Vértessomlói-barlang
A Vértessomlói-barlang Magyarország fokozottan védett barlangjai közül az egyik. A Vértes hegység leghosszabb és harmadik legmélyebb barlangja. (A legmélyebb a Hamar-barlang, a második legmélyebb pedig a Dűlt-kúti-víznyelőbarlang.) A hegység fokozottan védett két barlangja közül az egyik (a másik a Csákvári-barlang).

Leírás 

Vértessomló külterületén, a Duna–Ipoly Nemzeti Park területén található Nagy-Somlyó ÉNy-i oldalában lévő hajdani mészkőbányában, a bányafal és a törmeléklejtő találkozásánál, 235 m tszf. magasságban nyílik a barlang függőleges, hasadékszerű bejárata. A hidrotermális eredetű barlang nem a Vértes hegységre általában jellemző dolomit alapkőzetben, hanem felső triász dachsteini mészkőben keletkezett valószínűleg karsztvízszint alatti, freatikus oldás miatt.

A barlang ásványtani különlegessége, hogy a magyarországi barlangokban csak telérek alakjában, vagy a barlangméretet épphogy elérő üregrészekben megfigyelt táblás baritkristályok a Vértessomlói-barlangban egy tág terem oldott falait díszítik. A táblás baritkristályok némelyikének élhosszúsága eléri a 2 cm-t. Ez a kiválásréteg több 10 m² felületen díszíti az aljzatot és az oldalfalak nem áthajló részeit. A mélyen a karsztvízszint alatt, hidrotermális folyamatokhoz kötődően kialakuló nagy baritkristályok ezen üregkitöltő jellege miatt az feltételezhető, hogy nagyon régi az üregesedés és az üregesedésnek különleges körülményei voltak. A jövőben végzett vizsgálatok fényt deríthetnek a kristályok keletkezésének részleteire. A lépcsőzetesen mélyülő barlang két nagy teremből és a bejárati szakasz szűk, függőleges jellegű párhuzamos hasadékjárataiból, valamint a végpontjánál lévő tág aknából áll. Kb. 30 m az üreg vízszintes kiterjedése.

Az egész barlangon végigkövethető az üregesedés fő irányát kijelölő törésrendszer, a felső részeken (az alsó nagy terem végén magasba nyúló kürtőt is beleértve) pedig a járatok alakját is meghatározzák a törésvonalak. E preformáló törésrendszer mentén nagyon repedezett-breccsásodott az alapkőzet, melynek kristályos kötőanyaga kipreparálódva, a falfelületeken helyenként jellegzetes sejtes-kazettás boxwork-szerkezeteket képez. A barlang formakincsét a felső részeken az utólagos mállási-fellazulási folyamatok részben módosították, de alsó része határozottan karsztvízszint alatti, freatikus keletkezésmódra utal üstös oldásformái, gömbfülkeszerű beöblösödései és zsákszerűen végződő kis oldaljáratai miatt. Itt, az alsó nagy teremben vannak a barlang kuriózumát jelentő baritkiválások is.

A baritkristályokon kívül a barlang ásványkiválásait a baritkristályok felületén néhol megfigyelhető, még nem azonosított anyagú, vékony barnásfekete bevonat, a kisebb foltokban vagy gyöngysorszerűen megjelenő borsókövek, illetve néhány kis cseppkőlefolyás, cseppkőzászló és szalmacseppkő jelentik. Az utóbbiak környékén gyér vízcsepegés észlelhető, azonban a barlang száraz. A barlang alsó részének levegőjében érzékelhetően sok szén-dioxid van. Aljzati kitöltése a felső részeken kőzettörmelékből, az alsó nagy teremben agyagból, valamint néhány hatalmas, a mélyponti akna fölé átívelő omladéktömbből áll. Ez utóbbi alját is agyagba ágyazódott kőtömbök töltik ki.

Denevérek nyári alkalmi szálláshelye és a hegység fontos téli állandó denevér-szálláshelye. A levegő átlaghőmérséklete 10,5 °C, mely magyarországi viszonylatban általános, a levegő szén-dioxid tartalma pedig néha az 1,5 %-ot is meghaladja a mélyen lévő szakaszban. A lezárt bejáratú barlang csak kutatási céllal, elektromos lámpa használatával, a Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság engedélyével tekinthető meg. Bejárásához (a kötéltechnikai eszközök használatát igénylő mélyponti akna kivételével) csak barlangjáró alapfelszerelés szükséges. A téli álmot alvó denevérek nyugalmának fenntartása miatt telelési időszakban (október 1-től április 30-ig) tilos a barlangba bemenni.

2001-ben volt először Vértessomlói-barlangnak nevezve a barlang az irodalmában. Előfordul a barlang az irodalmában Slagos macska-barlang (Polacsek 2001) néven is, amit Kocsis Ákos javaslata alapján kapott.

Denevér-megfigyelések

Kutatástörténet 

A barlangról az első nyomtatott hír az MKBT Tájékoztatóban jelent meg 2001-ben. A közlemény szerint a Tatabányai Barlangkutató Egyesület által 2001. január 2-án végzett terepbejárás során az egyesület Kocsis Ákos útmutatása alapján talált egy kigőzölgést. A kigőzölgésre a Vértes hegységben, Vértessomlótól ÉK-re, kb. 800 m-re bukkantak rá. Az egyesület tagjai ezt megtekintve megállapították, hogy egy minimálisan eltömődött barlangbejáratot fedeztek fel. Mivel Kocsis Ákos a bejáratban már némi bontást végzett és kb. 6–8 m járatba bekúszott, az egyesület tagjainak már csak ki kellett tágítania egy nagyon szűk részt, majd azután egy nyíláson át már be is mászhattak egy barlangterem tetejébe. Ez a terem kb. 18 m hosszú, helyenként 4 m széles és 8 m magas. Innen egy másik szűkületen keresztül, rövid bontással megint feltárult egy terem, amelynek méretei meghaladják az előzőét. Ez a terem becsléseik szerint 20 m hosszú és 7 m széles.

A terem aljától kezdődik egy 6×2 m keresztmetszetű akna. Ennek aljára leereszkedni 2001. január 5-én tudtak. Itt omladék torlaszolja el a további járatokat. Az akna 9 m mély, a terem mennyezetéből induló kürtő pedig 13 m magas. A barlang a hévizes kialakulás jeleit viseli magán, falait tömegesen borítják aragonit-, sőt, táblás fennőtt baritkristályok. Néhány helyen cseppkőlefolyások, szalmacseppkövek és cseppkőzászlók vannak. Felső triász dachsteini mészkő a barlang befoglaló kőzete. A barlang legalább 110 m hosszú, mélysége pedig 27 m, ezért a Vértes hegységnek már jelenleg is a legmélyebb barlangja, de lehet, hogy a leghosszabb is. A bejárathoz közeli teremnek a Sztalin-terem nevet, a belső teremnek pedig a Zsófika-terem nevet adták. A barlang a Slagos macska-barlang nevet kapta Kocsis Ákos javaslata alapján.

2001-ben Polacsek Zsolt készítette el a barlang hossz-szelvény térképvázlatát. Az év során sor került a barlang lezárására, melyet a Tatabányai Barlangkutató Egyesület végzett. Néhány hónappal a felfedezése után, 2001. május 17-től a környezetvédelmi miniszter 13/2001. (V. 9.) KöM rendeletének értelmében a Vértes hegység területén lévő Vértessomlói-barlang fokozottan védett barlang. Egyidejűleg a fokozottan védett barlangok körének megállapításáról szóló 1/1982. (III. 15.) OKTH rendelkezés hatályát veszti. Földtani jelentősége miatt lett fokozottan védett barlang.

