Sula granti
A Sula granti a madarak (Aves) osztályának szulaalakúak (Suliformes) rendjébe, ezen belül a szulafélék (Sulidae) családjába tartozó faj.

Rendszertani besorolása 
Ezt a tengeri madarat, korábban az álarcos szula (Sula dactylatra) alfajának vélték, azonban a mitokondriális DNS-vizsgálatok következtében kitudódott, hogy két önálló fajról van szó. A két madár, körülbelül 400 000-500 000 évvel ezelőtt válhatott szét.

Mint minden szulafélét, ezt a madarat is korábban a gödényalakúak (Pelecaniformes) rendjébe soroltak; manapság viszont saját rendet alkottak meg nekik.

Előfordulása 
A Sula granti előfordulási területe a Csendes-óceán keleti felén van. A költőállományai az Alsó-Kaliforniához tartozó szigeteken, az Ecuadorhoz tartozó Galápagos-szigeteken és az Isla de la Plata szigeten, valamint a kolumbiai Malpelo-szigeten találhatók meg.

Habár nem veszélyeztetett faj, a Sula granti-t a túlhalászás és a vizek szennyezése érintheti hátrányosan.

Megjelenése 
A szivárványhártyája (iris) sárga, míg a csőre rózsaszínes-narancssárga. A pofáján a toll nélküli bőre fekete - maszkos külsőt kölcsönözve a madárnak. Lábai szürkék. A felnőtt példány tollazata – nemtől függetlenül – fehér, feketével a szárnyak és a farktollak végén. A tojó nagyobb és nehezebb, mint a hím; és a csőre kicsit más árnyalatú. A tojó inkább károg, míg a hím fütyül. A fiókát teljesen fehér, bolyhos pehely borítja. A kirepülés idejére szürke tollazatot ölt; a csőre és lábai is szürke színre váltanak.

Életmódja 
Mint általában a szulák, a Sula granti is a magasból a vízbe bukva kapja el zsákmányait, melyek általában chilei szardíniából (Sardinops sagax) állnak. Azonban az El Niño nevű éghajlati jelenségek idején, amikor is ez a halfaj nemigen található, egyéb kisebb halakkal és kalmárokkal kénytelen táplálkozni. Mivel a két nem testméretben különbözik; a nagyobb tojó mélyebbre tud leúszni és nagyobb méretű zsákmányokat tud elkapni.

Szaporodása 
Ez a madárfaj a sziklafalakon vagy a csupasz, növényzet nélküli talajon költ. A fészkelő helyet a hím választja ki és védelmezi. Mint sok más tengeri madár a Sula granti is hosszú életű, hosszú gyermekkorral és kevés utódot hoz létre. A fészekalj általában 1-2 tojásból áll; ha mindkét fióka is kikel, általában csak az egyik marad meg. A fiókáról mindkét szülő gondoskodik. A fészkelés és fióka gondozás alatt, mindkét szülő legyengül.

Képek

Jegyzetek

Fordítás

További információk 
Bulletin of the British Ornithologists' Club 13 p. 7

Sula
Madárfajok
Amerika madarai
A Galápagos-szigetek madarai
A Csendes-óceán madarai
A Sula granti a madarak ( Aves ) osztályának szulaalakúak ( Suliformes ) rendjébe , ezen belül a szulafélék ( Sulidae ) családjába tartozó faj. Rendszertani besorolása Ezt a tengeri madarat , korábban az álarcos szula ( Sula dactylatra ) alfajának vélték , azonban a mitokondriális DNS-vizsgálatok következtében kitudódott , hogy két önálló fajról van szó . A két madár , körülbelül000-500 000 évvel ezelőtt válhatott szét . Mint minden szulafélét , ezt a madarat is korábban a gödényalakúak ( Pelecaniformes ) rendjébe soroltak ; manapság viszont saját rendet alkottak meg nekik . Előfordulása A Sula granti előfordulási területe a Csendes-óceán keleti felén van . A költőállományai az Alsó-Kaliforniához tartozó szigeteken , az Ecuadorhoz tartozó Galápagos-szigeteken és az Isla de la Plata szigeten , valamint a kolumbiai Malpelo-szigeten találhatók meg . Habár nem veszélyeztetett faj , a Sula granti-t a túlhalászás és a vizek szennyezése érintheti hátrányosan . Megjelenése A szivárványhártyája ( iris ) sárga , míg a csőre rózsaszínes-narancssárga . A pofáján a toll nélküli bőre fekete - maszkos külsőt kölcsönözve a madárnak . Lábai szürkék . A felnőtt példány tollazata – nemtől függetlenül – fehér , feketével a szárnyak és a farktollak végén . A tojó nagyobb és nehezebb , mint a hím ; és a csőre kicsit más árnyalatú . A tojó inkább károg , míg a hím fütyül . A fiókát teljesen fehér , bolyhos pehely borítja . A kirepülés idejére szürke tollazatot ölt ; a csőre és lábai is szürke színre váltanak . Életmódja Mint általában a szulák , a Sula granti is a magasból a vízbe bukva kapja el zsákmányait , melyek általában chilei szardíniából ( Sardinops sagax ) állnak . Azonban az El Niño nevű éghajlati jelenségek idején , amikor is ez a halfaj nemigen található , egyéb kisebb halakkal és kalmárokkal kénytelen táplálkozni . Mivel a két nem testméretben különbözik ; a nagyobb tojó mélyebbre tud leúszni és nagyobb méretű zsákmányokat tud elkapni . Szaporodása Ez a madárfaj a sziklafalakon vagy a csupasz , növényzet nélküli talajon költ . A fészkelő helyet a hím választja ki és védelmezi . Mint sok más tengeri madár a Sula granti is hosszú életű , hosszú gyermekkorral és kevés utódot hoz létre . A fészekalj általábantojásból áll ; ha mindkét fióka is kikel , általában csak az egyik marad meg . A fiókáról mindkét szülő gondoskodik . A fészkelés és fióka gondozás alatt , mindkét szülő legyengül . Képek Jegyzetek Fordítás További információk Bulletin of the British Ornithologists' Clubp. 7 Sula Madárfajok Amerika madarai A Galápagos-szigetek madarai A Csendes-óceán madarai