Felsőtárnok (Szerémség)
Felsőtárnok () falu és község (járás) Horvátországban, Vukovár-Szerém megyében. A községhez Felsőtárnok mellett még Illyefő (Ilača) tartozik.

Fekvése
Vukovártól 24 km-re délkeletre, Horvátország keleti részén, a Nyugat-Szerémségben, közvetlenül a szerb határ mellett, a Duna menti löszterasz egyik hátságán található. Vidéke termékeny, hullámos alföldi terület. Szomszédos települések: Hosszúlovász (Lovas), Illyefő (Ilača), Csótnémeti (Nijemci), Szerbia felől pedig Sid (Šid) mezőváros. Érinti a Zágráb–Belgrád-vasútvonal.

Történelme
A régészeti leletek tanúsága szerint területén már az őskor óta élnek emberek. A falutól 2 km-re nyugatra, az illyefőre vezető úttól északra és délre fekvő „Orašje” nevű lelőhelyen 1971-ben és 2006-ban végzett feltárások során a kőrézkor korai és késői szakaszához tartozó bádeni és a Vučedoli kultúra településeinek maradványait találták. Mellette ókori és középkori leletek is előkerültek. A lelőhely északi részén megtalálták a Mursáról (Eszék) Sirmiumba (Szávaszentdemeter) menő római út maradványait is, melyen Tárnoknál állt az „Ulmo” nevű útállomás (mansio).

A középkori Tárnokot 1335. június 1-jén „Tarnuk” néven említik először abban az oklevélben, melyben a szenternői káptalan előtt Endre bán fia Mortunus, Valkó vármegyei nemes, Tárnok nevű birtokát nejének Klárának a Bihar vármegyei Péterji János lányának elzálogosítja. Neve magyar eredetű, és arra utal, hogy hajdan tárnokok – a királyi kincstár alkalmazottjai, intézői – lakták. A középkorban többször is Tárnokon tartotta Valkó megye gyűléseit. 1404-ben „Tharnuk”, 1443-ban és 1445-ben „Tharnok” néven szerepel a korabeli oklevelekben. A 15. században a Nempti Lorántfi és a Tamási (Vajdafi) családoké volt.

A település 1526-ban Valkóvár eleste után került török kézre és 1691-ig uralma alatt állt. 1632-ben 30 ház állt a településen. A török időkben a középkori magyar lakosság helyére muzulmánok és pravoszláv délszlávok költöztek, akik a török kiűzése idején elmenekültek. Ezt követően a török megszállás alatt maradó Boszniából katolikus horvátok (sokácok) települtek be. 1719-ben a ferencesek megalapították a katolikus plébániát, akik 1757-ig irányították azt. Kezdetben az udvari kamara volt a birtokosa, majd 1720-ban Von Fels báró, császári generálisnak adományozták, aki 1722-ben Josef Oduyer generálisnak adta át. 1725-ben a birtok Johann Wilhelm von Pfeffershofen báróé lett, aki 1728-ban a vukovári uradalom akkori birtokosának Johann Ferdinand von Küffstein grófnak adta át. Végül 1736-tól az Eltz család lett a birtokosa, akik egészen 1945-ig birtokolták. Az iskolai oktatás már 1758-ban megindult a településen. Tárnok 1814-ben vásártartási jogot kapott. 1826-ban megnyílt a postahivatal. 1887-ig járásbíróság és kerületi központ volt. 1891-ben a Vinkovce-Szávaszentdemeter vonalon bekapcsolták a vasúti forgalomba. 1894-ben megnyílt a horvát olvasókör.

Az első katonai felmérés térképén „Tovarnik” néven található. Lipszky János 1808-ban Budán kiadott repertóriumában „Tovarnik” néven szerepel. Nagy Lajos 1829-ben kiadott művében „Tovarnik” néven 78 házzal, 2 katolikus és 698 ortodox vallású lakossal találjuk.