A 2003-ban kiadott, Magyarország fokozottan védett barlangjai című könyvben az olvasható, hogy a 4522/1 barlangkataszteri számú Vértessomlói-barlang (Slagos macska-barlang) a Vértes hegységben, a Vértes-peremvidéken, a Fejér megyei Vértessomlón helyezkedik el. 235 m tengerszint feletti magasságban van a bejárata a kb. 120 m hosszú, 27 m függőleges kiterjedésű és kb. 30 m vízszintes kiterjedésű barlangnak. A Vértes hegység É-i részén, a Nagy-Somlyó oldalában nyíló barlang 2001-ben, alig pár hónappal a felfedezése után lett fokozottan védett barlanggá nyilvánítva. A 120 m hosszú és 27 m mély új barlang ugyanis nemcsak a hegység addigi legnagyobb barlangja lett, hanem ásványtani különlegességnek is bizonyult. A magyarországi barlangokban csak telérek alakjában, vagy a barlangméretet épphogy elérő üregrészekben megfigyelt táblás baritkristályok a Vértessomlói-barlangban, egyedülálló módon egy tág terem oldott falait díszítik.

A hegy ÉNy-i oldalában fekvő hajdani mészkőbányában, a bányafal és a törmeléklejtő határán a téli hidegben előtörő pára miatt vette észre Kocsis Ákos barlangkutató a barlang törmelékkel kitöltődött bejáratát. A függőleges kis bejárati akna járhatóvá tétele után, 2000 karácsonyának előestéjén jutottak be az elülső, szabad járatokba a Kocsis Ákos által értesített Tatabányai Barlangkutató Egyesület tagjai. Ezután gyorsan elvégezték néhány leszállás során a napjainkban ismert üregrendszer teljes bejárását és vázlatos felmérését. A barlang eddigi egyetlen írott említése a felfedezésről szóló rövid beszámolóban olvasható. A barlang nem a Vértes hegységre általában jellemző dolomit alapkőzetben, hanem felső triász dachsteini mészkőben keletkezett. A lépcsőzetesen mélyülő barlang lényegében két nagy teremből és a bejárati szakasz szűk, párhuzamos hasadékjárataiból áll.

Az egész barlangon végigkövethető az üregesedés fő irányát kijelölő törésrendszer, a felső részeken (az alsó nagy terem végén magasba nyúló kürtőt is beleértve) pedig a járatok alakját is meghatározzák a törésvonalak. E preformáló törésrendszer mentén nagyon repedezett-breccsásodott az alapkőzet, melynek kristályos kötőanyaga kipreparálódva, a falfelületeken helyenként jellegzetes sejtes-kazettás boxwork-szerkezeteket képez. A barlang formakincsét a felső részeken az utólagos mállási-fellazulási folyamatok részben módosították, de alsó része határozottan karsztvízszint alatti, freatikus keletkezésmódra utal üstös oldásformái, gömbfülkeszerű beöblösödései és zsákszerűen végződő kis oldaljáratai miatt. Itt, az alsó nagy teremben vannak a barlang kuriózumát jelentő baritkiválások is. A táblás baritkristályok némelyikének élhosszúsága eléri a 2 cm-t. Ez a kiválásréteg több 10 m² felületen díszíti az aljzatot és az oldalfalak nem áthajló részeit.

A mélyen a karsztvízszint alatt, hidrotermális folyamatokhoz kötődően kialakuló nagy baritkristályok ezen üregkitöltő jellege miatt az feltételezhető, hogy nagyon régi az üregesedés és az üregesedésnek különleges körülményei voltak. A jövőben végzett vizsgálatok fényt deríthetnek a kristályok keletkezésének részleteire. A baritkristályokon kívül a barlang ásványkiválásait a baritkristályok felületén néhol megfigyelhető, még nem azonosított anyagú, vékony barnásfekete bevonat, a kisebb foltokban vagy gyöngysorszerűen megjelenő borsókövek, illetve néhány kis cseppkőlefolyás, cseppkőzászló és szalmacseppkő jelentik. Az utóbbiak környékén gyér vízcsepegés észlelhető, azonban a barlang száraz. A barlang alsó részének levegőjében érzékelhetően sok szén-dioxid van. Aljzati kitöltése a felső részeken kőzettörmelékből, az alsó nagy teremben agyagból, valamint néhány hatalmas, a mélyponti akna fölé átívelő omladéktömbből áll. Ez utóbbi alját is agyagba ágyazódott kőtömbök töltik ki.

A barlangban előforduló élőlények a denevérek. A barlang gyakorlatilag érintetlen állapotának megőrzése és különleges képződményeinek védelme miatt nagyon gyorsan le lett zárva az üregrendszer a megtalálása után. Korlátozott létszámmal, a Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság engedélyével tekinthető meg. Bejárásához (a kötéltechnikai eszközök használatát igénylő mélyponti akna kivételével) csak barlangjáró alapfelszerelés szükséges. Az ismertetéshez mellékelve lett a barlang 2001-ben készült hossz-szelvény térképvázlatának színes változata. A könyvben látható egy Egri Csaba által készített, színes fénykép, amelyen a Zsófika-teremből a végpont felé történő ereszkedés figyelhető meg. A barlangról szóló könyvfejezet 1 publikáció felhasználásával lett írva.

A Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület 2003. évi jelentésében, a Vértessomlói-barlangban 2002–2003-ban végzett megfigyelések és vizsgálatok eredményeiről szóló részben az van írva, hogy a Tatabányai Barlangkutató Egyesület végzi a Vértes hegységben lévő Nagy-Somlyó-hegy ÉNy-i oldalában található, jelenleg 110 m hosszú és 36 m mély barlang kutatását. A 2001 januárjában felfedezett barlang a feltárása után hamarosan fokozottan védett barlanggá lett nyilvánítva formakincse és ásványképződményei miatt. A barlang nem a Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület hagyományos kutatási területén (Gerecse hegység) van, de 2002. második felében, a két szervezet közötti együttműködés során bekapcsolódott a barlang kutatásába, és rendszeres denevér-megfigyeléseket, szén-dioxid és hőmérsékletméréseket, illetve radon aktivitáskoncentráció vizsgálatot végzett. A kéziratban ismertetve van a Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület által a barlangban végzett megfigyelések, vizsgálatok eredménye.

