Sat-karma
A sat-karma vagy egyéb átírásokban satkarma, sat-karman (szanszkrit: षटकर्मन ṣaṭkarman), vagy másképp sat-krija a jógában a test kitisztításának hat művelete. A kifejezés összetett szó: sat = hat, karma = cselekedet. A hat tisztítási művelet nagyon hatásos, ha helyesen alkalmazzák. Csak szakavatott mester irányításával ajánlatos végezni őket.

Részei 

A sat-karma tisztító gyakorlatai a következők:
 dhauti (nyelőcső-gyomor tisztítása)
 baszti vagy vaszti (a bélrendszer alsó szakaszának tisztítása)
 néti (orrjáratok tisztítása)
 nauli (a hasi izmok mozgatása)
 trátaka (szemtisztítás, a figyelem összpontosítása)
 kapálabháti (a tudatműködés megtisztítása)

dhauti

A dhautit a nyelőcső és a gyomor tisztítására alkalmazzák. Közelebbi feladata az, hogy a nyelőcső és a gyomor nyálkahártyájára lerakódott lepedéket eltávolítsa:
 "Vegyél tiszta vászoncsíkot, négy ujjnyi széleset és tizenöt arasz hosszúságot (kb. 4-5 méter), nyeld le óvatosan a guru tanítása szerint, majd ismét húzd elő. Ez a dhauti, amely hasznos az aszthma, belső bajok, még a lepra ellen is, amelyek a kapha miatt állnak elő" (Hatha-jóga-pradípika  24-25.).

A vékony, teljesen steril és könnyű vászoncsíkot nem egyszerre, hanem fokozatosan kell lenyelni. Előzőleg ajánlatos benedvesíteni (víz, tej), s ezután napról napra többet nyelünk le belőle. A gyakorlat hatását a naulival (hasizom forgatása) lehet fokozni. A gyakorlat csak a guru személyes irányítása mellett sajátítható el. Ugyanez érvényes az alábbiakban illusztrációképpen bemutatásra kerülő többi gyakorlatra is.

baszti/vaszti

A test belső tisztításánál kiemelt szerepe van a bélrendszer átmosásának (múla-sodhana), a különböző baktericid hatású beöntéseknek. Ilyenkor a beöntés során a megtöltött irrigátorba különböző kivonatokat (fokhagyma, citrom) keverünk a vízbe és azzal végezzük a műveletet. A cél nem a széklet elősegítése, hanem a bél magasabb traktusaiban lévő salakanyag eltávolítása. Ezért egymás után 2-3 beöntést is lehet alkalmazni. A beöntéseket többféle módon alkalmazzák. Lehet állva végezni, ilyenkor a jógi megfelelő méretű bambuszcsövet helyez az anusba, majd köldökig érő vízbe állva az uddijána-bandha (hasbeszívás) alkalmazásával vizet szív fel a csövön, amit később eltávolít, és kint a parton a bélbe szívott vízzel átmossa a bélrendszerét (naulikrija).

A Hatha-jóga-pradípika a következő módszert ajánlja: 
 "Üljél vizes teknőbe, lepjen el a víz köldökig. Végy fel guggoló helyzetet, miközben a sarkaid az ülep alatt helyezkednek el szorosan. Vékony bambuszcsövet illessz az anusba. Ezután összehúzandó a záróizom, hogy a víz beszívódjék. Törekedj arra, hogy a bekerült víz mozgásban legyen, hogy eloszolhasson. Ez a vaszti, amely betegségeket gyógyít, amelyeket a vata, pitta és kapha okozhatnak. Ez a vaszti, ha helyesen történik, finommá teszi a testnedvek körforgását, az érzékszervek működését és a szívet, Könnyűvé teszi a testet és biztosítja a jó emésztést" (26-28.).

