Németh József (színművész)
Németh József (Bród, 1854. március 6. – Budapest, 1916. március 2.) színész, színigazgató, a Népszínház közkedvelt komikusa és operetténekese. Németh Juliska és Németh Antónia színésznők apja.

Pályafutása

Németh István és Hemszke Antónia (Hudachek Anna) fia. Atyja ezredszabó volt. Előbb Szegeden puskaműves-inas volt a híres Gloszauer-műhelyben, ahol egy ízben kijelentette gazdájának, hogy nem reparál többé fegyvert és beállt kóristának 30 forint gázsi mellett Aradi Gerő szegedi társulatánál, ahol kisebb-nagyobb szerepeket is játszott. Hódmezővásárhelyen lépett fel először 1871-ben, majd vidéken játszott. 1875–76, 1880–81-ben és 1882–1885 között Krecsányi Ignácnál működött Debrecenben. Amikor később Krecsányival Budára került, kitűnő alakításaival, eredeti humorával magára vonta Evva Lajos népszínházi igazgató figyelmét és ennek hatása alatt fellépett a Népszínházban, 1880. július 12-én, a Boccaccioban, mint Pierot. 1885. május 1-én szerződtették; mint szerződött tag május 11-én mutatkozott be Szigeti József Nőemancipáció c. vígjátéka Öreg huszár szerepében. Itt egyre-másra aratta sikereit és különösen mint a Cigánybáró Zsupán Kálmánja tűnt fel alakítása sokszínűségével, őszinte humorával, kedélye melegségével. 1887. október 11-én elbúcsúzott az intézettől az Uff király címszerepében, miután Kolozsvárra ment, ahol október 17-én mutatkozott be a Falusiakban. 1888. április 9-én Budapesten, a Kálvin téri református templomban házasságra lépett Hegyesi (Spitzer) Ilonával, a Népszínház volt tagjával, Spitzer Ignác és Weisz Anna lányával. Egyik esküvői tanúja Szirmai Imre volt. Kolozsvárott azonban nem tudott megmaradni, ezért 1888. május 8-án újra visszaszerződött a Népszínházhoz, ahol azután Tihanyi Miklós halálával annak legméltóbb utódja lett. Pompás alakításai közül emlékezetesek maradnak: a Peleskei nótárius, Kreuzer Michl a Nániban, a Holtomiglan pesti hordárja, az Eleven ördög tanácsosa, a Sárga csikó pusztabírója, Szép Heléna Calchasa stb.

A Népszínház szomorú bukása után megtakarított pénzecskéjét a miskolci színigazgatásba fektette, de nem volt szerencséje és az első szezon (1903–04) balsikere után visszatért a fővárosba, a Népszínházba, majd Konti Józsefet is ő követte 1904-ben a Király Színházba, amelynek kerek egy évtizedig volt kedvelt művésze és amelynek kötelékében új babérokat szerzett. A János vitéz francia királya, a Varázskeringő fejedelme, a Száz év múlva c. revű föltámadó Zajthayja és az Én, te, ő híres Sire de Vergyjével érte el legnagyobb sikerét, de ezenkívül is a színház majdnem minden újdonságában kivette részét a dicsőségből. Pompás alakításáról a sajtó is mindenkor elismerőleg nyilatkozott, mert minden szerepében eredeti tudott lenni. Messze járt attól, amit érdemes, öreg histriók jellemző lefitymálássál nappali színészetnek neveznek. Nem kereste az eszközöket, önként termettek nála a fogások. Ismerte az életet, az élet fonákságait, a mindennapi élet félszeg figuráit és ismerte önmagát. Mintaképe volt a vérbeli színésznek, aki azonosodik mindenhogyan a feladatával. Jobban érdekelte ugyan a dráma, de szép baritonhangjának köszönhetően főként operettekben játszott.

Eltemették a kerepesi-úti temetőben, a főváros által adományozott díszsírhelyre (I., XIX. parcella, III. sor, 8. sír.) Koporsója felett Szirmai Imre és Feld Zsigmond mondott búcsúbeszédet. Sírkövét Incze Sándor szerkesztő emelte, 1925. november 1-én.

