Tugare
Tugare falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Omišhoz tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 17, közúton 20 km-re keletre, községközpontjától légvonalban 4, közúton 8 km-re északnyugatra, Poljica középső részén, a Mosor-hegység két magaslata a Mošnica és az Očur közötti termékeny völgykatlanban fekszik. Splittel a 29-es számú autóbuszjárat köti össze. Településrészei: Ume (Hume), Podume (Podhume), Račnik, Čažin Dolac, Krabanj, Truša, Dočine, Orebić, Osić, Zastinje, Gajine, Vodiško és Prokop. Közülük Ume, Zastinje, Osić és Orebić már elnéptelenedett.

Története 
A település neve a latin „tugurium” (kunyhó) szóból ered, mely azt jelzi, hogy már az ókorban pásztorok kunyhói álltak a területén. Ezt néhány régészeti lelet is alátámasztja. A horvátok ősei a 7. században telepedtek meg itt. A népi hagyomány szerint Tugare a nevét is az egyik legendabeli horvát törzsfőről Tugáról kapta, aki még a horvátoknak a lengyel Tátraalján feküdt ősi hazájából vezette népét ide. A település első írásos említése I. Trpimir horvát fejedelem 852. március 4-én kelt adománylevelében történt. A középkorban része volt a 13. században alapított, úgynevezett Poljicai Köztársaságnak, mely tulajdonképpen egy jelentős autonómiával rendelkező kenézség volt. Poljica kezdetben a horvát-magyar királyok, majd 1444-től a Velencei Köztársaság uralma alá tartozott. Velence nagyfokú autonómiát biztosított a poljicai települések számára. Jogi berendezkedését az 1490-ben kibocsátott Poljicai Statutum határozta meg, mely egyúttal rögzítette határait is. Tugare Szent Katalin plébániáját 1495-ben említik először, ami arra enged következtetni, hogy ekkor még nem épült fel a Kisboldogasszony templom. A 16. század első felében került török uralom alá, ahol Poljica szintén bizonyos fokú önállóságot élvezett. Az 1625-ös egyházlátogatás három itteni templomot említ, melyek a Boldogasszony, Szent Katalin és Szent Margit tiszteletére voltak szentelve. A tugarei plébániának ekkor 400 híve volt. A moreai háború idején szabadult fel a török uralom alól, melyet 1699-ben a karlócai béke szentesített, de Poljica autonómiájának valamely szintjét végig megőrizte. Poljica önállóságát 1807-ben a bevonuló napóleoni francia csapatok szüntették meg. Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban a Habsburgoké lett. A településnek 1857-ben 411, 1910-ben 913 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. 2011-ben a településnek 885 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
A Kisboldogasszony tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma Mošnjica-hegy északi lejtőjén található. Hosszúsága tizenöt, szélessége nyolc méter. Egy 1625-ben már említett kisebb templom helyén építették. Az építés 1732-ben kezdődött, amint az a homlokzaton látható bosnyák feliratos táblán is olvasható és viszonylag hosszú idő után csak 1753-ra készült el teljesen. Felszentelése 1754. május 23-án történt. A homlokzaton a feliratos tábla felett nyolcágú rozetta, felette pedig díszes andráskereszttel osztott négyszögletes ablak található. Ezt az ablakot valószínűleg a korábbi templomról hozták át. A templom déli oldalán áll a 19. század második felében épített 15 méter magas erődszerű, zömök harangtorony. Három oltára van. A főoltár képe nem képvisel nagy művészi értéket, a 20. század elején készült. A mellékoltárok eredetileg a két oldalkápolnában voltak, amikor azonban a harangtornyot építették ezeket a kápolnákat megszüntették. Az oltárképeket, melyeket a 19. század közepén ugyanaz a mester festett a templomban állították fel. Jézus szívének szobrát 1910-ben Itáliában vásárolták, míg a Szűzanya szobra a 19. századból való. Az épületet 1997 és 1999 között teljesen felújították. 
