Henrieta Delavrancea
Henrieta Delavrancea (Bukarest, 1897. október 19. – Bukarest, 1987. március 3.) román építész; az egyik első nő, akit felvettek a bukaresti Építészeti Főiskolára. Mivel az első világháború miatt megszakította a tanulmányait, nem volt az első női végzősök között. Munkásságával jelentősen hozzájárult a modernista román építészethez.

Élete 
Szülei Barbu Ștefănescu Delavrancea író, politikus és Maria Lupaşcu voltak. Felsőosztálybeli családja révén gyermekkorában a román társadalom jelesei vették körül; egyik korai mentora Ion Mincu volt, az egyik legismertebb román építész, az építészetben a nemzeti identitás megőrzésének szószólója. 1913-ban iratkozott be az Építészeti Főiskolára, ahol a húszfős évfolyamban egyetlen nő volt rajta kívül Marioara Ioanovici. 1916-ban a háború miatt félbeszakította tanulmányait, és ápolónőként dolgozott.

1918-ban házasodtak össze Emile Gibory-val; rövid ideig Párizsban éltek, majd a hegyek közé, Nehoiuba költöztek. Két év múltán Penteleu környékére költöztek, de 1924-ben Delavrancea a tanulmányai folytatása mellett döntött. 1926-1927-ben szerzett oklevelet, és utóbb azt állította, hogy a negyedik építésznő volt az országban Ada Zăgănescu, Virginia Andreescu és Mimi Friedman után. Ez nem feltétlenül igaz, mivel a Román Építészek Társaságában 1924-ben hat regisztrált női tag volt: Maria Cotescu, Irineu Maria Friedman, Virginia Andreescu Haret, Maria Hogas, Antonetta Ioanovici és Ada Zăgănescu. Másrészt viszont Delavrancea 1921-ben tervezte az első házat, még a főiskola elvégzése előtt.

A következő műve saját otthonának terve volt, amely 1925-ben készült el. Számos lakóházat és középületet tervezett, köztük huszonkét tengerparti házat Balcsikban többek között Gheorghe Rasoviceanu tábornok, Mircea Cancicov, Ion Pillat és Elisa Ştirbei számára. Szintén ő tervezte meg Mária román királyné balcsiki palotájának a testőrségi pavilonját és teapavilonját. Huszonnyolc villát és öt templomot épített szerte az országban, és az ő műve a Miklós román királyi herceg számára épített snagovi palota is. A munkásságához tartozik legalább három bukaresti kórház és a Higiéniai és Közegészségügyi Intézet székháza, a bukaresti Capitol mozi, a bukaresti francia konzulátus és az oravicabányai prefektúra épülete.

Delavrancea az egyik legismertebb román építésznő, és a modernista iskola jelentős képviselője. Stílusa hatással volt a modern román építészetre azáltal, hogy a hagyományos formákat és helyi motívumokat funkcionális, modern értelemben értelmezte újjá. Balcsiki házaiban köveket használt a sziklás tengerpart utánzására, és az ellentét kedvéért gyakran tervezett nagyméretű mellvédeket. A tengerparti építkezéshez szükséges speciális alapozásnál gyámköveket használt. A második világháború után rehabilitációs és állagmegóvási projekteken dolgozott. A kommunista rendszer idején tizenkilenc évig az Egészségügyi Minisztérium tervezőközösségében dolgozott.

Delavrancea-Gibory 1987. március 26-án hunyt el Bukarestben. Halála után számos kiállítást szerveztek munkáiról.

Hivatkozások

Fordítás

Források

További információk 
 

Román építészek
Román nők
Bukarestiek
1897-ben született személyek
1987-ben elhunyt személyek
Henrieta Delavrancea ( Bukarest , október – Bukarest , március ) román építész ; az egyik első nő , akit felvettek a bukaresti Építészeti Főiskolára . Mivel az első világháború miatt megszakította a tanulmányait , nem volt az első női végzősök között . Munkásságával jelentősen hozzájárult a modernista román építészethez . Élete Szülei Barbu Ștefănescu Delavrancea író , politikus és Maria Lupaşcu voltak . Felsőosztálybeli családja révén gyermekkorában a román társadalom jelesei vették körül ; egyik korai mentora Ion Mincu volt , az egyik legismertebb román építész , az építészetben a nemzeti identitás megőrzésének szószólója.ban iratkozott be az Építészeti Főiskolára , ahol a húszfős évfolyamban egyetlen nő volt rajta kívül Marioara Ioanovici.ban a háború miatt félbeszakította tanulmányait , és ápolónőként dolgozott . 1918-ban házasodtak össze Emile Gibory-val ; rövid ideig Párizsban éltek , majd a hegyek közé , Nehoiuba költöztek . Két év múltán Penteleu környékére költöztek , deben Delavrancea a tanulmányai folytatása mellett döntött.ben szerzett oklevelet , és utóbb azt állította , hogy a negyedik építésznő volt az országban Ada Zăgănescu , Virginia Andreescu és Mimi Friedman után . Ez nem feltétlenül igaz , mivel a Román Építészek Társaságábanben hat regisztrált női tag volt : Maria Cotescu , Irineu Maria Friedman , Virginia Andreescu Haret , Maria Hogas , Antonetta Ioanovici és Ada Zăgănescu . Másrészt viszont Delavranceaben tervezte az első házat , még a főiskola elvégzése előtt . A következő műve saját otthonának terve volt , amelyben készült el . Számos lakóházat és középületet tervezett , köztük huszonkét tengerparti házat Balcsikban többek között Gheorghe Rasoviceanu tábornok , Mircea Cancicov , Ion Pillat és Elisa Ştirbei számára . Szintén ő tervezte meg Mária román királyné balcsiki palotájának a testőrségi pavilonját és teapavilonját . Huszonnyolc villát és öt templomot épített szerte az országban , és az ő műve a Miklós román királyi herceg számára épített snagovi palota is . A munkásságához tartozik legalább három bukaresti kórház és a Higiéniai és Közegészségügyi Intézet székháza , a bukaresti Capitol mozi , a bukaresti francia konzulátus és az oravicabányai prefektúra épülete . Delavrancea az egyik legismertebb román építésznő , és a modernista iskola jelentős képviselője . Stílusa hatással volt a modern román építészetre azáltal , hogy a hagyományos formákat és helyi motívumokat funkcionális , modern értelemben értelmezte újjá . Balcsiki házaiban köveket használt a sziklás tengerpart utánzására , és az ellentét kedvéért gyakran tervezett nagyméretű mellvédeket . A tengerparti építkezéshez szükséges speciális alapozásnál gyámköveket használt . A második világháború után rehabilitációs és állagmegóvási projekteken dolgozott . A kommunista rendszer idején tizenkilenc évig az Egészségügyi Minisztérium tervezőközösségében dolgozott . Delavrancea-Gibory márciusán hunyt el Bukarestben . Halála után számos kiállítást szerveztek munkáiról . Hivatkozások Fordítás Források További információk Román építészek Román nők Bukarestiek 1897-ben született személyek 1987-ben elhunyt személyek