Garganuszi csata
A garganuszi csata a Spartacus vezette harmadik rabszolgaháború egyik csatája volt a mai Gargano (akkori nevén Garganusz) hegység lábánál i. e. 72 környékén. Spartacus gall alvezérének, Crixusnak a seregét semmisítette meg Lucius Gellius Publicola római konzul légiója, ezzel kivont egy jelentős katonai erőt az itáliai hadszíntérről. Jóllehet a Spartacus vezette fősereg továbbra is nagy létszámú és erős maradt, amit az is mutat, hogy Spartacus képes volt megverni nemcsak később Publicolát, hanem egy másik konzuli légiót is, majd a két légióra együttesen még egy súlyos vereséget mért.

Előzmények 
Spartacus, Crixus és egy másik gall gladiátor, Oenomaus szervezték meg a Vezúv hegyre menekült szökött capuai gladiátorokat és a hozzájuk csatlakozott campaniai rabszolgákat i. e. 73-ban, majd legyőzték Claudius Glaber római katonai kontingensét. A kezdeti sikerek hatására a felekelő sereg száma gyorsan megnőtt és hamar okkupálták Dél-Itália jelentős részét. I. e. 72 tavaszára egy körülbelül 70 ezer fős hadsereg fölött rendelkezett Spartacus, amellyel útnak indult Észak-Itália felé és az útközben újonnan csatlakozókkal 120-150 ezer főre duzzadt a felkelők hada.

Azonban Crixus mégis kivált Spartacustól, melynek pontos okára nincs egyértelmű magyarázat: vagy Dél-Itália kifosztása és Róma elfoglalása volt Crixus célja, vagy pedig Spartacus hagyta hátra, hogy fedezze az északi hadjáratot a Róma környékén állomásozó légióktól.

A csata 
Crixus serege különböző források szerint 10, 20 és 30 ezer fő között ingadozott. A sereg folyamatosan pusztította a dél-itáliai vidékeket, ezért sok falusi szabad ember ellenségesen viszonyult Crixushoz, akinek ráadásul zömében gallokból és germánokból álltak a harcosai, szemben a vidék szabad parasztjai italikus népekből álltak.

A parasztoktól Publicola 10 ezer fős serege jelentős információhoz jutott. Crixus a Garganusz lábánál, a mai Foggia megye területén ütött tábort. A felkelők nem erősítették meg a tábort és őrszemeket sem állítottak. A római sereg kihasználva a lehetőséget és álmában ütött rajta Crixus emberein. Sokuk még fegyverhez sem tudott nyúlni, egyből lekaszabolták a légionáriusok.

Crixus a zűrzavarban próbálta megváltoztatni arcvonalát és germán gyalogosaival védekezett a támadó rómaiak ellen, amíg a gallok és a sereg elitalakulatát képező gladiátor csapat kellően rendezi a sorait. Az átrendezés sikertelen maradt és a felkelők különböző csoportjai elszórtan és szervezetlenül harcoltak. Crixust Publicola alvezére, Quintus Arrius szúrta le, más forrás szerint Crixus öngyilkos lett. Levágott fejét ezüsttálcán vitték a konzul színe elé.

A következmények 
Spartacus rövid időn belül visszatérni kényszerült Közép-Itáliába, miután az Alpokon való átkelése nem sikerült. Spartacus megelőzte Publicolát, hogy egyesüljön a másik, Cnaeus Cornelius Lentulus Clodianus vezette konzuli légióval és külön-külön verte meg őket. A két konzul bár a vereséget követően össze tudta vonni seregét, de a vesztes csaták után megfáradt katonák így is újabb vereséget szenvedtek Piceneumban. Spartacus azzal torolta meg Crixus halálát, hogy a két sereg elfogott katonáit gladiátorjátékra kényszerítette, akik így egymást ölték meg.

Érdekességek 
Stanley Kubrick amerikai filmrendező 1960-ban készített pazar produkciót a rabszolgafelkelésről Spartacus címen. Crixusnak, a Garganusznál elkövetett hanyagsága a filmben épp a rómaiak nemtörődömségeként jelenik meg: a Vezúvon táborozó felkelők ellen induló római katonák vezére annyira bízik erejében, hogy nem erősíti meg a saját táborát, ezt Spartacusék kihasználják és könnyűszerrel lerohanják a légionáriusokat, nagy zsákmányt szerezve.

Irodalom 
 Barry S. Strauss: The Spartacus War, Simon and Schuster 2009. 

