Carl Wilhelm Scheele
Carl (Karl) Wilhelm Scheele (Stralsund, 1742. december 9. – Köping, 1786. május 21.) német származású, svéd kémikus, az oxigén felfedezője. Elsőnek állította elő az általa tűzlevegőnek nevezett oxigént 1772-ben. A felfedezéséről írt „Chemische Abhandlung von der Luft und dem Feuer” című 1775-ben írt könyve azonban csak 1777-ben jelent meg, s emiatt az elsőséget  Joseph Priestley 1774-ben kiadott művével szemben elveszítette.
Gyógyszerésznek tanult, majd svéd gyárakban dolgozott. Saját gyógyszertárát 1776-ban Köpingben nyitotta meg, s emellett a legegyszerűbb segédeszközökkel a laboratóriumában több állati és növényi eredetű savat fedezett fel és állított elő.
1770-től a kémia számos területével foglalkozva együttműködött T. O. Bergman professzorral.

Életrajza 
Apja Joachim Christian Scheele, sörfőző és gabonakereskedő, Stralsund egyik tekintélyes polgára volt. Anyja leánykori neve  Margaretha Eleonora  Warnkros. Carl Wilhelm a házaspár tizenegy gyermeke közül a hetedikként látta meg a napvilágot. Apja üzlete ez idő tájt nem jól ment és 1745-ben ezért kénytelen volt csődöt jelenteni. Házukat el is árverezték. Ezután a család a rokonoknál lakott, majd  többször változtatott lakhelyet Stralsundban. Apja tőzsdei alkuszként dolgozott és csekély anyagi lehetőségei ellenére egy magániskolába küldte Carl Wilhelmet 1748-ban, akinek ifjúkoráról nem sokat tudunk.

Carl Wilhelm Scheele születésekor Stralsund Pomeránia azon részéhez tartozott, ami a harmincéves háború óta svéd uralom alatt volt. 1757-ben Scheele Göteborgba ment, ahol az „Unikornishoz” címzett patikában kezdte tanulóéveit. A gyógyszertár tulajdonosa, a Mecklenburgból származó Martin Andreas Bauch felismerte a tanítványa tudásvágyát és bevonta a laboratóriumi munkába. Scheele az összes szakkönyvet áttanulmányozta, amihez hozzájutott. 1765-ben, amikor megkapta a segédlevelét, Malmőbe került, „A foltos sashoz” címzett patikába, melynek a tulajdonosa, Kjellström szintén igényelte és támogatta az ifjú Scheele kutató munkáját. Itt születtek első írásai a kísérletek során nyert ismereteiről, melyet a kor akadémiai nagyságai nem vettek komolyan és elutasítottak. Itt, Malmőben találkozott a Lund Egyetem professzorával, Anders Jahan Retzius-sal, aki támogatója és barátja lett. Retzius arra ösztönözte Scheelet, hogy szisztematikus munkát végezzen és megállapításait pontosan dokumentálja. Mindketten laboratóriumi kutatásokat folytattak.

Scheele 1768-ban áttelepült Stockholmba, ahol „A hollóhoz” címzett patikában kapott munkát. Itt azonban alig volt alkalma kutatásait továbbvinni. Retzius követte a barátját a svéd fővárosba, s szabadidejükben végezték a kísérletezést. A korlátozott lehetőségek miatt Scheele 1770-ben Uppsalába költözött.

Itt egy pomerániai honfitársánál, Christian Ludwig Lokk patikusnál találta a kutatáshoz a legjobb feltételeket, „Az Uppland címeréhez” címzett patikában. Annyi szabadidőt kapott a laboratóriumi munkához, amennyire csak szüksége volt. Uppsalában Scheele megpróbált kapcsolatba lépni az egyetem tudósaival. Egy véletlen folytán ismerkedett meg Tobern Olof Bergmannal, aki Lokk patikájából vásárolta a kemikáliákat. Egy salétrom szállítmány szokatlanul reagált, melynek okát az egyetemen nem tudták megfejteni, ellenben Schele ismerte a megoldást, s ez a két különböző szakember együttműködéséhez vezetett. Ezáltal Scheele munkájának elismertsége más tudósok által is biztosított lett, s első tanulmányai az Uppsalai Királyi Akadémia füzeteiben jelentek meg. 1774-ben a Tudományos Akadémia tagságára javasolták, s felvételére a következő évben került sor. Ez egy kívülállónak, mint amilyen Scheele volt, igen nagy megtiszteltetésnek számított.

