Lipthay Béla (entomológus)
Lipthay Béla (teljes nevén: báró kisfaludi és lubellei Lipthay Béla; Béla Lipthay de Kisfalud et Lubelle) (Lovrin, Torontál vármegye, 1892. május 28. – Szécsény, Nógrád megye, 1974. március 16.) lepidopterológus, entomológus, muzeológus, ősbotanikus.

Családja

Szülei

Édesapja Lipthay Frigyes báró (Lovrin, 1865. március 17. – Lovrin 1917. november 22., teljes név: kisfaludi és lubellei Lipthay Frigyes báró) a Királyi Magyar Természettudományi Társulat tagja volt.

A család egyike a legrégebbi Liptó vármegyei nemesi családoknak, mely hosszú időn át, Magyarország északi részén (Borsod, Nógrád, Heves megyékben) élt és gazdálkodott, majd birtokot szerzett a bánáti Lovrinban (Lórántfalva) és Kisőszön a 19. század közepén.
A kisfaludi és lubellei előnév a Felvidékhez kapcsolódik. Kisfalud Nógrád megyei helység, mely ma már nem létezik, de a hajdani Liptó vármegyei Lubelle, Szlovákiában, még ma is létező falu.

Édesanyja Margit Lázár-Bors de Szárhegy grófnő (1872–1954) országosan elismert nyúltenyésztő volt.
A szárhegyi Lázár família, ősi erdélyi főnemesi család, birtokaik Csíkszéken és Gyergyószéken voltak. Kastélyuk ma is megtekinthető a Gyergyószéki Szárhegyen.

Testvérei
 Zsófia (Lovrin, 1893. július 25. – Buenos Aires, 1973. december 21., teljes név: Zsófia Lipthay de Kisfalud et Lubelle)
 Antal (?, 1877 és 1927 között – ?, ?, teljes név: Antal Lipthay de Kisfalud et Lubelle BR)
 Mária (?, 1877 és 1927 között – ?, 1965, teljes név: Mária Lipthay de Kisfalud et Lubelle)

A család nevezetesebb tagjai
 Lipthay Imre (1580? – 1633) országgyűlési és törökországi nagykövet, Hont és Bars vármegye alispánja.
 Lipthay Antal báró, (1745–1800) altábornagy, a bárói ág alapítója, a török háború kiváló katonája, majd az itáliai hadjárat hadosztályparancsnoka.
 Lipthay Béla báró (1827–1899) főrendházi tag, műgyűjtő, a magyar iparművészeti társulat alapító tagja és elnöke, huszár főhadnagy az 1848–49-es szabadságharcban, később Pest megye főispánja.

Felesége
1917 nyarán ismerkedett meg Meggyesfalván, a Bissingen család kastélyában, Odescalchi Eugénia Ágnes Mária főhercegnővel (Szolcsány, 1898. október 15. – Szécsény 1985. augusztus 18.), akivel 1918. november 30-án házasságot kötött.

Gyermekei
 Frigyes (Lovrin, 1919. október 29. – Averino, 1942. augusztus 7., teljes név és titulus: kisfaludi és lubellei báró Lipthay Frigyes), a második világháború kitörésekor önként jelentkezett a frontra, rövid szolgálat után a Ludovika Akadémiára vezényelték tiszti képzésre, de saját kérésére újra visszatért a harcmezőre, ahol rövidesen, 1942-ben, a Don-kanyarban, 22 éves korában életét vesztette.
 Antal (Lovrin, 1923. július 23. – Charlottesville, 2001. szeptember 23., teljes név és titulus: kisfaludi és lubellei báró Lipthay Antal Mária Béla Alajos), felnőttként Dél-Amerikában, Chilében telepedett le, két gyermeke született Antal és Isabel.
 Bálint (Lovrin, 1934. szeptember 20. – ?, 2008. január 29., teljes név és titulus: kisfaludi és lubellei báró Lipthay Bálint Béla Frigyes Alajos Sándor Mária), Magyarországon élte le az életét. Felesége losonczi báró Bánffy Katalin Mária Daniela, majd Dénes Mariann. Első házasságából két gyermeke született, Endre és Gergely.