néti

A neti az orrjáratok megtisztítása olymódon, hogy langyos sós (vagy citromos) vizet szívunk föl az orrnyíláson keresztül. Ezt lehet úgy végezni, hogy mindkét orron egyszerre szívjuk föl a vizet és ugyanazon az úton engedjük vissza; vagy pedig kizárólag erre a célra használt vékony kiöntő nyílással rendelkező kancsót illesztünk az egyik orrnyíláshoz, miközben a fejet kissé oldalra billentjük, s így a víz átfolyik a másik orrnyílásunkon. Másik változatánál az orron át fölszívott vizet a szájon át engedjük ki. Az orrjáratokat nem durva, vékony szövetdarabbal vagy gumiszalaggal is tisztíthatjuk: az egyik orrnyíláson át óvatosan bevezetett szál másik végét a szájon át vezetjük ki, és ide-oda húzogatva a szálat, végezzük a tisztítást. Szvátmaráma magyarázatában: 
 "Vezess át az egyik orrnyíláson tizenkét ujjnyi hosszú fonalat, amelynek végét megragadva a szájon át távolítod el. Ez a neti, amely a koponyát tisztítja és éleslátást biztosít. Használd oly betegségek ellen, amelyek a vállak fölötti területet támadják" (Hatha-jóga-pradípika 29-30.).

nauli

A nauli gyakorlatának két változatát különböztetjük meg. Az első az uddijána-bandha (uddijána: emelkedés - bandha: zárás), ami a rekeszizomnak a mellkasba való felemelését és a helyzet kitartását jelenti, a második gyakorlat pedig speciális hasizomforgatásból, izomcsoportok elkülönítéséből áll. Az uddijána-bandhát legjobb állóhelyzetben vagy padmászanában végezni. A gyakorlatot teljes kilégzéssel kezdjük, majd két kezünket a comb felső részén tartva a hasizmokat a bordák alá szívjuk fel. Kitartás után ellazítjuk izmainkat és visszatértünk kiinduló helyzetbe, a légzés ismét normális. A gyakorlatot a reggeli gyakorlás menetébe iktatjuk be (ászanák után). Pontos a teljesen üres gyomor. Étkezések után nem végezhető ez a gyakorlat. A műveletet enyhe terpeszállásban 3-5-ször ismételjük meg.

Az álló és ülő helyzetben elvégezhető nauli a hasizmok elkülönítéséből, vagy azok forgatásából áll. Így megkülönböztetünk jobboldali elkülönítést (daksina-nauli) és baloldalit (vámán-nauli). A hasizmok együttes elkülönítésének (nauli-madjáma) begyakorlása után az említett fokozatok a hasizom forgatásakor a hasi szervekre gyakorolt belső masszázzsal a legösszetettebb hatást váltják ki. Először csak az egyik hasizom elkülönítését gyakoroljuk be, aztán a másikat, majd idővel át lehet térni a hasizmok forgatására (nauli-krija).

trátaka

A klasszikus jóga-irányzatok keretén belül a trátaka a testi-tudati egyensúlyt teremti meg. A hatha-jóga rejtett szimbolikája (Ha=Nap és Tha=Hold) az emberi struktúra princípiumainak egyesítési szándékára utal. A rádzsa-jóga a gondolati erők fölötti uralommal befolyásolja a testi működéseket, és teremti meg az emberi struktúrába ágyazódott kozmikus princípiumok tökéletes egyensúlyát. A hatha-jóga klasszikus magyarázója, Ghéranda risi viszont a trátakát a satkarman szádhanáin belül említi meg, csakúgy, mint Szvátmáráma: 
 "Pislogás nélkül, koncentrált szellemmel tekints egy kis tárgyra, amíg könnybe lábadnak szemeid. Ezt a gyakorlatot a guruk trátakának nevezik. Meggyógyítja a szemek bántalmait, és hasznos a fáradtság leküzdésére" (Hatha-jóga-pradípika 31-32.). 
A tapasztalatok szerint a trátaka erősíti a szem izmait. A rádzsa-jóga rendszerében a trátaka a koncentrációs gyakorlat (dhárana) előkészítő fokozata. A trátaka alkalmas arra, hogy a formák, vagy jelképek fölötti elmélyedést megfelelően előkészítse. Sokan a dháranát a legmagasabbrendű figyelemösszpontosítással azonosítják, pedig lényegében a trátaka sem más, mint figyelemirányítás, annak elmélyítése. A dháranában azonban a koncentrációnak egy magasrendű intuitív belső tapasztalással kell összekapcsolódnia. Ezen a fokon a megismerés tisztaságát nem zavarhatják meg semmilyen külső vagy belső, testi-tudati tényezők sem. Ennek a képességnek a megalapozója a pratjáhára. Amennyiben a gyakorlás során a koncentrációs szimbólum eltűnik a tudat belső aktivitásának "látóteréből", a tudat éberségi szintje lemerül a tudattalan sötétségébe.