1772-73-ban végzett kísérletei vezettek az oxigén és a nitrogén felfedezéséhez, de az eredményt csak 1777-ben publikálta egyetlen könyvében, a „Chemische Abhandlung von der Luft und dem Feuer”-ben (Értekezés a levegőről és a tűzről). A felfedezés dicsőségét azonban Joseph Priestley aratta le, aki Scheele-től függetlenül jutott ugyanarra az eredményre 1774-ben, de azt már ugyanekkor nyilvánosságra is hozta.

Scheelet azonban Uppsalában laboránsként alkalmazták és csupán mellesleg tudott kutató munkát végezni. De 1775-ben jött el számára az alkalom, hogy a vezető gyógyszerész első segédjeként dolgozzon a Mälersee melletti Köping nevű városkában. S amikor ugyanebben az évben, áprilisban Pohl, a tulajdonos meghalt, Scheele átvette a patikát. Egy másik segéd azonban az átvétel jogosságát vitatta. Scheele azonban rövid idő alatt jó hírnevet szerzett magának Köpingben, s több híres tudós támogatásával , a vitapartnerrel kötött szerződés visszamenőleg megsemmisítésre került. Ugyanakkor Scheele átvállalta a patika adósságait, valamint az özvegy és annak fia eltartását is. 1777-ben Stockholmba utazott. Ekkor mutatkozott be a Királyi Tudományos Akadémián a király jelenlétében és egy egyéves ösztöndíjat kapott. Kísérleteit elsősorban a patika udvarában lévő kerti sufniban végezte és csak 1782-ben tudott szert tenni egy új gyógyszertárra, melyben lakóház és labor is volt, és egy központi helyen feküdt.

Scheele fedezte fel a gázok faszén általi adszorpcióját. Ezen túlmenően zárt edényben forralt ecetet, és ezáltal egy konzerválási eljárást talált, ami hasonlított a pasztörizáláshoz.
Ő végzett először kísérletet ezüst-kloriddal és felfedezte annak fényérzékenységét. Kitalálta, hogy az ammóniától megfeketedett ezüst-klorid nem oldódik és anélkül, hogy ennek tudatában lett volna, talált egy fixáló eszközt, ami a képeknek állandóságot nyújt.
1785 őszén megbetegedett. Az elhunyt, korábbi tulajdonos özvegye, Sara Margarethe Pohl, lánykori nevén Sonneman, viselte gondját és vezette a háztartását. Amikor Scheele közeledni érezte a halálát, 1786. május 19-én feleségül vette az asszonyt és végrendeletében általános örökösének tette. Két nappal később, életének 44. esztendejében meghalt.

Stralsundban, a Fährstrasse 23. szám alatt található szülői házának falán egy emléktábla őrzi az ismert kémikus és gyógyszerész emlékét.
A CaWO₄ wolfrámérc-ásvány, neve után kapta a scheelit elnevezést, tovább a Holdon is róla neveztek el egy krátert. A Svéd Gyógyszerészeti Társaság 1961 óta adományozza az arra érdemesnek ítélteknek a Scheele-díjat.

Kémiai felfedezései 
A kémia számos területével foglalkozott, így felfedezései is széles spektrumot fognak át. A savak közül a nevéhez fűződik a borkősav (1769), az acetaldehid (1774), a benzoesav (1775), a húgysav (Bergmannal közösen) és az oxálsav (1776), a tejsav és a nyálkasav (1780), a citromsav (1784), az almasav (1785) és a galluszsav (1786) elsőként való kimutatása. Több új gyártási eljárás kitalálásával állított elő vegyületeket. Így hidrogén fluoridot és foszforsavat (1771), klórt és bárium-oxidot (1774), oxigént (1775), hidrogén-arzenidet és arzénsavat (1775), Scheele-zöldet (1776), hidrogén-szulfidot (1777), molibdén-trioxidot (1778), hidrogén-ciadnidot vagy más néven kéksavat (1782). Neki sikerült az észterek elszappanosításával glicerinhez jutnia (1783). Rájött arra, hogy a barnakő mangánt (1774), a tungstenit volfrámot (1781) tartalmaz. Az alkoholos erjedés során képződő kozmaolajat (1785) szintén ő ismerte fel.