Életútja

Tanulóévek

Főnemesi családból származott, ezért nem járt elemi iskolába. Német-, francia-, később magyar tanítónők oktatták.

A gimnázium első osztályát Bécsben, a Mária Terézia által alapított bentlakásos elit tanintézményben, a Theresiánumban (Teréz Akadémia, eredeti neve: Theresianische Akademie) végezte.
Az intézmény a birodalom minden nemzetisége számára nyitott volt. Oktatni német nyelven, majd 1910-től magyar nyelven is kötelező volt.
Tanulmányait egy évig folytatta itt, mert betegeskedései miatt, év végén a szülei kivették az iskolából, majd Lovrinban, mint magántanuló tanult tovább.

A középiskolai tanulmányainak utolsó két évét a Ferenc József Nevelőintézetben, Budapesten töltötte, itt is érettségizett. Az intézményben angol-, és francia nyelvoktatásban is részesült. A rendes iskolai órákon kívül, a tanulókkal külön nevelők és korrepetitorok is foglalkoztak.
Lipthay Bélát gyermekkora óta vonzották a természettudományok (főleg a növény- és az állattan), gazdálkodónak készült, de szülői nyomásra mégis a zürichi Műszaki Egyetem Technikai Karára iratkozott be, de csak egy évig tanult itt, nem vonzották a gépek, tervei között szerepelt, hogy átiratkozik a Természettudományi Karra, ami sajnos az első világháború kitörése miatt meghiúsult.

A háború alatti évei
1913-ban, az akkori elvárásoknak megfelelően, önkéntes katonai szolgálatra vonult be, ahol tartalékos zászlósi rendfokozatot szerzett, majd tartalékos tisztként folytatta a katonai szolgálatot a XIII. közös császári és királyi huszárezredben.
A háború alatt, rövid pihenőket kivéve, szinte végig a fronton harcolt.
Bronz- és Ezüst Katonai Érdemérmet, Nagyezüst Vitézségi Érmet, valamint Károly Csapatkeresztet kapott elismerésként.
A háború végén Bulgáriából érkeztek vissza, majd Budapesten szerelték le őket.
Lovrinba tért haza és az ősi birtokon gazdálkodásba kezdett.

A települést még Lipthay Antal tábornok 1792-ben Kisősszel (Gotlob) együtt kapta, II. Lipót császártól, donációként, a törökkel Újpalánknál vívott ütközetben tanúsított érdemeiért. A Napóleon elleni háborúkban, az Észak-itáliai harcokban is jeleskedő generális a későbbiekben itt épített magának kastélyt.
Fia, Frigyes, fasorokkal ültette be, és 1819-ben angolkertet is telepített a kastély köré.

A birtok apáról fiúra szállt, Lipthay Béla is édesapjától örökölte, annak 1917-ben bekövetkezett halála után.
Lovrin előbb szerb, majd román megszállás alá került. A földreform eredményeként jelentősen lecsökkentették a magyar birtokosok területét.
Lótenyésztésbe fogott, keményítőgyárat létesített, amit később konzervgyárrá alakított át. A vállalkozások, és a gazdálkodás mellett folytatta rovartani munkásságát is. Három gyermeke is itt született.

A boldog időket beárnyékolták a politikai viszonyok, a román hatóságokkal összetűzésbe került, akik nemcsak a kiutazási engedélyt tagadták meg tőle, hanem kémkedéssel, a román állam elleni szervezkedéssel is megvádolták. Feleségével együtt vizsgálati fogságba került, ahonnan román jószágigazgatójuknak és ismerőseiknek köszönhetően egy hét után elengedték őket.

Az egyre nehezebb politikai viszonyok, valamint anyagi gondok miatt, 1927 tavaszán Kanadába utazott, hogy megnézze, érdemes-e kivándorolni. Állást vállalt a Cunard Line tengerhajózási társaság egyik kanadai irodájában (Winnipeg, Angol-Kanada).

