P–37
A P–37 (GRAU-kódja: 1RL139, NATO-kódneve: Bar Lock, közepes hatótávolságú kétdimenziós felderítő és rávezető rádiólokátor, melyet a Szovjetunióban fejlesztettek ki a korábbi P–30 lokátorból az 1970-es években. A lokátor napjainkban is hadrendben áll egyes országokban. A P–37-et a Magyar Néphadsereg is hadrendbe állította.

Története 
A rádiólokátort az 1970-es évek közepén fejlesztették ki a P–35-ös radar továbbfejlesztett változataként. A fejlesztésnél a P–35-höz képest a megbízhatóság, az üzembiztonság, a zavarvédelem, az ellenséges rádióelektronikai tevékenység elleni védelem, valamint a hatótávolság növelése volt a cél. A rádiólokátor sikeres tesztjeit követően rendszeresítették a Szovjet Hadseregben. A berendezés sorozatgyártását a Moszkvában található Lianozovói Elektromechanikai Gyár (LEMZ) végezte.

A P–37 fő célja a nagy távolságú felderítés, látótávolsága több mint 300 km is lehet, ez persze az adott domborzattól is függ. Az antenna egy viszonylagos mobil eszköz, melyet egy teherautó felépítményére telepítettek. A két antenna egy úgynevezett azimut szögben, 2 dimenzióban keresi a céltárgyat, vagyis az észlelt légi jármű horizontális égi koordinátáját határozza meg, tehát az eszköz nem tud magasságot mérni, nem lát 3 dimenzióban. ennek kiküszöbölése miatt a PRV–17-es magasságmérő radarral párhuzamosan szokták üzemeltetni.
A radar 500 méteres pontossággal tud repülő tárgyakat bemérni, sebességet és távolságot adva nekik. Jelenleg Magyarországon 5 helyen szolgának a P–37-esek. Mozgathatóságuk és a tervezéskori NATO elvektől eltérő doktrína miatt nélkülözhetetlen lokátor.

Korszerűsített P–37-es lokátor adatai 
A P–37 lokátor modernizálási programja 1997-ben kezdődött, az első modernizált radart a HM Arzenál ZRt. 1999-ben adta át a Magyar Honvédségnek.
A Magyar Honvédségnél ezekre a modernizált P–37 radarokra épül a légtér-ellenőrzési feladatok ellátása, ezzel részt vesznek az egységes európai légtér helyzet kialakításában
Rendeltetés: A radar gerinchálózat elemeként a légijárművek detektálása és a légtérellenőrző rendszer számára elsődleges és másodlagos radarinformáció szolgáltatása.

Főbb műszaki jellemzők:
S-sávú felderítő radar, amelynek az adó modulátorát és a magnetronját is új, korszerű típusra alakították át;
A vevő rendszer teljesen új, a nagyfrekvenciás előerősítő félvezetős a keverő fokozat után digitális jelfeldolgozás van;
Képes primer magassági információ biztosítására is;
A jelfeldolgozó, megjelenítő és adattovábbító rendszer teljesen új digitális rendszerű;
Beépített szekunder radarberendezés;
A radar megbízhatósága jelentősen nőtt, a hibakeresés szoftveresen támogatott.

Főbb műszaki adatai:
Üzemi frekvenciasáv: S sáv;
Maximális felderítési távolság: 350 km;
Adó: MI–503 magnetron és új modulátorblokk (ötszörös élettartam);
Hosszabb élettartamú talpcsapágy;
A vevő és jelfeldolgozó rendszernél: 14 bites középfrekvenciás mintavételezés, „szoftvervevő”, ARCNET hálózati kommunikáció, csatornánkénti extraktor, amely lehetővé teszi a magassági koordináta meghatározását is;
IFF rendszer: Siemens 1990 szekunder radar interfész, távvezérléssel
Megjelenítés: 18”-os TFT monitorral analóg videó és szintetikus célkoordináta megjelenítés, valamint 2 db PIKET indikátor digitális interfésszel analóg videóhoz
Kommunikáció: az RHP berendezéshez RS422 adatkimeneti interfész;
Objektív kontroll biztosított.

