Renin
A renin vagy angiotenzinogenáz egy hormonhatású fehérjevágó enzim, amely a renin-angiotenzin-aldosztereon rendszer részeként a vértérfogatot és ezen keresztül a vérnyomást szabályozza. A renin a vese juxtraglomeruláris sejtjeiben keletkezik. Feladata, hogy a máj által termelt angiotenzinogént elhasítva angiotenzin I-et készítsen.  

A renint 1898-ban fedezte fel a svéd Robert Tigerstedt és tanítványa Per Bergman.

Szerkezete
A renin prekurzora egy 406 aminosavból álló polipeptid, amelynek elejéről egy 20, végéről egy 46 aminosavas szakasz levágása után keletkezik az érett renin, amely 340 aminosavból áll, molekulasúlya pedig 37 kDa.

Termelése 
A renint a vese afferens ereinek juxtaglomeruláris sejtjei termelik a következő stimulusok hatására:
az arteriális vérnyomás csökkenése. A változást közvetlenül az érfalsejtek baroreceptorai érzékelik. A másik két hatás is a vérnyomás csökkenésére reagál, de közvetettebb úton
a disztális tubulus nátriumtartalmának csökkenése (ezt a macula densa sejtjei érzékelik)
szimpatikus idegrendszeri aktiválás, ami a β1 adrenerg receptorokon keresztül szintén a vérnyomást befolyásolja

A renin-angiotenzin rendszer 

A renin fő funkciója, hogy közvetetten növelje a vérnyomást. A véráramba kerülve elvágja a máj által termelt angiotenzinogént és angiotenzin I jön létre. Ez a tüdő endotéliumában található angiotenzin-konvertáló enzim hatására továbbalakul angiotenzin II-vé, amely a vérnyomást leghatékonyabban szabályozó peptidhormon. A simaizmokra ható angiotenzin II valamennyi véredényt képes összehúzni. A kisebb keresztmetszet miatt a vér ellenállása a szív mozgató hatásával szemben nő, mire a szív megnöveli összehúzódásai erejét és végeredményül a vérnyomás emelkedik. Az angiotenzin II hatására a mellékveséből aldoszteron szabadul fel, amely aztán a vese disztális tubulusaiban megnöveli a nátrium felszívódását, amit az ozmotikus nyomás fenntartása érdekében víz követ: így megnő a vér térfogata és a vérnyomás is. A renin-angiotenzin rendszer a központi idegrendszerre is hat: a szomjúságérzet szabályozásával növeli vagy csökkenti a vízfelvételt. Ezenkívül elősegíti az agyalapi mirigy vazopresszin-kibocsátását és így befolyásolja vízháztartást és a vértérfogat adott szinten tartását. 

Egy felnőtt ember vérplazmájában a normális reninkoncentráció 1,98-24,6 nanogramm/liter között van.

A renint sokáig receptor nélküli hormonhatású enzimnek tekintették, de aztán felfedezték, hogy az erek epitéliumainak, illetve a vese sejtjeinek külső membránján található egy reninreceptor. A renin-receptor komplex négyszeres hatékonysággal alakítja át az angiotenzinogént angiotenzin I-é.

Kóroki szerepe 
A renin-angitenzin rendszer túlműködése magas vérnyomáshoz vezet, amit renininhibitor gyógyszerekkel jól lehet kezelni. A vérplazma reninaktivitását (PRA) szerológiai módszerekkel mérik. 

A másik (és gyakrabban alkalmazott) lehetőség, hogy a magas vérnyomást az angiotenzin-konvertáló enzim vagy az angiotenzin II-receptor blokkolásával csökkentik. Előbbire a ramipril vagy perindopril, utóbbira a lozartán, irbezartán vagy kandezartán alkalmas. Ezeket a gyógyszerek általában szívroham utáni terápia részei is. 

Egyes vesetumorok, amelyek érintik a juxtaglomeruláris sejteket (reninóma), Wilms-tumor, vesesejt-karcinóma) a renin túltermelésével és a vérnyomás megnövekedésével járnak.

A renin génje, a REN az 1. kromoszómán található, 12 ezer bázispár hosszú és 8 intront tartalmaz. A gén legalább egy mutációja dominánsan öröklődő vesebetegséghez vezet, amely 40-70 éves korban a vese funkcióinak elvesztésével jár és egyelőre csak dialízissel vagy szervtranszplantációval kezelhető. A mutáció a vesebetegek kevesebb mint 1%-ában mutatható ki.

