François Gachot
François Gachot (Limoges, 1901. július 26. – Párizs, 1986. július 23.) francia író, pedagógus, a magyarországi francia nagykövetség kulturális attaséja 1944 és 1949 között, később Jean Cocteau titkára.

Életpályája 
A La Nouvelle Revue française köréhez tartozott. Fiatal íróként a francia külügyminisztérium küldte Magyarországra 1924 novemberében, negyedszázadot élt Budapesten a második világháború előtt. Ez idő alatt franciát tanított az Eötvös József Collegiumban, emellett a francia kulturális intézet igazgatói posztját is betöltötte. Magyar költők, írók műveit fordította franciára, néhány év alatt megtanult magyarul. 

1926-tól a Nyugat folyóiratban is publikált, rendszeresen ismertette a modern kortárs francia irodalmat. Szoros baráti kapcsolatba került Babits Mihály irodalmi körével. 

1986-ban a Művelődési Minisztérium Pro Cultura Hungarica emlékplakettel tüntette ki. Főbb műve az 1953-ban írt Les amants de Budapest, melyet Budapesti szerelmesek címmel fordított le Szávai Nándor.
Franciára fordította Krúdy Gyula két regényét, Az útitársat és a Bukfencet, valamint Balanyi György A magyar nemzet története című művét. 

A Rajk-per kapcsán 1949-ben francia követség attaséjaként az akkori politikai erők hatására el kellett hagynia az országot; csak jóval később, a hetvenes években tért vissza.

Magyarul 
Kakas Ferkó diadala; Cserépfalvi, Bp., 1944
Diener-Dénes Rudolf; előszó Illyés Gyula, kéziratból ford. Illyés Mária; Corvina, Bp., 1976 (A művészet kiskönyvtára)
Budapesti szerelmesek. Regény; ford., utószó Szávai Nándor; Európa, Bp., 1979

Jegyzetek

1901-ben született személyek
1986-ban elhunyt személyek
Francia diplomaták
Francia műfordítók
Francia írók
Francia egyetemi, főiskolai oktatók
François Gachot ( Limoges , július – Párizs , július ) francia író , pedagógus , a magyarországi francia nagykövetség kulturális attaséjaésközött , később Jean Cocteau titkára . Életpályája A La Nouvelle Revue française köréhez tartozott . Fiatal íróként a francia külügyminisztérium küldte Magyarországranovemberében , negyedszázadot élt Budapesten a második világháború előtt . Ez idő alatt franciát tanított az Eötvös József Collegiumban , emellett a francia kulturális intézet igazgatói posztját is betöltötte . Magyar költők , írók műveit fordította franciára , néhány év alatt megtanult magyarul . 1926-tól a Nyugat folyóiratban is publikált , rendszeresen ismertette a modern kortárs francia irodalmat . Szoros baráti kapcsolatba került Babits Mihály irodalmi körével . 1986-ban a Művelődési Minisztérium Pro Cultura Hungarica emlékplakettel tüntette ki . Főbb műve azban írt Les amants de Budapest , melyet Budapesti szerelmesek címmel fordított le Szávai Nándor . Franciára fordította Krúdy Gyula két regényét , Az útitársat és a Bukfencet , valamint Balanyi György A magyar nemzet története című művét . A Rajk-per kapcsánben francia követség attaséjaként az akkori politikai erők hatására el kellett hagynia az országot ; csak jóval később , a hetvenes években tért vissza . Magyarul Kakas Ferkó diadala ; Cserépfalvi , Bp. , Diener-Dénes Rudolf ; előszó Illyés Gyula , kéziratból ford . Illyés Mária ; Corvina, Bp. , ( A művészet kiskönyvtára) Budapesti szerelmesek . Regény ; ford . , utószó Szávai Nándor ; Európa, Bp. , Jegyzetek 1901-ben született személyek 1986-ban elhunyt személyek Francia diplomaták Francia műfordítók Francia írók Francia egyetemi , főiskolai oktatók