UR–100
Az UR–100 (GRAU-kódja: 8K84, NATO-kódja: SS–11 Sego) szovjet kétfokozatú, folyékony hajtóanyagú, silóba telepített interkontinentális ballisztikus rakéta, melyet az OKB–52 tervezőiroda fejlesztett ki az 1960-as évek közepétől. A Hrunyicsev Gépgyár gyártotta 1966–1974 között. 1967 júliusában rendszeresítették a Szovjet Hadsereg Hadászati Rakétacsapatainál. A legnagyobb mennyiségben gyártott és hadrendben tartott szovjet interkontinentális ballisztikus rakéta volt. 1966–1972 között 990 rakétaindító silót építettek ki a rakéta számára, melyekből egyszerre 950 állt szolgálatban. 1971-től a modernizált UR–100M változatot rendszeresítették. 1972-ben jelent meg a továbbfejlesztett UR–100K, majd 1975-ben az UR–100N változat.

Története

Műszaki jellemzői

Típusváltozatok

Források 

Interkontinentális ballisztikus rakéták
Szovjet rakétafegyverek
Hidegháborús fegyverzet
Az UR–100 ( GRAU-kódja:84 , NATO-kódja : SS–11 Sego ) szovjet kétfokozatú , folyékony hajtóanyagú , silóba telepített interkontinentális ballisztikus rakéta , melyet az OKB–52 tervezőiroda fejlesztett ki azas évek közepétől . A Hrunyicsev Gépgyár gyártotta1974 között.júliusában rendszeresítették a Szovjet Hadsereg Hadászati Rakétacsapatainál . A legnagyobb mennyiségben gyártott és hadrendben tartott szovjet interkontinentális ballisztikus rakéta volt.1972 közöttrakétaindító silót építettek ki a rakéta számára , melyekből egyszerreállt szolgálatban.től a modernizált UR–100M változatot rendszeresítették.ben jelent meg a továbbfejlesztett UR–100K , majdben az UR–100N változat . Története Műszaki jellemzői Típusváltozatok Források Interkontinentális ballisztikus rakéták Szovjet rakétafegyverek Hidegháborús fegyverzet