Elisabeth Mann Borgese
Elisabeth Veronika Mann (München, 1918. április 24. – St. Moritz, 2002. február 8.) német származású tengerjogi szakértő, ökológus, író, publicista és szakíró, a Római Klub egyik alapítója és sokáig egyetlen női tagja, Thomas Mann és Katharina Pringsheim ötödik gyermeke, becenevén Médi.

Élete 
Apja legkedvesebb gyermeke volt Erika mellett, emlékét őrzi a Gesang vom Kindchen, Unordnung und frühes Leid, és a Mario és a varázsló. A realitások talaján álló, életvidám Elisabeth a világhírű apa árnyékában is boldog akart és tudott lenni. Münchenben a Felsőbb Leányiskolában, Zürichben a Freies Gymnasiumban tanult. Elvégezte a zongora tanszakot a Zürichi Konzervatóriumban. Szülei férfisoviniszták voltak, apja alkalmanként kijelentette, hogy a nők jó másodosztályt képviselnek. Elisabeth nőjogi kérdések iránt kezdett érdeklődni, feminista kiadványokat olvasott. Édesanyja családjában már volt erre példa. Hedwig Dohm, Elisabeth dédanyja volt a legelső német női jogharcos. 1938-ban szüleivel az Egyesült Államokba emigrált, apja a Princetoni Egyetem tanára lett. Ott ismerkedett meg a nála 36 évvel idősebb Giuseppe Antonio Borgese olasz történésszel és irodalomtudóssal, aki azért hagyta el hazáját, mert nem akart felesküdni a nemzetiszocilista eszmékre a Milánói Egyetemen.

1939-ben házasodtak össze, Chicagóba költöztek, Borgese a Chicagói Egyetemen tanított olasz irodalmat. 1945 és 1952 között Elisabeth részt vett férjével együtt annak a bizottságnak a munkájában, amely egy Világalkotmány létrehozásán dolgozott az egyetemen. A bizottságban közgazdászok, gazdaságtörténészek, történészek, irodalomtudósok, antropológusok is részt vettek. A globális világalkotmány előzetes tervezete (1947–1948) tartalmazta, hogy a népek egyetértenek abban, hogy az emberek szellemi szintjének és fizikai jólétének növelése az emberiség közös célja. E cél eléréséhez egyetemes béke szükséges, a béke megteremtéséhez pedig igazságosság…a háborúkat az egymással rivalizáló nemzetállamok okozzák, ezért véget kell vetni a nemzetállamok korának, helyette Szövetséges Világköztársaságot kell létrehozni, amelynek a jelen alkotmánytervezet az alaptörvénye. Az alkotmánytervezet többek között azt is hangsúlyozta, hogy a föld, a víz, a levegő és az energia az emberiség közös tulajdona, amellyel mindig úgy kell gazdálkodni, hogy a közjót szolgálja.

1952-ben, a mccarthyzmus erősödésekor visszatértek Olaszországba, de Borgese három hónap múlva váratlanul meghalt. Elisabeth Firenzében maradt, nevelte két leányát, és írt, publikált. 1960-ban jelent meg a To whom it may concern, 1963-ban pedig az Ascent of Woman.

1964-ben a Chicagói Egyetem egykori tanára, Robert Hutchins, aki szintén tagja volt a világalkotmánnyal foglalkozó bizottságnak, tudományos segédmunkatársnak hívta Santa Barbarába, a Demokratikus Intézményeket Tanulmányozó Központba.

A chicagói évek játszottak később jelentős szerepet abban, hogy Elisabeth a tengerek és óceánok állapotmegőrzéséért harcolt. 1967-től rendszeresen részt vett az ENSZ tengerjogi konferenciáin. Mottója volt, hogy meg kell menteni az óceánokat, ha meg akarjuk menteni magunkat. Málta ENSZ küldöttével, Arvid Pardóval együtt elérte, hogy a nemzetközi tengerjog az emberiség közös örökségének tekintse a tengerfenék ásványkincseit, és a tengerek élővilágát.

1970-ben Pacem in Maribus (Béke a világ tengerein) konferenciát rendezett Máltán. 1972-ben létrehozta az óceánok állapotmegőrzését felügyelő tudományos intézményt, a Nemzetközi Óceán Intézetet (The International Ocean Institute) Máltán. Azóta 25 Óceán Intézet nyílt a világ különböző helyein. Az 1976-ban megjelent könyvét Das Drama der Meere (A tengerek drámája) 13 nyelvre lefordították. 1980-tól Halifaxban a Dalhousie Egyetemen tanított politikatudományokat és nemzetközi tengerjogot. Neki köszönhető a Nemzetközi Tengerjogi Bíróság felállítása Hamburgban, 1996-ban, 2011-ben német kutatóhajót neveztek el róla. Sívakáción volt St. Moritzban, amikor váratlanul meghalt.

