Proložac
Proložac község Horvátországban Split-Dalmácia megyében.

Fekvése 
Splittől légvonalban 58, közúton 86 km-re keletre, Makarskától légvonalban 22, közúton 36 km-re északkeletre, a Dalmát Zagora területén, Imotska krajina északnyugati részén fekszik. Nyugati és déli részét az Imotski-mező, északi és keleti részét egy dombos fennsík képezi. Nevét arról a szurdokról kapta, melyet a Suvaja nevű záporpatak vájt a talajba és amely elválasztja Proložacot a szomszédos Postranjétól.

A község települései 
Közigazgatásilag Donji Proložac, Gornji Proložac, Postranje, Ričice és Šumet települések tartoznak hozzá.

Története 
A kitűnő letelepedési feltételek, a kedvező éghajlat, a kiterjedt termékeny terület és a nagy vízkészlet már a történelem előtti időben elősegítette az ember letelepedését. A térség első ismert népe az illírek voltak. Róluk mesélnek az ókorból fennmaradt halomsírok és várak maradványai. Az illír háborúk végeztével az 1. század elején e terület is Dalmácia római tartomány része lett. A békésebb idők gazdasági felvirágzást hoztak e vidék számára is, mely elsősorban az utak megépítésében mutatkozott meg. Ezek közül néhány ma is használatban van. A római korban építették azt a hidat is, amelynek maradványaira a község egyik jelképe a Šarampov-híd épült. A római jelenlétet az e vidéken előkerült számos régészeti lelet (pénzek, ékszerek, használati eszközök, fegyverek) is igazolja, melyek közül kiemelkedik egy Diana istennő alakjával díszített 2. századi dombormű, Ceresnek szentelt felirat és egy Fortuna szobor. A kereszténység korai jelenlétét bizonyítja a temető területén 1997-ben feltárt 5. századi háromhajós ókeresztény bazilika maradványa. Alapjain később egyhajós ószláv templom épült, melyből növényi ornamentika díszítés maradványai, szarkofág és ószláv sírok maradtak fenn. A horvátok ősei a 7. században vándoroltak be erre a vidékre. A bencés atyák Opačacnál a Vrljika-folyó forrásánál építették fel kolostorukat, innen végezték a térség lakóinak keresztény hitre térítését. A 14. századtól a hívek lelki gondozását a ferencesek vették át, akik az elpusztult kolostort újjáépítették. Proložac első írásos említése 1444-ből Stjepan Vukčić Kosača bosnyák herceg okleveléből származik. A török 1463-ban meghódította a közeli Boszniát, majd néhány évvel később már ez a terület is uralmuk alá került. Az 1699-es karlócai béke török kézen hagyta. Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békével 1718-ban történt meg. Ezután a Velencei Köztársaság fennhatósága alá tartozott. Prolažac a felszabadulás után önálló plébánia székhelye lett, később belőle vált ki a ričicei és a lokvićici plébánia. A 17. században épített Szent Mihály templomot 1753-ban bővítették. (1897-ben az új templom építése előtt bontották le.) A községnek 1857-ben 3051, 1910-ben 4756 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. A lakosság elvándorlása az 1970-es évektől vette kezdetét. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. Az 1990-es évek óta lakossága folyamatosan csökkent. 2011-ben a településnek 3802 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
A Šaramp hídját (Šarampov most) mai formájában1900 körül építették a török korban épített híd alapjaira, amely viszont egy ókori római híd maradványaira épült. Nevét Šaramp bégről kapta, aki a híd keleti oldalán, a Suvaja melletti török erődben élt. Ezt a területet a helyiek „Krvava njivának” azaz véres földnek nevezik, mivel a hagyomány szerint itt csalta tőrbe és mészárolta le békét ajánlva a török az elnyomása ellen felkelt keresztény lakosságot.
