Vörös Sas-rend
A Vörös Sas-rend () Poroszország katonai és polgári kitüntetése volt, a második legmagasabb a Fekete Sas-rend után. Az 1792-ben alapított rend az első világháború után a Porosz Királysággal együtt megszűnt létezni.

Története
A Vörös Sas-rend elődjét 1705. november 17-én alapította György Vilmos brandenburg-bayreuthi őrgróf Ordre de la Sincerité (Őszinteség-rend) néven. Csak rövid ideig adományozták, majd a rendet 1712-ben, utána pedig 1734-ben is újraalkották, utóbbi alkalommal a Brandenburg-Ansbachi Hercegségben Brandenburgi Vörös Sas-rend néven. 1777-ben megváltoztatták az alapszabályt és a nevét is Vörös Sas-rendre rövidítették. Ekkor a rendnek egyetlen osztálya és maximum ötven tagja volt.

Miután 1792 januárjában a brandenburgi hercegségek beolvadtak a Porosz Királyságba, 1792. június 12-én II. Frigyes Vilmos porosz kitüntetésként élesztette fel a lovagrendet. A Fekete Sas-rend után a Vörös Sas-rend lett a királyság második legmagasabb állami elismerése.

1810-ben III. Frigyes Vilmos háromra bővítette az osztályok számát. 1830-ban a II. osztályhoz is bevezették a csillagot és az Általános Érdemrend (Allgemeines Ehrenzeichen) keresztje a Vörös Sas negyedik osztályává vált. 1861-ben megalkották a nagykeresztet, a rend legmagasabb osztályát; egyúttal azontúl a Fekete Sas-rend minden kitüntetettje automatikusan megkapta a Vörös Sas nagykeresztjét is. 1918-ban bevezették a rend legalacsonyabb, érem fokozatát, amelyet közkatonák is megkaphattak.

Az első világháború után, 1919-ben a Porosz Királyság megszűnt létezni és a kitüntetést többé nem adományozták.

Fokozatok
Az első világháború idejére a Vörös Sas-rend már hat osztályra tagozódott:
 Nagykereszt - zománcozott máltai kereszt, amelyet különleges alkalmakkor nyakban láncon viseltek; vagy a jobb vállon átvetett szalagot és a mellkas bal oldalára tűzött nyolcágú, aranyozott csillagot. Általában a királyi család férfitagjai, a Fekete Sas-rend tulajdonosai, német nemesek vagy külföldi uralkodócsaládok tagjai kapták.
 I. osztály - nagy méretű, zománcozott talpaskereszt, amelyet szalagon a nyakban vagy a jobb vállon átvetett széles szalagon viseltek; hozzá tartozott még egy nyolcágú ezüstcsillag, amit a mellkas bal oldalán hordtak. Az I. osztályt katonatisztek, magas rangú nemesek, külföldi államfők kapták.
 II. osztály - nyakban viselt zománcozott talpaskereszt és egy ezüst négyágú csillag. Katonatisztek és nemesek kaphatták.
 III. osztály - a mellkas bal oldalán viselt zománcozott talpaskereszt. Alacsonyabb rangú tisztek és nemesek kaphatták.
 IV. osztály - a mellkas bal oldalán viselt zománcozatlan talpaskereszt. Alacsony rangú tisztek (hadnagyok) számára.
 Érem - aranyozott kerek érem, amelyet a közkatonák is megkaphattak.