Jegyzetek

Fordítás

Források 
Az emberiség krónikája. (1990). Budapest: Officina Nova. .
Magyar Nagylexikon 15. kötet. (2002). Budapest: Magyar Nagylexikon Kiadó. 
 Literatur von und über Carl Wilhelm Scheele im Katalog der Deutschen Nationalbibliothek
 Chemische Abhandlung von der Luft und dem Feuer, im Volltext
 Scheele-Gesellschaft: Landesgruppe Mecklenburg-Vorpommern der Deutschen Pharmazeutischen Gesellschaft e. V.
 Digitalisierte Werke von Scheele - SICD der Universitäten von Strasbourg

1742-ben született személyek
1786-ban elhunyt személyek
Svéd kémikusok
Gyógyszerészek
Carl ( Karl ) Wilhelm Scheele ( Stralsund , december – Köping , május ) német származású , svéd kémikus , az oxigén felfedezője . Elsőnek állította elő az általa tűzlevegőnek nevezett oxigéntben . A felfedezéséről írt „ Chemische Abhandlung von der Luft und dem Feuer” címűben írt könyve azonban csakben jelent meg , s emiatt az elsőséget Joseph Priestleyben kiadott művével szemben elveszítette . Gyógyszerésznek tanult , majd svéd gyárakban dolgozott . Saját gyógyszertárátban Köpingben nyitotta meg , s emellett a legegyszerűbb segédeszközökkel a laboratóriumában több állati és növényi eredetű savat fedezett fel és állított elő . 1770-től a kémia számos területével foglalkozva együttműködött T. O. Bergman professzorral . Életrajza Apja Joachim Christian Scheele , sörfőző és gabonakereskedő , Stralsund egyik tekintélyes polgára volt . Anyja leánykori neve Margaretha Eleonora Warnkros . Carl Wilhelm a házaspár tizenegy gyermeke közül a hetedikként látta meg a napvilágot . Apja üzlete ez idő tájt nem jól ment ésben ezért kénytelen volt csődöt jelenteni . Házukat el is árverezték . Ezután a család a rokonoknál lakott , majd többször változtatott lakhelyet Stralsundban . Apja tőzsdei alkuszként dolgozott és csekély anyagi lehetőségei ellenére egy magániskolába küldte Carl Wilhelmetban , akinek ifjúkoráról nem sokat tudunk . Carl Wilhelm Scheele születésekor Stralsund Pomeránia azon részéhez tartozott , ami a harmincéves háború óta svéd uralom alatt volt.ben Scheele Göteborgba ment , ahol az „ Unikornishoz” címzett patikában kezdte tanulóéveit . A gyógyszertár tulajdonosa , a Mecklenburgból származó Martin Andreas Bauch felismerte a tanítványa tudásvágyát és bevonta a laboratóriumi munkába . Scheele az összes szakkönyvet áttanulmányozta , amihez hozzájutott.ben , amikor megkapta a segédlevelét , Malmőbe került , „ A foltos sashoz” címzett patikába , melynek a tulajdonosa , Kjellström szintén igényelte és támogatta az ifjú Scheele kutató munkáját . Itt születtek első írásai a kísérletek során nyert ismereteiről , melyet a kor akadémiai nagyságai nem vettek komolyan és elutasítottak . Itt , Malmőben találkozott a Lund Egyetem professzorával , Anders Jahan Retzius-sal , aki támogatója és barátja lett . Retzius arra ösztönözte Scheelet , hogy szisztematikus munkát végezzen és megállapításait pontosan dokumentálja . Mindketten laboratóriumi kutatásokat folytattak . Scheeleban áttelepült Stockholmba , ahol „ A hollóhoz” címzett patikában kapott munkát . Itt azonban alig volt alkalma kutatásait továbbvinni . Retzius követte a barátját a svéd fővárosba , s szabadidejükben végezték a kísérletezést . A korlátozott lehetőségek miatt Scheeleben Uppsalába költözött . Itt egy pomerániai honfitársánál , Christian Ludwig Lokk patikusnál találta a kutatáshoz a legjobb feltételeket , „ Az Uppland címeréhez” címzett patikában . Annyi szabadidőt kapott a laboratóriumi munkához , amennyire csak szüksége volt . Uppsalában Scheele megpróbált kapcsolatba lépni az egyetem tudósaival . Egy véletlen folytán ismerkedett meg Tobern Olof Bergmannal , aki Lokk patikájából vásárolta a kemikáliákat . Egy salétrom szállítmány szokatlanul reagált , melynek okát az egyetemen nem tudták megfejteni , ellenben Schele ismerte a megoldást , s ez a két különböző szakember együttműködéséhez vezetett . Ezáltal Scheele munkájának elismertsége más tudósok által is biztosított lett , s első tanulmányai az Uppsalai Királyi Akadémia füzeteiben jelentek meg.ben a Tudományos Akadémia tagságára javasolták , s felvételére a következő évben került sor . Ez egy kívülállónak , mint amilyen Scheele volt , igen nagy megtiszteltetésnek számított . 