Ellenforradalom tollal és fegyverrel 1956
Az Ellenforradalom tollal és fegyverrel 1956 Berecz Jánosnak, a Kádár-korszak politikusának és ideológusának 1969-ben Magyarországon megjelent könyve, mely az 1956-os forradalmat mutatja be, a fennálló kádári hatalom hivatalos álláspontját követve a felkelést „ellenforradalomnak”, a szovjet beavatkozást és kádári megtorlást pedig helyesnek értékelve, a fennálló kádári hatalom igazolásának szándékával. A könyv sajátossága, hogy erősen hangsúlyozza az „ellenforradalom” előkészítésében és kirobbantásában a nyugati imperialista erők befolyását. Az 1956-os eseményeket a hidegháborús külső ellenség (USA vezette kapitalista erők) által szervezett és a belső ellenség (reakciós, nyilas, horthysta elemek valamint Nagy Imre áruló csoportja) által végrehajtott ellenforradalomként mutatja be, amelynek végső célja a 2. világháború előtti úri világ restaurációja, Magyarország szovjetbarát, szocialista rendszerének megdöntése lett volna.

1981-ben, majd 1986-ban bővítve, javítva újra kiadták, ez lett a Kádár-korszak alatt az egyik legismertebbé vált 1956-ról szóló könyv.

Előtte 1956-ról kiadott publikációk Magyarországon 
Magyarországon már 1957-től napvilágot láttak a Kádár kormány hivatalos ideológiai álláspontját kifejtő publikációk, melyek az 1956-os eseményeket az imperialisták által szított ellenforradalomként mutatták be.

Elsőként Kállai Gyula: A magyarországi ellenforradalom a marxizmus–leninizmus fényében (1957) című kiadványában. Legrészletesebben, már 1957-ben, Fehér Könyvek; Ellenforradalmi erők a magyar októberi eseményekben címmel 4 kötetes brosúra sorozatként publikáltak egy összeállítást a felkelés „ellenforradalmi jellegének” és a beavatkozás jogosságának igazolására. Kádár János 1956 után mondott beszédei a Szilárd népi hatalom – független Magyarország című kötetben (1958) jelentek meg. Komoly dokumentumanyagot gyűjtött és kutatásokat végzett az MSZMP Központi Bizottsága Párttörténeti Intézete, mely 1958-ban megjelentette az Ellenforradalom Magyarországon 1956 – Tanulmányok 1. kötetet (1958). Lovas Márton: Mi történt Budapesten október 23-tól november 4-ig című 1957 tavaszán kiadott könyvecskéjét rögtön megjelenése után be is vonták. Sólyom József–Zele Ferenc: Harcban az ellenforradalommal (1957) könyve az „ellenforradalom áldozataiként” két fiatal ávós sorkatonát szólaltatott meg, akik súlyosan megsebesülve, de megúszták a budapesti pártház ostromát. Hasonló interjúkat adtak közre a Szabadság, te szülj nekem rendet (1970) című kötetben is. Az 1956-os események belső reakciós és ellenforradalmi erők szította megmozdulásként való részletes leírását adja a belügyes osztályvezető Hollós Ervin: Kik voltak, mit akartak? (1967) c. könyve, az forradalom utáni perek bírósági anyagára támaszkodva. Tudományosabb igényű, és elfogultságával együtt is a Magyarországon megjelent egyik leginformatívabb munka volt Molnár János: Ellenforradalom Magyarországon 1956-ban (1967), ami a forradalomról Nyugaton megjelent tanulmányok kritikájával igyekezett a hatalom hivatalos verzióját igazolni. Rövidebb mű Molnár János: A Nagybudapesti Központi Munkástanács (1969) és Hollós Ervin-Lajtai Verával: Köztársaság tér 1956 (Budapest, Kossuth, 1974). A rendszer propagandáját szolgálta az előbb emigrált majd Magyarországra visszatért „forradalmár”, Szabó Miklós: Foglalkozásuk – emigráns (1959) több nyugati nyelven is megjelent könyve.