Fontosabb szerepei

 Zajtai (Gaál J.: A peleskei nótárius)
 Zsupán (ifj. J. Strauss: A cigánybáró)
 Eisenstein (ifj. J. Strauss: A denevér)

Jegyzetek

Források

 Magyar színházművészeti lexikon
 
 Magyar Színművészeti Lexikon (1929-1931, szerk. Schöpflin Aladár)

Magyar színészek
Színigazgatók
Szegediek
1854-ben született személyek
1916-ban elhunyt személyek
Németh József ( Bród , március – Budapest , március ) színész , színigazgató , a Népszínház közkedvelt komikusa és operetténekese . Németh Juliska és Németh Antónia színésznők apja . Pályafutása Németh István és Hemszke Antónia ( Hudachek Anna ) fia . Atyja ezredszabó volt . Előbb Szegeden puskaműves-inas volt a híres Gloszauer-műhelyben , ahol egy ízben kijelentette gazdájának , hogy nem reparál többé fegyvert és beállt kóristánakforint gázsi mellett Aradi Gerő szegedi társulatánál , ahol kisebb-nagyobb szerepeket is játszott . Hódmezővásárhelyen lépett fel előszörben , majd vidéken játszott. 76,81-ben és1885 között Krecsányi Ignácnál működött Debrecenben . Amikor később Krecsányival Budára került , kitűnő alakításaival , eredeti humorával magára vonta Evva Lajos népszínházi igazgató figyelmét és ennek hatása alatt fellépett a Népszínházban , júliusén , a Boccaccioban , mint Pierot. májusén szerződtették ; mint szerződött tag májusén mutatkozott be Szigeti József Nőemancipáció c. vígjátéka Öreg huszár szerepében . Itt egyre-másra aratta sikereit és különösen mint a Cigánybáró Zsupán Kálmánja tűnt fel alakítása sokszínűségével , őszinte humorával , kedélye melegségével. októberén elbúcsúzott az intézettől az Uff király címszerepében , miután Kolozsvárra ment , ahol októberén mutatkozott be a Falusiakban. áprilisén Budapesten , a Kálvin téri református templomban házasságra lépett Hegyesi ( Spitzer ) Ilonával , a Népszínház volt tagjával , Spitzer Ignác és Weisz Anna lányával . Egyik esküvői tanúja Szirmai Imre volt . Kolozsvárott azonban nem tudott megmaradni , ezért májusán újra visszaszerződött a Népszínházhoz , ahol azután Tihanyi Miklós halálával annak legméltóbb utódja lett . Pompás alakításai közül emlékezetesek maradnak : a Peleskei nótárius , Kreuzer Michl a Nániban , a Holtomiglan pesti hordárja , az Eleven ördög tanácsosa , a Sárga csikó pusztabírója , Szép Heléna Calchasa stb . A Népszínház szomorú bukása után megtakarított pénzecskéjét a miskolci színigazgatásba fektette , de nem volt szerencséje és az első szezon04 ) balsikere után visszatért a fővárosba , a Népszínházba , majd Konti Józsefet is ő követteben a Király Színházba , amelynek kerek egy évtizedig volt kedvelt művésze és amelynek kötelékében új babérokat szerzett . A János vitéz francia királya , a Varázskeringő fejedelme , a Száz év múlva c . revű föltámadó Zajthayja és az Én , te , ő híres Sire de Vergyjével érte el legnagyobb sikerét , de ezenkívül is a színház majdnem minden újdonságában kivette részét a dicsőségből . Pompás alakításáról a sajtó is mindenkor elismerőleg nyilatkozott , mert minden szerepében eredeti tudott lenni . Messze járt attól , amit érdemes , öreg histriók jellemző lefitymálássál nappali színészetnek neveznek . Nem kereste az eszközöket , önként termettek nála a fogások . Ismerte az életet , az élet fonákságait , a mindennapi élet félszeg figuráit és ismerte önmagát . Mintaképe volt a vérbeli színésznek , aki azonosodik mindenhogyan a feladatával . Jobban érdekelte ugyan a dráma , de szép baritonhangjának köszönhetően főként operettekben játszott . Eltemették a kerepesi-úti temetőben , a főváros által adományozott díszsírhelyre ( I. , XIX . parcella , III. sor , sír . ) Koporsója felett Szirmai Imre és Feld Zsigmond mondott búcsúbeszédet . Sírkövét Incze Sándor szerkesztő emelte , novemberén . Fontosabb szerepei Zajtai ( Gaál J. : A peleskei nótárius ) Zsupán ( ifj. J. Strauss : A cigánybáró ) Eisenstein ( ifj. J. Strauss : A denevér ) Jegyzetek Források Magyar színházművészeti lexikon Magyar Színművészeti Lexikon szerk . Schöpflin Aladár ) Magyar színészek Színigazgatók Szegediek 1854-ben született személyek 1916-ban elhunyt személyek