A településnek 1857-ben 630, 1910-ben 913 lakosa volt. Szerém vármegye Sidi járásához tartozott. Az 1910-es népszámlálás adatai szerint lakosságának 60%-a horvát, 18%-a német, 15%-a szerb, 3%-a magyar anyanyelvű volt. A település az első világháború után az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később (1929-ben) Jugoszlávia része lett. 1941 és 1945 a Független Horvát Államhoz tartozott, majd a szocialista Jugoszlávia fennhatósága alá került. A második világháborúban a heves harcok helyszíne volt, mivel  közel feküdt a szerémi frontvonalhoz. 1944. december 8-án a falut elfoglaló partizánok nem teljes adatok szerint 51 helyi horvát polgárt gyilkoltak meg kegyetlen módon. 1991-től a független Horvátország része. 1991-ben lakosságának 71%-a horvát, 22%-a szerb, 3%-a jugoszláv nemzetiségű volt. A horvátországi háború idején a szerbek 1991. szeptemberében elfoglalták a települést. Szeptember 22-én 68 helyi horvát polgárt gyilkoltak meg, köztük Ivan Burik katolikus plébánost is. A nemszerb lakosságot elüldözték, házak és a gazdasági épületek 75%-át elpusztították. A templom, a kultúrház, a posta, a vasútállomás, a rendőrőrs és a temetőkápolna is elpusztult. Az elmenekült lakosság csak 1997-ben térhetett vissza. A háború után mindent újjáépítettek.

A falunak 2011-ben 1916 lakosa volt. 2015 szeptemberében a sajtóhírekben többször is szerepelt, miután a magyar-szerb műszaki határzár elkészültével az Európai Unióba tartó migránsok itt lépték át tömegesen a szerb-horvát zöldhatárt Szerbia felől.

Gazdaság 
A helyi gazdaság alapja a mezőgazdaság. A legnagyobb mezőgazdasági vállalat az Agro-Tovarnik, mely a földterületek nagy részét műveli.

Népessége 

 1910-ben 2521 lakosából 82 fő magyar, 445 német, 1508 horvát és 388 szerb volt.
 1991-ben 3001 lakosából 2136 horvát (71,2%), 670 szerb (22,3%) és 7 magyar (0,2%) volt.
 2011-ben 1916 lakosa volt.

Nevezetességei 
Szent Máté apostol és evangélista tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1804-ben épült későbarokk-klasszicista stilusban. A horvátországi háború idején a szerbek lerombolták. Tornya ledőlt, a tető leégett, az egész berendezés megsemmisült. A háború után újjáépítették. Egyhajós épület, a hajónál keskenyebb, félköríves apszissal és új sekrestyével. A templom téglából épült, a boltozat kupolás, a tetőszerkezetet hódfarkú cserép borítja. A padló kerámialapokkal burkolt. A homlokzatot függőlegesen oszlopok, vízszintesen párkányok, az oldalhomlokzatokat pilaszterek tagolják. A bejárati rész felett középen ovális ablakkal díszített attika, felette hagymakupolás, félköríves és ovális ablakokkal tagolt harangtorony áll.

A Szent Györgynek szentelt pravoszláv templom 1799-ben épült a település központjában, a főút mentén, későbarokk stílusban. Az építtető Petar Šuvaković volt. A templom egyhajós épületként épült, félköríves apszissal és a főhomlokzat elé épített harangtoronnyal. A magas harangtornyot élpilaszterek díszítik, amelyeket a földszinten félköríves portál, a felsőbb emeleteken pedig félköríves ablaknyílások tagolnak. A tornyot profilozott párkányok tagolják, felül az óra helyével. A harangtorony hosszúkás, késő barokk sisakban végződik, amelyen egy gömb és kereszt van. Az oldalhomlokzatokat és az apszist sekély pilaszterek díszítik, félköríves ablakokkal tagolva. A templom körül 19. századi sírok láthatók, vörös kőből készült sírkövekkel. A kaput falazott mellvédek veszik körül oszlopokkal és vas kovácsoltvas kerítéssel. Belül a falazott ikonosztáz a 19. századból származik, Gligorij Davidović Opšić festőművész munkája, fresco-secco technikával festett ikonokkal. A festményeket és egyéb dekorációkat 1903-ban készítette Milisav Marković. Készítője Stevan Todorović, belgrádi akadémikus festőmész volt. Két nagyméretű falfestménye „Szent Száva nem hajlandó visszatérni apja otthonába”, és „Stevan Dečanski látomása” a hajó bejáratát díszítik.