Nem sokkal feltárása után birtokba vették a barlangot denevérek, és az azóta eltelt időszakban a Vértes hegység legjelentősebb barlangi denevérélőhelye lett. Az egyesület által végzett megfigyelések alapján a kis patkósdenevérek nyári alkalmi és téli jelentős szálláshelye. Figyelemre méltó, hogy a barlangban az egyesület tagjai megfigyeltek (de csak egy alkalommal) nagy patkósdenevért is. A barlangban végzett denevérszámlálások eredményei:

Az egyesület tagjai 2002. október elején a barlang jellegzetes három pontjára, a Felső-terembe (18 m mélységbe), a Zsófika-terembe (24 m mélységbe) és az alsó végpontra (35 m mélységbe) 0,1 °C beosztású higanyos hőmérőket helyeztek el. A végponton ezt követően szórványmérések történtek, a felső két mérőhelyen pedig 2003 végéig havi rendszerességgel lett regisztrálva a léghőmérséklet. A barlangi levegő szén-dioxid tartalmát több esetben (ha érzékszervileg feltűnő volt) Dräger-pumpával és MSA gyártmányú, CO2–0,1 % PR817 típusú szondákkal mérték. A barlang levegőjének szén-dioxid tartalma a maximumot 2002 decemberében érte el. Ekkor a Felső-teremben 0,5 %, a Zsófika-teremben 1,5 %, az alsó végponton pedig 3,5 % szén-dioxid tartalmat mértek. 2003-ban a legmagasabb érték júliusban mutatkozott: a Felső-teremben 1,5 %, a Zsófika-teremben pedig 2,8 %. Ekkor bizonyosan nagyobb volt a végponton a szén-dioxid tartalom, de ott akkor nem lett mérve. A barlang aránylag száraz, gyenge az időszakosan megjelenő légmozgás, magas a hőmérséklet, ezért a barlang klímája (az időnként feldúsuló szén-dioxid hatásától eltekintve) komfortosnak tekinthető. A 2003-ban végzett 12 észlelés alapján az egyes mérési pontok léghőmérsékletének évszakonkénti átlagértékei és a változások minimum-maximum értékei (* = a 2002–2003-ban télen végzett mérések alapján):

A barlangban 2002–2003-ban végzett léghőmérséklet (°C) és szén-dioxid tartalom (tf%) mérések eredményei:

Az egyesület tagjai havonta cserélték a barlang két jellegzetes pontjára, a Felső-terembe és a Zsófika-terembe 2002 végén telepített radondetektorokat. A mérések adatainak feldolgozását dr. Csige István által vezetve az MTA Atomki Radon Csoport végezte el. Az eredményeket grafikus formában kapta meg az egyesület, amely 2003 végén befejezte a méréssorozatot. Az egyesület jelentésébe bekerült a mérések alapján rajzolt grafikon.

A Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület 2004. évi jelentésében szó van arról, hogy 2004-ben, az őszi-téli időszakban az egyesület (bekapcsolódva a Tatabányai Barlangkutató Egyesület munkájába) három alkalommal végzett a barlangban ellenőrző bejárást és adatfelvételt. Ezek során már nem került sor műszeres mérésekre. Az egyesület tagjai megfigyelték, hogy a barlang levegőjének szén-dioxid tartalma szeptemberben és októberben még meglehetősen magas volt (tapasztalat alapján végzett becslés szerint legalább 1,5–2 %), azonban már nem volt érzékelhető december végén. Bíztatóak a denevérfaunisztikai adatfelvételek eredményei. A barlang továbbra is a Vértes hegység egyik legjelentősebb telelőhelye a kis patkósdenevérek számára.

A kéziratban van egy olyan, színes fénykép, amelyen a Vértessomlói-barlangban lévő Felső-teremben pihenő kis patkósdenevérek vannak bemutatva.

2005. szeptember 1-től a környezetvédelmi és vízügyi miniszter 22/2005. (VIII. 31.) KvVM rendelete szerint a Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság működési területén, a Vértes hegységben található Vértessomlói-barlang a felügyelőség engedélyével látogatható. 2005. szeptember 1-től a környezetvédelmi és vízügyi miniszter 23/2005. (VIII. 31.) KvVM rendelete szerint a Vértes hegységben lévő Vértessomlói-barlang fokozottan védett barlang.

A 2005-ben napvilágot látott, Magyar hegyisport és turista enciklopédia című kiadványban önálló szócikke van a barlangnak. A szócikk szerint a Vértessomlói-barlang a Vértes hegységben található és fokozottan védett természeti érték. A Vértessomló külterületén emelkedő Nagy-Somlyó-hegyen, 235 m tengerszint feletti magasságban van a bejárata. Az 1971-ben feltárt barlang bejáratára a Tatabányai Barlangkutató Egyesület figyelmét Kocsis Ákos hívta fel. 120 m hosszú és 27 m függőleges kiterjedésű a triász mészkőben keletkezett üregrendszer. Lépcsőzetesen mélyülő, szűkebb, függőleges jellegű szakaszokból, két nagy teremből, végpontjánál egy tág aknából áll. Kiemelkedő értéket képviselnek méretei, korróziós formakincse és fennőtt, cm-es élhosszúságot is meghaladó méretű, nagy felületeket borító táblás baritkiválásai. Engedéllyel, alapfelszereléssel és kötéltechnikai eszközök alkalmazásával járható a lezárt bejáratú barlang.

A Juhász Márton által írt, 2007-ben kiadott tanulmányban szó van arról, hogy a Vértes hegység barlangjai közül az 50 m-es hosszúságot a Csákvári-barlang, a Gánti-barlang és a Vértessomlói-barlang haladják meg. A hegységben csak a Gánt-bányatelepi bányavágatban és a Vértessomlói-barlangban figyeltek meg Rhinolophus ferrumequinum-ot. A hegység állandó téli denevérszálláshelyének a Csákvári-barlang, a Gánti-barlang, a gánti bányavágat, a Gánt-bányatelepi bányavágat és a Vértessomlói-barlang tekinthető. A Vértessomlón (Komárom-Esztergom megye) elhelyezkedő Vértessomlói-barlang (Slagos macska-barlang) közhiteles barlangnyilvántartási száma 4522/1, UTM-kódja CT06A2.

Az üreg a Nagy-Somlyó-hegyen található. A barlangnak függőleges, hasadékjellegű bejárata van. A két nagy teremből és szűk szakaszokból álló barlang 120 m hosszú és 27 m mély. Felső triász mészkőben lévő törésvonal mentén, minden bizonnyal karsztvízszint alatti oldódás miatt jött létre. Alsó részének falait nagy felületeken barit kristályok borítják. Levegőjének átlaghőmérséklete 10,5 °C, páratartalma magas, szén-dioxid tartalma pedig a nyári-őszi időszakban túllépi az 1,5 %-ot. Mérete, formakincse és kiemelkedő ásványtani értékei miatt fokozottan védett barlang.

A Juhász Márton és Polacsek Zsolt által 2002-ben írt kéziratban volt először említve, hogy a barlangban élnek denevérek. A kézirat szerint alkalmi nyári és jelentős téli szálláshely, melyben kis patkósdenevér (Rhinolophus hipposideros) legfeljebb 14 egyede és közönséges denevér (Myotis myotis) 1–2 egyede fordul elő. Az üregben 2002 ősze óta a Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület rendszeresen végez denevérfaunisztikai adatfelvételt (a fenti táblázatban látható eredménnyel). A barlangban végzett denevér-megfigyelésekkel kapcsolatos irodalom két kéziratból áll. A barlang biztonságosan le van zárva a bejárati szelvényben. A telelési időszakban teljes látogatási tilalmat és kutatási korlátozást rendel el a természetvédelmi hatóság. A barlang alkalmi nyári szálláshelynek és helyi viszonylatban jelentős állandó téli szálláshelynek tekinthető, a Rhinolophus hipposideros feltűnő dominanciájával. Figyelemre méltó a 2001. decemberi feltárás utáni gyors betelepülés és a Rhinolophus ferrumequinum itteni előfordulása.