Kapcsolódó szócikkek 
 Radarkeresztmetszet
 Lokátor
 Radarreflektor
 Hangtükör
 Fázisvezérelt antennarács
 Szintetikus apertúrájú rádiólokátor
 Rádiólokátor

Források 

 
 A modernizált P–37 a HM Arzenál Zrt. honlapján

Rádiólokátorok
A P–37 ( GRAU-kódja : L139 , NATO-kódneve: Bar Lock , közepes hatótávolságú kétdimenziós felderítő és rávezető rádiólokátor , melyet a Szovjetunióban fejlesztettek ki a korábbi P–30 lokátorból azes években . A lokátor napjainkban is hadrendben áll egyes országokban . A P–37-et a Magyar Néphadsereg is hadrendbe állította . Története A rádiólokátort azes évek közepén fejlesztették ki a P–35-ös radar továbbfejlesztett változataként . A fejlesztésnél a P–35-höz képest a megbízhatóság , az üzembiztonság , a zavarvédelem , az ellenséges rádióelektronikai tevékenység elleni védelem , valamint a hatótávolság növelése volt a cél . A rádiólokátor sikeres tesztjeit követően rendszeresítették a Szovjet Hadseregben . A berendezés sorozatgyártását a Moszkvában található Lianozovói Elektromechanikai Gyár ( LEMZ ) végezte . A P–37 fő célja a nagy távolságú felderítés , látótávolsága több mintkm is lehet , ez persze az adott domborzattól is függ . Az antenna egy viszonylagos mobil eszköz , melyet egy teherautó felépítményére telepítettek . A két antenna egy úgynevezett azimut szögben,dimenzióban keresi a céltárgyat , vagyis az észlelt légi jármű horizontális égi koordinátáját határozza meg , tehát az eszköz nem tud magasságot mérni , nem látdimenzióban. ennek kiküszöbölése miatt a PRV–17-es magasságmérő radarral párhuzamosan szokták üzemeltetni . A radarméteres pontossággal tud repülő tárgyakat bemérni , sebességet és távolságot adva nekik . Jelenleg Magyarországonhelyen szolgának a P–37-esek . Mozgathatóságuk és a tervezéskori NATO elvektől eltérő doktrína miatt nélkülözhetetlen lokátor . Korszerűsített P–37-es lokátor adatai A P–37 lokátor modernizálási programjaben kezdődött , az első modernizált radart a HM Arzenál ZRt.ben adta át a Magyar Honvédségnek . A Magyar Honvédségnél ezekre a modernizált P–37 radarokra épül a légtér-ellenőrzési feladatok ellátása , ezzel részt vesznek az egységes európai légtér helyzet kialakításában Rendeltetés : A radar gerinchálózat elemeként a légijárművek detektálása és a légtérellenőrző rendszer számára elsődleges és másodlagos radarinformáció szolgáltatása . Főbb műszaki jellemzők : S-sávú felderítő radar , amelynek az adó modulátorát és a magnetronját is új , korszerű típusra alakították át ; A vevő rendszer teljesen új , a nagyfrekvenciás előerősítő félvezetős a keverő fokozat után digitális jelfeldolgozás van ; Képes primer magassági információ biztosítására is ; A jelfeldolgozó , megjelenítő és adattovábbító rendszer teljesen új digitális rendszerű ; Beépített szekunder radarberendezés ; A radar megbízhatósága jelentősen nőtt , a hibakeresés szoftveresen támogatott . Főbb műszaki adatai : Üzemi frekvenciasáv : S sáv ; Maximális felderítési távolság: km ; Adó : MI–503 magnetron és új modulátorblokk ( ötszörös élettartam ) ; Hosszabb élettartamú talpcsapágy ; A vevő és jelfeldolgozó rendszernél: bites középfrekvenciás mintavételezés , „ szoftvervevő” , ARCNET hálózati kommunikáció , csatornánkénti extraktor , amely lehetővé teszi a magassági koordináta meghatározását is ; IFF rendszer : Siemensszekunder radar interfész , távvezérléssel Megjelenítés:-os TFT monitorral analóg videó és szintetikus célkoordináta megjelenítés , valamintdb PIKET indikátor digitális interfésszel analóg videóhoz Kommunikáció : az RHP berendezéshez RS422 adatkimeneti interfész ; Objektív kontroll biztosított . Kapcsolódó szócikkek Radarkeresztmetszet Lokátor Radarreflektor Hangtükör Fázisvezérelt antennarács Szintetikus apertúrájú rádiólokátor Rádiólokátor Források A modernizált P–37 a HM Arzenál Zrt . honlapján Rádiólokátorok