1772-73-ban végzett kísérletei vezettek az oxigén és a nitrogén felfedezéséhez , de az eredményt csakben publikálta egyetlen könyvében , a „ Chemische Abhandlung von der Luft und dem Feuer”-ben ( Értekezés a levegőről és a tűzről ) . A felfedezés dicsőségét azonban Joseph Priestley aratta le , aki Scheele-től függetlenül jutott ugyanarra az eredményreben , de azt már ugyanekkor nyilvánosságra is hozta . Scheelet azonban Uppsalában laboránsként alkalmazták és csupán mellesleg tudott kutató munkát végezni . Deben jött el számára az alkalom , hogy a vezető gyógyszerész első segédjeként dolgozzon a Mälersee melletti Köping nevű városkában . S amikor ugyanebben az évben , áprilisban Pohl , a tulajdonos meghalt , Scheele átvette a patikát . Egy másik segéd azonban az átvétel jogosságát vitatta . Scheele azonban rövid idő alatt jó hírnevet szerzett magának Köpingben , s több híres tudós támogatásával , a vitapartnerrel kötött szerződés visszamenőleg megsemmisítésre került . Ugyanakkor Scheele átvállalta a patika adósságait , valamint az özvegy és annak fia eltartását is.ben Stockholmba utazott . Ekkor mutatkozott be a Királyi Tudományos Akadémián a király jelenlétében és egy egyéves ösztöndíjat kapott . Kísérleteit elsősorban a patika udvarában lévő kerti sufniban végezte és csakben tudott szert tenni egy új gyógyszertárra , melyben lakóház és labor is volt , és egy központi helyen feküdt . Scheele fedezte fel a gázok faszén általi adszorpcióját . Ezen túlmenően zárt edényben forralt ecetet , és ezáltal egy konzerválási eljárást talált , ami hasonlított a pasztörizáláshoz . Ő végzett először kísérletet ezüst-kloriddal és felfedezte annak fényérzékenységét . Kitalálta , hogy az ammóniától megfeketedett ezüst-klorid nem oldódik és anélkül , hogy ennek tudatában lett volna , talált egy fixáló eszközt , ami a képeknek állandóságot nyújt . 1785 őszén megbetegedett . Az elhunyt , korábbi tulajdonos özvegye , Sara Margarethe Pohl , lánykori nevén Sonneman , viselte gondját és vezette a háztartását . Amikor Scheele közeledni érezte a halálát , májusén feleségül vette az asszonyt és végrendeletében általános örökösének tette . Két nappal később , életének esztendejében meghalt . Stralsundban , a Fährstrasse szám alatt található szülői házának falán egy emléktábla őrzi az ismert kémikus és gyógyszerész emlékét . A CaWO₄ wolfrámérc-ásvány , neve után kapta a scheelit elnevezést , tovább a Holdon is róla neveztek el egy krátert . A Svéd Gyógyszerészeti Társaságóta adományozza az arra érdemesnek ítélteknek a Scheele-díjat . Kémiai felfedezései A kémia számos területével foglalkozott , így felfedezései is széles spektrumot fognak át . A savak közül a nevéhez fűződik a borkősav az acetaldehid a benzoesav a húgysav ( Bergmannal közösen ) és az oxálsav a tejsav és a nyálkasav a citromsav az almasavés a galluszsavelsőként való kimutatása . Több új gyártási eljárás kitalálásával állított elő vegyületeket . Így hidrogén fluoridot és foszforsavat klórt és bárium-oxidot oxigént hidrogén-arzenidet és arzénsavat Scheele-zöldet hidrogén-szulfidot molibdén-trioxidot hidrogén-ciadnidot vagy más néven kéksavat Neki sikerült az észterek elszappanosításával glicerinhez jutnia Rájött arra , hogy a barnakő mangánt a tungstenit volfrámottartalmaz . Az alkoholos erjedés során képződő kozmaolajatszintén ő ismerte fel . Jegyzetek Fordítás Források Az emberiség krónikája . Budapest : Officina Nova. \ . Magyar Nagylexikon kötet . Budapest : Magyar Nagylexikon Kiadó . Literatur von und über Carl Wilhelm Scheele im Katalog der Deutschen Nationalbibliothek Chemische Abhandlung von der Luft und dem Feuer , im Volltext Scheele-Gesellschaft : Landesgruppe Mecklenburg-Vorpommern der Deutschen Pharmazeutischen Gesellschaft e. V . Digitalisierte Werke von Scheele - SICD der Universitäten von Strasbourg 1742-ben született személyek 1786-ban elhunyt személyek Svéd kémikusok Gyógyszerészek