Glavina Donja
Glavina Donja falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Imotski községhez tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 60, közúton 87 km-re keletre, Makarskától légvonalban 23, közúton 40 km-re északkeletre, községközpontjától 2 km-re nyugatra a dalmát Zagora területén, Imotska krajina középső részén, a 60-as számú főút mentén  fekszik.

Története   
Imotska krajina területe már a történelem előtti időkben is lakott volt. Ezt bizonyítják a Grabovac és Zagvozd területén talált kőszerszámok. A térség első ismert népe az illírek egyik törzse a dalmátok voltak. Róluk mesélnek az ókorból fennmaradt halomsírok és várak maradványai, melyekből Imotska krajina területén több is található. Ilyen régészeti lelőhely a település határában fekvő Zelena glavica. A rómaiak csak az 1. század elejére tudták véglegesen meghódítani a térséget. Római municipium volt a mai Runovići helyén feküdt Novae, de az ő örökségük az itt áthaladó római út is, mely Salonából Imotskin keresztül Narona irányába vezetett. A Zmijavci területén levő Dikovača nevű régészeti lelőhelyen feltárt ókeresztény bazilika maradványai bizonyítják, hogy a római korban itt is egy nagyobb település állt. A római uralom egészen 481-ig tartott. 6. század második felében a területet elfoglalták az avarok és szláv segédnépeik. A középkori horvát állam közigazgatásában ez a terület Fehér-Horvátországhoz, azon belül az Imoti zsupánsághoz tartozott. A török 1463-ban meghódította a közeli Boszniát, majd 1493-re már ez a terület is uralmuk alá került. A török uralom idején a Hercegovaci szandzsákban az Imotski náhije része volt, ennek területe lényegében megegyezett a középkori zsupánsággal. Az 1699-es karlócai béke török kézen hagyta. Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békével 1718-ban történt meg. Ezután a Velencei Köztársaság fennhatósága alá tartozott. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. A településnek 1857-ben 797, 1910-ben 1245 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. 1941. áprilisában a Független Horvát Állam része, majd 1943. szeptemberétől 1944 októberéig német megszállás alatt volt. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. 2011-ben a településnek 1748 lakosa volt.

Lakosság 

(1869-ben lakosságát Glavina Gornjához számították.)

Nevezetességei 
Szent József tiszteletére szentelt temploma 1991-ben épült, az év augusztus 25-én szentelte fel Ante Jurić érsek. Modern betonépület 10 méter magas harangtoronnyal, melynek négy oldalán kereszt alakú nyílások láthatók. A bejárathoz hat lépcsőfok vezet fel. A bejárat bal oldalán a sekrestye, a jobb oldalon pedig a kórusra vezető lépcső található. A templom 11 méter hosszú, 7 és fél méter széles. A szentély három lépcsőfokkal magasabb a templomhajónál. A templom első része felett van kialakítva a hittanterem.

A Zelena glavica régészeti lelőhely a Vörös-tótól délkeletre, az Imotski felé vezető úttól délre található. Több korszakot felölelő régészeti lelőhely építészeti maradványokkal és temetőkkel, amelyek az őskortól és az ókortól a késő középkorig terjednek.

Jegyzetek

Források 
Imotski város hivatalos oldala 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
Imotski turisztikai irodájának honlapja 
Imotski város információs portálja 

Split-Dalmácia megye települései
Glavina Donja falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Imotski községhez tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re keletre , Makarskától légvonalban közútonkm-re északkeletre , községközpontjátólkm-re nyugatra a dalmát Zagora területén , Imotska krajina középső részén , aas számú főút mentén fekszik . Története Imotska krajina területe már a történelem előtti időkben is lakott volt . Ezt bizonyítják a Grabovac és Zagvozd területén talált kőszerszámok . A térség első ismert népe az illírek egyik törzse a dalmátok voltak . Róluk mesélnek az ókorból fennmaradt halomsírok és várak maradványai , melyekből Imotska krajina területén több is található . Ilyen régészeti lelőhely a település határában fekvő Zelena glavica . A rómaiak csak az század elejére tudták véglegesen meghódítani a térséget . Római municipium volt a mai Runovići helyén feküdt Novae , de az ő örökségük az itt áthaladó római út is , mely Salonából Imotskin keresztül Narona irányába vezetett . A Zmijavci területén levő Dikovača nevű régészeti lelőhelyen feltárt ókeresztény bazilika maradványai bizonyítják , hogy a római korban itt is egy nagyobb település állt . A római uralom egészenig tartott. század második felében a területet elfoglalták az avarok és szláv segédnépeik . A középkori horvát állam közigazgatásában ez a terület Fehér-Horvátországhoz , azon belül az Imoti zsupánsághoz tartozott . A törökban meghódította a közeli Boszniát , majdre már ez a terület is uralmuk alá került . A török uralom idején a Hercegovaci szandzsákban az Imotski náhije része volt , ennek területe lényegében megegyezett a középkori zsupánsággal . Azes karlócai béke török kézen hagyta . Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békévelban történt meg . Ezután a Velencei Köztársaság fennhatósága alá tartozott . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett . A településnekbenbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett. áprilisában a Független Horvát Állam része , majd szeptemberétőloktóberéig német megszállás alatt volt . A háború után a szocialista Jugoszláviához került.óta a független Horvátországhoz tartozik.ben a településneklakosa volt . Lakosság ( 1869-ben lakosságát Glavina Gornjához számították . ) Nevezetességei Szent József tiszteletére szentelt templomaben épült , az év augusztusén szentelte fel Ante Jurić érsek . Modern betonépületméter magas harangtoronnyal , melynek négy oldalán kereszt alakú nyílások láthatók . A bejárathoz hat lépcsőfok vezet fel . A bejárat bal oldalán a sekrestye , a jobb oldalon pedig a kórusra vezető lépcső található . A templomméter hosszú,és fél méter széles . A szentély három lépcsőfokkal magasabb a templomhajónál . A templom első része felett van kialakítva a hittanterem . A Zelena glavica régészeti lelőhely a Vörös-tótól délkeletre , az Imotski felé vezető úttól délre található . Több korszakot felölelő régészeti lelőhely építészeti maradványokkal és temetőkkel , amelyek az őskortól és az ókortól a késő középkorig terjednek . Jegyzetek Források Imotski város hivatalos oldala A split-makarskai érsekség honlapja További információk Imotski turisztikai irodájának honlapja Imotski város információs portálja Split-Dalmácia megye települései