2007. március 8-tól a környezetvédelmi és vízügyi miniszter 3/2007. (I. 22.) KvVM rendelete szerint a Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság működési területén lévő Vértes hegységben elhelyezkedő Vértessomlói-barlang az igazgatóság engedélyével tekinthető meg. 2009. július 13-án a Magyar Karszt- és Barlangkutató Társulat szakmai tanulmányútján a tanulmányút résztvevői megtekintették a barlangot. A szűk bejárati szakasz megrostálta a látogatókat, de akiknek sikerült a lejutás a baritkristályokhoz, azok számára felejthetetlen élmény maradt a barlangtúra. A résztvevők számára a Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság kivételesen egy alkalomra engedélyezte a barlang bejárását. 2011-ben a Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület megállapította, hogy a Vértes hegység egyik legjelentősebb denevér telelőhelyének számító Vértessomlói-barlangot nem lehet bejárni a Felső-terembe vezető hasadékakna felső részében található kis patkósdenevérek zavarása nélkül. A barlangban ezért ebben az évben nem végzett denevérszámlálást.

Az egyesület a barlangban 2012. március 24-én 29 kis patkósdenevért és 1 vízi denevért, 2012. április 15-én 56 kis patkósdenevért és 1 vízi denevért, 2012. június 25-én 1 kis patkósdenevért, 2012. december 29-én pedig 55 kis patkósdenevért figyelt meg. Az egyesület a Vértes hegység Komárom-Esztergom megyei területén lévő Vértessomlói-barlangban 2013. január 10-én 59 kis patkósdenevért, 2013. február 15-én 53 kis patkósdenevért, 2013. június 29-én 3 kis patkósdenevért, 2013. november 23-án pedig 52 kis patkósdenevért számolt össze. 2013. július 19-től a vidékfejlesztési miniszter 58/2013. (VII. 11.) VM rendelete szerint a Vértessomlói-barlang (Vértes hegység, Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság működési területe) az igazgatóság hozzájárulásával látogatható.

A Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület a Vértes hegység Komárom-Esztergom megyei területén lévő barlangban 2014. április 4-én 17 kis patkósdenevért, 2014. április 25-én 41 kis patkósdenevért, 2014. december 22-én pedig 71 kis patkósdenevért észlelt. Az egyesület megállapította, hogy a Gerecse hegységben, illetve a Vértes hegységben lévő jelentősebb, legalább 10 egyedszámú denevér-telelőhelyeknek 2014-ben egyike a Vértessomlói-barlang (2014. december 22., 71 példány). 2015. november 3-tól a földművelésügyi miniszter 66/2015. (X. 26.) FM rendelete szerint a Vértessomlói-barlang (Vértes hegység) fokozottan védett barlang. 2021. május 10-től az agrárminiszter 17/2021. (IV. 9.) AM rendelete szerint a Vértessomlói-barlang (Vértes hegység, Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság működési területe) az igazgatóság engedélyével látogatható. A 13/1998. (V. 6.) KTM rendelet egyidejűleg hatályát veszti.

Irodalom 

 Bakonyi Barlangkutató Egyesületek Szövetsége (Juhász Márton, Polacsek Zsolt): A Vértessomlói-barlang természeti állapotfelvétele. Kézirat, 2002. október. (A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon.)
 Budai Tamás – Fodor László: A Vértes hegység földtana. Magyarország tájegységi térképsorozata. Magyarázó a Vértes hegység földtani térképéhez (1:50 000). Budapest, 2008. 219. old.
 Fazekas Sándor: A vidékfejlesztési miniszter 58/2013. (VII. 11.) VM rendelete a barlangok nyilvántartásáról, a barlangok látogatásának és kutatásának egyes feltételeiről, valamint a barlangok kiépítéséről szóló 13/1998. (V. 6.) KTM rendelet módosításáról. Magyar Közlöny, 2013. július 11. (119. sz.) 64209. old.
 Fazekas Sándor: A földművelésügyi miniszter 66/2015. (X. 26.) FM rendelete. Magyar Közlöny, 2015. október 26. (158. sz.) 20922. old.
 Fleck Nóra: MKBT tanulmányutak. Karszt és Barlang, 2009. 1–2. félév. 87. old.
 Fodor László – Kercsmár Zsolt – Sásdi László – Harangi Szabolcs: Földtani érvek a vértesi Köves-völgy karbonátos forráskúpjainak késő-kréta(?) kora ellen. Földtani Közlöny, 2008. (138. köt.) 2. sz. 184. old.
 Gombos András: A környezetvédelmi és vízügyi miniszter 22/2005. (VIII. 31.) KvVM rendelete a barlangok nyilvántartásáról, a barlangok látogatásának és kutatásának egyes feltételeiről, valamint a barlangok kiépítéséről szóló 13/1998. (V. 6.) KTM rendelet módosításáról. Magyar Közlöny, 2005. augusztus 31. (117. sz.) 6370. old.
 Gombos András: A környezetvédelmi és vízügyi miniszter 23/2005. (VIII. 31.) KvVM rendelete a védett és a fokozottan védett növény- és állatfajokról, a fokozottan védett barlangok köréről... Magyar Közlöny, 2005. augusztus 31. (117. sz.) 6375. old.
 Juhász Márton: Szpeleológiai megfigyelések és vizsgálatok.  In: Juhász Márton: Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület évkönyv 2003. Kézirat. Tatabánya, 2004. 104–107. old. (A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon.)
 Juhász Márton: Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület évkönyv 2004. Kézirat. Tatabánya, 2005. 117. old. (A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon.)
 Juhász Márton: A Vértes-hegység földalatti denevérszállásainak katasztere. ANP füzetek, 2007. 3. sz. 154., 162–163. old.
 Juhász Márton: Jelentés a Gerecse-hegységben és a Vértes-hegység Komárom-Esztergom megyei területén nyíló barlangok 2011. évben végzett denevérfaunisztikai kutatásáról. Kézirat. Tatabánya, 2012. 23. old. (A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon.)
 Juhász Márton: Jelentés a Gerecse-hegységben és a Vértes-hegység Komárom-Esztergom megyei területén nyíló barlangok 2012. évben végzett denevérfaunisztikai kutatásáról. Kézirat. Tatabánya, 2013. (A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon.)
 Juhász Márton: Jelentés a Gerecse-hegységben és a Vértes-hegység Komárom-Esztergom megyei területén nyíló barlangok 2013. évben végzett denevérfaunisztikai kutatásáról. Kézirat. Tatabánya, 2014. (A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon.)
 Juhász Márton: Jelentés a Gerecse-hegységben és a Vértes-hegység Komárom-Esztergom megyei területén nyíló barlangok 2014. évben végzett denevérfaunisztikai kutatásáról. Kézirat. Tatabánya, 2015. 2., 6. old. (A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon.)
 Kocsis Ákos: A legújabban megismert karsztobjektumok, barlangok a Vértesben. Karszt és Barlang, 2006. 1–2. félév. 59–60. old.
 Nagy István: Az agrárminiszter 17/2021. (IV. 9.) AM rendelete a barlangok látogatásának és kutatásának egyes feltételeiről, valamint a barlangok kiépítéséről és hasznosításáról. Magyar Közlöny, 2021. április 9. (61. sz.) 2340. old.
 Neidenbach Ákos – Pusztay Sándor: Magyar hegyisport és turista enciklopédia. Budapest, 2005. 462. old.
 Persányi Miklós: A környezetvédelmi és vízügyi miniszter 3/2007. (I. 22.) KvVM rendelete a barlangok nyilvántartásáról, a barlangok látogatásának és kutatásának egyes feltételeiről, valamint a barlangok kiépítéséről szóló 13/1998. (V. 6.) KTM rendelet módosításáról. Magyar Közlöny, 2007. január 22. (6. sz.) 213. old.
 Polacsek Zsolt: Új barlang feltárása a Vértes-hegységben. MKBT Tájékoztató, 2001. március–április. 15–16. old.
 Takácsné Bolner Katalin: Vértessomlói-barlang. In: Székely Kinga szerk.: Magyarország fokozottan védett barlangjai. Mezőgazda Kiadó, 2003. 336–338. old. 
 Turi-Kovács Béla: A környezetvédelmi miniszter 13/2001. (V. 9.) KöM rendelete. Magyar Közlöny, 2001. május 9. (53. sz.) 3488. old.

