ATSZ–59
Az ATSZ–59 (oroszul: АТС–59 – Артиллерийский Тягач, Средний, образца 1959; magyar átírásban: artyillerijszkij tyagacs, szrednyij, obrazca 1959, magyarul: 1959 mintájú közepes tüzérségi vontató) szovjet közepes tüzérségi vontató, melyet 1959–1966 között gyártottak. A Szovjet Hadseregben főként a nehéz tüzérségi eszközök vontatására alkalmazták.  A nehéz terepviszonyokkal rendelkező területeken elterjedten használták a polgári életben is. Kissé módosított, elsősorban a vezetőfülkében eltérő változata az ATSZ–59G.

Története 
A Kurganmaszavod tervezőirodája fejlesztette ki az AT–SZ tüzérségi vontató utódaként. Sorozatgyártása a Kurganmaszavodnál kezdődött el, de  a BMP–1 sorozatgyártásának ottani előkészületei miatt a gyártást az 1960-as évek elején átadták a lengyelországi ZM Łabędy gépgyárnak.

A jármű hátrányos tulajdonsága volt a túl kicsi, szűkös vezetőfülke. Ezért később a járművet átalakították. A módosított ATSZ–59G nagyobb vezetőfülkét kapott, ahol egy további sort ülést is elhelyeztek, valamint ABV védelemmel látták el. Módosították a motort is, melynek jelzése A–650G lett. A jármű egyéb jellemzőiben változatlan maradt.

Alkalmazása
A Szovjet Hadseregben tüzérségi vontatóként elsősorban a nehéz tüzérsègi eszközök, mint pl. a 130 mm-es M–46 tábori ágyú és 152 mm-es aknavetők vontatására alkalmazták. Emellett mint önjáró alváz egyéb eszközök – az SZ–75 légvédelmi rakéták, P–37 rádiólokátorok – hordozására is felhasználták.

A katonai alkalmazás mellett a polgári felhasználása is jelentős volt. Főként a nehezen járható, nehéz terepviszonyú területeken használták szállító és vontatási feladatokra. Jellemző alkalmazási területük volt a szénhidrogénipar és az erdészetek, építkezések. A lánctalpas futómű kis talanyomása miatt a mezőgazdaságban is használták.

A járművet a Szovjetunión kívül a Varsói Szerződés hadseregeinél, valamint több, a Szovjetunióval baráti kapcsolatokat fenntartó országban is rendszeresítették.

Kínában gyártott változatát a 83-as típusú rakéta-sorozatvető hordozójárműveként is használták. Egyiptomban a szovjet BM–21 rakéta-sorozatvető alvázaként is felhasználták.

Jellemzői
A jármű alváza a T–54-es harckocsi egyes elemein alapul. Onnan származik a motor és az erőátviteli berendezések. Az öt futógörgős futómű viszont önálló konstrukció. A hajtókerék elől, a láncfeszítő kerék hátul található. A lánctalp szélessége 525 mm. A futómű talajnyomása teljes terhelésnél is csak 0,52 kg/cm². Előkészítés nélkül 1,5 m mélységű vízeken, valamint 1,1, m magasságú akadályokon képes áthaladni.

A beépített A–650 V12-es hengerelrendezésű dízelmotor a V–2-es motorcsalád tagja, a harckocsikban alkalmazott motorok csökkentett teljesítményű változata. A motor 2600 1/perc fordulatszám mellett 221 kW (300 LE) maximális teljesítményt ad le. A motort a jármű középső részén helyezték el. Ez csökkenti ugyan a platón a rakodóteret, de ez az elrendezés kedvezőbb súlyeloszlást biztosít és jó hozzáférést biztosít a motorhoz.

A hátul elhelyezett paltó terhelhetősége maximálisan 4 t, vagy 18 fő. Vontatóképessége 14 t. A járművet csörlővel is felszerelték.