Ezenkívül számos kisebb további fokozat, díszítmény létezett:
 háború idején az érem kivételével valamennyi fokozat adható volt kardokkal (két keresztbe tett karddal a kereszten)
 a IV. osztály fölött adható volt "karddal a gyűrűn", ami azt jelentette, hogy a tulajdonos korábban már megkapta az egyik korábbi fokozatot kardokkal
 minden fokozat adható volt koronával
 a nagykereszt, az I. és II. fokozat adható volt gyémántokkal
 a nagykereszt, az I. és II. osztály adható volt tölgyfalombbal, amely azt mutatta, hogy a tulajdonos már megkapta valamelyik kisebb fokozatot gyémántokkal
 nagyon ritkán (pl. Paul von Hindenburg esetében) marsallbotokkal is adták a nagykeresztet
 a szalaggal adott III. osztály azt jelezte, hogy a tulajdonos előzőleg megkapta a IV. osztályt
 A Máltai Lovagrend sebesülteket segítő tagjai kis máltai kereszttel kapták a Vörös Sas-rendet
 50 évnyi szolgálat után a Vörös Sas-tulajdonosok kis kerek medált kaptak, rajta egy 50-es számmal, amit a kitüntetésükre erősíthettek

A rend jelvényei
A nagykereszt egy arany (1916 után aranyozott) máltai kereszt volt, amelyet fehérre zománcoztak. A kereszt szárai között vörös sasok voltak láthatóak, középen pedig kékkel keretezett aranymedál, rajta a királyi monogram. A kereten a rend jelmondata a Sincere et Constante volt olvasható.

Az I-III. osztály jelvénye fehérre zománcozott, arany (1916 után aranyozott) talpaskereszt volt (IV. osztály hasonló volt, de egyszerű, ezüstfelülettel). A kereszt közepén babérkoszorút tartó koronás vörös sas volt található, fekete-fehér címerpajzzsal. A hátoldalán a királyi monogram és a porosz korona volt látható. A közkatonák kerek érmén a magasabb osztályok keresztje volt látható, a tetején pedig a porosz korona.

A csillag a nagykereszt esetében arany volt és nyolcágú, az I. osztálynál ezüst nyolcágú, a II. osztálynál pedig ezüst négyágú, rajta a talpaskereszttel. Mindegyik közepén kerek fehér alapon vörös sas, körülötte fehér (a nagykeresztnél kék) alapon a rend mottója: Sincere et Constanter.

A rend szalagja hagyományosan narancs-fehér-narancs volt, de a harci teljesítményért adott kitüntetéseknél a Vaskereszthez hasonló fekete-fehér szalagot is használtak.

A rend vezetői (1705–1918)
 György Vilmos brandenburg-bayreuthi őrgróf (1678–1726), az Ordre de la Sincerité alapítója
 Károly Vilmos Frigyes brandenburg-ansbachi őrgróf (1712–1757) a rend újraalapítója és átnevezője Vörös Sasra
 Károly Sándor brandenburg-ansbachi őrgróf (1736–1806)
 II. Frigyes Vilmos porosz király (1744–1797), aki porosz állami kitüntetéssé tette a rendet
 III. Frigyes Vilmos porosz király (1770–1840), új osztályokat adott a rendhez 1810-ben és 1830-ban
 IV. Frigyes Vilmos porosz király (1795–1861)
 I. Vilmos német császár és porosz király (1797–1888), bevezette a nagykeresztet
 III. Frigyes német császár és porosz király (1831–1888)
 II. Vilmos német császár és porosz király (1859–1941)

Jeles kitüntetettek

Nagykereszt (1861–1918)

 Szász-Weimar-Eisenachi Auguszta I. Vilmos császár felesége (1811–1890)
 Albrecht von Roon (1803–1879) – tábornok és hadügyminiszter. A Fekete Sast (és a vele járó Vörös Sast) a porosz-osztrák háború alatt győzelmeiért kapta
 Otto Theodor von Manteuffel (1805–1882) miniszterelnök
 Hohenzollern Henrik, II. Vilmos császár öccse
 Schleswig-Holsteini Auguszta Viktória (1858–1921), II. Vilmos felesége
 Otto von Bismarck (1815–1898), kancellár
 Ferdinand von Zeppelin (1838–1917), feltaláló
 Paul von Hindenburg (1847–1934), tábornok, tölgylombbal és kardokkal kapta meg a nagykeresztet
 Helmuth Karl Bernhard von Moltke, (1800–1891), tábornok
 Hohenzollern Vilmos, II. Vilmos császár legidősebb fia
 Bernhard von Bülow, külügyminiszter
 Alfred von Tirpitz (1849–1930); admirális

