Szír boróka
A szír boróka (Juniperus drupacea a ciprusfélék családjába tartozó örökzöld, nyitvatermő fafaj.

Előfordulása 

Vadon a Peloponnészoszi-félszigettől (két termőhely a Parnasszosz, illetve a Tajgetosz környékén) Anatólia déli részén át Délnyugat-Ázsiáig az 500–1800 m (600–1500 m) magasságtartományban él, de többfelé termesztik is. Legszebb európai példányának a badacsonyörsi Folly arborétumban álló fát tekintik (Czáka, Rácz). A legnagyobb angliai példány 20 m magas (Johnson). Eredeti termőhelyein ritka: Izraelben (egy termőhely Názáret mellett) és Libanonban veszélyeztetett fajjá minősítették (IUCN).

Megjelenése 

5-20 (többnyire 10–12) m magasra növő, zárt, kúpos koronájú fa, ezzel a legnagyobb tűlevelű boróka. Hamuszürke kérge bordás, rostos. Fő hajtásai ívesen felfelé hajlanak. Vadon dúsan ágas, a termesztett változatok koronája kúpos.

Nemcsak a legnagyobb termetű, de a legnagyobb tűlevelű és a legnagyobb termésű is. 1,5–3 cm hosszú és 3 mm széles, merev tűi hármas örvökben állnak és finom hegyben végződnek. A tűlevelek alapja — más borókáktól eltérően — ráfut a zöld szárra. A szélük ép, a csúcsuk hegyes. A fényes élénkzöld tűk felső oldalán két fehér sztómacsík húzódik végig.

Porzós virágai 3–6 cm-es csomókban a hajtások végein fejlődnek ki. Az 1–2,5 cm átmérőjű, gömb alakú vagy tojásdad bogyók éretten kékek, illetve barnásan kékesfeketék; a magjuk ehető.

Életmódja, termőhelye 

A meleg, napos helyeket kedveli. Kétlaki; termést csak a beporzott növény érlel. A szabadon álló példányok idősebb korukban is földtől ágasak; árnyékos helyeken felkopaszodik. Az agyagos talajt és a levegős helyet kedveli.

Eredetei termőhelyein örökzöld vegyes erdők elegyfája (IUCN). A társulás (további) karakterfajai:

 kilíkiai jegenyefenyő (Abies cilicica)
 görög jegenyefenyő (Abies cephalonica)
 kalábriai fenyő (Pinus brutia)
 feketefenyő (Pinus nigra)
 libanoni cédrus (Cedrus libani)
 görög boróka (Juniperus excelsa)
 szagos boróka (Juniperus foetidissima)
 vörös boróka (Juniperus oxycedrus)
 karmazsintölgy (Quercus coccifera)
 magyaltölgy (Quercus ilex)
 (esetenként, alárendelten) keleti bükk (Fagus orientalis)

Felhasználása 

A mediterrán-szubmediterrán kertekbe dísznövénynek ültetik.

Termesztett fajták 

 Juniperus  .
 Juniperus  .

Jegyzetek

Források 

 Nyugat-Magyarországi Egyetem: szír boróka
 Czáka, Rácz: Czáka Sarolta, Rácz István: Fenyők és örökzöldek, p. 33. Szépia Könyvkiadó. 
 Johnson: 
 IUCN: 

Borókák
Cserjék
Növényfajok
Görögország növényvilága
Törökország növényvilága
Izrael növényvilága
Libanon növényvilága
Szíria növényvilága

az:Juniperus rigida
A szír boróka ( Juniperus drupacea a ciprusfélék családjába tartozó örökzöld , nyitvatermő fafaj. Előfordulása Vadon a Peloponnészoszi-félszigettől ( két termőhely a Parnasszosz , illetve a Tajgetosz környékén ) Anatólia déli részén át Délnyugat-Ázsiáig az1800 m1500 m ) magasságtartományban él , de többfelé termesztik is . Legszebb európai példányának a badacsonyörsi Folly arborétumban álló fát tekintik ( Czáka , Rácz ) . A legnagyobb angliai példánym magas ( Johnson ) . Eredeti termőhelyein ritka : Izraelben ( egy termőhely Názáret mellett ) és Libanonban veszélyeztetett fajjá minősítették ( IUCN ) . Megjelenése 5-20 ( többnyire12 ) m magasra növő , zárt , kúpos koronájú fa , ezzel a legnagyobb tűlevelű boróka . Hamuszürke kérge bordás , rostos . Fő hajtásai ívesen felfelé hajlanak . Vadon dúsan ágas , a termesztett változatok koronája kúpos . Nemcsak a legnagyobb termetű , de a legnagyobb tűlevelű és a legnagyobb termésű is.5–3 cm hosszú ésmm széles , merev tűi hármas örvökben állnak és finom hegyben végződnek . A tűlevelek alapja — más borókáktól eltérően — ráfut a zöld szárra . A szélük ép , a csúcsuk hegyes . A fényes élénkzöld tűk felső oldalán két fehér sztómacsík húzódik végig . Porzós virágai6 cm-es csomókban a hajtások végein fejlődnek ki . Az2,5 cm átmérőjű , gömb alakú vagy tojásdad bogyók éretten kékek , illetve barnásan kékesfeketék ; a magjuk ehető . Életmódja , termőhelye A meleg , napos helyeket kedveli . Kétlaki ; termést csak a beporzott növény érlel . A szabadon álló példányok idősebb korukban is földtől ágasak ; árnyékos helyeken felkopaszodik . Az agyagos talajt és a levegős helyet kedveli . Eredetei termőhelyein örökzöld vegyes erdők elegyfája ( IUCN ) . A társulás ( további ) karakterfajai : kilíkiai jegenyefenyő ( Abies cilicica ) görög jegenyefenyő ( Abies cephalonica ) kalábriai fenyő ( Pinus brutia ) feketefenyő ( Pinus nigra ) libanoni cédrus ( Cedrus libani ) görög boróka ( Juniperus excelsa ) szagos boróka ( Juniperus foetidissima ) vörös boróka ( Juniperus oxycedrus ) karmazsintölgy ( Quercus coccifera ) magyaltölgy ( Quercus ilex ) ( esetenként , alárendelten ) keleti bükk ( Fagus orientalis ) Felhasználása A mediterrán-szubmediterrán kertekbe dísznövénynek ültetik . Termesztett fajták Juniperus \ . Juniperus \ . Jegyzetek Források Nyugat-Magyarországi Egyetem : szír boróka Czáka , Rácz : Czáka Sarolta , Rácz István : Fenyők és örökzöldek , p. 33. Szépia Könyvkiadó . Johnson : IUCN : Borókák Cserjék Növényfajok Görögország növényvilága Törökország növényvilága Izrael növényvilága Libanon növényvilága Szíria növényvilága az:Juniperus rigida