A trátaka gyakorlásának kitüntetett szerepe volt az ősi önmegvalósító iskolákban. A tantrikus jóga-elemek az emberben szunnyadó őserők (kozmikus princípiumok, tudatszintek), vagy metafizikai képességek (sziddhik) megszerzését kombinálták a "belső csend" (antar-mauna) praxisával. Ennek a gyakorlatnak célja az volt, hogy a gyakorlat segítségével felhalmozott energiát a jógi magasabb szellemi (meditációs) célok szolgálatába állítsa. A trátakához különböző technikai megoldásokat alkalmaznak, az egyes variációk a figyelemösszpontosítás eszközeiként szerepelnek:

 gyertya lángja
 fekete pont
 szimbólum, istenség (ísta-devatá)
 orrhegyen rögzített tekintet (nászágra-dristi)
 szemöldökök közötti pont (bhrúmadhja)
 Siva-linga (Siva szimbóluma tojás alakú kőben)
 égbolt vagy csobogó víz 
 felkelő Nap
 kristály
 saját árnyék-nézés (cshájá-upaszana)
 sötétség
 üresség (súnja)
 tükörkép
 valamelyik csakra
 belső kép
 elemi princípiumok (föld, tűz stb.)
 jantra

A felsorolt technikák közül az  első három a legelterjedtebb a gyakorlatban. A 4. és 5. módszer közvetlen kapcsolatot épít ki az adzsnyá-csakrával, a saját árnyékunk (10) és tükörképünk (13) szemlélete az antar-trátakán belül valósul meg. A
trátakához kapcsolható még a sámbhaví-mudrá, amely Siva szimbólumaként az anyagi kötöttségekből kiszakadt tudatállapot, az intuitív tapasztalás kifejeződése: "A bölcs, aki a külső világ ingereit kizárja, tekintetét szemöldökei közé rögzíti, orrában a ki- és belélegzések mozgását egyenlővé teszi, érzékein, értelmén (manasz), szellemén (buddhi) állandóan uralkodik, egyetlen célja a felszabadulás (móksa), a vágyat, a félelmet és a szenvedélyt örökre elvetette, bizony az felszabadul" (Bhagavad-Gítá 5,27-28.). A felszabadulás akkor következik be, amikor a felébresztett kundaliní erő felfelé emelkedve áthalad a finom-anyagi csomópontokon (csakrák), majd a két szemöldök közötti pontban egyesül az átmával (lélek). A gyakorló a sámbhaví-mudrá segítségével a finom-anyagi struktúra, a finom-test (szúksma-saríra) ismerője lesz: "A szemöldökök közé irányított tekintet meglátja a legfelső Ént (átmáráma)" (Ghéranda-Szamhitá 3,64.). Az említett mudrá az a módszer, amely elvezet az egyénben rejlő Lélek (átmá) és a Brahman egyesüléséhez. Ebben a folyamatban a trátaka alapozza meg az adzsnyá-csakrára irányított szilárd elmélyedés tudati képességét.

Az alábbiakban illusztráljuk a tantrikus iskolákban használatos trátaka-technikákat:

Előkészület: A koncentrációs tárgyat szemmagasságban és megfelelő távolságra (karnyújtásnyira) magunk elé helyezzük. Olyan távolságot válasszunk, hogy a választott tárgy részleteiben és egészében is tisztán látható legyen, tehát se túl közel, se túl távol ne legyen. A gyakorlathoz legjobb előkészületi testhelyzet a meditációs póz (padmászana, szukhászana). Az egyenes hát és emelt fejtartás pozícióját minden erőlködés, izomfeszítés mellőzésével vesszük fel. Légzésünk lassú, egyenletes, nyugodt és mély legyen. Testérzetünk maga a tökéletes nyugalom és ellazultság. Az objektumot figyelő szemeket nem meresztjük; a tekintet laza, nyugodt éberséggel pihen meg a tárgyon. Mindaddig, amíg a tekintetünk nyugtalanul vibrál ide-oda, nem kezdhetjük el a gyakorlatot. Ilyen kor legjobb, ha szemünket lecsukjuk és a szem- (szem környéki) izmokat tudatosan ellazítjuk. Amikor szemünket teljesen pihentnek és ellazultnak érezzük, akkor megkezdhető a gyakorlat. A trátaka végzése közben a gyakorló előtt különböző szín- és formakombinációk jelennek meg a képmezőben. A látottakat figyelemmel kell kísérni, mert tudatosításuk elősegíti az adzsnyá-csakra "beindítását".