I. osztály (1705–1918)

 Wilhelm von Humboldt (1767–1835), filozófus, államférfi, Alexander von Humboldt bátyja
 Karl August von Hardenberg (1750–1822), külügyminiszter
 III. Lajos hesseni nagyherceg (1806–1877)
 Anton von Werner (1871–1914), festő
 Charles-Maurice de Talleyrand-Périgord, francia politikus
 Ali Tepeleni pasa török külügyminiszter
 Paul Kruger (1825–1904), Transvaal elnöke

II. osztály (1810–1918)
 Johann Heinrich von Bernstorff (1862–1939), washingtoni német nagykövet
 Otto von Below (1857–1944), tábornok, az első világháborúban a caporettói áttörés vezetője
 Wilhelm Groener (1867–1939), tábornok, a Weimari Köztársaság belügyminisztere
 Franz von Hipper, német tengernagy
 John Jellicoe (1859–1935), brit tengernagy
 John Pierpont Morgan (1837–1913), amerikai bankár
 Nicholas Murray Butler, amerikai filozófus, 1931-ben Nobel-békedíjas
 Hugo Münsterberg, német-amerikai filozófus

Jegyzetek

Fordítás

Források
 Der Rittmeister Militaria, LLC.
 Encyclopædia Britannica. 11th Ed. New York: Encyclopædia Britannica Company, 1911
 Haandbuch des Allerhöchsten Hofes und des Hofstaates Seiner K. und K. Apostoliscen Majistät, fur 1906. Vienna: Empire of Austria-Hungary, 1903
 Handbuch über den Königlich Preußischen Hof und Staat für das Jahr 1918. (1918 Prussian State Handbook) Berlin, 1918.
 Journal of the Medals and Orders Society of America, Vol 52, No. 3, pp. 16 – 17. On the Internet: http://www.medalnet.net/Red_Eagle_Order_Haegele.htm
 Schulze Ising, Andreas M. Imperial German Orders, Medals, and Decorations. Martinsville, Virginia:

Díjak
A Vörös Sas-rend ( ) Poroszország katonai és polgári kitüntetése volt , a második legmagasabb a Fekete Sas-rend után . Azben alapított rend az első világháború után a Porosz Királysággal együtt megszűnt létezni . Története A Vörös Sas-rend elődjét novemberén alapította György Vilmos brandenburg-bayreuthi őrgróf Ordre de la Sincerité ( Őszinteség-rend ) néven . Csak rövid ideig adományozták , majd a rendetben , utána pedigben is újraalkották , utóbbi alkalommal a Brandenburg-Ansbachi Hercegségben Brandenburgi Vörös Sas-rend néven.ben megváltoztatták az alapszabályt és a nevét is Vörös Sas-rendre rövidítették . Ekkor a rendnek egyetlen osztálya és maximum ötven tagja volt . Miutánjanuárjában a brandenburgi hercegségek beolvadtak a Porosz Királyságba , júniusén II. Frigyes Vilmos porosz kitüntetésként élesztette fel a lovagrendet . A Fekete Sas-rend után a Vörös Sas-rend lett a királyság második legmagasabb állami elismerése . 1810-ben III. Frigyes Vilmos háromra bővítette az osztályok számát.ban a II. osztályhoz is bevezették a csillagot és az Általános Érdemrend ( Allgemeines Ehrenzeichen ) keresztje a Vörös Sas negyedik osztályává vált.ben megalkották a nagykeresztet , a rend legmagasabb osztályát ; egyúttal azontúl a Fekete Sas-rend minden kitüntetettje automatikusan megkapta a Vörös Sas nagykeresztjét is.ban bevezették a rend legalacsonyabb , érem fokozatát , amelyet közkatonák is megkaphattak . Az első világháború után, ben a Porosz Királyság megszűnt létezni és a kitüntetést többé nem adományozták . Fokozatok Az első világháború idejére a Vörös Sas-rend már hat osztályra tagozódott : Nagykereszt - zománcozott máltai kereszt , amelyet különleges alkalmakkor nyakban láncon viseltek ; vagy a jobb vállon átvetett szalagot és a mellkas bal oldalára tűzött nyolcágú , aranyozott csillagot . Általában a királyi család férfitagjai , a Fekete Sas-rend tulajdonosai , német nemesek vagy külföldi uralkodócsaládok tagjai kapták . I. osztály - nagy méretű , zománcozott talpaskereszt , amelyet szalagon a nyakban vagy a jobb vállon átvetett széles szalagon viseltek ; hozzá tartozott még egy nyolcágú ezüstcsillag , amit a mellkas bal oldalán hordtak . Az I. osztályt katonatisztek , magas rangú nemesek , külföldi államfők kapták . II. osztály - nyakban viselt zománcozott talpaskereszt és egy ezüst négyágú csillag . Katonatisztek és nemesek kaphatták . III. osztály - a mellkas bal oldalán viselt zománcozott talpaskereszt . Alacsonyabb rangú tisztek és nemesek kaphatták . IV. osztály - a mellkas bal oldalán viselt zománcozatlan talpaskereszt . Alacsony rangú tisztek ( hadnagyok ) számára . Érem - aranyozott kerek érem , amelyet a közkatonák is megkaphattak . Ezenkívül számos kisebb további fokozat , díszítmény létezett : háború idején az érem kivételével valamennyi fokozat adható volt kardokkal ( két keresztbe tett karddal a kereszten ) a IV. osztály fölött adható volt " karddal a gyűrűn " , ami azt jelentette , hogy a tulajdonos korábban már megkapta az egyik korábbi fokozatot kardokkal minden fokozat adható volt koronával a nagykereszt , az I. és II. fokozat adható volt gyémántokkal a nagykereszt , az I. és II. osztály adható volt tölgyfalombbal , amely azt mutatta , hogy a tulajdonos már megkapta valamelyik kisebb fokozatot gyémántokkal nagyon ritkán ( pl . Paul von Hindenburg esetében ) marsallbotokkal is adták a nagykeresztet a szalaggal adott III. osztály azt jelezte , hogy a tulajdonos előzőleg megkapta a IV. osztályt A Máltai Lovagrend sebesülteket segítő tagjai kis máltai kereszttel kapták a Vörös Sas-rendet évnyi szolgálat után a Vörös Sas-tulajdonosok kis kerek medált kaptak , rajta egyes számmal , amit a kitüntetésükre erősíthettek A rend jelvényei A nagykereszt egy aranyután aranyozott ) máltai kereszt volt , amelyet fehérre zománcoztak . A kereszt szárai között vörös sasok voltak láthatóak , középen pedig