Antun Gustav Matoš szülőháza. Matoš a századforduló horvát modernizmusának legjelentősebb írója, szülőháza nem messze a plébániatemplomtól a falu központjában található. Az eredeti ház, ahol Matoš 1873-ban született, a 19. század első felében építették az akkor Szlavóniában divatos építési módszer szerint. Állami iskolaként és tanári lakásként épült, ahol az író élete első két évét töltötte, majd családjával Zágrábba költözött. A 20. században a ház új, szélesebb utcai homlokzatot kapott, amelyet a késő klasszicizmus jegyében terveztek. 2008-ban megkezdődött a szülőház rekonstrukciós helyreállítása, amelynek során a hagyományos és a profán építészet ötvöződött. Ma a ház kulturális központ, amely a ház 9 részből áll: állandó kiállítóterem, könyvtár és olvasóterem, emlékkönyvtár és dokumentációs Központ, többcélú tér, ajándékbolt, irodalmi klub, műhelyterem, közigazgatási tér, valamint könyvtár és archívum. A földszint szélesebb oldala az utcára néz. A homlokzat lizénákkal van tagolva. A téglalap alakú ablakokat párkányok és sekély építőelemek díszítik. A homlokzat jobb oldalát téglalap emléktábla jelöli A. G. Matoš alakjával.

Kultúra 
A KUD Antun Gustav Matoš kulturális és művészeti egyesületet 1996-ban alapították.

Oktatás 
A helyi oktatás kezdetei 1758-ig nyúlnak vissza. Abban az időben Tárnok különös jelentőséggel bírt a vukovári uradalomban, amelynek része volt. A településen járásbíróság, a posta, a lovassági laktanya és községháza is volt. 1758-ban a templom mellett megnyílt a horvát népiskola, melynek már az elején 40 tanulója volt. A tanító éves fizetése 30 forint volt és ingyenes lakás járt a számára a községi önkormányzattól, valamint a gabona egy része a plébánostól, aki a jobbágyoktól tizedet kapott. 1784-ben új iskolaépületet építettek. Ekkor az iskolában három osztályban 152 diák tanult. A tanítás csak télen tartott. Az első tanító az új iskolában a 30 éves Josip Čolić volt, aki helyi jobbágycsaládból származott.. A tantárgyak hittan, német és szláv írás és olvasás, számtan és német nyelv voltak. A plébános jelentése szerint 1802. április 10-én az iskola épülete összedőlt, alkalmatlan volt a tanításra. Mivel a faluban nem volt megfelelő iskolaépület, a vukovári uradalom volt köteles építőanyagot biztosítani az iskola építéséhez. A 19. század második felében az iskolában három osztály volt. 1865-ben 80 diák vett részt az oktatásban. 1891-ben új iskolaépületet emeltek. A településen ma az Antun Gustav Matoš általános iskola működik.

Sport 
 Az NK Hajduk Tovarnik futballbot 1924-ben alapították.
 TK AS Tovarnik teniszklub
 A településen minden nyáron kispályás labdarúgótornát rendeznek.

Egyesületek 
Az Udruga Žena Tovarnik nőegyesületet 2008-ban alapították.

Híres emberek 
 Itt született Antun Gustav Matoš (1873–1914) horvát költő, újságíró, esszéista. 
 Itt halt mártírhalált Ivan Burik katolikus pap 1991-ben a horvátországi háború során.