Osićon áll az Alexandriai Szent Katalin templom, mely a tugarei plébánia legrégibb temploma. Először 1397-ben említik a spliti érsekség birtokainak számbavétele során. A Kisboldogasszony templom felépültéig ez volt a település plébániatemploma és néhány ünnepen ma is itt gyűlik össze a plébánia népe. Homlokzatának közepén kvadrifor (négynyílású ablak), felette három harang számára kialakított harangtorony látható. Tetejét kőlapok fedik. A körülötte fekvő temető ma is használatban van. 
A račniki Kármelhegyi boldogasszony templom a 19. században épült a régi templom helyén, melyet még 1711-ben említ Cupilli érsek vizitációs jelentésében. Homlokzatának közepén négynyílású ablak, felette harangtorony látható, benne egy haranggal. Az épületet 2002-ben kívül-belül felújították.
A régi umei Szent Rókus templom a török alóli felszabadulás után épült, első említése 1711-ben Cupilli érsek vizitációs jelentésében történt. A falu ahol áll mára teljesen elnéptelenedett, ezért hívek nélkül maradt. Homlokzatán érdekes kis rozetta, a homlokzata felett a kis harangtoronyban egy harang található. 
A podumei új Szent Rókus templomot 1967-ben építették. Ume lakói ugyanis a főút mellé költöztek át, de védőszentjüket itt sem felejtették el. Új templomuknak is Szent Rókus lett a titulusa. Felújítási munkáit 2003-ban végezték.
A gajinei Szent György templom szintén a török alóli felszabadulás után épült, első említése 1711-ben Cupilli érsek vizitációs jelentésében történt. 1884-ben bővítették és felújították. Homlokzatának közepén kereszt alakú rozetta, felette kis harangtorony látható benne egy haranggal. Oltárának elülső oldalán Szent György alakja látható. Mellette középkori temető található régi sírkövekkel.
A cazin dolaci Szent Ferenc templom 1863-ban épült hazai faragott kövekből. Apszisa donga, hajója csúcsíves boltozatú, padozata kőlapokkal fedett. A homlokzata feletti harangtoronyban két harang található. Oltárképén Szűz Mária Szent Ferenc, Szent Antal és Szent Rókus társaságában látható. Helyén régen is templom állt, melyet Bizzi érsek említ 1748-as vizitációja során. A templomot az 1990-es években újították fel, amikor tetejét betonlapokkal fedték és új kórust építettek benne.
A zastinjei Szent Margit templom 1939-ben épült a lebontott régi templom helyén, melyet már 1625-ben az egyházlátogatáskor is említenek. A templomot szabályosan faragott kövekből építtették. 1990-ben a gyenge alapozás miatt ezt is le kellett bontani és újra felépíteni. A homlokzata feletti harangtoronyban egy harang található.
A trušai Szeplőtelen Fogantatás-templom egy egyszerű, téglalap alakú kőépület, kőlapokkal fedve. A kőtömbökből épült templom sík falban apszis nélkül végződik. Hossza 8,80 méter, szélessége 5,50 méter. Az egyszerű, egyoldalú ajtó feletti főhomlokzaton a falat keskeny, kőkeretes ablak tagolja. Egy egyszerű, íves harangdúc emelkedik felette. Keskeny, téglalap alakú épület tört íves gótikus boltozattal. Először Stjepan Cupilli érsek 1711. május 11-i egyház látogatásakor említik, de ennél jóval korábban építették (más források 1599-et említik az építés éveként). Erre utal a templom építésének módja és a hatalmas kőtömbök felhasználása az építéséhez.
Dočinén a korábbi közösségi ház előtt szép park található, benne a második világháborúban elesettek emlékművével, valamint az ismert horvát színész, Karlo Bulić mellszobrával.

Gazdaság 
Tugare elsősorban a cseresznyéjéről volt híres, mely a 20. század elején még a település fő mezőgazdasági terméke volt. A század végén azonban a faállományban egy megmagyarázhatatlan visszaesés következett be, így a termés mennyisége jelentősen csökkent. Az itteni cseresznyének külön neve is van, máig is "Tugarkának" nevezik. Másik elnevezései "Vladina trišnja" illetve "Volovsko oko" (ökörszem).