Tartalom 
Berecz János az MSZMP ideológiai és külpolitikai vonalon aktív, vezető kádereként 36 évesen, moszkvai pártakadémiai tanulmányainak disszertációjaként írta a könyv alapját. Az „Ellenforradalom tollal és fegyverrel 1956” 1969-ben jelent meg, könyvesbolti forgalomban. A könyv az 1956-os eseményeket egyértelműen ellenforradalomként jellemezte, a szovjet fegyveres beavatkozást majd az azt követő szigorú kádári „rendteremtést” (benne a halálos ítéletekkel, bebörtönzésekkel) szükségesnek és helyesnek értékelte.

A könyv az októberi eseményeket magyarázó logikája a következőkben foglalható össze: Az események elsődleges kiváltója a hidegháborús időszak USA vezette antikommunista-kapitalista nyugati tömbjének aktív, szervezett, titkosszolgálati, felforgató és propagandatevékenysége volt. Ez bátorította és lázította a belső ellenséget, a Horthy-rendszerből fennmaradt, az úri világot, nagybirtokrendszert visszaállítani igyekvő, kommunistaellenes, fasisztákat és nyilasokat is magába foglaló „reakciós elemek” a szervezkedésre. Ezzel párhuzamosan a belső ellenség másik csoportja a párton belüli „jobboldali opportunista elhajlók”, az áruló Nagy Imre és köre belülről gyengítették a párt vezetését. Mindez a tudatosan gerjesztett folyamat vezetett oda, hogy a Rákosiféle pártvezetés hibái miatti elégedetlenség a szocialista rendszer vívmányait megdönteni akaró fegyveres „ellenforradalommá” alakuljon. A tömegtüntetéseken és más tömegtámogatást kapott eseményeken az átlagemberek e tudatosan szított, szervezett, manipulált hangulat hatására megittasodva, az ellenséges propaganda által megtévesztve vettek részt. A fegyveres harcban részt vevők reakciós, horthysta-nyilas, ellenforradalmi, jellemzően bűnözőkből álló bandák voltak, akik közé keveredhettek egyszerű, az ellenforradalmi propaganda által megtévesztett emberek, fiatalok is.

A kifejtésben a párt reformkommunistáihoz tartozó írók, újságírók bűnéül rója fel, hogy írásaikkal a reakciósok félrevezető propagandájához ők adták ideológiai alapként „a nacionalista álhősiesség büszkeségét, és a semleges, középutas politika megvalósíthatóságának képzetét”.

Amint írja, a felkelés, – beleértve az október 23-i diáktüntetést is – szemben a nyugati tanulmányokkal, nem spontán, a népakaratot kifejező megnyilatkozás volt, hanem az USA által szervezett és irányított akció, amelyben természetesen a résztvevők zöme nem ismerte a szervezőket és a mozgató erőket. A diákok a „történelemalkotás” levegőjétől megittasulva, mindent elvakító nacionalista érzelmektől átitatva csak beálltak a sodrásba.

Miközben „az ellenforradalmi felkelés első percétől kezdve a Szabad Európa Rádió vált a fegyveres harc vezérkarává”, amely viszont „mindennap kap távgépírón napi taktikai irányítást New Yorkból.”

A fegyveres felkelésben részt vevőket alapvetően reakciós, ellenforradalmi, jellemzően bűnözőkből álló bandáknak írja le, akik közé keveredhettek az ellenforradalmi propaganda által megtévesztett fiatalok is. A fegyveres felkelők vezetői „horthysta katonatisztek, csendőrök, volt nyilasok, a népi hatalom megrögzött ellenségei, illetve egyes áruló katonatisztek” voltak, a szervezett ellenség azonnal támogatásra talált a lumpen- és bűnöző elemek részéről, tele voltak „huligán személyekkel, rendőrség által ismert bűnözőkkel”. „Egyetlen tisztességes munkából élő személyt sem találtunk az elfogottak között”.