Jegyzetek

Források
 https://archive.org/stream/azeltntrgivrmeg00pestgoog/azeltntrgivrmeg00pestgoog_djvu.txt
 http://gkonline.info/test/feljton_2011_39-42.pdf  
 http://mek.oszk.hu/cgi-bin/thes.cgi?desc=Tovarnik&trunc=0
 Az általános iskola honlapja 
 Hrvatska enciklopedija – Tovarnik 
 Šimun Penava: Memento za Tovarnik (Svibanj-Rujan 1991)

További információk 

A megye turisztikai irodájának honlapja 
Felsőtárnok község hivatalos honlapja 

Vukovár-Szerém megye települései
Felsőtárnok ( ) falu és község ( járás ) Horvátországban , Vukovár-Szerém megyében . A községhez Felsőtárnok mellett még Illyefő ( Ilača ) tartozik . Fekvése Vukovártólkm-re délkeletre , Horvátország keleti részén , a Nyugat-Szerémségben , közvetlenül a szerb határ mellett , a Duna menti löszterasz egyik hátságán található . Vidéke termékeny , hullámos alföldi terület . Szomszédos települések : Hosszúlovász ( Lovas ) , Illyefő ( Ilača ) , Csótnémeti ( Nijemci ) , Szerbia felől pedig Sid ( Šid ) mezőváros . Érinti a Zágráb–Belgrád-vasútvonal . Történelme A régészeti leletek tanúsága szerint területén már az őskor óta élnek emberek . A falutólkm-re nyugatra , az illyefőre vezető úttól északra és délre fekvő „ Orašje” nevű lelőhelyenben ésban végzett feltárások során a kőrézkor korai és késői szakaszához tartozó bádeni és a Vučedoli kultúra településeinek maradványait találták . Mellette ókori és középkori leletek is előkerültek . A lelőhely északi részén megtalálták a Mursáról ( Eszék ) Sirmiumba ( Szávaszentdemeter ) menő római út maradványait is , melyen Tárnoknál állt az „ Ulmo” nevű útállomás ( mansio ) . A középkori Tárnokot júniusjén „ Tarnuk” néven említik először abban az oklevélben , melyben a szenternői káptalan előtt Endre bán fia Mortunus , Valkó vármegyei nemes , Tárnok nevű birtokát nejének Klárának a Bihar vármegyei Péterji János lányának elzálogosítja . Neve magyar eredetű , és arra utal , hogy hajdan tárnokok – a királyi kincstár alkalmazottjai , intézői – lakták . A középkorban többször is Tárnokon tartotta Valkó megye gyűléseit.ben „ Tharnuk”, ban ésben „ Tharnok” néven szerepel a korabeli oklevelekben . A században a Nempti Lorántfi és a Tamási ( Vajdafi ) családoké volt . A településban Valkóvár eleste után került török kézre ésig uralma alatt állt.benház állt a településen . A török időkben a középkori magyar lakosság helyére muzulmánok és pravoszláv délszlávok költöztek , akik a török kiűzése idején elmenekültek . Ezt követően a török megszállás alatt maradó Boszniából katolikus horvátok ( sokácok ) települtek be.ben a ferencesek megalapították a katolikus plébániát , akikig irányították azt . Kezdetben az udvari kamara volt a birtokosa , majdban Von Fels báró , császári generálisnak adományozták , akiben Josef Oduyer generálisnak adta át.ben a birtok Johann Wilhelm von Pfeffershofen báróé lett , akiban a vukovári uradalom akkori birtokosának Johann Ferdinand von Küffstein grófnak adta át . Végültól az Eltz család lett a birtokosa , akik egészenig birtokolták . Az iskolai oktatás márban megindult a településen . Tárnokben vásártartási jogot kapott.ban megnyílt a postahivatal.ig járásbíróság és kerületi központ volt.ben a Vinkovce-Szávaszentdemeter vonalon bekapcsolták a vasúti forgalomba.ben megnyílt a horvát olvasókör . Az első katonai felmérés térképén „ Tovarnik” néven található . Lipszky Jánosban Budán kiadott repertóriumában „ Tovarnik” néven szerepel . Nagy Lajosben kiadott művében „ Tovarnik” névenházzal, katolikus ésortodox vallású lakossal találjuk . A településnekbenbenlakosa volt . Szerém vármegye Sidi járásához tartozott . Azes népszámlálás adatai szerint lakosságának-a horvát,-a német,-a szerb,-a magyar anyanyelvű volt . A település az első világháború után az új szerb-horvát-szlovén állam , majd későbbben ) Jugoszlávia része lett.