Szent Mihály főangyal tiszteletére szentelt plébániatemploma 1897 és 1901 között épült C. Iveković tervei szerint faragott kövekből neoromán stílusban. Háromhajós épület, homlokzatán a kapuzattal, felette nagy félköríves ablakkal, az oromzaton Szent Mihály szobrával. Az északi oldalon áll a 31 méter magas harangtorony, benne négy haranggal. A harangtornyot 1999-ben felújították. A márvány főoltárt 1904-ben építették Marino és Pietro Betizza spliti műhelyében. A tabernákulum felett ezüst kereszt, két oldalán Szent Cirill és Metód szobrai állnak. Az északi oldalhajóban álló Szűz Mária oltár a régi plébániatemplomból került át ide. A déli hajó két, fából készült oltárát a 20. század végén kőre cserélték. Az épületet többször, így 1964-ben, 1978-ban, 1982 és 1998 között is renoválták. A templomudvart 1904-ben kőfallal vették körül, ebben helyezték el Mate Gnječ atya mellszobrát. A templomudvar déli oldalán temető található, a benne álló temetőkápolna 1912-ben épült, ma kiállítóterem működik benne. 1986 és 1998 között a templom melletti temetőben régészeti feltárások folytak, ezek során számos ókori és történelem előtti lelet került elő. A leletek közül a legjelentősebb egy Mithrász-oltár, melynek egyik oldalán a bikán ülő Mithrász, a másikon pedig Mithrász lakomájának ábrázolása látható.
A durmiševaci Mária mennybevétele templom 1873-ban épült a valamivel régebbi kápolna helyén. Egyhajós kőépület homlokzata felett pengefalú harangtoronnyal, melyben három harang fér el. A dongaboltozatos apszisban található a régi, fából faragott oltár a Szűzanya képével, mely a sinji Mária-kegykép valamivel kisebb másolata. Az épületet többször is renoválták, utoljára 1995 és 1999 között. Az új templom és a régi romjai között a Vrljika mellett egy Lučica nevű nagy rét található évszázados fákkal. A területet fallal kerítették körül és oltár építettek benne, ahol Szűz Mária tiszteletére tartanak miséket, melyre az egész Imotska krajina területéről számos hívő gyűlik össze. 1995-ben ezen a területen Eda Šegvić tervei szerint nyitott bazilikát létesítettek, melyet a nép Zöld katedrálisnak nevez.
Az Opačac nevű régészeti lelőhelyen a Vrljika közelében található a Szűz Mária templom, melyet 1719-ben építettek a 14. századi, valamivel nagyobb templom helyén. Az egyhajós épület homlokzata sajnos leomlott, de ismert, hogy a bejárat felett rózsaablak, felül pedig harangtorony díszítette. Romos az északi és a keleti fal is. A mellékbejárat déli falon át vezet, melyet felül gótikus kereszt díszít. Valószínűleg egy középkori sírkő részét képezte. Ugyanezen a falon két alacsony, négyszögletes ablak között lőrésszerű nyílás látható. Közelében feltárták a 14. századi kolostortemplom, valamint egy másik épület északi alapfalait, melyet az egykori kolostor falának tartanak. A templom közvetlen közelében és belső terében nagy számú sír került elő, melyek legtöbbje a 16. és 17. századra keltezhető. Ez az az időszak, amikor az épület nem töltötte be eredeti szakrális funkcióját. Opačac ma is a Nagyboldogasszony napi zarándoklatok kedvelt célpontja, ahol évente több ezer zarándok gyűlik össze.
Ferences kolostor maradványai a Prološko blato Manastir nevű kis szigetén. A ferencesek a 15. század közepén a Vrljika forrása melletti kolostorukból a török veszély hatására menekültek ide, ahol felépítették kolostorukat. A kolostorban a korabeli források szerint iskola, könyvtár és levéltár is volt. A török veszély elmúltával a 18. században elhagyták a nehezen megközelíthető helyet és az épületek elpusztultak.
Badnjevica török kori várának maradványai a Suvaja partján.
Češljarova glavica, Kokića glavica, Strinićeva glavica régészeti lelőhelyei.
A Dva oka egy kettős tó, mely tulajdonképpen két kerek tóból áll, melyeket egy szűk csatorna köt össze. A Vrljika öt forrástavának egyike, mely sohasem szárad ki. Az északi tó 42 méter átmérőjű és 12 méter mély, a déli tó 44 méter átmérőjű és 6 méter mély. A tóhoz legenda is fűződik, mely Emir bégről és egy szerencsétlen fiatal apácáról szól.

