Brnjica (Šibenik)
Brnjica falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében. Közigazgatásilag Šibenikhez tartozik.

Fekvése 
Šibenik központjától légvonalban 15, közúton 21 km-re északkeletre, Dalmácia középső részén, a Krka Nemzeti Park keleti szélén fekszik.

Története 
Területe már ősidők óta lakott, ezt bizonyítják a határában található történelem előtti eredetű halomsírok. A középkorban a település ahhoz a konjevratei plébániához tartozott, mely 1298 a šibeniki püspökség alapítása után bukkan fel. A 14. és 15. század folyamán a történeti források a Šibenik városának körzetéhez tartozó települések között említik. Ez a terület már a 12. század eleje óta a Magyar Királyság része volt, azonban 1409-ben Nápolyi László magyar ellenkirály egész Dalmáciával együtt százezer aranydukátért eladta a Velencei Köztársaságnak. Ezt követően Šibenik és környéke 1412-ben ténylegesen is velencei uralom alá került és a köztársaság hatóságai megerősítettek jogait a terület felett. Šibenik városnak a város körzetét négy részre osztó 1430-as statutumában a harmadik rész, a tulajdonképpeni Nadgorje egyik településeként szerepel. 

Minden lakójára a velencei közigazgatás és törvényi vonatkoztak. Lakói földműveléssel, állattartással, kertészettel és szőlészettel foglalkoztak. Terményeiket is főként a város piacán adták el, ahol cserébe sót és egyéb árukat vásároltak. Ez a visonylag békés időszak 1463-ig Bosznia török meghódításáig tartott. Ettől kezdve Šibenik északi körzeteit állandó nyugtalanságban tartották az alkalmankénti török betörések. Az első nagyobb támadás 1468 novemberének végén érte e vidéket, amikor Radonić, Brnjica, Goriš és Pokrovnik településeket rabolta ki és égette fel a török, lakosságát pedig rabságba hurcolta. 

A véres napokról a šibeniki székeskáptalan kanonoka, a püspökség általános helynöke Juraj Šišgoric költő és krónikás számolt be 1477-ben írt „Elegiarum et carminum libri tres” (Elégiák és költemények könyve) című művében. Az ezt követő időszakban a sorozatos török támadások a vidék megmaradt lakosságát menekülésre kényszerítették és az a megerősített nagyobb városokban, valamint a szigeteken keresett védelmet. 1521-22-ben elesett Skradin és Knin, 1523-ban Ostrovica, 1537-ben Klissza. Ezzel a település és környéke a török-velencei határ közvetlen közelébe került. 1543-ban a török felégette Pokrovnikot, melyet akkor Ugarcinak neveztek és amelynek plébániája megszűnt működni. A török hatóságok a megszállt területre muzulmán lakosságot telepítettek, melyet a morlakoknak nevezett vlach pásztornépek kísértek. 

A morlakok nagyarányú betelepülése a Krkától keletre fekvő 33 elpusztított faluba a 16. században indult meg és egészen a 17. század végéig tartott. Ekkor a török vereségek hatására a muzulmán lakosság elmenekült. Helyükre kisebb részben a korábban elmenekült keresztény lakosság, nagyobb részben északról Boszniából és Lika térségéből új népesség érkezett. 1677-ben megalapították a mirlovići plébániát, melyhez a korábban Pokrovnikhoz tartotzó településeket, míg a konjevratei plébániához egykor tartozott falvakat már 1648-ban a šibeniki varoši plébániához csatolták. A konjevratei plébániát csak 1861. október 20-án alapították újra és a település azóta is újra oda tartozik. 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. A településnek 1880-ban 134, 1910-ben 128 lakosa volt. Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A délszláv háború során mindvégig horvát kézen maradt. 2011-ben 72 lakosa volt.

Lakosság 

(1857-ben és 1869-ben lakosságát a szomszédos Konjevratéhez számították.)

Nevezetességei 
A település határának nyugati részét a Krka Nemzeti Park egy része képezi. A nemzeti park a Krka folyóról kapta a nevét, melynek nagy részét, Skradintól Kninig tartó szakaszát foglalja magában. Számos szikla, vízesés, valamint az itteni különleges állat- és növényvilág érdemes a figyelemre.