ésa Független Horvát Államhoz tartozott , majd a szocialista Jugoszlávia fennhatósága alá került . A második világháborúban a heves harcok helyszíne volt , mivel közel feküdt a szerémi frontvonalhoz. decemberán a falut elfoglaló partizánok nem teljes adatok szerinthelyi horvát polgárt gyilkoltak meg kegyetlen módon.től a független Horvátország része.ben lakosságának-a horvát,-a szerb,-a jugoszláv nemzetiségű volt . A horvátországi háború idején a szerbek szeptemberében elfoglalták a települést . Szeptemberénhelyi horvát polgárt gyilkoltak meg , köztük Ivan Burik katolikus plébánost is . A nemszerb lakosságot elüldözték , házak és a gazdasági épületek-át elpusztították . A templom , a kultúrház , a posta , a vasútállomás , a rendőrőrs és a temetőkápolna is elpusztult . Az elmenekült lakosság csakben térhetett vissza . A háború után mindent újjáépítettek . A falunakbenlakosa volt.szeptember ében a sajtóhírekben többször is szerepelt , miután a magyar-szerb műszaki határzár elkészültével az Európai Unióba tartó migránsok itt lépték át tömegesen a szerb-horvát zöldhatárt Szerbia felől . Gazdaság A helyi gazdaság alapja a mezőgazdaság . A legnagyobb mezőgazdasági vállalat az Agro-Tovarnik , mely a földterületek nagy részét műveli . Népessége benlakosábólfő magyar,német , horvát ésszerb volt. benlakosábólhorvát2 % ) ,szerb3 % ) ésmagyar2 % ) volt. benlakosa volt . Nevezetességei Szent Máté apostol és evangélista tiszteletére szentelt római katolikus templomaben épült későbarokk-klasszicista stilusban . A horvátországi háború idején a szerbek lerombolták . Tornya ledőlt , a tető leégett , az egész berendezés megsemmisült . A háború után újjáépítették . Egyhajós épület , a hajónál keskenyebb , félköríves apszissal és új sekrestyével . A templom téglából épült , a boltozat kupolás , a tetőszerkezetet hódfarkú cserép borítja . A padló kerámialapokkal burkolt . A homlokzatot függőlegesen oszlopok , vízszintesen párkányok , az oldalhomlokzatokat pilaszterek tagolják . A bejárati rész felett középen ovális ablakkal díszített attika , felette hagymakupolás , félköríves és ovális ablakokkal tagolt harangtorony áll . A Szent Györgynek szentelt pravoszláv templomben épült a település központjában , a főút mentén , későbarokk stílusban . Az építtető Petar Šuvaković volt . A templom egyhajós épületként épült , félköríves apszissal és a főhomlokzat elé épített harangtoronnyal . A magas harangtornyot élpilaszterek díszítik , amelyeket a földszinten félköríves portál , a felsőbb emeleteken pedig félköríves ablaknyílások tagolnak . A tornyot profilozott párkányok tagolják , felül az óra helyével . A harangtorony hosszúkás , késő barokk sisakban végződik , amelyen egy gömb és kereszt van . Az oldalhomlokzatokat és az apszist sekély pilaszterek díszítik , félköríves ablakokkal tagolva . A templom körül századi sírok láthatók , vörös kőből készült sírkövekkel . A kaput falazott mellvédek veszik körül oszlopokkal és vas kovácsoltvas kerítéssel . Belül a falazott ikonosztáz a századból származik , Gligorij Davidović Opšić festőművész munkája , fresco-secco technikával festett ikonokkal . A festményeket és egyéb dekorációkatban készítette Milisav Marković . Készítője