További irodalom 

 Juhász Márton – Paulovics Péter – Staudinger István: Denevérfaunisztikai kutatások a Vértes hegységben. Kézirat. (V. Magyar Denevérvédelmi Konferencia, Pécs, 2005. december 3–4.)

További információk 

 karszt.hu
 Országos Barlangnyilvántartás

Barlangok a Vértes hegységben
A Vértessomlói-barlang Magyarország fokozottan védett barlangjai közül az egyik . A Vértes hegység leghosszabb és harmadik legmélyebb barlangja . ( A legmélyebb a Hamar-barlang , a második legmélyebb pedig a Dűlt-kúti-víznyelőbarlang . ) A hegység fokozottan védett két barlangja közül az egyik ( a másik a Csákvári-barlang ) . Leírás Vértessomló külterületén , a Duna–Ipoly Nemzeti Park területén található Nagy-Somlyó ÉNy-i oldalában lévő hajdani mészkőbányában , a bányafal és a törmeléklejtő találkozásánál,m tszf. magasságban nyílik a barlang függőleges , hasadékszerű bejárata . A hidrotermális eredetű barlang nem a Vértes hegységre általában jellemző dolomit alapkőzetben , hanem felső triász dachsteini mészkőben keletkezett valószínűleg karsztvízszint alatti , freatikus oldás miatt . A barlang ásványtani különlegessége , hogy a magyarországi barlangokban csak telérek alakjában , vagy a barlangméretet épphogy elérő üregrészekben megfigyelt táblás baritkristályok a Vértessomlói-barlangban egy tág terem oldott falait díszítik . A táblás baritkristályok némelyikének élhosszúsága eléri acm-t . Ez a kiválásréteg többm² felületen díszíti az aljzatot és az oldalfalak nem áthajló részeit . A mélyen a karsztvízszint alatt , hidrotermális folyamatokhoz kötődően kialakuló nagy baritkristályok ezen üregkitöltő jellege miatt az feltételezhető , hogy nagyon régi az üregesedés és az üregesedésnek különleges körülményei voltak . A jövőben végzett vizsgálatok fényt deríthetnek a kristályok keletkezésének részleteire . A lépcsőzetesen mélyülő barlang két nagy teremből és a bejárati szakasz szűk , függőleges jellegű párhuzamos hasadékjárataiból , valamint a végpontjánál lévő tág aknából áll . Kb.m az üreg vízszintes kiterjedése . Az egész barlangon végigkövethető az üregesedés fő irányát kijelölő törésrendszer , a felső részeken ( az alsó nagy terem végén magasba nyúló kürtőt is beleértve ) pedig a járatok alakját is meghatározzák a törésvonalak . E preformáló törésrendszer mentén nagyon repedezett-breccsásodott az alapkőzet , melynek kristályos kötőanyaga kipreparálódva , a falfelületeken helyenként jellegzetes sejtes-kazettás boxwork-szerkezeteket képez . A barlang formakincsét a felső részeken az utólagos mállási-fellazulási folyamatok részben módosították , de alsó része határozottan karsztvízszint alatti , freatikus keletkezésmódra utal üstös oldásformái , gömbfülkeszerű beöblösödései és zsákszerűen végződő kis oldaljáratai miatt . Itt , az alsó nagy teremben vannak a barlang kuriózumát jelentő baritkiválások is . A baritkristályokon kívül a barlang ásványkiválásait a baritkristályok felületén néhol megfigyelhető , még nem azonosított anyagú , vékony barnásfekete bevonat , a kisebb foltokban vagy gyöngysorszerűen megjelenő borsókövek , illetve néhány kis cseppkőlefolyás , cseppkőzászló és szalmacseppkő jelentik . Az utóbbiak környékén gyér vízcsepegés észlelhető , azonban a barlang száraz . A barlang alsó részének levegőjében érzékelhetően sok szén-dioxid van . Aljzati kitöltése a felső részeken kőzettörmelékből , az alsó nagy teremben agyagból , valamint néhány hatalmas , a mélyponti akna fölé átívelő omladéktömbből áll . Ez utóbbi alját is agyagba ágyazódott kőtömbök töltik ki . Denevérek nyári alkalmi szálláshelye és a hegység fontos téli állandó denevér-szálláshelye . A levegő átlaghőmérséklete5 °C , mely magyarországi viszonylatban általános , a levegő szén-dioxid tartalma pedig néha az5 %-ot is meghaladja a mélyen lévő szakaszban . A lezárt bejáratú barlang csak kutatási céllal , elektromos lámpa használatával , a Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság engedélyével tekinthető meg . Bejárásához ( a kötéltechnikai eszközök használatát igénylő mélyponti akna kivételével ) csak barlangjáró alapfelszerelés szükséges . A téli álmot alvó denevérek nyugalmának fenntartása miatt telelési időszakban ( októbertől áprilisig ) tilos a barlangba bemenni . 2001-ben volt először Vértessomlói-barlangnak nevezve a barlang az irodalmában . Előfordul a barlang az irodalmában Slagos macska-barlang ( Polacseknéven is , amit Kocsis Ákos javaslata alapján kapott . Denevér-megfigyelések Kutatástörténet A barlangról az első nyomtatott hír az MKBT Tájékoztatóban jelent megben . A közlemény szerint a Tatabányai Barlangkutató Egyesület által januárán végzett terepbejárás során az egyesület Kocsis Ákos útmutatása alapján talált egy kigőzölgést . A kigőzölgésre a Vértes hegységben , Vértessomlótól ÉK-re , kb.m-re bukkantak rá . Az egyesület tagjai ezt megtekintve megállapították , hogy egy minimálisan eltömődött barlangbejáratot fedeztek fel . Mivel Kocsis Ákos a bejáratban már némi bontást végzett és kb.8 m járatba bekúszott , az egyesület tagjainak már csak ki kellett tágítania egy nagyon szűk részt , majd azután egy nyíláson át már be is mászhattak egy barlangterem tetejébe . Ez a terem kb.m hosszú , helyenkéntm széles ésm magas . Innen egy másik szűkületen keresztül , rövid bontással megint feltárult egy terem , amelynek méretei meghaladják az előzőét . Ez a terem becsléseik szerintm hosszú ésm széles . A terem aljától kezdődik egy2 m keresztmetszetű akna . Ennek aljára leereszkedni januárén tudtak . Itt omladék torlaszolja el a további járatokat . Az aknam mély , a terem mennyezetéből induló kürtő pedigm magas . A barlang a hévizes kialakulás jeleit viseli magán , falait tömegesen borítják aragonit- , sőt , táblás fennőtt baritkristályok . Néhány helyen cseppkőlefolyások , szalmacseppkövek és cseppkőzászlók vannak . Felső triász dachsteini mészkő a barlang befoglaló kőzete . A barlang legalábbm hosszú , mélysége pedigm , ezért a Vértes hegységnek már jelenleg is a legmélyebb barlangja , de lehet , hogy a leghosszabb is . A bejárathoz közeli teremnek a Sztalin-terem nevet , a belső teremnek pedig a Zsófika-terem nevet adták . A barlang a Slagos macska-barlang nevet kapta Kocsis Ákos javaslata alapján . 