Technikai rész: 1. Az alaphelyzet megvalósítása után figyeljük meg az orrjáratokon ki- és beáramló levegő útját. A beáramló levegő hideg-érzetet kelt, a kiáramló levegő pedig kellemesen meleg. A levegő útját minden erőltetés, a beavatkozás, irányítás kényszere nélkül kövessük. A hömpölygő légáramlat a maga természetessége szerint halad végig kijelölt útján, s nekünk az a feladatunk, hogy ezt a természetességét átéljük, tudatosítsuk és külső szemlélőként megfigyeljük.

2. A trátaka során - amennyiben a választott tárgy egy égő gyertya - a gyertyabél csúcsán képződő izzó fénymagra összpontosítunk. Minden belső (gondolat) és külső (testi kényelmetlenség) zavaró tényezőt igyekezzünk elkerülni. A gyertya lángját pislogás nélkül, a szem végső kifáradásáig fixáljuk, majd ezek után lecsukjuk szemhéjunkat. A gyakorlat időtartama kezdetben 5-10 perc legyen, a későbbiekben ezt az időtartamot 15-20 percre emelhetjük.

3. A szem kifáradása után hunyjuk le szemünket. Ekkor a belső képmezőben egy vörösen izzó fénypont (orsószerű lángocska) tűnik fel, ami néha pörgő mozgást végez saját tengelye körül. Tartsuk meg ezt a csillagszerű fénypontot a homlok közepe táján, abban az esetben, ha a láng elmozdulna valamelyik irányba, tehát távolodik a képmező széle felé, ne kövessük mozgását, hanem tartsuk figyelmünket mindvégig a homlok közepén. Az izzó pont néha eltűnik, hogy ezt követően újra teljes intenzitással ragyogjon föl. Egy idő után azonban végleg eltűnik előlünk, s ilyenkor szemünket felnyitva ismét az előttünk lévő gyertya lángját fixáljuk a megadott időtartamig.

4. Megismételjük az előző pontban leírtakat. Kellő gyakorlás után eljuthatunk a legmélyebb megismerési fokra, amikor a legapróbb egyébként értéktelennek tartott részlet is elnyeri a gyakorlás során eredeti jelentését.

Megjegyzés: A gyakorló kezdetben úgy fogja érezni, hogy nem képes a vizuális élmény felvételére, és megtapasztalására, mert nem látja maga előtt az izzó csillagot sem, amely feltétlenül szükséges a belső képvilág megteremtéséhez. Amennyiben a kitartó gyakorlás ellenére sem mutatkozik eredmény, úgy más technikai megoldáshoz kell folyamodnia, A gyakorlat sikeressége attól is függ, hogy az egyén milyen altípusba sorolható be. Aki vizuális úton szerzi be leginkább tapasztalatait, az könnyebben sajátítja el a trátaka technikai részét, az "érzékeny fülűek" számára viszont a náda-jóga eljárása javasolható.

Két, az előbbinél egyszerűbb módszert is említünk, amelyek össze is kapcsolhatók egymással, vagy felváltva alkalmazhatók:
Meditációs tartásban helyet foglalunk a szobánk egyik sarkában, ahonnan tekintetünk kényelmesen bejárhatja a helyiség egész felületét, egyik saroktól a másikig, oda és vissza, le és fel. A testi-tudati relaxáció állapotában kezdjük meg a gyakorlatot: szemünket a fej mozgatása nélkül az egyik sarokponttól indítjuk el a másik pontig. A szem mozgatásánál fontos, hogy gyorsan "ugrassuk" szemünket ponttól-pontig vízszintes, függőleges és átlós irányba egyaránt. A szem villanásszerűen cikázza be a szoba sarkait. 
A térben kiválasztunk magunknak egy tetszés szerinti képzeletbeli pontot, amelyet fejmagasságban "helyezünk el", a ettől a ponttól mozgatjuk a szemgolyót le és fel, oldalirányba és körkörösen.