Jegyzetek

Források 
Prolozac község hivatalos oldala 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
A község információs portálja 
A spliti ferences rendtartomány honlapja 
Az alapiskola honlapja

Irodalom 
Vlade Dragun – Bože Ujević: Legende imotskog krša, Zagreb/Split 2014.

Split-Dalmácia megye települései
Proložac község Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re keletre , Makarskától légvonalban közútonkm-re északkeletre , a Dalmát Zagora területén , Imotska krajina északnyugati részén fekszik . Nyugati és déli részét az Imotski-mező , északi és keleti részét egy dombos fennsík képezi . Nevét arról a szurdokról kapta , melyet a Suvaja nevű záporpatak vájt a talajba és amely elválasztja Proložacot a szomszédos Postranjétól . A község települései Közigazgatásilag Donji Proložac , Gornji Proložac , Postranje , Ričice és Šumet települések tartoznak hozzá . Története A kitűnő letelepedési feltételek , a kedvező éghajlat , a kiterjedt termékeny terület és a nagy vízkészlet már a történelem előtti időben elősegítette az ember letelepedését . A térség első ismert népe az illírek voltak . Róluk mesélnek az ókorból fennmaradt halomsírok és várak maradványai . Az illír háborúk végeztével az század elején e terület is Dalmácia római tartomány része lett . A békésebb idők gazdasági felvirágzást hoztak e vidék számára is , mely elsősorban az utak megépítésében mutatkozott meg . Ezek közül néhány ma is használatban van . A római korban építették azt a hidat is , amelynek maradványaira a község egyik jelképe a Šarampov-híd épült . A római jelenlétet az e vidéken előkerült számos régészeti lelet ( pénzek , ékszerek , használati eszközök , fegyverek ) is igazolja , melyek közül kiemelkedik egy Diana istennő alakjával díszített századi dombormű , Ceresnek szentelt felirat és egy Fortuna szobor . A kereszténység korai jelenlétét bizonyítja a temető területénben feltárt századi háromhajós ókeresztény bazilika maradványa . Alapjain később egyhajós ószláv templom épült , melyből növényi ornamentika díszítés maradványai , szarkofág és ószláv sírok maradtak fenn . A horvátok ősei a században vándoroltak be erre a vidékre . A bencés atyák Opačacnál a Vrljika-folyó forrásánál építették fel kolostorukat , innen végezték a térség lakóinak keresztény hitre térítését . A századtól a hívek lelki gondozását a ferencesek vették át , akik az elpusztult kolostort újjáépítették . Proložac első írásos említéseből Stjepan Vukčić Kosača bosnyák herceg okleveléből származik . A törökban meghódította a közeli Boszniát , majd néhány évvel később már ez a terület is uralmuk alá került . Azes karlócai béke török kézen hagyta . Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békévelban történt meg . Ezután a Velencei Köztársaság fennhatósága alá tartozott . Prolažac a felszabadulás után önálló plébánia székhelye lett , később belőle vált ki a ričicei és a lokvićici plébánia . A században épített Szent Mihály templomotban bővítették.ben az új templom építése előtt bontották le . ) A községnekbenbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához került . A lakosság elvándorlása azes évektől vette kezdetét.óta a független Horvátországhoz tartozik . Azes évek óta lakossága folyamatosan csökkent.ben a településneklakosa volt . Lakosság Nevezetességei A Šaramp hídját ( Šarampov most ) mai formájában1900 körül építették a török korban épített híd alapjaira , amely viszont egy ókori római híd maradványaira épült . Nevét Šaramp bégről kapta , aki a híd keleti oldalán , a Suvaja melletti török erődben élt . Ezt a területet a helyiek „ Krvava njivának” azaz véres földnek nevezik , mivel a hagyomány szerint itt csalta tőrbe és mészárolta le békét ajánlva a török az elnyomása ellen felkelt keresztény lakosságot . Szent Mihály főangyal tiszteletére szentelt plébániatemplomaésközött épült C. Iveković tervei szerint faragott kövekből neoromán stílusban . Háromhajós épület , homlokzatán a kapuzattal , felette nagy félköríves ablakkal , az oromzaton Szent