Kis-Szénás
A Kis-Szénás 431 méter magas hegycsúcs Pest vármegyében, a Budai-hegység északi részén, a hegységen belül a Zsíros-hegy és a Nagy-Szénás tömbjében, annak főtömegétől kissé északra; közigazgatásilag Pilisszentiván és Piliscsaba határán. A dolomit alapkőzetű hegy növényzete igen értékes, ezért évtizedek óta a teljes területe természetvédelmi oltalom alatt áll, 1995 óta Európa Diplomás területnek minősül. Flórájának legértékesebb növényfaja a ritka reliktumendemizmus, a pilisi len, amely az egész világon csak a Kis- és Nagy-Szénás lejtőin fordul elő.

Élővilága 
A meredek völgyekkel tagolt, változatos felszínű területen a Budai-hegységre jellemző növényzeti típusok csaknem mindegyike előfordul, különleges ökológiai viszonyai és az élőhelyek rendkívüli változatossága miatt természetvédelmi szempontból „szentélynek” minősül. A legjellemzőbb élőhelyek a nyílt és zárt dolomit sziklagyepek, lejtősztyepprétek, a fával borított részeken molyhos tölgyes karsztbokorerdők, gyertyános–tölgyesek. Az erdőrezervátumnak minősülő terület a Kis- és Nagy-Szénáson együttesen 120,4 hektár, amiből a magterület 41,1 hektárt tesz ki, míg a fennmaradó 79,3 hektárnyi terület védőzóna.

Természetvédelme 
A Kis-Szénás környékének alaposabb növény- és állatföldrajzi kutatásai a Budapest–Esztergom-vasútvonal 1895-ös átadását követően indultak meg, aligha véletlen, hogy a terület legértékesebb növényfajának számító pilisi lent is 1896 januárjában mutatta be a tudományos közönségnek a faj felfedezője, Borbás Vince botanikus. Ettől függetlenül még három és fél évtizednek kellett eltelnie ahhoz, hogy egy szakember – a természetvédelem magyarországi alapelveit elsőként kidolgozó Kaán Károly – az 1931-ben kiadott, Természetvédelem és természeti emlékek című könyvében „rezerváció kijelölését” javasolja a Kis- és Nagy-Szénás egy részére vonatkozóan, az ott élő ritka növényfajok megóvása érdekében. Pilisszentiván akkori földbirtokosa, Karátsonyi Imre gróf már ebben az időszakban intézkedéseket tett a pilisi len védelme érdekében, de csak a második világháború után, 1951-ben került sor először hivatalos védetté nyilvánításra, ami akkor még csak két kisebb területet érintett. Ezek aztán 1978-ban váltak, a környezetükben fekvő, kevésbé értékes területrészekkel együtt az akkor létrehozott Budai Tájvédelmi Körzet részévé. 1994-ben a terület egy részét erdőrezervátummá nyilvánították, azaz olyan területté, ahol semminemű erdészeti beavatkozás nem történhet, így a természeti folyamatok a maguk háborítatlan menetének megfelelően tanulmányozhatók.

A Kis-Szénás területe 1995-ben nyerte el az Európa Diplomát, amely címet 2000-ben, 2005-ben, 2010-ben és 2015-ben is újabb öt-öt évre meghosszabbították.

A Diploma 2005-ös megújításakor a magyar fél részére megtett ajánlások között az alábbiak szerepeltek:
A terület komplex kezelését egyetlen szervezet, a természetvédelmi szervezet területi igazgatósága, tehát a Duna-Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság végezze, annak érdekében, hogy a természetvédelem egyértelmű prioritást kapjon.
Az itt végzendő nagyvad-gazdálkodás során csak olyan tevékenység kapjon engedélyt, amely összhangban áll a természetvédelmi célkitűzésekkel; kifejezetten szükséges a muflonok és a dámszarvasok kiirtása és más nagytestű növényevők állományát is kívánatos olyan szintre szorítani (a populációk pontos monitorozása mellett), ami lehetővé teszi a dolomit gyepek és természetközeli erdők megőrzését.
A régi vadvédelmi kerítések helyett új létesítésével kell körbekeríteni a teljes Európa Diplomás területet, részint az illegális terepmotorozás megakadályozása, részint a vadlétszám-szabályozás hatékonyságának növelése érdekében.
Szükséges a nem őshonos fafajok, különösen a fehér akác és a feketefenyő visszaszorítása, és egy önálló magterület kijelölése, melynek magában kell foglalnia a pilisi len teljes előfordulási területét, a gyepeket, meredek lejtőket és az erdőrezervátumot, és ahol csak minimális, ökológiai szempontok szerinti erdészeti beavatkozás végezhető.
A terület turisztikai befogadóképességének fejlesztése érdekében vezetett túrákat kell szervezni a legérzékenyebb területeken kívül, melyekkel növelhető a lakosság felelősségérzete az itteni élőhelyek megóvása iránt.
Pufferzónaként kell fenntartani két további, védett területrészt, amelyek a fokozottan védett terület szélén helyezkednek el és amelyek számára szintén kérelmezték a diploma adományozását.
Meg kell vizsgálni annak lehetőségét, hogy a Szénás-hegycsoportot leválasszák a Budai Tájvédelmi Körzetről.

2008 óta a terület kezelését a Környezetvédelmi és Vízügyi Minisztérium 17/2008. (VI. 3.) számú, a Szénás-hegycsoport Európa Diplomás terület természetvédelmi kezelési tervéről kiadott rendelet alapján kell végezni.

Jegyzetek 

A Kis- és Nagy-Szénás védetté nyilvánításának története. Hozzáférés: 2016. augusztus 27.
Kisszénás Erdőrezervátum. Erdőrezervátum.hu. Hozzáférés: 2016. augusztus 27.