A felkelés országos tömegtámogatásának (így az országos sztrájknak) tényeit kikerülve a forradalmat támogató átlagembereket megtévesztettekként mutatja be: „A propagandaeszközök, rádió, sajtó, röplapok stb. a felkelés céljait szolgálták. Az embereket, főleg az ifjúság egy részét magával sodorta a forradalmi romantika szele. Ők nem látták a mélyben mozgó és valóban mozgató erőket.”

A forradalom 28-a utáni győzelme után az ország semlegességének kinyilvánításáról A „semleges Magyarország” a valóságban fejezetben azt írja, az „támadás volt nemcsak a magyar haladás, a magyar nép független alkotó munkája ellen, hanem veszélyeztette a szomszéd népek biztonságát, egész Európa békéjét is.” A november 3-i országos állapotokat, a „győzelemittas Mindszenty” rádióbeszédével illusztrálva úgy jellemzi: „A szocialista Magyarország felett tort ült a nemzetközi reakció által támogatott ellenforradalom. De a hazafiak ezekben a napokban készítették elő az ellenforradalmat felszámoló ellentámadás megindítását.”

Tartalomjegyzék 
Magyarország és az 1956 előtti nemzetközi helyzet – A "feltartóztatás" és a "felszabadítás" doktrínája, a politikai hadviselés (1947-1954) – Az Operation FOCUS első szakasza (1954-1955) – A beavatkozás kezdete – Hazánk belső helyzete – A külső ellenség támadása – A belső ellenség aktivizálódása – A FOCUS-hadművelet második szakasza (1956) – A dogmatikus pártvezetés csődje – A Nagy Imre-csoport pártellenzékké szerveződése – Az összehangolt támadás előkészületei – A robbanás előtti helyzet – Az ellenforradalom előestéje – A szocialista erők harca az ellenforradalmi lázadás és árulás ellen (1956. október 23.-november 4.) – A tüntetés előkészítése – A fegyveres felkelés első szakasza – A szocializmushoz hű erők helyzete és harca – Nagy Imre és a Szabad Európa Rádió a szovjet csapatok kivonulásáért – Az ellenforradalom második szakasza. A restauráció és "semlegesség"95Intézkedések a munkáshatalom likvidálására – A "semleges Magyarország" a valóságban – Az ellenforradalom fegyveres szétzúzása a szovjet csapatok segítségével – Az ellenforradalom leverésének belső körülményei – Az ellenforradalom fegyveres felszámolásának nemzetközi körülményei – A szocialista konszolidáció alapjai – Az új forradalmi központ megalakítása – Az internacionalista segítség és a belső erők szerepe – A dolgozó tömegekkel a szocialista konszolidációért, a megújulásért.

Értékelése 
Berecz a tudományos ismeretterjesztő stílusban írt könyvben végigvette a forradalom kronológiáját, folyamatosan vegyítve a valós eseményeket és valós idézeteket a kádári rendszer legitimációjának megfelelő magyarázatokkal. A kádári vezetés számára kellemetlen eseményeket, tényeket (pl. Parlament előtti mészárlás, vidéki sortüzek, felkelés tömegtámogatása) kihagyta vagy eltorzított hangsúllyal, hangulatkeltő retorikai eszközökkel negatív megvilágításba helyezve ábrázolta. Így például a felkelés két oldalán állók leírásakor a szovjet, kádári oldalon állókat mindig pozitív, a felkelés oldalán levőket mindig negatív jelzőkkel írta le. A szovjet beavatkozást kérőket „hazafinak”, „a becsületes embereknek”, míg az utcán harcolókat „bűnözőknek”, „reakciósoknak”, „ellenforradalmi bandáknak,” Nagy Imrét árulónak nevezi, és negatív jelzőkkel írta le: „...ekkor már semmiféle önkritikáról nem akart hallani, merev és fölényes volt.”, az Írószövetség közgyűlésén „...hívei uralták a szószéket, a hangulatot, ők szabták meg a tennivalókat. Szenvedéllyel ostorozták a "lassú huzavonát", nem ismertek fel mást, csak hibát és bajt... olyan fogalmakkal dobálóztak, amelyek nagy népszerűségnek örvendtek. A XX. kongresszus nevében esküdöztek a »teljes szabadságra«, a »haladás és igazság szolgálatára«, a »nép iránti hűségre« stb.”. A felkelés általános hangulatát ironikus hangsúllyal írja le:

A munkahelyeken megindult önszerveződő forradalmi munkástanácsok lényegi tevékenységének a kommunisták eltávolítását, a „tisztogató munka” megindítását mutatja be, érzelemkeltő retorikát alkalmazva: 

A szerző másik módszere a valóságos, megtörtént, de egyedi eseteknek országos, általánosan jellemző, tömeges jelenségként való megfogalmazása, mint hogy „általánossá vált a funkcionáriusok elleni hajsza s a velük egyetértők megbélyegzése...”, „a helyi tanácsokat október 30-ig szinte mindenütt szétverték, tanácselnököket gyilkoltak meg”, „az utcán a fehérterror volt az úr” stb.

Kiadásai 
Ellenforradalom tollal és fegyverrel 1956; Kossuth, Budapest, 1969
Ellenforradalom tollal és fegyverrel. 1956; 2. bőv., jav. kiad.; Kossuth, Budapest, 1981
Ellenforradalom tollal és fegyverrel, 1956; 3. bőv. kiad.; Kossuth, Budapest, 1986

Jegyzetek

Források 
 Ellenforradalom tollal és fegyverrel (1956), Kossuth Kiadó, 1969, 1981, 1986 (Online elérhetőség)
 A kötet adatlapja a Moly oldalán

További információk 
 Elek István: Rendszerváltoztatók húsz év után, Magyar Rádió Zrt. és Heti Válasz Lap- és Könyvkiadó Kft., 2009. (Interjú, pp. 256–263.)
 Berecz János: Vállalom, Duna International, 2004