Galéria

Források
Szrednyij artyillerijszkij tyagacs ATSZ–59G. Tyehnyicseszkoje opiszanyije i insztrukcija po ekszpluatacija (ATSZ–59G közepes tüzérségi vontató. Műszaki leírás és üzemeltetési utasítás.), Vojenizdat, 1984

Tüzérségi vontatók
Szovjet harci járművek
Az ATSZ–59 ( oroszul : АТС–59 – Артиллерийский Тягач , Средний , образца magyar átírásban : artyillerijszkij tyagacs , szrednyij , obrazca magyarul: mintájú közepes tüzérségi vontató ) szovjet közepes tüzérségi vontató , melyet1966 között gyártottak . A Szovjet Hadseregben főként a nehéz tüzérségi eszközök vontatására alkalmazták . A nehéz terepviszonyokkal rendelkező területeken elterjedten használták a polgári életben is . Kissé módosított , elsősorban a vezetőfülkében eltérő változata az ATSZ–59G. Története A Kurganmaszavod tervezőirodája fejlesztette ki az AT–SZ tüzérségi vontató utódaként . Sorozatgyártása a Kurganmaszavodnál kezdődött el , de a BMP–1 sorozatgyártásának ottani előkészületei miatt a gyártást azas évek elején átadták a lengyelországi ZM Łabędy gépgyárnak . A jármű hátrányos tulajdonsága volt a túl kicsi , szűkös vezetőfülke . Ezért később a járművet átalakították . A módosított ATSZ–59G nagyobb vezetőfülkét kapott , ahol egy további sort ülést is elhelyeztek , valamint ABV védelemmel látták el . Módosították a motort is , melynek jelzése A–650G lett . A jármű egyéb jellemzőiben változatlan maradt . Alkalmazása A Szovjet Hadseregben tüzérségi vontatóként elsősorban a nehéz tüzérsègi eszközök , mint pl. amm-es M–46 tábori ágyú ésmm-es aknavetők vontatására alkalmazták . Emellett mint önjáró alváz egyéb eszközök – az SZ–75 légvédelmi rakéták , P–37 rádiólokátorok – hordozására is felhasználták . A katonai alkalmazás mellett a polgári felhasználása is jelentős volt . Főként a nehezen járható , nehéz terepviszonyú területeken használták szállító és vontatási feladatokra . Jellemző alkalmazási területük volt a szénhidrogénipar és az erdészetek , építkezések . A lánctalpas futómű kis talanyomása miatt a mezőgazdaságban is használták . A járművet a Szovjetunión kívül a Varsói Szerződés hadseregeinél , valamint több , a Szovjetunióval baráti kapcsolatokat fenntartó országban is rendszeresítették . Kínában gyártott változatát aas típusú rakéta-sorozatvető hordozójárműveként is használták . Egyiptomban a szovjet BM–21 rakéta-sorozatvető alvázaként is felhasználták . Jellemzői A jármű alváza a T–54-es harckocsi egyes elemein alapul . Onnan származik a motor és az erőátviteli berendezések . Az öt futógörgős futómű viszont önálló konstrukció . A hajtókerék elől , a láncfeszítő kerék hátul található . A lánctalp szélességemm . A futómű talajnyomása teljes terhelésnél is csak52 kg/cm². Előkészítés nélkül5 m mélységű vízeken , valamint1 , m magasságú akadályokon képes áthaladni . A beépített A–650 V12-es hengerelrendezésű dízelmotor a V–2-es motorcsalád tagja , a harckocsikban alkalmazott motorok csökkentett teljesítményű változata . A motor1/perc fordulatszám mellettkWLE ) maximális teljesítményt ad le . A motort a jármű középső részén helyezték el . Ez csökkenti ugyan a platón a rakodóteret , de ez az elrendezés kedvezőbb súlyeloszlást biztosít és jó hozzáférést biztosít a motorhoz . A hátul elhelyezett paltó terhelhetősége maximálisant , vagyfő . Vontatóképességet . A járművet csörlővel is felszerelték . Galéria Források Szrednyij artyillerijszkij tyagacs ATSZ–59G. Tyehnyicseszkoje opiszanyije i insztrukcija po ekszpluatacija ( ATSZ–59G közepes tüzérségi vontató . Műszaki leírás és üzemeltetési utasítás . ) , Vojenizdat , Tüzérségi vontatók Szovjet harci járművek