2001-ben Polacsek Zsolt készítette el a barlang hossz-szelvény térképvázlatát . Az év során sor került a barlang lezárására , melyet a Tatabányai Barlangkutató Egyesület végzett . Néhány hónappal a felfedezése után , májustől a környezetvédelmi miniszter2001. ( V . ) KöM rendeletének értelmében a Vértes hegység területén lévő Vértessomlói-barlang fokozottan védett barlang . Egyidejűleg a fokozottan védett barlangok körének megállapításáról szóló1982 . ( III. ) OKTH rendelkezés hatályát veszti . Földtani jelentősége miatt lett fokozottan védett barlang . Aban kiadott , Magyarország fokozottan védett barlangjai című könyvben az olvasható , hogy a1 barlangkataszteri számú Vértessomlói-barlang ( Slagos macska-barlang ) a Vértes hegységben , a Vértes-peremvidéken , a Fejér megyei Vértessomlón helyezkedik el.m tengerszint feletti magasságban van a bejárata a kb.m hosszú,m függőleges kiterjedésű és kb.m vízszintes kiterjedésű barlangnak . A Vértes hegység É-i részén , a Nagy-Somlyó oldalában nyíló barlangben , alig pár hónappal a felfedezése után lett fokozottan védett barlanggá nyilvánítva . Am hosszú ésm mély új barlang ugyanis nemcsak a hegység addigi legnagyobb barlangja lett , hanem ásványtani különlegességnek is bizonyult . A magyarországi barlangokban csak telérek alakjában , vagy a barlangméretet épphogy elérő üregrészekben megfigyelt táblás baritkristályok a Vértessomlói-barlangban , egyedülálló módon egy tág terem oldott falait díszítik . A hegy ÉNy-i oldalában fekvő hajdani mészkőbányában , a bányafal és a törmeléklejtő határán a téli hidegben előtörő pára miatt vette észre Kocsis Ákos barlangkutató a barlang törmelékkel kitöltődött bejáratát . A függőleges kis bejárati akna járhatóvá tétele után , karácsonyának előestéjén jutottak be az elülső , szabad járatokba a Kocsis Ákos által értesített Tatabányai Barlangkutató Egyesület tagjai . Ezután gyorsan elvégezték néhány leszállás során a napjainkban ismert üregrendszer teljes bejárását és vázlatos felmérését . A barlang eddigi egyetlen írott említése a felfedezésről szóló rövid beszámolóban olvasható . A barlang nem a Vértes hegységre általában jellemző dolomit alapkőzetben , hanem felső triász dachsteini mészkőben keletkezett . A lépcsőzetesen mélyülő barlang lényegében két nagy teremből és a bejárati szakasz szűk , párhuzamos hasadékjárataiból áll . Az egész barlangon végigkövethető az üregesedés fő irányát kijelölő törésrendszer , a felső részeken ( az alsó nagy terem végén magasba nyúló kürtőt is beleértve ) pedig a járatok alakját is meghatározzák a törésvonalak . E preformáló törésrendszer mentén nagyon repedezett-breccsásodott az alapkőzet , melynek kristályos kötőanyaga kipreparálódva , a falfelületeken helyenként jellegzetes sejtes-kazettás boxwork-szerkezeteket képez . A barlang formakincsét a felső részeken az utólagos mállási-fellazulási folyamatok részben módosították , de alsó része határozottan karsztvízszint alatti , freatikus keletkezésmódra utal üstös oldásformái , gömbfülkeszerű beöblösödései és zsákszerűen végződő kis oldaljáratai miatt . Itt , az alsó nagy teremben vannak a barlang kuriózumát jelentő baritkiválások is . A táblás baritkristályok némelyikének élhosszúsága eléri acm-t . Ez a kiválásréteg többm² felületen díszíti az aljzatot és az oldalfalak nem áthajló részeit . A mélyen a karsztvízszint alatt , hidrotermális folyamatokhoz kötődően kialakuló nagy baritkristályok ezen üregkitöltő jellege miatt az feltételezhető , hogy nagyon régi az üregesedés és az üregesedésnek különleges körülményei voltak . A jövőben végzett vizsgálatok fényt deríthetnek a kristályok keletkezésének részleteire . A baritkristályokon kívül a barlang ásványkiválásait a baritkristályok felületén néhol megfigyelhető , még nem azonosított anyagú , vékony barnásfekete bevonat , a kisebb foltokban vagy gyöngysorszerűen megjelenő borsókövek , illetve néhány kis cseppkőlefolyás , cseppkőzászló és szalmacseppkő jelentik . Az utóbbiak környékén gyér vízcsepegés észlelhető , azonban a barlang száraz . A barlang alsó részének levegőjében érzékelhetően sok szén-dioxid van . Aljzati kitöltése a felső részeken kőzettörmelékből , az alsó nagy teremben agyagból , valamint néhány hatalmas , a mélyponti akna fölé átívelő omladéktömbből áll . Ez utóbbi alját is agyagba ágyazódott kőtömbök töltik ki . A barlangban előforduló élőlények a denevérek . A barlang gyakorlatilag érintetlen állapotának megőrzése és különleges képződményeinek védelme miatt nagyon gyorsan le lett zárva az üregrendszer a megtalálása után . Korlátozott létszámmal , a Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság engedélyével tekinthető meg . Bejárásához ( a kötéltechnikai eszközök használatát igénylő mélyponti akna kivételével ) csak barlangjáró alapfelszerelés szükséges . Az ismertetéshez mellékelve lett a barlangben készült hossz-szelvény térképvázlatának színes változata . A könyvben látható egy Egri Csaba által készített , színes fénykép , amelyen a Zsófika-teremből a végpont felé történő ereszkedés figyelhető meg . A barlangról szóló könyvfejezetpublikáció felhasználásával lett írva . A Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület évi jelentésében , a Vértessomlói-barlangban2003-ban végzett megfigyelések és vizsgálatok eredményeiről szóló részben az van írva , hogy a Tatabányai Barlangkutató Egyesület végzi a Vértes hegységben lévő Nagy-Somlyó-hegy ÉNy-i oldalában található , jelenlegm hosszú ésm mély barlang kutatását . Ajanuárjában felfedezett barlang a feltárása után hamarosan fokozottan védett barlanggá lett nyilvánítva formakincse és ásványképződményei miatt . A barlang nem a Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület hagyományos kutatási területén ( Gerecse hegység ) van , de második felében , a két szervezet közötti együttműködés során bekapcsolódott a barlang kutatásába , és rendszeres denevér-megfigyeléseket , szén-dioxid és hőmérsékletméréseket , illetve radon aktivitáskoncentráció vizsgálatot végzett . A kéziratban ismertetve van a Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület által a barlangban végzett megfigyelések , vizsgálatok eredménye . Nem sokkal feltárása után birtokba vették a barlangot denevérek , és az azóta eltelt időszakban a Vértes hegység legjelentősebb barlangi denevérélőhelye lett . Az egyesület által végzett megfigyelések alapján a kis patkósdenevérek nyári alkalmi és téli jelentős szálláshelye . Figyelemre méltó , hogy a barlangban az egyesület tagjai megfigyeltek ( de csak egy alkalommal ) nagy patkósdenevért is . A barlangban végzett denevérszámlálások eredményei : Az egyesület tagjai október elején a barlang jellegzetes három pontjára , a Felső-terembem mélységbe ) , a Zsófika-terembem mélységbe ) és az alsó végpontram mélységbe) 1 °C beosztású higanyos hőmérőket helyeztek el . A végponton ezt követően szórványmérések történtek , a felső két mérőhelyen pedigvégéig havi rendszerességgel