Budai-hegység
Pilisszentiván
Piliscsaba
Magyarország erdőrezervátumai
A Kis-Szénásméter magas hegycsúcs Pest vármegyében , a Budai-hegység északi részén , a hegységen belül a Zsíros-hegy és a Nagy-Szénás tömbjében , annak főtömegétől kissé északra ; közigazgatásilag Pilisszentiván és Piliscsaba határán . A dolomit alapkőzetű hegy növényzete igen értékes , ezért évtizedek óta a teljes területe természetvédelmi oltalom alatt áll,óta Európa Diplomás területnek minősül . Flórájának legértékesebb növényfaja a ritka reliktumendemizmus , a pilisi len , amely az egész világon csak a Kis- és Nagy-Szénás lejtőin fordul elő . Élővilága A meredek völgyekkel tagolt , változatos felszínű területen a Budai-hegységre jellemző növényzeti típusok csaknem mindegyike előfordul , különleges ökológiai viszonyai és az élőhelyek rendkívüli változatossága miatt természetvédelmi szempontból „ szentélynek” minősül . A legjellemzőbb élőhelyek a nyílt és zárt dolomit sziklagyepek , lejtősztyepprétek , a fával borított részeken molyhos tölgyes karsztbokorerdők , gyertyános–tölgyesek . Az erdőrezervátumnak minősülő terület a Kis- és Nagy-Szénáson együttesen4 hektár , amiből a magterület1 hektárt tesz ki , míg a fennmaradó3 hektárnyi terület védőzóna . Természetvédelme A Kis-Szénás környékének alaposabb növény- és állatföldrajzi kutatásai a Budapest–Esztergom-vasútvonalös átadását követően indultak meg , aligha véletlen , hogy a terület legértékesebb növényfajának számító pilisi lent isjanuárjában mutatta be a tudományos közönségnek a faj felfedezője , Borbás Vince botanikus . Ettől függetlenül még három és fél évtizednek kellett eltelnie ahhoz , hogy egy szakember – a természetvédelem magyarországi alapelveit elsőként kidolgozó Kaán Károly – azben kiadott , Természetvédelem és természeti emlékek című könyvében „ rezerváció kijelölését” javasolja a Kis- és Nagy-Szénás egy részére vonatkozóan , az ott élő ritka növényfajok megóvása érdekében . Pilisszentiván akkori földbirtokosa , Karátsonyi Imre gróf már ebben az időszakban intézkedéseket tett a pilisi len védelme érdekében , de csak a második világháború után, ben került sor először hivatalos védetté nyilvánításra , ami akkor még csak két kisebb területet érintett . Ezek aztánban váltak , a környezetükben fekvő , kevésbé értékes területrészekkel együtt az akkor létrehozott Budai Tájvédelmi Körzet részévé.ben a terület egy részét erdőrezervátummá nyilvánították , azaz olyan területté , ahol semminemű erdészeti beavatkozás nem történhet , így a természeti folyamatok a maguk háborítatlan menetének megfelelően tanulmányozhatók . A Kis-Szénás területeben nyerte el az Európa Diplomát , amely címetben, ben, ben ésben is újabb öt-öt évre meghosszabbították . A Diplomaös megújításakor a magyar fél részére megtett ajánlások között az alábbiak szerepeltek : A terület komplex kezelését egyetlen szervezet , a természetvédelmi szervezet területi igazgatósága , tehát a Duna-Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság végezze , annak érdekében , hogy a természetvédelem egyértelmű prioritást kapjon . Az itt végzendő nagyvad-gazdálkodás során csak olyan tevékenység kapjon engedélyt , amely összhangban áll a természetvédelmi célkitűzésekkel ; kifejezetten szükséges a muflonok és a dámszarvasok kiirtása és más nagytestű növényevők állományát is kívánatos olyan szintre szorítani ( a populációk pontos monitorozása mellett ) , ami lehetővé teszi a dolomit gyepek és természetközeli erdők megőrzését . A régi vadvédelmi kerítések helyett új létesítésével kell körbekeríteni a teljes Európa Diplomás területet , részint az illegális terepmotorozás megakadályozása , részint a vadlétszám-szabályozás hatékonyságának növelése érdekében . Szükséges a nem őshonos fafajok , különösen a fehér akác és a feketefenyő visszaszorítása , és egy önálló magterület kijelölése , melynek magában kell foglalnia a pilisi len teljes előfordulási területét , a gyepeket , meredek lejtőket és az erdőrezervátumot , és ahol csak minimális , ökológiai szempontok szerinti erdészeti beavatkozás végezhető . A terület turisztikai befogadóképességének fejlesztése érdekében vezetett túrákat kell szervezni a legérzékenyebb területeken kívül , melyekkel növelhető a lakosság felelősségérzete az itteni élőhelyek megóvása iránt . Pufferzónaként kell fenntartani két további , védett területrészt , amelyek a fokozottan védett terület szélén helyezkednek el és amelyek számára szintén kérelmezték a diploma adományozását . Meg kell vizsgálni annak lehetőségét , hogy a Szénás-hegycsoportot leválasszák a Budai Tájvédelmi Körzetről . 2008 óta a terület kezelését a Környezetvédelmi és Vízügyi Minisztérium2008. ( VI. ) számú , a Szénás-hegycsoport Európa Diplomás terület természetvédelmi kezelési tervéről kiadott rendelet alapján kell végezni . Jegyzetek A Kis- és Nagy-Szénás védetté nyilvánításának története . Hozzáférés : augusztus Kisszénás Erdőrezervátum . Erdőrezervátum. hu . Hozzáférés : augusztus Budai-hegység Pilisszentiván Piliscsaba Magyarország erdőrezervátumai