kékkel keretezett aranymedál , rajta a királyi monogram . A kereten a rend jelmondata a Sincere et Constante volt olvasható . Az I-III. osztály jelvénye fehérre zománcozott , aranyután aranyozott ) talpaskereszt volt ( IV. osztály hasonló volt , de egyszerű , ezüstfelülettel ) . A kereszt közepén babérkoszorút tartó koronás vörös sas volt található , fekete-fehér címerpajzzsal . A hátoldalán a királyi monogram és a porosz korona volt látható . A közkatonák kerek érmén a magasabb osztályok keresztje volt látható , a tetején pedig a porosz korona . A csillag a nagykereszt esetében arany volt és nyolcágú , az I. osztálynál ezüst nyolcágú , a II. osztálynál pedig ezüst négyágú , rajta a talpaskereszttel . Mindegyik közepén kerek fehér alapon vörös sas , körülötte fehér ( a nagykeresztnél kék ) alapon a rend mottója : Sincere et Constanter . A rend szalagja hagyományosan narancs-fehér-narancs volt , de a harci teljesítményért adott kitüntetéseknél a Vaskereszthez hasonló fekete-fehér szalagot is használtak . A rend vezetői1918 ) György Vilmos brandenburg-bayreuthi őrgróf1726 ) , az Ordre de la Sincerité alapítója Károly Vilmos Frigyes brandenburg-ansbachi őrgróf1757 ) a rend újraalapítója és átnevezője Vörös Sasra Károly Sándor brandenburg-ansbachi őrgróf1806 ) II. Frigyes Vilmos porosz király1797 ) , aki porosz állami kitüntetéssé tette a rendet III. Frigyes Vilmos porosz király1840 ) , új osztályokat adott a rendhezben ésban IV . Frigyes Vilmos porosz király1861 ) I. Vilmos német császár és porosz király1888 ) , bevezette a nagykeresztet III. Frigyes német császár és porosz király1888 ) II. Vilmos német császár és porosz király1941 ) Jeles kitüntetettek Nagykereszt1918 ) Szász-Weimar-Eisenachi Auguszta I. Vilmos császár felesége1890 ) Albrecht von Roon1879 ) – tábornok és hadügyminiszter . A Fekete Sast ( és a vele járó Vörös Sast ) a porosz-osztrák háború alatt győzelmeiért kapta Otto Theodor von Manteuffel1882 ) miniszterelnök Hohenzollern Henrik , II. Vilmos császár öccse Schleswig-Holsteini Auguszta Viktória1921 ) , II. Vilmos felesége Otto von Bismarck1898 ) , kancellár Ferdinand von Zeppelin1917 ) , feltaláló Paul von Hindenburg1934 ) , tábornok , tölgylombbal és kardokkal kapta meg a nagykeresztet Helmuth Karl Bernhard von Moltke, 1891 ) , tábornok Hohenzollern Vilmos , II. Vilmos császár legidősebb fia Bernhard von Bülow , külügyminiszter Alfred von Tirpitz1930 ) ; admirális I. osztály1918 ) Wilhelm von Humboldt1835 ) , filozófus , államférfi , Alexander von Humboldt bátyja Karl August von Hardenberg1822 ) , külügyminiszter III. Lajos hesseni nagyherceg1877 ) Anton von Werner1914 ) , festő Charles-Maurice de Talleyrand-Périgord , francia politikus Ali Tepeleni pasa török külügyminiszter Paul Kruger1904 ) , Transvaal elnöke II. osztály1918 ) Johann Heinrich von Bernstorff1939 ) , washingtoni német nagykövet Otto von Below1944 ) , tábornok , az első világháborúban a caporettói áttörés vezetője Wilhelm Groener1939 ) , tábornok , a Weimari Köztársaság belügyminisztere Franz von Hipper , német tengernagy John Jellicoe1935 ) , brit tengernagy John Pierpont Morgan1913 ) , amerikai bankár Nicholas Murray Butler , amerikai filozófus, ben Nobel-békedíjas Hugo Münsterberg , német-amerikai filozófus Jegyzetek Fordítás Források Der Rittmeister Militaria , LLC. Encyclopædia Britannica.h Ed . New York : Encyclopædia Britannica Company , Haandbuch des Allerhöchsten Hofes und des Hofstaates Seiner K. und K. Apostoliscen Majistät , fur Vienna : Empire of Austria-Hungary , Handbuch über den Königlich Preußischen Hof und Staat für das JahrPrussian State Handbook ) Berlin , Journal of the Medals and Orders Society of America , Vol No . pp. 16 – On the Internet : http://www.medalnet.net/Red_Eagle_Order_Haegele.htm Schulze Ising , Andreas M. Imperial German Orders , Medals , and Decorations . Martinsville , Virginia : Díjak