lett regisztrálva a léghőmérséklet . A barlangi levegő szén-dioxid tartalmát több esetben ( ha érzékszervileg feltűnő volt ) Dräger-pumpával és MSA gyártmányú , CO2–0,1 % PR817 típusú szondákkal mérték . A barlang levegőjének szén-dioxid tartalma a maximumotdecemberében érte el . Ekkor a Felső-teremben5 % , a Zsófika-teremben5 % , az alsó végponton pedig5 % szén-dioxid tartalmat mértek.ban a legmagasabb érték júliusban mutatkozott : a Felső-teremben5 % , a Zsófika-teremben pedig8 % . Ekkor bizonyosan nagyobb volt a végponton a szén-dioxid tartalom , de ott akkor nem lett mérve . A barlang aránylag száraz , gyenge az időszakosan megjelenő légmozgás , magas a hőmérséklet , ezért a barlang klímája ( az időnként feldúsuló szén-dioxid hatásától eltekintve ) komfortosnak tekinthető . Aban végzettészlelés alapján az egyes mérési pontok léghőmérsékletének évszakonkénti átlagértékei és a változások minimum-maximum értékei ( * = a2003-ban télen végzett mérések alapján ) : A barlangban2003-ban végzett léghőmérséklet ( °C ) és szén-dioxid tartalom ( tf % ) mérések eredményei : Az egyesület tagjai havonta cserélték a barlang két jellegzetes pontjára , a Felső-terembe és a Zsófika-terembevégén telepített radondetektorokat . A mérések adatainak feldolgozását dr. Csige István által vezetve az MTA Atomki Radon Csoport végezte el . Az eredményeket grafikus formában kapta meg az egyesület , amelyvégén befejezte a méréssorozatot . Az egyesület jelentésébe bekerült a mérések alapján rajzolt grafikon . A Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület évi jelentésében szó van arról , hogyben , az őszi-téli időszakban az egyesület ( bekapcsolódva a Tatabányai Barlangkutató Egyesület munkájába ) három alkalommal végzett a barlangban ellenőrző bejárást és adatfelvételt . Ezek során már nem került sor műszeres mérésekre . Az egyesület tagjai megfigyelték , hogy a barlang levegőjének szén-dioxid tartalma szeptemberben és októberben még meglehetősen magas volt ( tapasztalat alapján végzett becslés szerint legalább5–2 % ) , azonban már nem volt érzékelhető december végén . Bíztatóak a denevérfaunisztikai adatfelvételek eredményei . A barlang továbbra is a Vértes hegység egyik legjelentősebb telelőhelye a kis patkósdenevérek számára . A kéziratban van egy olyan , színes fénykép , amelyen a Vértessomlói-barlangban lévő Felső-teremben pihenő kis patkósdenevérek vannak bemutatva . 2005. szeptembertől a környezetvédelmi és vízügyi miniszter2005. ( VIII. ) KvVM rendelete szerint a Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság működési területén , a Vértes hegységben található Vértessomlói-barlang a felügyelőség engedélyével látogatható. szeptembertől a környezetvédelmi és vízügyi miniszter2005. ( VIII. ) KvVM rendelete szerint a Vértes hegységben lévő Vértessomlói-barlang fokozottan védett barlang . Aben napvilágot látott , Magyar hegyisport és turista enciklopédia című kiadványban önálló szócikke van a barlangnak . A szócikk szerint a Vértessomlói-barlang a Vértes hegységben található és fokozottan védett természeti érték . A Vértessomló külterületén emelkedő Nagy-Somlyó-hegyen,m tengerszint feletti magasságban van a bejárata . Azben feltárt barlang bejáratára a Tatabányai Barlangkutató Egyesület figyelmét Kocsis Ákos hívta fel.m hosszú ésm függőleges kiterjedésű a triász mészkőben keletkezett üregrendszer . Lépcsőzetesen mélyülő , szűkebb , függőleges jellegű szakaszokból , két nagy teremből , végpontjánál egy tág aknából áll . Kiemelkedő értéket képviselnek méretei , korróziós formakincse és fennőtt , cm-es élhosszúságot is meghaladó méretű , nagy felületeket borító táblás baritkiválásai . Engedéllyel , alapfelszereléssel és kötéltechnikai eszközök alkalmazásával járható a lezárt bejáratú barlang . A Juhász Márton által írt, ben kiadott tanulmányban szó van arról , hogy a Vértes hegység barlangjai közül azm-es hosszúságot a Csákvári-barlang , a Gánti-barlang és a Vértessomlói-barlang haladják meg . A hegységben csak a Gánt-bányatelepi bányavágatban és a Vértessomlói-barlangban figyeltek meg Rhinolophus ferrumequinum-ot . A hegység állandó téli denevérszálláshelyének a Csákvári-barlang , a Gánti-barlang , a gánti bányavágat , a Gánt-bányatelepi bányavágat és a Vértessomlói-barlang tekinthető . A Vértessomlón ( Komárom-Esztergom megye ) elhelyezkedő Vértessomlói-barlang ( Slagos macska-barlang ) közhiteles barlangnyilvántartási száma1 , UTM-kódja CT06A2 . Az üreg a Nagy-Somlyó-hegyen található . A barlangnak függőleges , hasadékjellegű bejárata van . A két nagy teremből és szűk szakaszokból álló barlangm hosszú ésm mély . Felső triász mészkőben lévő törésvonal mentén , minden bizonnyal karsztvízszint alatti oldódás miatt jött létre . Alsó részének falait nagy felületeken barit kristályok borítják . Levegőjének átlaghőmérséklete5 °C , páratartalma magas , szén-dioxid tartalma pedig a nyári-őszi időszakban túllépi az5 %-ot . Mérete , formakincse és kiemelkedő ásványtani értékei miatt fokozottan védett barlang . A Juhász Márton és Polacsek Zsolt általben írt kéziratban volt először említve , hogy a barlangban élnek denevérek . A kézirat szerint alkalmi nyári és jelentős téli szálláshely , melyben kis patkósdenevér ( Rhinolophus hipposideros ) legfeljebbegyede és közönséges denevér ( Myotis myotis) 2 egyede fordul elő . Az üregbenősze óta a Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület rendszeresen végez denevérfaunisztikai adatfelvételt ( a fenti táblázatban látható eredménnyel ) . A barlangban végzett denevér-megfigyelésekkel kapcsolatos irodalom két kéziratból áll . A barlang biztonságosan le van zárva a bejárati szelvényben . A telelési időszakban teljes látogatási tilalmat és kutatási korlátozást rendel el a természetvédelmi hatóság . A barlang alkalmi nyári szálláshelynek és helyi viszonylatban jelentős állandó téli szálláshelynek tekinthető , a Rhinolophus hipposideros feltűnő dominanciájával . Figyelemre méltó a decemberi feltárás utáni gyors betelepülés és a Rhinolophus ferrumequinum itteni előfordulása . 