1956-os forradalom
20. századi magyar könyvek
Az Ellenforradalom tollal és fegyverrelBerecz Jánosnak , a Kádár-korszak politikusának és ideológusánakben Magyarországon megjelent könyve , mely azos forradalmat mutatja be , a fennálló kádári hatalom hivatalos álláspontját követve a felkelést „ ellenforradalomnak” , a szovjet beavatkozást és kádári megtorlást pedig helyesnek értékelve , a fennálló kádári hatalom igazolásának szándékával . A könyv sajátossága , hogy erősen hangsúlyozza az „ ellenforradalom” előkészítésében és kirobbantásában a nyugati imperialista erők befolyását . Azos eseményeket a hidegháborús külső ellenség ( USA vezette kapitalista erők ) által szervezett és a belső ellenség ( reakciós , nyilas , horthysta elemek valamint Nagy Imre áruló csoportja ) által végrehajtott ellenforradalomként mutatja be , amelynek végső célja a világháború előtti úri világ restaurációja , Magyarország szovjetbarát , szocialista rendszerének megdöntése lett volna . 1981-ben , majdban bővítve , javítva újra kiadták , ez lett a Kádár-korszak alatt az egyik legismertebbé váltról szóló könyv . Előtteról kiadott publikációk Magyarországon Magyarországon mártől napvilágot láttak a Kádár kormány hivatalos ideológiai álláspontját kifejtő publikációk , melyek azos eseményeket az imperialisták által szított ellenforradalomként mutatták be . Elsőként Kállai Gyula : A magyarországi ellenforradalom a marxizmus–leninizmus fényébencímű kiadványában . Legrészletesebben , márben , Fehér Könyvek ; Ellenforradalmi erők a magyar októberi eseményekben címmelkötetes brosúra sorozatként publikáltak egy összeállítást a felkelés „ ellenforradalmi jellegének” és a beavatkozás jogosságának igazolására . Kádár Jánosután mondott beszédei a Szilárd népi hatalom – független Magyarország című kötetbenjelentek meg . Komoly dokumentumanyagot gyűjtött és kutatásokat végzett az MSZMP Központi Bizottsága Párttörténeti Intézete , melyban megjelentette az Ellenforradalom Magyarországon– Tanulmányok kötetet Lovas Márton : Mi történt Budapesten októbertól novemberig címűtavaszán kiadott könyvecskéjét rögtön megjelenése után be is vonták . Sólyom József–Zele Ferenc : Harcban az ellenforradalommalkönyve az „ ellenforradalom áldozataiként” két fiatal ávós sorkatonát szólaltatott meg , akik súlyosan megsebesülve , de megúszták a budapesti pártház ostromát . Hasonló interjúkat adtak közre a Szabadság , te szülj nekem rendetcímű kötetben is . Azos események belső reakciós és ellenforradalmi erők szította megmozdulásként való részletes leírását adja a belügyes osztályvezető Hollós Ervin : Kik voltak , mit akartak?c. könyve , az forradalom utáni perek bírósági anyagára támaszkodva . Tudományosabb igényű , és elfogultságával együtt is a Magyarországon megjelent egyik leginformatívabb munka volt Molnár János : Ellenforradalom Magyarországonban ami a forradalomról Nyugaton megjelent tanulmányok kritikájával igyekezett a hatalom hivatalos verzióját igazolni . Rövidebb mű Molnár János : A Nagybudapesti Központi Munkástanácsés Hollós Ervin-Lajtai Verával : Köztársaság tér ( Budapest , Kossuth , A rendszer propagandáját szolgálta az előbb emigrált majd Magyarországra visszatért „ forradalmár” , Szabó Miklós : Foglalkozásuk – emigránstöbb nyugati nyelven is megjelent könyve . Tartalom Berecz János az MSZMP ideológiai és külpolitikai vonalon aktív , vezető káderekéntévesen , moszkvai pártakadémiai tanulmányainak disszertációjaként írta a könyv alapját . Az „ Ellenforradalom tollal és fegyverrelben jelent meg , könyvesbolti forgalomban . A könyv azos eseményeket egyértelműen ellenforradalomként jellemezte , a szovjet fegyveres beavatkozást majd az azt követő szigorú kádári „ rendteremtést” ( benne a halálos ítéletekkel , bebörtönzésekkel ) szükségesnek és helyesnek értékelte . A könyv az októberi eseményeket magyarázó logikája a következőkben foglalható össze : Az események elsődleges