Hivatkozások 

 Schmidt József: A tradicionális jóga rendszere

Jóga
A sat-karma vagy egyéb átírásokban satkarma , sat-karman ( szanszkrit : षटकर्मन ṣaṭkarman ) , vagy másképp sat-krija a jógában a test kitisztításának hat művelete . A kifejezés összetett szó : sat = hat , karma = cselekedet . A hat tisztítási művelet nagyon hatásos , ha helyesen alkalmazzák . Csak szakavatott mester irányításával ajánlatos végezni őket . Részei A sat-karma tisztító gyakorlatai a következők : dhauti ( nyelőcső-gyomor tisztítása ) baszti vagy vaszti ( a bélrendszer alsó szakaszának tisztítása ) néti ( orrjáratok tisztítása ) nauli ( a hasi izmok mozgatása ) trátaka ( szemtisztítás , a figyelem összpontosítása ) kapálabháti ( a tudatműködés megtisztítása ) dhauti A dhautit a nyelőcső és a gyomor tisztítására alkalmazzák . Közelebbi feladata az , hogy a nyelőcső és a gyomor nyálkahártyájára lerakódott lepedéket eltávolítsa : " Vegyél tiszta vászoncsíkot , négy ujjnyi széleset és tizenöt arasz hosszúságot ( kb.méter ) , nyeld le óvatosan a guru tanítása szerint , majd ismét húzd elő . Ez a dhauti , amely hasznos az aszthma , belső bajok , még a lepra ellen is , amelyek a kapha miatt állnak elő " ( Hatha-jóga-pradípika ) . A vékony , teljesen steril és könnyű vászoncsíkot nem egyszerre , hanem fokozatosan kell lenyelni . Előzőleg ajánlatos benedvesíteni ( víz , tej ) , s ezután napról napra többet nyelünk le belőle . A gyakorlat hatását a naulival ( hasizom forgatása ) lehet fokozni . A gyakorlat csak a guru személyes irányítása mellett sajátítható el . Ugyanez érvényes az alábbiakban illusztrációképpen bemutatásra kerülő többi gyakorlatra is. baszti/ vaszti A test belső tisztításánál kiemelt szerepe van a bélrendszer átmosásának ( múla-sodhana ) , a különböző baktericid hatású beöntéseknek . Ilyenkor a beöntés során a megtöltött irrigátorba különböző kivonatokat ( fokhagyma , citrom ) keverünk a vízbe és azzal végezzük a műveletet . A cél nem a széklet elősegítése , hanem a bél magasabb traktusaiban lévő salakanyag eltávolítása . Ezért egymás utánbeöntést is lehet alkalmazni . A beöntéseket többféle módon alkalmazzák . Lehet állva végezni , ilyenkor a jógi megfelelő méretű bambuszcsövet helyez az anusba , majd köldökig érő vízbe állva az uddijána-bandha ( hasbeszívás ) alkalmazásával vizet szív fel a csövön , amit később eltávolít , és kint a parton a bélbe szívott vízzel átmossa a bélrendszerét ( naulikrija ) . A Hatha-jóga-pradípika a következő módszert ajánlja : " Üljél vizes teknőbe , lepjen el a víz köldökig . Végy fel guggoló helyzetet , miközben a sarkaid az ülep alatt helyezkednek el szorosan . Vékony bambuszcsövet illessz az anusba . Ezután összehúzandó a záróizom , hogy a víz beszívódjék . Törekedj arra , hogy a bekerült víz mozgásban legyen , hogy eloszolhasson . Ez a vaszti , amely betegségeket gyógyít , amelyeket a vata , pitta és kapha okozhatnak . Ez a vaszti , ha helyesen történik , finommá teszi a testnedvek körforgását , az érzékszervek működését és a szívet , Könnyűvé teszi a testet és biztosítja a jó emésztést " ) . néti A neti az orrjáratok megtisztítása olymódon , hogy langyos sós ( vagy citromos ) vizet szívunk föl az orrnyíláson keresztül . Ezt lehet úgy végezni , hogy mindkét orron egyszerre szívjuk föl a vizet és ugyanazon az úton engedjük vissza ; vagy pedig kizárólag erre a célra használt vékony kiöntő nyílással rendelkező kancsót illesztünk az egyik orrnyíláshoz , miközben a fejet kissé oldalra billentjük , s így a víz átfolyik a másik orrnyílásunkon . Másik változatánál