Művei 
 To Whom it May Concern 
 Ascent of Woman 
 Wie man mit den Menschen spricht 
 The Drama of the Oceans 
 Seafarm: The Story of Aquaculture 
 Die Zukunft der Weltmeere. Ein Bericht für den Club of Rome 
 Der unsterbliche Fisch 
 Mit den Meeren leben. Über den Umgang mit den Ozeanen als globaler Ressource 
 Wie Gottlieb Hauptmann die Todesstrafe abschaffte

Jegyzetek

Források

További információk 

Német nők
Ökológusok
Szakírók
1918-ban született személyek
2002-ben elhunyt személyek
Müncheniek
Halifaxiak
Elisabeth Veronika Mann ( München , április – St . Moritz , február ) német származású tengerjogi szakértő , ökológus , író , publicista és szakíró , a Római Klub egyik alapítója és sokáig egyetlen női tagja , Thomas Mann és Katharina Pringsheim ötödik gyermeke , becenevén Médi . Élete Apja legkedvesebb gyermeke volt Erika mellett , emlékét őrzi a Gesang vom Kindchen , Unordnung und frühes Leid , és a Mario és a varázsló . A realitások talaján álló , életvidám Elisabeth a világhírű apa árnyékában is boldog akart és tudott lenni . Münchenben a Felsőbb Leányiskolában , Zürichben a Freies Gymnasiumban tanult . Elvégezte a zongora tanszakot a Zürichi Konzervatóriumban . Szülei férfisoviniszták voltak , apja alkalmanként kijelentette , hogy a nők jó másodosztályt képviselnek . Elisabeth nőjogi kérdések iránt kezdett érdeklődni , feminista kiadványokat olvasott . Édesanyja családjában már volt erre példa . Hedwig Dohm , Elisabeth dédanyja volt a legelső német női jogharcos.ban szüleivel az Egyesült Államokba emigrált , apja a Princetoni Egyetem tanára lett . Ott ismerkedett meg a nálaévvel idősebb Giuseppe Antonio Borgese olasz történésszel és irodalomtudóssal , aki azért hagyta el hazáját , mert nem akart felesküdni a nemzetiszocilista eszmékre a Milánói Egyetemen . 1939-ben házasodtak össze , Chicagóba költöztek , Borgese a Chicagói Egyetemen tanított olasz irodalmat.ésközött Elisabeth részt vett férjével együtt annak a bizottságnak a munkájában , amely egy Világalkotmány létrehozásán dolgozott az egyetemen . A bizottságban közgazdászok , gazdaságtörténészek , történészek , irodalomtudósok , antropológusok is részt vettek . A globális világalkotmány előzetes tervezete1948 ) tartalmazta , hogy a népek egyetértenek abban , hogy az emberek szellemi szintjének és fizikai jólétének növelése az emberiség közös célja . E cél eléréséhez egyetemes béke szükséges , a béke megteremtéséhez pedig igazságosság…a háborúkat az egymással rivalizáló nemzetállamok okozzák , ezért véget kell vetni a nemzetállamok korának , helyette Szövetséges Világköztársaságot kell létrehozni , amelynek a jelen alkotmánytervezet az alaptörvénye . Az alkotmánytervezet többek között azt is hangsúlyozta , hogy a föld , a víz , a levegő és az energia az emberiség közös tulajdona , amellyel mindig úgy kell gazdálkodni , hogy a közjót szolgálja . 1952-ben , a mccarthyzmus erősödésekor visszatértek Olaszországba , de Borgese három hónap múlva váratlanul meghalt . Elisabeth Firenzében maradt , nevelte két leányát , és írt , publikált.ban jelent meg a To whom it may concern, ban pedig az Ascent of Woman . 1964-ben a Chicagói Egyetem egykori tanára , Robert Hutchins , aki szintén tagja volt a világalkotmánnyal foglalkozó bizottságnak , tudományos segédmunkatársnak hívta Santa Barbarába , a Demokratikus Intézményeket Tanulmányozó Központba . A chicagói évek játszottak később jelentős szerepet abban , hogy Elisabeth a tengerek és óceánok állapotmegőrzéséért harcolt.től rendszeresen részt vett az ENSZ tengerjogi konferenciáin . Mottója volt , hogy meg kell menteni az óceánokat , ha meg akarjuk menteni magunkat . Málta ENSZ küldöttével , Arvid Pardóval együtt elérte , hogy a nemzetközi tengerjog az emberiség közös örökségének tekintse a tengerfenék ásványkincseit , és a tengerek élővilágát . 1970-ben Pacem in Maribus ( Béke a világ tengerein ) konferenciát rendezett Máltán.ben létrehozta az óceánok állapotmegőrzését felügyelő tudományos intézményt , a Nemzetközi Óceán Intézetet ( The International Ocean Institute ) Máltán . AzótaÓceán Intézet nyílt a világ különböző helyein . Azban megjelent könyvét Das Drama der Meere ( A tengerek drámája) nyelvre lefordították.tól Halifaxban a Dalhousie Egyetemen tanított politikatudományokat és nemzetközi tengerjogot . Neki köszönhető a Nemzetközi Tengerjogi Bíróság felállítása Hamburgban , ban, ben német kutatóhajót neveztek el róla . Sívakáción volt St . Moritzban , amikor váratlanul meghalt . Művei To Whom it May Concern Ascent of Woman Wie man mit den Menschen spricht The Drama of the Oceans Seafarm : The Story of Aquaculture Die Zukunft der Weltmeere . Ein Bericht für den Club of Rome Der unsterbliche Fisch Mit den Meeren leben . Über den Umgang mit den Ozeanen als globaler Ressource Wie Gottlieb Hauptmann die Todesstrafe abschaffte Jegyzetek Források További információk Német nők Ökológusok Szakírók 1918-ban született személyek 2002-ben elhunyt személyek Müncheniek Halifaxiak