Regino
Prümi Regino (, ), (Altrip, 842 körül – Trier, 915) középkori német krónikás.

Élete 
Regino valószínűleg a Rajna mellett fekvő Altripban született. 885-ben a prümi, 892-ben a custosai kolostor apátja lett. A helyi pártviszályok miatt 899-ben otthagyta a kolostorát, és 915-ben önkéntes száműzetése helyén, a trieri Szt. Maximin kolostorban hunyt el.

Művei 
Regino tulajdonképpen Radbod trieri érsek sürgetésére írta meg a De synodalibus causis ac disciplinis ecclesiasticist, és az egyházi zene reformjáról szóló De harmonica institutione című könyveit. Ezeknél jelentősebb az Adalbert trieri püspöknek ajánlott Krónikája, amelyet a keresztény időszámítással, Krisztus születésén kezdett. Az eseményeket 906-ig dolgozta fel, és 908-ban fejezte be a krónika írását. A trieri Szt. Maximin-kolostor egyik szerzetese, Adalbert (később Magdeburg első érseke) folytatta Regino művét 968-ig.

Vélekedése a magyarokról 
Regino ír a korabeli magyarok viselt dolgairól is. Szerinte a magyarok igen vad és kegyetlen nép, amelynek nevét a korábbi századokban nem ismerték. Szkítiából és a Tanais mocsarai közül 889-ben vándoroltak ki. A magyarokat a lakóhelyükről a besenyők szorították ki a pannonok és az avarok pusztaságaira. Itt a magyarok kezdetben halászattal és vadászattal foglalkoztak, később – kitűnő íjászok lévén – Karintiában, Morvaországban és Bulgáriában nagy sikerű portyázásokat hajtottak végre. Regino szerint a magyarok nem kitartó harcosok, és vadak módjára – mint hallotta – nyers hússal táplálkoznak, embervért isznak. Hozzáteszi még, hogy a magyarok az elfogottak szívét fölvagdalva, egymás közt felosztják és csodaszerként fogyasztják.

Regino Szkítia leírásánál illetve a szkíták (magyarok) életmódjánál Marcus Iunianus Iustinus 3. századi történetíró munkásságát használta fel, dolgozta át. Emiatt történeti értéke e két vonatkozásban nincsen. Justinusnál Szkítia leírása egy ősi antik toposz. Lényege, hogy a civilizálatlan szkíták romlatlanságát állítja szembe a civilizációban élő görögök-rómaiak romlottságával. Tehát egyrészt ez egy kultúrakritika, másrészt a történeti érték már Justinus idejében hiányzott.

Regino ezt úgy dolgozza át, hogy a romlatlanság-motívumot kiiktatja és helyette az elmaradottságot és kegyetlenséget hangsúlyozza, ennek fő ösztönzője az akkortájt kialakult ellenszenv, mely a frissen Kárpát-medencébe érkező, és a nyugati népek ellen sikeres hadjáratokat vezető magyarok hatására jelent meg.

Regino folytatója, Adalbert sem kevésbé ellenségesen emlékezik meg a magyarokról.

Jegyzetek

Források

Kapcsolódó szócikkek 
 Jelentős középkori történetírók listája

Középkori német történetírók
A 840-es években született személyek
915-ben elhunyt személyek
Prümi Regino ( , ) , ( Altrip,körül – Trier, középkori német krónikás . Élete Regino valószínűleg a Rajna mellett fekvő Altripban született.ben a prümi, ben a custosai kolostor apátja lett . A helyi pártviszályok miattben otthagyta a kolostorát , ésben önkéntes száműzetése helyén , a trieri Szt . Maximin kolostorban hunyt el . Művei Regino tulajdonképpen Radbod trieri érsek sürgetésére írta meg a De synodalibus causis ac disciplinis ecclesiasticist , és az egyházi zene reformjáról szóló De harmonica institutione című könyveit . Ezeknél jelentősebb az Adalbert trieri püspöknek ajánlott Krónikája , amelyet a keresztény időszámítással , Krisztus születésén kezdett . Az eseményeketig dolgozta fel , ésban fejezte be a krónika írását . A trieri Szt . Maximin-kolostor egyik szerzetese , Adalbert ( később Magdeburg első érseke ) folytatta Regino művétig . Vélekedése a magyarokról Regino ír a korabeli magyarok viselt dolgairól is . Szerinte a magyarok igen vad és kegyetlen nép , amelynek nevét a korábbi századokban nem ismerték . Szkítiából és a Tanais mocsarai közülben vándoroltak ki . A magyarokat a lakóhelyükről a besenyők szorították ki a pannonok és az avarok pusztaságaira . Itt a magyarok kezdetben halászattal és vadászattal foglalkoztak , később – kitűnő íjászok lévén – Karintiában , Morvaországban és Bulgáriában nagy sikerű portyázásokat hajtottak végre . Regino szerint a magyarok nem kitartó harcosok , és vadak módjára – mint hallotta – nyers hússal táplálkoznak , embervért isznak . Hozzáteszi még , hogy a magyarok az elfogottak szívét fölvagdalva , egymás közt felosztják és csodaszerként fogyasztják . Regino Szkítia leírásánál illetve a szkíták ( magyarok ) életmódjánál Marcus Iunianus Iustinus századi történetíró munkásságát használta fel , dolgozta át . Emiatt történeti értéke e két vonatkozásban nincsen . Justinusnál Szkítia leírása egy ősi antik toposz . Lényege , hogy a civilizálatlan szkíták romlatlanságát állítja szembe a civilizációban élő görögök-rómaiak romlottságával . Tehát egyrészt ez egy kultúrakritika , másrészt a történeti érték már Justinus idejében hiányzott . Regino ezt úgy dolgozza át , hogy a romlatlanság-motívumot kiiktatja és helyette az elmaradottságot és kegyetlenséget hangsúlyozza , ennek fő ösztönzője az akkortájt kialakult ellenszenv , mely a frissen Kárpát-medencébe érkező , és a nyugati népek ellen sikeres hadjáratokat vezető magyarok hatására jelent meg . Regino folytatója , Adalbert sem kevésbé ellenségesen emlékezik meg a magyarokról . Jegyzetek Források Kapcsolódó szócikkek Jelentős középkori történetírók listája Középkori német történetírók Aes években született személyek 915-ben elhunyt személyek