2007. márciustól a környezetvédelmi és vízügyi miniszter2007. ( I. ) KvVM rendelete szerint a Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság működési területén lévő Vértes hegységben elhelyezkedő Vértessomlói-barlang az igazgatóság engedélyével tekinthető meg. júliusán a Magyar Karszt- és Barlangkutató Társulat szakmai tanulmányútján a tanulmányút résztvevői megtekintették a barlangot . A szűk bejárati szakasz megrostálta a látogatókat , de akiknek sikerült a lejutás a baritkristályokhoz , azok számára felejthetetlen élmény maradt a barlangtúra . A résztvevők számára a Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság kivételesen egy alkalomra engedélyezte a barlang bejárását.ben a Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület megállapította , hogy a Vértes hegység egyik legjelentősebb denevér telelőhelyének számító Vértessomlói-barlangot nem lehet bejárni a Felső-terembe vezető hasadékakna felső részében található kis patkósdenevérek zavarása nélkül . A barlangban ezért ebben az évben nem végzett denevérszámlálást . Az egyesület a barlangban márciusénkis patkósdenevért ésvízi denevért , áprilisénkis patkósdenevért ésvízi denevért , júniusénkis patkósdenevért , decemberén pedigkis patkósdenevért figyelt meg . Az egyesület a Vértes hegység Komárom-Esztergom megyei területén lévő Vértessomlói-barlangban januárénkis patkósdenevért , februárénkis patkósdenevért , júniusénkis patkósdenevért , novemberán pedigkis patkósdenevért számolt össze. júliustől a vidékfejlesztési miniszter2013. ( VII. ) VM rendelete szerint a Vértessomlói-barlang ( Vértes hegység , Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság működési területe ) az igazgatóság hozzájárulásával látogatható . A Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület a Vértes hegység Komárom-Esztergom megyei területén lévő barlangban áprilisénkis patkósdenevért , áprilisénkis patkósdenevért , decemberén pedigkis patkósdenevért észlelt . Az egyesület megállapította , hogy a Gerecse hegységben , illetve a Vértes hegységben lévő jelentősebb , legalábbegyedszámú denevér-telelőhelyeknekben egyike a Vértessomlói-barlang december,példány) . novembertól a földművelésügyi miniszter2015. ( X . ) FM rendelete szerint a Vértessomlói-barlang ( Vértes hegység ) fokozottan védett barlang. májustől az agrárminiszter2021. ( IV . ) AM rendelete szerint a Vértessomlói-barlang ( Vértes hegység , Duna–Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság működési területe ) az igazgatóság engedélyével látogatható . A1998. ( V . ) KTM rendelet egyidejűleg hatályát veszti . Irodalom Bakonyi Barlangkutató Egyesületek Szövetsége ( Juhász Márton , Polacsek Zsolt ) : A Vértessomlói-barlang természeti állapotfelvétele . Kézirat , október . ( A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon . ) Budai Tamás – Fodor László : A Vértes hegység földtana . Magyarország tájegységi térképsorozata . Magyarázó a Vértes hegység földtani térképéhez50 Budapest , old . Fazekas Sándor : A vidékfejlesztési miniszter2013. ( VII. ) VM rendelete a barlangok nyilvántartásáról , a barlangok látogatásának és kutatásának egyes feltételeiről , valamint a barlangok kiépítéséről szóló1998. ( V . ) KTM rendelet módosításáról . Magyar Közlöny , július sz . ) old . Fazekas Sándor : A földművelésügyi miniszter2015. ( X . ) FM rendelete . Magyar Közlöny , október sz . ) old . Fleck Nóra : MKBT tanulmányutak . Karszt és Barlang,2. félév. old . Fodor László – Kercsmár Zsolt – Sásdi László – Harangi Szabolcs : Földtani érvek a vértesi Köves-völgy karbonátos forráskúpjainak késő-kréta ( ? ) kora ellen . Földtani Közlöny , köt . ) sz. old . Gombos András : A környezetvédelmi és vízügyi miniszter2005. ( VIII. ) KvVM rendelete a barlangok nyilvántartásáról , a barlangok látogatásának és kutatásának egyes feltételeiről , valamint a barlangok kiépítéséről szóló1998. ( V . ) KTM rendelet módosításáról . Magyar Közlöny , augusztus sz . ) old . Gombos András : A környezetvédelmi és vízügyi miniszter2005. ( VIII. ) KvVM rendelete a védett és a fokozottan védett növény- és állatfajokról , a fokozottan védett barlangok köréről. . . Magyar Közlöny , augusztus sz . ) old . Juhász Márton : Szpeleológiai megfigyelések és vizsgálatok . In : Juhász Márton : Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület évkönyv Kézirat . Tatabánya, 107. old . ( A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon . ) Juhász Márton : Gerecse Barlangkutató és Természetvédő Egyesület évkönyv Kézirat . Tatabánya , old . ( A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon . ) Juhász Márton : A Vértes-hegység földalatti denevérszállásainak katasztere . ANP füzetek , sz.,163. old . Juhász Márton : Jelentés a Gerecse-hegységben és a Vértes-hegység Komárom-Esztergom megyei területén nyíló barlangok évben végzett denevérfaunisztikai kutatásáról . Kézirat . Tatabánya , old . ( A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon . ) Juhász Márton : Jelentés a Gerecse-hegységben és a Vértes-hegység Komárom-Esztergom megyei területén nyíló barlangok évben végzett denevérfaunisztikai kutatásáról . Kézirat . Tatabánya , ( A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon . ) Juhász Márton : Jelentés a Gerecse-hegységben és a Vértes-hegység Komárom-Esztergom megyei területén nyíló barlangok évben végzett denevérfaunisztikai kutatásáról . Kézirat . Tatabánya , ( A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon . ) Juhász Márton : Jelentés a Gerecse-hegységben és a Vértes-hegység Komárom-Esztergom megyei területén nyíló barlangok évben végzett denevérfaunisztikai kutatásáról . Kézirat . Tatabánya , , old . ( A kézirat megtalálható a KvVM Barlang- és Földtani Osztályon . ) Kocsis Ákos : A legújabban megismert karsztobjektumok , barlangok a Vértesben . Karszt és Barlang,2. félév.60. old . Nagy István : Az agrárminiszter2021. ( IV . ) AM rendelete a barlangok látogatásának és kutatásának egyes feltételeiről , valamint a barlangok kiépítéséről és hasznosításáról . Magyar Közlöny , április sz . ) old . Neidenbach Ákos – Pusztay Sándor : Magyar hegyisport és turista enciklopédia . Budapest , old . Persányi Miklós : A környezetvédelmi és vízügyi miniszter2007. ( I. ) KvVM rendelete a barlangok nyilvántartásáról , a barlangok látogatásának és kutatásának egyes feltételeiről , valamint a barlangok kiépítéséről szóló1998. ( V . ) KTM rendelet módosításáról . Magyar Közlöny , január sz . ) old . Polacsek Zsolt : Új barlang feltárása a Vértes-hegységben . MKBT Tájékoztató , március–április. 16. old . Takácsné Bolner Katalin : Vértessomlói-barlang . In : Székely Kinga szerk . : Magyarország fokozottan védett barlangjai . Mezőgazda Kiadó,338. old . Turi-Kovács Béla : A környezetvédelmi miniszter2001. ( V . ) KöM rendelete . Magyar Közlöny , május sz . ) old . További irodalom Juhász Márton – Paulovics Péter – Staudinger István : Denevérfaunisztikai kutatások a Vértes hegységben . Kézirat . ( V . Magyar Denevérvédelmi Konferencia , Pécs , december4. ) További információk karszt.hu Országos Barlangnyilvántartás Barlangok a Vértes hegységben