyi vöröskereszt.
 Áprily Lajos Főgimnázium, főépületét 1900–1901-ben húzták fel Alpár Ignác tervei alapján.
 A sétány végén, a Postarét határán látható az 1888-ban épült Baiulescu-ház és a kereskedelmi kamara 1926-ban épült egykori székhelye (jelenleg George Barițiu Megyei Könyvtár).

Képek

Jegyzetek

Források
  
  
  

Brassó utcái és terei
A Várkert sétány vagy Graft-menti sétány ( , ) Brassó északnyugati , jórészt épen fennmaradt várfalát és a Graft folyását követő promenád , mely a történelmi központ megkerülésével köti össze Bolgárszeget a Postaréttel . A városiak és a turisták egyik kedvelt kikapcsolódó helye . Elnevezése 19. századi magyar elnevezései Árokmente , majd Kovács Antal sétány , később Graft-menti sétány . Németül az An der Graft és Hinter der Graft elnevezéseket jegyezték fel . Hivatalos román elnevezése După ziduri ( A falak mögött);1945 között Vasile Conta román antiszemita filozófus nevét viselte . Története A városközponttól északnyugatra húzódó Graft-csatornát a században alakították ki , és a város egyik legelső védművének számított . A században a patak mentén nyolc toronnyal ellátott várfalat emeltek , és a patak fölötti meredek Bácsélen ( a Warthe-domb délkeleti oldalán ) felépítették a Fekete tornyot és a Fehér tornyot , a városerőd részeiként . A század közepén egy bástyák által védett második várfalat is építettek , az elsővel párhuzamosan . A várfal és a patak közötti gyalogos utat , a mai Várkert-sétány elődjétben alakították ki . Az átjárót veszély esetén , továbbá a „ csempészet megakadályozásának érdekében” a Fekete toronyból leengedett háromszáz kilogrammos lánccal lehetett lezárni ( a lánc jelenleg a Takácsok bástyája udvarán tekinthető meg ) . Ezzel a szászok arra kényszerítették a bolgárszegi román kereskedőket , hogy bármerre is induljanak , átmenjenek a városerődön , és így vámot fizessenek . A korai újkorban erről vicc is született : „ Melyik Erdély legvadabb városa ? Brassó , mert vasláncon tartják.” A Várkert-sétány a században nyerte el mai formáját , mikor részben feltöltötték a Graft medrét , és a Kovácsok bástyája melletti részt kiszélesítették . A század végén a Szíjgyártók bástyáját és a várfalak egy részét lebontották , később itt építették fel a Római Katholikus Főgimnázium központi épületét . Mellette több Kolostor utcai épület hátsó bejárata van : itt volt az egykori Európa Szálló nyárikertje ( később a Corso mozi kijárata ) és a Spitz-palota hátsó szárnya ( jelenleg itt működik a Vöröskereszt ) . Egy további falszakasz lebontásával , a Graft-bástya közelében építették fel Friedrich Czell iparos házát ( a főtéri Czell-palota mögött ) . 1928-ban a csatorna északi végét befedték , és parkolót alakítottak ki rajta.1969 között a várfalat és a sétányt helyrehozták és felújították . A század elején többször tervezték , hogy megszüntetik , és autók által járható utcává alakítják át . Leírása A Várkert sétány a középkori városerődöt megkerülve a Bolgárszeg szélén álló Kovácsok bástyájától az Óbrassót határoló Postarétig húzódik . Az árnyékos , falakkal és fákkal határolt , patak csobogásától hangulatos hely Teofil Mihăilescu műépítész szerint „ a kamaszkori titkolózások helye , a kissé rejtett sétáké , a csendes útrövidítés a Postarét és a Bolgárszeg között , ha egy percre szabadulni akarsz a város zajától [ ... ] és csak saját gondolataiddal foglalkozni . A várfal , a sziklák és patakmeder világa pontosan az a hely , ahol a világok közötti átmenet megtörténik : [ ... ] ahogy a Bolgárszeg olyan , mint kis házak , keskeny és kanyargós utcák , apró kertek vízesése , úgy a Postarét mintha tág sugárutak , nagy épületek és széles sétautak zuhataga lenne” . Látnivalók A Várkert sétány a városiak és a turisták egyik kedvelt kikapcsolódó helye , számos látványossággal . A főbb látnivalók délről ( a Bolgárszegtől ) indulva észak felé ( a Postarét irányába ) : A Johannes Honterus Líceum egykori szárnya , jelenleg szülészet. 1913 között épült Albert Schuller városi építész felügyeletével , mivel a líceum templomudvari épületei kicsinek bizonyultak a diákok számára.ban a románok államosították az épületet és kórháznak nevezték ki . Kovácsok bástyája , a városerőd nyugati szögletbástyája . A században emelték ; az erődítmény védelmi szerepének hanyatlása után , a században raktárrá alakították , később hivatalokat és lakásokat is kialakítottak benne . A századtól itt működik a Brassó Megyei Levéltár . Fekete torony , a város középkori külső őrtornyainak egyike . A században épült , nevét több villámcsapás , tűzvész rongálásának köszönheti , bár koromrétegét a században eltávolították . Erkélyéről kiváló kilátás nyílik a történelmi központra ; ez a látvány szerepel a legtöbb könyvben , kalauzban . Fehér torony , szintén a város fölé magasodó Bácsélen emelték , a falakhoz viszonyított szintkülönbségeméter . Egykoron csak mozgóhídon lehetett elérni , jelenleg lépcső vezet hozzá . A században épült , az első várfalakkal együtt . Graft-bástya , a Fehér torony alatt . Kettős célt szolgált : az egyik , hogy felügyelje az északnyugati várfal mentén húzódó utat , a másik , hogy összeköttetést teremtsen a vár és a Fehér torony között . A városerőd leglátványosabbnak tartott bástyája , ma múzeumi kiállítás tekinthető meg benne . A Graft fölé emelkedő magaslatot , améteres Warthe-domb délkeleti oldalát Bácsélnek nevezik . Német neve , Raupenberg ( Hernyó-hegy ) nagy valószínűséggel népetimológiás : régi formája Ruppin Berg , mely a latin rupes , azaz szikla szóból származik . A Fekete és Fehér torony közötti részét Rámahegynek ( Romuri , Rahmenberg ) is nevezték , ugyanis ittután egymás mellé , több sorbanállványt állítottak fel , amelyeken a posztót szárították és a vásznat fehérítették ; ezeket a századvégi vámháborúig használták.1888-ban erdeifenyővel ültették be az addig csupasz domboldalt , mely már korábban is népszerű sétálóhelynek számított , és az oldal tetején létrehozták az úgynevezett Királyi sétautat ( Promenada Regală , Königsweg ) , melyet azas években elpusztítottak a DN1E főút építése során . Friedrich Czell iparos egykori háza . Brassaï tér , az egykori Jegyzők zwingere ; kis tér , melyet a régi várfalak vesznek körül , és megtekinthető az egyik középkori őrtorony is . A Spitz-palota és az egykori Európa Szálló hátsó kijáratai ; az előbbiben működik a helyi vöröskereszt . Áprily Lajos Főgimnázium , főépületét1901-ben húzták fel Alpár Ignác tervei alapján . A sétány végén , a Postarét határán látható azban épült Baiulescu-ház és a kereskedelmi kamaraban épült egykori székhelye ( jelenleg George Barițiu Megyei Könyvtár ) . Képek Jegyzetek Források Brassó utcái és terei