Lofkëndi halomsír
A lofkëndi halomsír (albán tuma e Lofkëndit) egy bronzkori tumulus Délnyugat-Albániában, a Közép-Albán-hegységben (Çermenika), Ballsh városától 6 kilométerre észak–északnyugatra, Visoka falu keleti határában.

A rendszeres ásatások a 2000-es években kezdődtek el a helyszínen amerikai régészek vezetésével, s 2005-ig egy könnycsepp alakú, 20,5 × 10,5 méteres tumulust tártak fel a környezetéből kiemelkedő domb tetején. A mintegy hatvan sírhely jelentős részében csupán egy-két halottat temettek el, s némelyiket kőlappal zárták le, legtöbbjüket azonban földdel fedték el. Az elhunytakat ún. zsugorított helyzetben (azaz oldalukra fektetve, magzati pózban) helyezték örök nyugalomra, s a talaj átvizsgálása során számos, a holtakat a túlvilágra kísérő festett tárgytöredéket (agyagedényeket, terrakottafigurákat, ékszereket stb.) találtak. A leletanyag vizsgálata alapján a halomsírt egy eddig ismeretlen bronzkori, kora vaskori népesség használta évszázadokon keresztül, az i. e. 14–8. században. Az itt eltemetett népesség antropológiai vizsgálata arra mutatott rá, hogy – az északkeleti szekció kivételével – feltűnően alacsony a gyermekek aránya; ennek indoka lehet ugyan demográfiai, vagyis az alacsony gyermekhalálozási ráta, de a régészek azt feltételezik, hogy a gyermekeket egy másik helyen temették el. Az északkeleti sírhelyszekció sajátossága, hogy ebben már valamennyi generáció képviselteti magát az újszülöttektől az idős emberekig, ezen kívül a holttestek kivétel nélkül nyugat–keleti tájolásúak, legfeljebb 20-30 fokos szögeltérésekkel. A feltételezések szerint ennek oka, hogy temetéskor a holttesteket úgy helyezték el, hogy fejük a napkelte irányába mutasson, s ennek pontos iránya az év során folyamatosan módosul.

Források 

Albániai halomsírok
Bronzkori régészeti lelőhelyek
A lofkëndi halomsír ( albán tuma e Lofkëndit ) egy bronzkori tumulus Délnyugat-Albániában , a Közép-Albán-hegységben ( Çermenika ) , Ballsh városátólkilométerre észak–északnyugatra , Visoka falu keleti határában . A rendszeres ásatások aes években kezdődtek el a helyszínen amerikai régészek vezetésével , sig egy könnycsepp alakú,5 ×5 méteres tumulust tártak fel a környezetéből kiemelkedő domb tetején . A mintegy hatvan sírhely jelentős részében csupán egy-két halottat temettek el , s némelyiket kőlappal zárták le , legtöbbjüket azonban földdel fedték el . Az elhunytakat ún. zsugorított helyzetben ( azaz oldalukra fektetve , magzati pózban ) helyezték örök nyugalomra , s a talaj átvizsgálása során számos , a holtakat a túlvilágra kísérő festett tárgytöredéket ( agyagedényeket , terrakottafigurákat , ékszereket stb. ) találtak . A leletanyag vizsgálata alapján a halomsírt egy eddig ismeretlen bronzkori , kora vaskori népesség használta évszázadokon keresztül , az i. e.8. században . Az itt eltemetett népesség antropológiai vizsgálata arra mutatott rá , hogy – az északkeleti szekció kivételével – feltűnően alacsony a gyermekek aránya ; ennek indoka lehet ugyan demográfiai , vagyis az alacsony gyermekhalálozási ráta , de a régészek azt feltételezik , hogy a gyermekeket egy másik helyen temették el . Az északkeleti sírhelyszekció sajátossága , hogy ebben már valamennyi generáció képviselteti magát az újszülöttektől az idős emberekig , ezen kívül a holttestek kivétel nélkül nyugat–keleti tájolásúak , legfeljebbfokos szögeltérésekkel . A feltételezések szerint ennek oka , hogy temetéskor a holttesteket úgy helyezték el , hogy fejük a napkelte irányába mutasson , s ennek pontos iránya az év során folyamatosan módosul . Források Albániai halomsírok Bronzkori régészeti lelőhelyek