Mihály szobrával . Az északi oldalon áll améter magas harangtorony , benne négy haranggal . A harangtornyotben felújították . A márvány főoltártben építették Marino és Pietro Betizza spliti műhelyében . A tabernákulum felett ezüst kereszt , két oldalán Szent Cirill és Metód szobrai állnak . Az északi oldalhajóban álló Szűz Mária oltár a régi plébániatemplomból került át ide . A déli hajó két , fából készült oltárát a század végén kőre cserélték . Az épületet többször , ígyben , ban,ésközött is renoválták . A templomudvartben kőfallal vették körül , ebben helyezték el Mate Gnječ atya mellszobrát . A templomudvar déli oldalán temető található , a benne álló temetőkápolnaben épült , ma kiállítóterem működik benne.ésközött a templom melletti temetőben régészeti feltárások folytak , ezek során számos ókori és történelem előtti lelet került elő . A leletek közül a legjelentősebb egy Mithrász-oltár , melynek egyik oldalán a bikán ülő Mithrász , a másikon pedig Mithrász lakomájának ábrázolása látható . A durmiševaci Mária mennybevétele templomban épült a valamivel régebbi kápolna helyén . Egyhajós kőépület homlokzata felett pengefalú harangtoronnyal , melyben három harang fér el . A dongaboltozatos apszisban található a régi , fából faragott oltár a Szűzanya képével , mely a sinji Mária-kegykép valamivel kisebb másolata . Az épületet többször is renoválták , utoljáraésközött . Az új templom és a régi romjai között a Vrljika mellett egy Lučica nevű nagy rét található évszázados fákkal . A területet fallal kerítették körül és oltár építettek benne , ahol Szűz Mária tiszteletére tartanak miséket , melyre az egész Imotska krajina területéről számos hívő gyűlik össze.ben ezen a területen Eda Šegvić tervei szerint nyitott bazilikát létesítettek , melyet a nép Zöld katedrálisnak nevez . Az Opačac nevű régészeti lelőhelyen a Vrljika közelében található a Szűz Mária templom , melyetben építettek a századi , valamivel nagyobb templom helyén . Az egyhajós épület homlokzata sajnos leomlott , de ismert , hogy a bejárat felett rózsaablak , felül pedig harangtorony díszítette . Romos az északi és a keleti fal is . A mellékbejárat déli falon át vezet , melyet felül gótikus kereszt díszít . Valószínűleg egy középkori sírkő részét képezte . Ugyanezen a falon két alacsony , négyszögletes ablak között lőrésszerű nyílás látható . Közelében feltárták a századi kolostortemplom , valamint egy másik épület északi alapfalait , melyet az egykori kolostor falának tartanak . A templom közvetlen közelében és belső terében nagy számú sír került elő , melyek legtöbbje a és századra keltezhető . Ez az az időszak , amikor az épület nem töltötte be eredeti szakrális funkcióját . Opačac ma is a Nagyboldogasszony napi zarándoklatok kedvelt célpontja , ahol évente több ezer zarándok gyűlik össze . Ferences kolostor maradványai a Prološko blato Manastir nevű kis szigetén . A ferencesek a század közepén a Vrljika forrása melletti kolostorukból a török veszély hatására menekültek ide , ahol felépítették kolostorukat . A kolostorban a korabeli források szerint iskola , könyvtár és levéltár is volt . A török veszély elmúltával a században elhagyták a nehezen megközelíthető helyet és az épületek elpusztultak . Badnjevica török kori várának maradványai a Suvaja partján . Češljarova glavica , Kokića glavica , Strinićeva glavica régészeti lelőhelyei . A Dva oka egy kettős tó , mely tulajdonképpen két kerek tóból áll , melyeket egy szűk csatorna köt össze . A Vrljika öt forrástavának egyike , mely sohasem szárad ki . Az északi tóméter átmérőjű ésméter mély , a déli tóméter átmérőjű ésméter mély . A tóhoz legenda is fűződik , mely Emir bégről és egy szerencsétlen fiatal apácáról szól . Jegyzetek Források Prolozac község hivatalos oldala A split-makarskai érsekség honlapja További információk A község információs portálja A spliti ferences rendtartomány honlapja Az alapiskola honlapja Irodalom Vlade Dragun – Bože Ujević : Legende imotskog krša , Zagreb/Split Split-Dalmácia megye települései