Jegyzetek

További információk
 Šibenik község hivatalos oldala 
 A spliti ferences rendtartomány honlapja 
 A šibeniki püspökség honlapja 
 A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja 
 Radonić település története 

Šibenik-Knin megye települései
Brnjica falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében . Közigazgatásilag Šibenikhez tartozik . Fekvése Šibenik központjától légvonalban közútonkm-re északkeletre , Dalmácia középső részén , a Krka Nemzeti Park keleti szélén fekszik . Története Területe már ősidők óta lakott , ezt bizonyítják a határában található történelem előtti eredetű halomsírok . A középkorban a település ahhoz a konjevratei plébániához tartozott , melya šibeniki püspökség alapítása után bukkan fel . A és század folyamán a történeti források a Šibenik városának körzetéhez tartozó települések között említik . Ez a terület már a század eleje óta a Magyar Királyság része volt , azonbanben Nápolyi László magyar ellenkirály egész Dalmáciával együtt százezer aranydukátért eladta a Velencei Köztársaságnak . Ezt követően Šibenik és környékeben ténylegesen is velencei uralom alá került és a köztársaság hatóságai megerősítettek jogait a terület felett . Šibenik városnak a város körzetét négy részre osztóas statutumában a harmadik rész , a tulajdonképpeni Nadgorje egyik településeként szerepel . Minden lakójára a velencei közigazgatás és törvényi vonatkoztak . Lakói földműveléssel , állattartással , kertészettel és szőlészettel foglalkoztak . Terményeiket is főként a város piacán adták el , ahol cserébe sót és egyéb árukat vásároltak . Ez a visonylag békés időszakig Bosznia török meghódításáig tartott . Ettől kezdve Šibenik északi körzeteit állandó nyugtalanságban tartották az alkalmankénti török betörések . Az első nagyobb támadásnovemberének végén érte e vidéket , amikor Radonić, Brnjica , Goriš és Pokrovnik településeket rabolta ki és égette fel a török , lakosságát pedig rabságba hurcolta . A véres napokról a šibeniki székeskáptalan kanonoka , a püspökség általános helynöke Juraj Šišgoric költő és krónikás számolt beben írt „ Elegiarum et carminum libri tres” ( Elégiák és költemények könyve ) című művében . Az ezt követő időszakban a sorozatos török támadások a vidék megmaradt lakosságát menekülésre kényszerítették és az a megerősített nagyobb városokban , valamint a szigeteken keresett védelmet.ben elesett Skradin és Knin, ban Ostrovica, ben Klissza . Ezzel a település és környéke a török-velencei határ közvetlen közelébe került.ban a török felégette Pokrovnikot , melyet akkor Ugarcinak neveztek és amelynek plébániája megszűnt működni . A török hatóságok a megszállt területre muzulmán lakosságot telepítettek , melyet a morlakoknak nevezett vlach pásztornépek kísértek . A morlakok nagyarányú betelepülése a Krkától keletre fekvőelpusztított faluba a században indult meg és egészen a század végéig tartott . Ekkor a török vereségek hatására a muzulmán lakosság elmenekült . Helyükre kisebb részben a korábban elmenekült keresztény lakosság , nagyobb részben északról Boszniából és Lika térségéből új népesség érkezett.ben megalapították a mirlovići plébániát , melyhez a korábban Pokrovnikhoz tartotzó településeket , míg a konjevratei plébániához egykor tartozott falvakat márban a šibeniki varoši plébániához csatolták . A konjevratei plébániát csak októberán alapították újra és a település azóta is újra oda tartozik.ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . A településnekbanbenlakosa volt . Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A délszláv háború során mindvégig horvát kézen maradt.benlakosa volt . Lakosság ( 1857-ben ésben lakosságát a szomszédos Konjevratéhez számították . ) Nevezetességei A település határának nyugati részét a Krka Nemzeti Park egy része képezi . A nemzeti park a Krka folyóról kapta a nevét , melynek nagy részét , Skradintól Kninig tartó szakaszát foglalja magában . Számos szikla , vízesés , valamint az itteni különleges állat- és növényvilág érdemes a figyelemre . Jegyzetek További információk Šibenik község hivatalos oldala A spliti ferences rendtartomány honlapja A šibeniki püspökség honlapja A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja Radonić település története Šibenik-Knin megye települései