Astacopsis gouldi
Az Astacopsis gouldi a felsőbbrendű rákok (Malacostraca) osztályának a tízlábú rákok (Decapoda) rendjébe, ezen belül a Parastacidae családjába tartozó faj.

Neve 
A tudományos fajnevét, azaz a gouldi-t, John Gould angol természettudósról kapta.

Előfordulása 
Az Astacopsis gouldi Tasmania endemikus rákfaja. Ez az állat kizárólag Tasmania északra folyó, azaz a Bass-szorosba ömlő folyóban található meg. Csak tengerszint fölötti 400 méteres magasságig, tiszta vizekben található meg.

A Természetvédelmi Világszövetség (IUCN) szerint veszélyeztetett fajnak számít, mivel súlyosan érinti az élőhelyeinek az elvesztése, a vízszennyezés és a túlhalászása, továbbá az is, hogy folyókból, patakokból kiveszik a beléjük dőlt fákat és ágakat - az még nem ismert, hogy a rák e faanyagokkal, vagy a belőlük táplálkozó baktériumokkal, algákkal és gerinctelenekkel táplálkozik-e. 1995-ben, Ausztrália sebezhető fajnak nyilvánította és betiltotta a befogását. A begyűjtéséhez engedély szükséges; aki nem tartja be a tilalmat 10 ezer ausztrál dolláros büntetésben részesül.

Megjelenése 
Ez a rákfaj a világ legnagyobb édesvízi ízeltlábúja. Korábban a legnagyobb példányok 80 centiméteresek és 5 kilogrammosak voltak, azonban manapság a 2 kilogrammos példányok is ritkák. Az élő állat kékes-zöldes árnyalatú.

Életmódja 
Az árnyékos és lassú folyású folyók és patakok lakója. A magas oxigénszintű szakaszokat kedveli. A vízhőmérséklet legfeljebb 18 Celsius-fokos kell, hogy legyen. Azokat a helyeket választja élőhelyül ahol természetes mélyedések és vízbe dőlt fák vannak. Tápláléka elbomló faanyag és kisebb gerinctelen állat, néha döghús is. A hím területvédő; a területén néhány nőstényből háremet tart.

Legfőbb természetes ellenségei a kacsacsőrű emlős (Ornithorhynchus anatinus), a sárgahasú úszópatkány (Hydromys chrysogaster) és a Gadopsis marmoratus nevű sügéralkatú. A fiatalokra az idősebb példányok is vadászhatnak.

Hosszú életű ízeltlábú, amely 40 évig is élhet.

Szaporodása 
Az ivarérettséget a nőstény 9, míg a hím 14 évesen éri el. A nőstény csak kétévente szaporodik egyszer. A párzási időszak ősszel van. A peték az anyjuk úszólábai közé tapadnak, egészen a következő nyárig, amikor kikelnek belőlük a 6 milliméteres lárvák. Egyrészt ez a hosszú gondoskodás jól jön, mivel a kifejlett példánynak alig van ellensége, másrészt, ha az anyaállatot begyűjti az ember, nemcsak azt a példányt, hanem egy nemzedéket pusztít el.

Jegyzetek

Fordítás

További információk 
Inland fisheries, fact sheet 
Tasmanian giant freshwater crayfish media at ARKive

Tízlábú rákok
Rákfajok
Tasmania állatvilága
Az Astacopsis gouldi a felsőbbrendű rákok ( Malacostraca ) osztályának a tízlábú rákok ( Decapoda ) rendjébe , ezen belül a Parastacidae családjába tartozó faj. Neve A tudományos fajnevét , azaz a gouldi-t , John Gould angol természettudósról kapta . Előfordulása Az Astacopsis gouldi Tasmania endemikus rákfaja . Ez az állat kizárólag Tasmania északra folyó , azaz a Bass-szorosba ömlő folyóban található meg . Csak tengerszint fölöttiméteres magasságig , tiszta vizekben található meg . A Természetvédelmi Világszövetség ( IUCN ) szerint veszélyeztetett fajnak számít , mivel súlyosan érinti az élőhelyeinek az elvesztése , a vízszennyezés és a túlhalászása , továbbá az is , hogy folyókból , patakokból kiveszik a beléjük dőlt fákat és ágakat - az még nem ismert , hogy a rák e faanyagokkal , vagy a belőlük táplálkozó baktériumokkal , algákkal és gerinctelenekkel táplálkozik-e.ben , Ausztrália sebezhető fajnak nyilvánította és betiltotta a befogását . A begyűjtéséhez engedély szükséges ; aki nem tartja be a tilalmatezer ausztrál dolláros büntetésben részesül . Megjelenése Ez a rákfaj a világ legnagyobb édesvízi ízeltlábúja . Korábban a legnagyobb példányokcentiméteresek éskilogrammosak voltak , azonban manapság akilogrammos példányok is ritkák . Az élő állat kékes-zöldes árnyalatú . Életmódja Az árnyékos és lassú folyású folyók és patakok lakója . A magas oxigénszintű szakaszokat kedveli . A vízhőmérséklet legfeljebbCelsius-fokos kell , hogy legyen . Azokat a helyeket választja élőhelyül ahol természetes mélyedések és vízbe dőlt fák vannak . Tápláléka elbomló faanyag és kisebb gerinctelen állat , néha döghús is . A hím területvédő ; a területén néhány nőstényből háremet tart . Legfőbb természetes ellenségei a kacsacsőrű emlős ( Ornithorhynchus anatinus ) , a sárgahasú úszópatkány ( Hydromys chrysogaster ) és a Gadopsis marmoratus nevű sügéralkatú . A fiatalokra az idősebb példányok is vadászhatnak . Hosszú életű ízeltlábú , amelyévig is élhet . Szaporodása Az ivarérettséget a nőstény míg a hímévesen éri el . A nőstény csak kétévente szaporodik egyszer . A párzási időszak ősszel van . A peték az anyjuk úszólábai közé tapadnak , egészen a következő nyárig , amikor kikelnek belőlük amilliméteres lárvák . Egyrészt ez a hosszú gondoskodás jól jön , mivel a kifejlett példánynak alig van ellensége , másrészt , ha az anyaállatot begyűjti az ember , nemcsak azt a példányt , hanem egy nemzedéket pusztít el . Jegyzetek Fordítás További információk Inland fisheries , fact sheet Tasmanian giant freshwater crayfish media at ARKive Tízlábú rákok Rákfajok Tasmania állatvilága