Ivanbegovina
Ivanbegovina falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Podbablje községhez tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 58, közúton 81 km-re keletre, Makarskától légvonalban 17, közúton 33 km-re északkeletre, a dalmát Zagora területén, Imotska krajina középső részén, Imotski városával szemben 8 km-re délnyugatra, az Imotski-mező déli oldalán a községközpont Drum nyugati szomszédságában fekszik.

Története 
A falu a Kujundžić család ősi fészke. Nevét is a család egyik tagjáról Ivanról kapta, akit a nemzetség fejeként tiszteletből a „bég” címmel illettek.  
A térség első ismert népe az illírek voltak. Jelenlétüket igazolják az ókorból fennmaradt halomsírok és várak maradványai. Az illír háborúk végeztével az 1. század elején e terület is Dalmácia római tartomány része lett. A békésebb idők gazdasági felvirágzást hoztak e vidék számára is. A kereszténység már az első századokban elterjedt ezen a területen, erről mesélnek a közeli Zmijavcin talált ókeresztény bazilika maradványai, melyek a 6. századból származnak. A horvátok ősei a 7. században vándoroltak be erre a vidékre. A középkori horvát állam közigazgatásában ez a terület Fehér-Horvátországhoz, azon belül az Imoti zsupánsághoz tartozott. A bencés atyák a 11. században Proložachoz tartozó Opačacnál a Vrljika-folyó forrásánál építették fel kolostorukat, innen végezték a térség lakóinak keresztény hitre térítését. A 14. századtól a hívek lelki gondozását a ferencesek vették át, akik az elpusztult kolostort újjáépítették. A török 1463-ban meghódította a közeli Boszniát, majd 1493-re már ez a terület is uralmuk alá került. Az 1699-es karlócai béke török kézen hagyta. Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békével 1718-ban történt meg. Ezután a Velencei Köztársaság fennhatósága alá tartozott. A török uralom teljes ideje alatt a hívek lelki gondozását a vrljikai ferencesek látták el, kolostoruk a 17. századtól már a Prološko blato kis Manastir nevű szigetén működött. A 16. század második felében a rend a közeli Kamenmoston is letelepedett, ahol saját rendházuk és kápolnájuk is volt. A podbabljei plébániát kezdetben a ferences atyák vezették, akik 1735-ig laktak Kamenmoston, ezután építették fel az új plébániaházat a plébánia központjában. 1747-ben Blašković püspök a podbabljei plébániáról leválasztotta a poljica imotskai plébániát, melynek Ivanbegovina is a része lett. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt, és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később a Jugoszláv Királyság része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. 2011-ben a településnek 268 lakosa volt, akik a poljicai plébániához tartoztak.

Lakosság 

(1857 és 1921 között lakosságát Poljicához számították.)

Nevezetességei 
Itt termelik az Imotska krajina egyik legnevezetesebb borát a fehér szőlőből készített kujundžušát. 
Szent Márk tiszteletére szentelt kápolnája.

Kultúra 
A településen védőszentjének Szent Márknak az ünnepén kulturális és művészeti programokat szerveznek. Ennek keretében a község kulturális egyesületeinek csoportjai lépnek fel.

Oktatás 
A településen a podbabljei alapiskola területi tagozata működik.

Sport 
A település sportegyesülete az NK Kamen labdarúgóklub. A tervek között szerepel egy 3500 négyzetméteres sport és rekreációs központ kialakítása.

Jegyzetek

Források 
Podbablje község hivatalos oldala 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
A község információs portálja 
A spliti ferences rendtartomány honlapja 
Podbablje – turistainformációk

Irodalom 
Strategija razvoja općine Podbablje 2015-2020. Podbablje,2015.  - Podbablje község fejlesztési stratégiája  

Split-Dalmácia megye települései
Ivanbegovina falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Podbablje községhez tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re keletre , Makarskától légvonalban közútonkm-re északkeletre , a dalmát Zagora területén , Imotska krajina középső részén , Imotski városával szembenkm-re délnyugatra , az Imotski-mező déli oldalán a községközpont Drum nyugati szomszédságában fekszik . Története A falu a Kujundžić család ősi fészke . Nevét is a család egyik tagjáról Ivanról kapta , akit a nemzetség fejeként tiszteletből a „ bég” címmel illettek . A térség első ismert népe az illírek voltak . Jelenlétüket igazolják az ókorból fennmaradt halomsírok és várak maradványai . Az illír háborúk végeztével az század elején e terület is Dalmácia római tartomány része lett . A békésebb idők gazdasági felvirágzást hoztak e vidék számára is . A kereszténység már az első századokban elterjedt ezen a területen , erről mesélnek a közeli Zmijavcin talált ókeresztény bazilika maradványai , melyek a századból származnak . A horvátok ősei a században vándoroltak be erre a vidékre . A középkori horvát állam közigazgatásában ez a terület Fehér-Horvátországhoz , azon belül az Imoti zsupánsághoz tartozott . A bencés atyák a században Proložachoz tartozó Opačacnál a Vrljika-folyó forrásánál építették fel kolostorukat , innen végezték a térség lakóinak keresztény hitre térítését . A századtól a hívek lelki gondozását a ferencesek vették át , akik az elpusztult kolostort újjáépítették . A törökban meghódította a közeli Boszniát , majdre már ez a terület is uralmuk alá került . Azes karlócai béke török kézen hagyta . Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békévelban történt meg . Ezután a Velencei Köztársaság fennhatósága alá tartozott . A török uralom teljes ideje alatt a hívek lelki gondozását a vrljikai ferencesek látták el , kolostoruk a századtól már a Prološko blato kis Manastir nevű szigetén működött . A század második felében a rend a közeli Kamenmoston is letelepedett , ahol saját rendházuk és kápolnájuk is volt . A podbabljei plébániát kezdetben a ferences atyák vezették , akikig laktak Kamenmoston , ezután építették fel az új plébániaházat a plébánia központjában.ben Blašković püspök a podbabljei plébániáról leválasztotta a poljica imotskai plébániát , melynek Ivanbegovina is a része lett . A velencei uralomnakben vége szakadt , és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később a Jugoszláv Királyság része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához került.óta a független Horvátországhoz tartozik.ben a településneklakosa volt , akik a poljicai plébániához tartoztak . Lakosság ( 1857 ésközött lakosságát Poljicához számították . ) Nevezetességei Itt termelik az Imotska krajina egyik legnevezetesebb borát a fehér szőlőből készített kujundžušát . Szent Márk tiszteletére szentelt kápolnája . Kultúra A településen védőszentjének Szent Márknak az ünnepén kulturális és művészeti programokat szerveznek . Ennek keretében a község kulturális egyesületeinek csoportjai lépnek fel . Oktatás A településen a podbabljei alapiskola területi tagozata működik . Sport A település sportegyesülete az NK Kamen labdarúgóklub . A tervek között szerepel egynégyzetméteres sport és rekreációs központ kialakítása . Jegyzetek Források Podbablje község hivatalos oldala A split-makarskai érsekség honlapja További információk A község információs portálja A spliti ferences rendtartomány honlapja Podbablje – turistainformációk Irodalom Strategija razvoja općine Podbablje Podbablje,2015. - Podbablje község fejlesztési stratégiája Split-Dalmácia megye települései