Jegyzetek

Források 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
Omiš város hivatalos oldala  
Omiš város turisztikai irodájának honlapja

Fordítás 

Split-Dalmácia megye települései
Tugare falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Omišhoz tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re keletre , községközpontjától légvonalban közútonkm-re északnyugatra , Poljica középső részén , a Mosor-hegység két magaslata a Mošnica és az Očur közötti termékeny völgykatlanban fekszik . Splittel aes számú autóbuszjárat köti össze . Településrészei : Ume ( Hume ) , Podume ( Podhume ) , Račnik , Čažin Dolac , Krabanj , Truša , Dočine , Orebić , Osić , Zastinje , Gajine , Vodiško és Prokop . Közülük Ume , Zastinje , Osić és Orebić már elnéptelenedett . Története A település neve a latin „ tugurium” ( kunyhó ) szóból ered , mely azt jelzi , hogy már az ókorban pásztorok kunyhói álltak a területén . Ezt néhány régészeti lelet is alátámasztja . A horvátok ősei a században telepedtek meg itt . A népi hagyomány szerint Tugare a nevét is az egyik legendabeli horvát törzsfőről Tugáról kapta , aki még a horvátoknak a lengyel Tátraalján feküdt ősi hazájából vezette népét ide . A település első írásos említése I. Trpimir horvát fejedelem márciusén kelt adománylevelében történt . A középkorban része volt a században alapított , úgynevezett Poljicai Köztársaságnak , mely tulajdonképpen egy jelentős autonómiával rendelkező kenézség volt . Poljica kezdetben a horvát-magyar királyok , majdtől a Velencei Köztársaság uralma alá tartozott . Velence nagyfokú autonómiát biztosított a poljicai települések számára . Jogi berendezkedését azben kibocsátott Poljicai Statutum határozta meg , mely egyúttal rögzítette határait is . Tugare Szent Katalin plébániájátben említik először , ami arra enged következtetni , hogy ekkor még nem épült fel a Kisboldogasszony templom . A század első felében került török uralom alá , ahol Poljica szintén bizonyos fokú önállóságot élvezett . Azös egyházlátogatás három itteni templomot említ , melyek a Boldogasszony , Szent Katalin és Szent Margit tiszteletére voltak szentelve . A tugarei plébániának ekkorhíve volt . A moreai háború idején szabadult fel a török uralom alól , melyetben a karlócai béke szentesített , de Poljica autonómiájának valamely szintjét végig megőrizte . Poljica önállóságátben a bevonuló napóleoni francia csapatok szüntették meg . Napóleon lipcsei veresége utánban a Habsburgoké lett . A településnekbenbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához került.óta a független Horvátországhoz tartozik.ben a településneklakosa volt . Lakosság Nevezetességei A Kisboldogasszony tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma Mošnjica-hegy északi lejtőjén található . Hosszúsága tizenöt , szélessége nyolc méter . Egyben már említett kisebb templom helyén építették . Az építésben kezdődött , amint az a homlokzaton látható bosnyák feliratos táblán is olvasható és viszonylag hosszú idő után csakra készült el teljesen . Felszentelése májusán történt . A homlokzaton a feliratos tábla felett nyolcágú rozetta , felette pedig díszes andráskereszttel osztott négyszögletes ablak található . Ezt az ablakot valószínűleg a korábbi templomról hozták át . A templom déli oldalán áll a század második felében építettméter magas erődszerű , zömök harangtorony . Három oltára van . A főoltár képe nem képvisel nagy művészi értéket , a század elején készült . A mellékoltárok eredetileg a két oldalkápolnában voltak , amikor azonban a harangtornyot építették ezeket a kápolnákat megszüntették . Az oltárképeket , melyeket a század közepén ugyanaz a mester festett a templomban állították fel . Jézus szívének szobrátben Itáliában vásárolták , míg a Szűzanya szobra a századból való . Az épületetésközött teljesen felújították . Osićon áll az Alexandriai Szent Katalin templom , mely