az orron át fölszívott vizet a szájon át engedjük ki . Az orrjáratokat nem durva , vékony szövetdarabbal vagy gumiszalaggal is tisztíthatjuk : az egyik orrnyíláson át óvatosan bevezetett szál másik végét a szájon át vezetjük ki , és ide-oda húzogatva a szálat , végezzük a tisztítást . Szvátmaráma magyarázatában : " Vezess át az egyik orrnyíláson tizenkét ujjnyi hosszú fonalat , amelynek végét megragadva a szájon át távolítod el . Ez a neti , amely a koponyát tisztítja és éleslátást biztosít . Használd oly betegségek ellen , amelyek a vállak fölötti területet támadják " ( Hatha-jóga-pradípika) . nauli A nauli gyakorlatának két változatát különböztetjük meg . Az első az uddijána-bandha ( uddijána : emelkedés - bandha : zárás ) , ami a rekeszizomnak a mellkasba való felemelését és a helyzet kitartását jelenti , a második gyakorlat pedig speciális hasizomforgatásból , izomcsoportok elkülönítéséből áll . Az uddijána-bandhát legjobb állóhelyzetben vagy padmászanában végezni . A gyakorlatot teljes kilégzéssel kezdjük , majd két kezünket a comb felső részén tartva a hasizmokat a bordák alá szívjuk fel . Kitartás után ellazítjuk izmainkat és visszatértünk kiinduló helyzetbe , a légzés ismét normális . A gyakorlatot a reggeli gyakorlás menetébe iktatjuk be ( ászanák után ) . Pontos a teljesen üres gyomor . Étkezések után nem végezhető ez a gyakorlat . A műveletet enyhe terpeszállásbanször ismételjük meg . Az álló és ülő helyzetben elvégezhető nauli a hasizmok elkülönítéséből , vagy azok forgatásából áll . Így megkülönböztetünk jobboldali elkülönítést ( daksina-nauli ) és baloldalit ( vámán-nauli ) . A hasizmok együttes elkülönítésének ( nauli-madjáma ) begyakorlása után az említett fokozatok a hasizom forgatásakor a hasi szervekre gyakorolt belső masszázzsal a legösszetettebb hatást váltják ki . Először csak az egyik hasizom elkülönítését gyakoroljuk be , aztán a másikat , majd idővel át lehet térni a hasizmok forgatására ( nauli-krija) . trátaka A klasszikus jóga-irányzatok keretén belül a trátaka a testi-tudati egyensúlyt teremti meg . A hatha-jóga rejtett szimbolikája ( Ha=Nap és Tha=Hold ) az emberi struktúra princípiumainak egyesítési szándékára utal . A rádzsa-jóga a gondolati erők fölötti uralommal befolyásolja a testi működéseket , és teremti meg az emberi struktúrába ágyazódott kozmikus princípiumok tökéletes egyensúlyát . A hatha-jóga klasszikus magyarázója , Ghéranda risi viszont a trátakát a satkarman szádhanáin belül említi meg , csakúgy , mint Szvátmáráma : " Pislogás nélkül , koncentrált szellemmel tekints egy kis tárgyra , amíg könnybe lábadnak szemeid . Ezt a gyakorlatot a guruk trátakának nevezik . Meggyógyítja a szemek bántalmait , és hasznos a fáradtság leküzdésére " ( Hatha-jóga-pradípika ) . A tapasztalatok szerint a trátaka erősíti a szem izmait . A rádzsa-jóga rendszerében a trátaka a koncentrációs gyakorlat ( dhárana ) előkészítő fokozata . A trátaka alkalmas arra , hogy a formák , vagy jelképek fölötti elmélyedést megfelelően előkészítse . Sokan a dháranát a legmagasabbrendű figyelemösszpontosítással azonosítják , pedig lényegében a trátaka sem más , mint figyelemirányítás , annak elmélyítése . A dháranában azonban a koncentrációnak egy magasrendű intuitív belső tapasztalással kell összekapcsolódnia . Ezen a fokon a megismerés tisztaságát nem zavarhatják meg semmilyen külső vagy belső , testi-tudati tényezők sem . Ennek a képességnek a megalapozója a pratjáhára . Amennyiben a gyakorlás során a koncentrációs szimbólum eltűnik a tudat belső aktivitásának " látóteréből " , a tudat éberségi szintje lemerül a tudattalan sötétségébe . A trátaka gyakorlásának kitüntetett szerepe volt az ősi önmegvalósító iskolákban . A tantrikus jóga-elemek az emberben szunnyadó őserők ( kozmikus princípiumok , tudatszintek ) , vagy metafizikai képességek ( sziddhik ) megszerzését kombinálták a " belső csend " ( antar-mauna ) praxisával . Ennek a gyakorlatnak célja az volt , hogy a gyakorlat segítségével felhalmozott energiát a jógi magasabb szellemi ( meditációs ) célok szolgálatába állítsa . A trátakához különböző technikai megoldásokat alkalmaznak , az egyes variációk a figyelemösszpontosítás eszközeiként szerepelnek : gyertya lángja fekete pont szimbólum , istenség ( ísta-devatá ) orrhegyen rögzített tekintet ( nászágra-dristi ) szemöldökök közötti pont ( bhrúmadhja ) Siva-linga ( Siva szimbóluma tojás alakú kőben ) égbolt vagy csobogó víz felkelő Nap kristály saját árnyék-nézés ( cshájá-upaszana ) sötétség üresség ( súnja ) tükörkép valamelyik csakra belső kép elemi princípiumok ( föld , tűz stb. ) jantra A felsorolt technikák közül az első három a legelterjedtebb a gyakorlatban . A és módszer közvetlen kapcsolatot épít ki az adzsnyá-csakrával , a saját árnyékunkés tükörképünkszemlélete az antar-trátakán belül valósul meg . A trátakához kapcsolható még a sámbhaví-mudrá , amely Siva szimbólumaként az anyagi kötöttségekből kiszakadt tudatállapot , az intuitív tapasztalás kifejeződése : " A bölcs , aki a külső világ ingereit kizárja , tekintetét szemöldökei közé rögzíti , orrában a ki- és belélegzések mozgását egyenlővé teszi , érzékein , értelmén ( manasz ) , szellemén ( buddhi ) állandóan uralkodik , egyetlen célja a felszabadulás ( móksa ) , a vágyat , a félelmet és a szenvedélyt örökre elvetette , bizony az felszabadul " ( Bhagavad-Gítá27-28. ) . A felszabadulás akkor következik be , amikor a felébresztett kundaliní erő felfelé emelkedve áthalad a finom-anyagi csomópontokon ( csakrák ) , majd a két szemöldök közötti pontban egyesül az átmával ( lélek ) . A gyakorló a sámbhaví-mudrá segítségével a finom-anyagi struktúra , a finom-test ( szúksma-saríra ) ismerője lesz : " A szemöldökök közé irányított tekintet meglátja a legfelső Ént ( átmáráma ) " ( Ghéranda-Szamhitá64. ) . Az említett mudrá az a módszer , amely elvezet az egyénben rejlő Lélek ( átmá ) és a Brahman egyesüléséhez . Ebben a folyamatban a trátaka alapozza meg az adzsnyá-csakrára irányított szilárd elmélyedés tudati képességét . Az alábbiakban illusztráljuk a tantrikus iskolákban használatos trátaka-technikákat : Előkészület : A koncentrációs tárgyat szemmagasságban és megfelelő távolságra ( karnyújtásnyira ) magunk elé helyezzük . Olyan távolságot válasszunk , hogy a választott tárgy részleteiben és egészében is tisztán látható legyen , tehát se túl közel , se túl távol ne legyen . A gyakorlathoz legjobb előkészületi testhelyzet a meditációs póz ( padmászana , szukhászana ) . Az egyenes hát és emelt fejtartás pozícióját minden erőlködés , izomfeszítés mellőzésével vesszük fel . Légzésünk lassú , egyenletes , nyugodt és mély legyen . Testérzetünk maga a tökéletes nyugalom és ellazultság . Az objektumot figyelő szemeket nem meresztjük ; a tekintet laza , nyugodt éberséggel pihen meg a tárgyon . Mindaddig , amíg a tekintetünk nyugtalanul vibrál ide-oda , nem kezdhetjük el a gyakorlatot . Ilyen kor legjobb , ha szemünket lecsukjuk és a szem- ( szem környéki ) izmokat tudatosan ellazítjuk . Amikor szemünket teljesen pihentnek és ellazultnak érezzük , akkor megkezdhető a gyakorlat . A trátaka végzése