Stevan Todorović , belgrádi akadémikus festőmész volt . Két nagyméretű falfestménye „ Szent Száva nem hajlandó visszatérni apja otthonába” , és „ Stevan Dečanski látomása” a hajó bejáratát díszítik . Antun Gustav Matoš szülőháza . Matoš a századforduló horvát modernizmusának legjelentősebb írója , szülőháza nem messze a plébániatemplomtól a falu központjában található . Az eredeti ház , ahol Matošban született , a század első felében építették az akkor Szlavóniában divatos építési módszer szerint . Állami iskolaként és tanári lakásként épült , ahol az író élete első két évét töltötte , majd családjával Zágrábba költözött . A században a ház új , szélesebb utcai homlokzatot kapott , amelyet a késő klasszicizmus jegyében terveztek.ban megkezdődött a szülőház rekonstrukciós helyreállítása , amelynek során a hagyományos és a profán építészet ötvöződött . Ma a ház kulturális központ , amely a házrészből áll : állandó kiállítóterem , könyvtár és olvasóterem , emlékkönyvtár és dokumentációs Központ , többcélú tér , ajándékbolt , irodalmi klub , műhelyterem , közigazgatási tér , valamint könyvtár és archívum . A földszint szélesebb oldala az utcára néz . A homlokzat lizénákkal van tagolva . A téglalap alakú ablakokat párkányok és sekély építőelemek díszítik . A homlokzat jobb oldalát téglalap emléktábla jelöli A . G. Matoš alakjával . Kultúra A KUD Antun Gustav Matoš kulturális és művészeti egyesületetban alapították . Oktatás A helyi oktatás kezdeteiig nyúlnak vissza . Abban az időben Tárnok különös jelentőséggel bírt a vukovári uradalomban , amelynek része volt . A településen járásbíróság , a posta , a lovassági laktanya és községháza is volt.ban a templom mellett megnyílt a horvát népiskola , melynek már az elejéntanulója volt . A tanító éves fizetéseforint volt és ingyenes lakás járt a számára a községi önkormányzattól , valamint a gabona egy része a plébánostól , aki a jobbágyoktól tizedet kapott.ben új iskolaépületet építettek . Ekkor az iskolában három osztálybandiák tanult . A tanítás csak télen tartott . Az első tanító az új iskolában aéves Josip Čolić volt , aki helyi jobbágycsaládból származott . . A tantárgyak hittan , német és szláv írás és olvasás , számtan és német nyelv voltak . A plébános jelentése szerint áprilisén az iskola épülete összedőlt , alkalmatlan volt a tanításra . Mivel a faluban nem volt megfelelő iskolaépület , a vukovári uradalom volt köteles építőanyagot biztosítani az iskola építéséhez . A század második felében az iskolában három osztály volt.bendi ák vett részt az oktatásban.ben új iskolaépületet emeltek . A településen ma az Antun Gustav Matoš általános iskola működik . Sport Az NK Hajduk Tovarnik futballbotben alapították . T K AS Tovarnik teniszklub A településen minden nyáron kispályás labdarúgótornát rendeznek . Egyesületek Az Udruga Žena Tovarnik nőegyesületetban alapították . Híres emberek Itt született Antun Gustav Matoš1914 ) horvát költő , újságíró , esszéista . Itt halt mártírhalált Ivan Burik katolikus papben a horvátországi háború során . Jegyzetek Források https://archive.org/stream/azeltntrgivrmeg00pestgoog/azeltntrgivrmeg00pestgoog_djvu.txt http://gkonline.info/test/feljton_2011_39-42.pdf http://mek.oszk.hu/cgi-bin/thes.cgi?desc=Tovarnik&trunc=0 Az általános iskola honlapja Hrvatska enciklopedija – Tovarnik Šimun Penava : Memento za Tovarnik ( Svibanj-Rujan További információk A megye turisztikai irodájának honlapja Felsőtárnok község hivatalos honlapja Vukovár-Szerém megye települései