a tugarei plébánia legrégibb temploma . Előszörben említik a spliti érsekség birtokainak számbavétele során . A Kisboldogasszony templom felépültéig ez volt a település plébániatemploma és néhány ünnepen ma is itt gyűlik össze a plébánia népe . Homlokzatának közepén kvadrifor ( négynyílású ablak ) , felette három harang számára kialakított harangtorony látható . Tetejét kőlapok fedik . A körülötte fekvő temető ma is használatban van . A račniki Kármelhegyi boldogasszony templom a században épült a régi templom helyén , melyet mégben említ Cupilli érsek vizitációs jelentésében . Homlokzatának közepén négynyílású ablak , felette harangtorony látható , benne egy haranggal . Az épületetben kívül-belül felújították . A régi umei Szent Rókus templom a török alóli felszabadulás után épült , első említéseben Cupilli érsek vizitációs jelentésében történt . A falu ahol áll mára teljesen elnéptelenedett , ezért hívek nélkül maradt . Homlokzatán érdekes kis rozetta , a homlokzata felett a kis harangtoronyban egy harang található . A podumei új Szent Rókus templomotben építették . Ume lakói ugyanis a főút mellé költöztek át , de védőszentjüket itt sem felejtették el . Új templomuknak is Szent Rókus lett a titulusa . Felújítási munkáitban végezték . A gajinei Szent György templom szintén a török alóli felszabadulás után épült , első említéseben Cupilli érsek vizitációs jelentésében történt.ben bővítették és felújították . Homlokzatának közepén kereszt alakú rozetta , felette kis harangtorony látható benne egy haranggal . Oltárának elülső oldalán Szent György alakja látható . Mellette középkori temető található régi sírkövekkel . A cazin dolaci Szent Ferenc templomban épült hazai faragott kövekből . Apszisa donga , hajója csúcsíves boltozatú , padozata kőlapokkal fedett . A homlokzata feletti harangtoronyban két harang található . Oltárképén Szűz Mária Szent Ferenc , Szent Antal és Szent Rókus társaságában látható . Helyén régen is templom állt , melyet Bizzi érsek említas vizitációja során . A templomot azes években újították fel , amikor tetejét betonlapokkal fedték és új kórust építettek benne . A zastinjei Szent Margit templomben épült a lebontott régi templom helyén , melyet márben az egyházlátogatáskor is említenek . A templomot szabályosan faragott kövekből építtették.ben a gyenge alapozás miatt ezt is le kellett bontani és újra felépíteni . A homlokzata feletti harangtoronyban egy harang található . A trušai Szeplőtelen Fogantatás-templom egy egyszerű , téglalap alakú kőépület , kőlapokkal fedve . A kőtömbökből épült templom sík falban apszis nélkül végződik . Hossza80 méter , szélessége50 méter . Az egyszerű , egyoldalú ajtó feletti főhomlokzaton a falat keskeny , kőkeretes ablak tagolja . Egy egyszerű , íves harangdúc emelkedik felette . Keskeny , téglalap alakú épület tört íves gótikus boltozattal . Először Stjepan Cupilli érsek májusi egyház látogatásakor említik , de ennél jóval korábban építették ( más forrásoket említik az építés éveként ) . Erre utal a templom építésének módja és a hatalmas kőtömbök felhasználása az építéséhez . Dočinén a korábbi közösségi ház előtt szép park található , benne a második világháborúban elesettek emlékművével , valamint az ismert horvát színész , Karlo Bulić mellszobrával . Gazdaság Tugare elsősorban a cseresznyéjéről volt híres , mely a század elején még a település fő mezőgazdasági terméke volt . A század végén azonban a faállományban egy megmagyarázhatatlan visszaesés következett be , így a termés mennyisége jelentősen csökkent . Az itteni cseresznyének külön neve is van , máig is " Tugarkának " nevezik . Másik elnevezései " Vladina trišnja " illetve " Volovsko oko " ( ökörszem ) . Jegyzetek Források A split-makarskai érsekség honlapja További információk Omiš város hivatalos oldala Omiš város turisztikai irodájának honlapja Fordítás Split-Dalmácia megye települései