közben a gyakorló előtt különböző szín- és formakombinációk jelennek meg a képmezőben . A látottakat figyelemmel kell kísérni , mert tudatosításuk elősegíti az adzsnyá-csakra " beindítását " . Technikai rész : Az alaphelyzet megvalósítása után figyeljük meg az orrjáratokon ki- és beáramló levegő útját . A beáramló levegő hideg-érzetet kelt , a kiáramló levegő pedig kellemesen meleg . A levegő útját minden erőltetés , a beavatkozás , irányítás kényszere nélkül kövessük . A hömpölygő légáramlat a maga természetessége szerint halad végig kijelölt útján , s nekünk az a feladatunk , hogy ezt a természetességét átéljük , tudatosítsuk és külső szemlélőként megfigyeljük . 2 . A trátaka során - amennyiben a választott tárgy egy égő gyertya - a gyertyabél csúcsán képződő izzó fénymagra összpontosítunk . Minden belső ( gondolat ) és külső ( testi kényelmetlenség ) zavaró tényezőt igyekezzünk elkerülni . A gyertya lángját pislogás nélkül , a szem végső kifáradásáig fixáljuk , majd ezek után lecsukjuk szemhéjunkat . A gyakorlat időtartama kezdetbenperc legyen , a későbbiekben ezt az időtartamotpercre emelhetjük . 3. A szem kifáradása után hunyjuk le szemünket . Ekkor a belső képmezőben egy vörösen izzó fénypont ( orsószerű lángocska ) tűnik fel , ami néha pörgő mozgást végez saját tengelye körül . Tartsuk meg ezt a csillagszerű fénypontot a homlok közepe táján , abban az esetben , ha a láng elmozdulna valamelyik irányba , tehát távolodik a képmező széle felé , ne kövessük mozgását , hanem tartsuk figyelmünket mindvégig a homlok közepén . Az izzó pont néha eltűnik , hogy ezt követően újra teljes intenzitással ragyogjon föl . Egy idő után azonban végleg eltűnik előlünk , s ilyenkor szemünket felnyitva ismét az előttünk lévő gyertya lángját fixáljuk a megadott időtartamig . 4. Megismételjük az előző pontban leírtakat . Kellő gyakorlás után eljuthatunk a legmélyebb megismerési fokra , amikor a legapróbb egyébként értéktelennek tartott részlet is elnyeri a gyakorlás során eredeti jelentését . Megjegyzés : A gyakorló kezdetben úgy fogja érezni , hogy nem képes a vizuális élmény felvételére , és megtapasztalására , mert nem látja maga előtt az izzó csillagot sem , amely feltétlenül szükséges a belső képvilág megteremtéséhez . Amennyiben a kitartó gyakorlás ellenére sem mutatkozik eredmény , úgy más technikai megoldáshoz kell folyamodnia , A gyakorlat sikeressége attól is függ , hogy az egyén milyen altípusba sorolható be . Aki vizuális úton szerzi be leginkább tapasztalatait , az könnyebben sajátítja el a trátaka technikai részét , az " érzékeny fülűek " számára viszont a náda-jóga eljárása javasolható . Két , az előbbinél egyszerűbb módszert is említünk , amelyek össze is kapcsolhatók egymással , vagy felváltva alkalmazhatók : Meditációs tartásban helyet foglalunk a szobánk egyik sarkában , ahonnan tekintetünk kényelmesen bejárhatja a helyiség egész felületét , egyik saroktól a másikig , oda és vissza , le és fel . A testi-tudati relaxáció állapotában kezdjük meg a gyakorlatot : szemünket a fej mozgatása nélkül az egyik sarokponttól indítjuk el a másik pontig . A szem mozgatásánál fontos , hogy gyorsan " ugrassuk " szemünket ponttól-pontig vízszintes , függőleges és átlós irányba egyaránt . A szem villanásszerűen cikázza be a szoba sarkait . A térben kiválasztunk magunknak egy tetszés szerinti képzeletbeli pontot , amelyet fejmagasságban " helyezünk el " , a ettől a ponttól mozgatjuk a szemgolyót le és fel , oldalirányba és körkörösen . Hivatkozások Schmidt József : A tradicionális jóga rendszere Jóga