Jegyzetek

Források 
  GeneReviews/NCBI/NIH/UW entry on Familial Juvenile Hyperuricemic Nephropathy Type 2  
  OMIM entries on Familial Juvenile Hyperuricemic Nephropathy Type 2

Fordítás 

Endokrinológia
Hormonok
Enzimek
A renin vagy angiotenzinogenáz egy hormonhatású fehérjevágó enzim , amely a renin-angiotenzin-aldosztereon rendszer részeként a vértérfogatot és ezen keresztül a vérnyomást szabályozza . A renin a vese juxtraglomeruláris sejtjeiben keletkezik . Feladata , hogy a máj által termelt angiotenzinogént elhasítva angiotenzin I-et készítsen . A renintban fedezte fel a svéd Robert Tigerstedt és tanítványa Per Bergman . Szerkezete A renin prekurzora egyaminosavból álló polipeptid , amelynek elejéről egy végéről egyaminosavas szakasz levágása után keletkezik az érett renin , amelyaminosavból áll , molekulasúlya pedigkDa . Termelése A renint a vese afferens ereinek juxtaglomeruláris sejtjei termelik a következő stimulusok hatására : az arteriális vérnyomás csökkenése . A változást közvetlenül az érfalsejtek baroreceptorai érzékelik . A másik két hatás is a vérnyomás csökkenésére reagál , de közvetettebb úton a disztális tubulus nátriumtartalmának csökkenése ( ezt a macula densa sejtjei érzékelik ) szimpatikus idegrendszeri aktiválás , ami a β1 adrenerg receptorokon keresztül szintén a vérnyomást befolyásolja A renin-angiotenzin rendszer A renin fő funkciója , hogy közvetetten növelje a vérnyomást . A véráramba kerülve elvágja a máj által termelt angiotenzinogént és angiotenzin I jön létre . Ez a tüdő endotéliumában található angiotenzin-konvertáló enzim hatására továbbalakul angiotenzin II-vé , amely a vérnyomást leghatékonyabban szabályozó peptidhormon . A simaizmokra ható angiotenzin II valamennyi véredényt képes összehúzni . A kisebb keresztmetszet miatt a vér ellenállása a szív mozgató hatásával szemben nő , mire a szív megnöveli összehúzódásai erejét és végeredményül a vérnyomás emelkedik . Az angiotenzin II hatására a mellékveséből aldoszteron szabadul fel , amely aztán a vese disztális tubulusaiban megnöveli a nátrium felszívódását , amit az ozmotikus nyomás fenntartása érdekében víz követ : így megnő a vér térfogata és a vérnyomás is . A renin-angiotenzin rendszer a központi idegrendszerre is hat : a szomjúságérzet szabályozásával növeli vagy csökkenti a vízfelvételt . Ezenkívül elősegíti az agyalapi mirigy vazopresszin-kibocsátását és így befolyásolja vízháztartást és a vértérfogat adott szinten tartását . Egy felnőtt ember vérplazmájában a normális reninkoncentráció98-24,6 nanogramm/liter között van . A renint sokáig receptor nélküli hormonhatású enzimnek tekintették , de aztán felfedezték , hogy az erek epitéliumainak , illetve a vese sejtjeinek külső membránján található egy reninreceptor . A renin-receptor komplex négyszeres hatékonysággal alakítja át az angiotenzinogént angiotenzin I-é . Kóroki szerepe A renin-angitenzin rendszer túlműködése magas vérnyomáshoz vezet , amit renininhibitor gyógyszerekkel jól lehet kezelni . A vérplazma reninaktivitását ( PRA ) szerológiai módszerekkel mérik . A másik ( és gyakrabban alkalmazott ) lehetőség , hogy a magas vérnyomást az angiotenzin-konvertáló enzim vagy az angiotenzin II-receptor blokkolásával csökkentik . Előbbire a ramipril vagy perindopril , utóbbira a lozartán , irbezartán vagy kandezartán alkalmas . Ezeket a gyógyszerek általában szívroham utáni terápia részei is . Egyes vesetumorok , amelyek érintik a juxtaglomeruláris sejteket ( reninóma ) , Wilms-tumor , vesesejt-karcinóma ) a renin túltermelésével és a vérnyomás megnövekedésével járnak . A renin génje , a REN az kromoszómán található, ezer bázispár hosszú ésintront tartalmaz . A gén legalább egy mutációja dominánsan öröklődő vesebetegséghez vezet , amelyéves korban a vese funkcióinak elvesztésével jár és egyelőre csak dialízissel vagy szervtranszplantációval kezelhető . A mutáció a vesebetegek kevesebb mint-ában mutatható ki . Jegyzetek Források GeneReviews/NCBI/NIH/UW entry on Familial Juvenile Hyperuricemic Nephropathy Type OMIM entries on Familial Juvenile Hyperuricemic Nephropathy Type 2 Fordítás Endokrinológia Hormonok Enzimek