Az ókori Róma csatái
I. e. 70-es évek
A garganuszi csata a Spartacus vezette harmadik rabszolgaháború egyik csatája volt a mai Gargano ( akkori nevén Garganusz ) hegység lábánál i. e.környékén . Spartacus gall alvezérének , Crixusnak a seregét semmisítette meg Lucius Gellius Publicola római konzul légiója , ezzel kivont egy jelentős katonai erőt az itáliai hadszíntérről . Jóllehet a Spartacus vezette fősereg továbbra is nagy létszámú és erős maradt , amit az is mutat , hogy Spartacus képes volt megverni nemcsak később Publicolát , hanem egy másik konzuli légiót is , majd a két légióra együttesen még egy súlyos vereséget mért . Előzmények Spartacus , Crixus és egy másik gall gladiátor , Oenomaus szervezték meg a Vezúv hegyre menekült szökött capuai gladiátorokat és a hozzájuk csatlakozott campaniai rabszolgákat i. e.ban , majd legyőzték Claudius Glaber római katonai kontingensét . A kezdeti sikerek hatására a felekelő sereg száma gyorsan megnőtt és hamar okkupálták Dél-Itália jelentős részét . I. e.tavasz ára egy körülbelülezer fős hadsereg fölött rendelkezett Spartacus , amellyel útnak indult Észak-Itália felé és az útközben újonnan csatlakozókkalezer főre duzzadt a felkelők hada . Azonban Crixus mégis kivált Spartacustól , melynek pontos okára nincs egyértelmű magyarázat : vagy Dél-Itália kifosztása és Róma elfoglalása volt Crixus célja , vagy pedig Spartacus hagyta hátra , hogy fedezze az északi hadjáratot a Róma környékén állomásozó légióktól . A csata Crixus serege különböző források szerintésezer fő között ingadozott . A sereg folyamatosan pusztította a dél-itáliai vidékeket , ezért sok falusi szabad ember ellenségesen viszonyult Crixushoz , akinek ráadásul zömében gallokból és germánokból álltak a harcosai , szemben a vidék szabad parasztjai italikus népekből álltak . A parasztoktól Publicolaezer fős serege jelentős információhoz jutott . Crixus a Garganusz lábánál , a mai Foggia megye területén ütött tábort . A felkelők nem erősítették meg a tábort és őrszemeket sem állítottak . A római sereg kihasználva a lehetőséget és álmában ütött rajta Crixus emberein . Sokuk még fegyverhez sem tudott nyúlni , egyből lekaszabolták a légionáriusok . Crixus a zűrzavarban próbálta megváltoztatni arcvonalát és germán gyalogosaival védekezett a támadó rómaiak ellen , amíg a gallok és a sereg elitalakulatát képező gladiátor csapat kellően rendezi a sorait . Az átrendezés sikertelen maradt és a felkelők különböző csoportjai elszórtan és szervezetlenül harcoltak . Crixust Publicola alvezére , Quintus Arrius szúrta le , más forrás szerint Crixus öngyilkos lett . Levágott fejét ezüsttálcán vitték a konzul színe elé . A következmények Spartacus rövid időn belül visszatérni kényszerült Közép-Itáliába , miután az Alpokon való átkelése nem sikerült . Spartacus megelőzte Publicolát , hogy egyesüljön a másik , Cnaeus Cornelius Lentulus Clodianus vezette konzuli légióval és külön-külön verte meg őket . A két konzul bár a vereséget követően össze tudta vonni seregét , de a vesztes csaták után megfáradt katonák így is újabb vereséget szenvedtek Piceneumban . Spartacus azzal torolta meg Crixus halálát , hogy a két sereg elfogott katonáit gladiátorjátékra kényszerítette , akik így egymást ölték meg . Érdekességek Stanley Kubrick amerikai filmrendezőban készített pazar produkciót a rabszolgafelkelésről Spartacus címen . Crixusnak , a Garganusznál elkövetett hanyagsága a filmben épp a rómaiak nemtörődömségeként jelenik meg : a Vezúvon táborozó felkelők ellen induló római katonák vezére annyira bízik erejében , hogy nem erősíti meg a saját táborát , ezt Spartacusék kihasználják és könnyűszerrel lerohanják a légionáriusokat , nagy zsákmányt szerezve . Irodalom Barry S. Strauss : The Spartacus War , Simon and Schuster Az ókori Róma csatái I. e.es évek