kiváltója a hidegháborús időszak USA vezette antikommunista-kapitalista nyugati tömbjének aktív , szervezett , titkosszolgálati , felforgató és propagandatevékenysége volt . Ez bátorította és lázította a belső ellenséget , a Horthy-rendszerből fennmaradt , az úri világot , nagybirtokrendszert visszaállítani igyekvő , kommunistaellenes , fasisztákat és nyilasokat is magába foglaló „ reakciós elemek” a szervezkedésre . Ezzel párhuzamosan a belső ellenség másik csoportja a párton belüli „ jobboldali opportunista elhajlók” , az áruló Nagy Imre és köre belülről gyengítették a párt vezetését . Mindez a tudatosan gerjesztett folyamat vezetett oda , hogy a Rákosiféle pártvezetés hibái miatti elégedetlenség a szocialista rendszer vívmányait megdönteni akaró fegyveres „ ellenforradalommá” alakuljon . A tömegtüntetéseken és más tömegtámogatást kapott eseményeken az átlagemberek e tudatosan szított , szervezett , manipulált hangulat hatására megittasodva , az ellenséges propaganda által megtévesztve vettek részt . A fegyveres harcban részt vevők reakciós , horthysta-nyilas , ellenforradalmi , jellemzően bűnözőkből álló bandák voltak , akik közé keveredhettek egyszerű , az ellenforradalmi propaganda által megtévesztett emberek , fiatalok is . A kifejtésben a párt reformkommunistáihoz tartozó írók , újságírók bűnéül rója fel , hogy írásaikkal a reakciósok félrevezető propagandájához ők adták ideológiai alapként „ a nacionalista álhősiesség büszkeségét , és a semleges , középutas politika megvalósíthatóságának képzetét” . Amint írja , a felkelés , – beleértve az októberi diáktüntetést is – szemben a nyugati tanulmányokkal , nem spontán , a népakaratot kifejező megnyilatkozás volt , hanem az USA által szervezett és irányított akció , amelyben természetesen a résztvevők zöme nem ismerte a szervezőket és a mozgató erőket . A diákok a „ történelemalkotás” levegőjétől megittasulva , mindent elvakító nacionalista érzelmektől átitatva csak beálltak a sodrásba . Miközben „ az ellenforradalmi felkelés első percétől kezdve a Szabad Európa Rádió vált a fegyveres harc vezérkarává” , amely viszont „ mindennap kap távgépírón napi taktikai irányítást New Yorkból.” A fegyveres felkelésben részt vevőket alapvetően reakciós , ellenforradalmi , jellemzően bűnözőkből álló bandáknak írja le , akik közé keveredhettek az ellenforradalmi propaganda által megtévesztett fiatalok is . A fegyveres felkelők vezetői „ horthysta katonatisztek , csendőrök , volt nyilasok , a népi hatalom megrögzött ellenségei , illetve egyes áruló katonatisztek” voltak , a szervezett ellenség azonnal támogatásra talált a lumpen- és bűnöző elemek részéről , tele voltak „ huligán személyekkel , rendőrség által ismert bűnözőkkel” . „ Egyetlen tisztességes munkából élő személyt sem találtunk az elfogottak között” . A felkelés országos tömegtámogatásának ( így az országos sztrájknak ) tényeit kikerülve a forradalmat támogató átlagembereket megtévesztettekként mutatja be : „ A propagandaeszközök , rádió , sajtó , röplapok stb. a felkelés céljait szolgálták . Az embereket , főleg az ifjúság egy részét magával sodorta a forradalmi romantika szele . Ők nem látták a mélyben mozgó és valóban mozgató erőket.” A forradaloma utáni győzelme után az ország semlegességének kinyilvánításáról A „ semleges Magyarország” a valóságban fejezetben azt írja , az „ támadás volt nemcsak a magyar haladás , a magyar nép független alkotó munkája ellen , hanem veszélyeztette a szomszéd népek biztonságát , egész Európa békéjét is.” A novemberi országos állapotokat , a „ győzelemittas Mindszenty” rádióbeszédével illusztrálva úgy jellemzi : „ A szocialista Magyarország felett tort ült a nemzetközi reakció által támogatott ellenforradalom . De a hazafiak ezekben a napokban készítették elő az ellenforradalmat felszámoló ellentámadás megindítását.” Tartalomjegyzék Magyarország és azelőtti nemzetközi helyzet – A " feltartóztatás " és a " felszabadítás " doktrínája , a politikai hadviselés– Az Operation FOCUS első szakasza– A beavatkozás kezdete – Hazánk belső helyzete – A külső ellenség támadása – A belső ellenség aktivizálódása – A FOCUS-hadművelet második szakasza– A dogmatikus pártvezetés csődje – A Nagy Imre-csoport pártellenzékké szerveződése – Az összehangolt támadás előkészületei – A robbanás előtti helyzet – Az ellenforradalom előestéje – A szocialista erők harca az ellenforradalmi lázadás és árulás ellen október-november ) – A tüntetés előkészítése – A fegyveres felkelés első szakasza – A szocializmushoz hű erők helyzete és harca – Nagy Imre és a Szabad Európa Rádió a szovjet csapatok kivonulásáért – Az ellenforradalom második szakasza . A restauráció és " semlegesség" 95Intézkedések a munkáshatalom likvidálására – A " semleges Magyarország " a valóságban – Az ellenforradalom fegyveres szétzúzása a szovjet csapatok segítségével – Az ellenforradalom leverésének belső körülményei – Az ellenforradalom fegyveres felszámolásának nemzetközi körülményei – A szocialista konszolidáció alapjai – Az új forradalmi központ megalakítása – Az internacionalista segítség és a belső erők szerepe – A dolgozó tömegekkel a szocialista konszolidációért , a megújulásért . Értékelése Berecz a tudományos ismeretterjesztő stílusban írt könyvben végigvette a forradalom kronológiáját , folyamatosan vegyítve a valós eseményeket és valós idézeteket a kádári rendszer legitimációjának megfelelő magyarázatokkal . A kádári vezetés számára kellemetlen eseményeket , tényeket ( pl . Parlament előtti mészárlás , vidéki sortüzek , felkelés tömegtámogatása ) kihagyta vagy eltorzított hangsúllyal , hangulatkeltő retorikai eszközökkel negatív megvilágításba helyezve ábrázolta . Így például a felkelés két oldalán állók leírásakor a szovjet , kádári oldalon állókat mindig pozitív , a felkelés oldalán levőket mindig negatív jelzőkkel írta le . A szovjet beavatkozást kérőket „ hazafinak” , „ a becsületes embereknek” , míg az utcán harcolókat „ bűnözőknek” , „ reakciósoknak” , „ ellenforradalmi bandáknak,” Nagy Imrét árulónak nevezi , és negatív jelzőkkel írta le : „ ...ekkor már semmiféle önkritikáról nem akart hallani , merev és fölényes volt.” , az Írószövetség közgyűlésén „ ...hívei uralták a szószéket , a hangulatot , ők szabták meg a tennivalókat . Szenvedéllyel ostorozták a " lassú huzavonát " , nem ismertek fel mást , csak hibát és bajt... olyan fogalmakkal dobálóztak , amelyek nagy népszerűségnek örvendtek . A XX. kongresszus nevében esküdöztek a »teljes szabadságra« , a »haladás és igazság szolgálatára« , a »nép iránti hűségre« stb.” . A felkelés általános hangulatát ironikus hangsúllyal írja le : A munkahelyeken megindult önszerveződő forradalmi munkástanácsok lényegi tevékenységének a kommunisták eltávolítását , a „ tisztogató munka” megindítását mutatja be , érzelemkeltő retorikát alkalmazva : A szerző másik módszere a valóságos , megtörtént , de egyedi eseteknek országos , általánosan jellemző , tömeges jelenségként való megfogalmazása , mint hogy „ általánossá vált a funkcionáriusok elleni hajsza s a velük egyetértők megbélyegzése...” , „ a helyi tanácsokat októberig szinte mindenütt szétverték , tanácselnököket gyilkoltak meg” , „ az utcán a fehérterror volt az úr” stb . Kiadásai Ellenforradalom tollal és fegyverrel Kossuth, Budapest , Ellenforradalom tollal és fegyverrel. bőv . , jav. kiad . ; Kossuth, Budapest , Ellenforradalom tollal és fegyverrel , bőv. kiad . ; Kossuth, Budapest , Jegyzetek Források Ellenforradalom tollal és fegyverrel Kossuth Kiadó ,( Online elérhetőség ) A kötet adatlapja a Moly oldalán További információk Elek István : Rendszerváltoztatók húsz év után , Magyar Rádió Zrt. és Heti Válasz Lap- és Könyvkiadó Kft. , ( Interjú , pp. 256–263. ) Berecz János : Vállalom , Duna International , 1956-os forradalom 20. századi magyar könyvek