A kint töltött három év alatt, csak egyszer, 1929 februárjában látogatott haza. Végül a kitelepülést nem találta jó megoldásnak, ezért úgy döntött maradnak Lovrinban.

Az 1930-as években a Lipthay családnak egyre kilátástalanabbá vált a helyzete Romániában. A közelgő második világháború miatt is, a gazdasági helyzet, a gyermekek iskoláztatása, a magyarországi rokonsággal való kapcsolattartás is egyre nehezebbé vált. Mindez a háború kitörése után még rosszabb lett. A kastélyukban román- és német tisztek voltak elszállásolva, Lipthay Bélát katonai szolgálatra hívták be. Rengeteg engedély megszerzése után sikerült elintézni a leszerelését, eladni a konzervgyárat és a családi kastélyt, elcserélni a lovrini birtokot. A birtokcsere sajógalgóczi Galgóczi Sándor magyar királyi (1920-tól román királyi) ezredessel történt, aki ősei révén bánáti gyökerekkel rendelkezett és birtokai voltak Dél-Magyarországon, Szarvason. Abban az időben a birtokcsere nagyon nehéz volt, végül a minisztérium nem engedélyezte, hogy Galgóczi feleségének, gróf Bolza Máriának a birtokhoz tartozó családi kastélyába költözzenek. Így csak birtokuk lett, lakhelyük nem, ezért megvásárolták egymillió aranypengőért, az eladó szécsényi kastélyt.

Magyarországra 1944 húsvétja előtt érkeztek. A vagonokba rakott ingóságaik között ott volt, a már akkor  darabos lepkegyűjteménye is.

A szécsényi Forgách kastélyt vették meg, de alig költöztek be, a harcok hihetetlen gyorsasággal érték el jelenlegi lakhelyüket. A helyiek és a menekültek tömegesen kértek védelmet a kastélyuk pincéjébe a bombázások elől. Mindenkit, több mint 300 embert fogadtak be és élelmeztek. A visszavonuló német csapatok fel akarták robbantani a szécsényi malmot, teljes lisztkészletével, amit Lipthay Béla akadályozott meg intézkedéseivel.

A megszálló szovjet csapatok elismerték a háború alatt tanúsított erőfeszítéseit, a többször elkobzott bútoraikat, könyveiket visszaszállították, a kivonulásuk után pedig még néhány tiszt egy ideig védelmezte is családjukat az esetleges visszaélésektől.

A háború befejeződése után, a szécsényi 80 holdas kis birtokán intenzív kertészeti gazdálkodásba fogott pár megmaradt lovával, de az államosítás után ez lehetetlenné vált. Ekkor a kastély pincéjében gombatermesztésbe kezdett.
A megélhetésük nagyon nehézzé vált. A kastély adójaként óriási összeget fizettettek velük, amit egy ideig a szarvasi kastély eladásából megmaradt pénzből, eladott értéktárgyakból, műtárgyakból, könyvekből fedeztek. Később már a külföldi rokonok által küldött csomagokból tartották fent magukat.

1949-ben Lipthay Béla részmunkaidős állást kapott, havi 200.-Ft-os fizetésért, a balassagyarmati Palóc Múzeumban.

Rövid idő múlva, már főállású, Nógrád megye első természettudománnyal foglalkozó muzeológusa lett, mely állás fizetése, ha szűkösen is, de biztosítani tudta a család fennmaradását.
Életük továbbra sem volt könnyű, többször rákerültek a kitelepítendők listájára, de a helyi hatóságok és a lakosság szimpátiája miatt, soha nem merték végrehajtani.

A Rákosi-korszakban is tovább fokozódtak a nehézségek. A legkisebb gyermekét, Bálintot nem vették fel a gimnáziumba, csak levelező úton tudott végül diplomát szerezni.
Mivel ebben az időben arisztokratának lenni főbenjáró bűnnek számított, volt részük rendőri fenyegetésben, házkutatásban, felfüggesztett börtönbüntetésben, amit korábbi vadászataiból megmaradt néhány töltényéért kapott.

1965. március 25-én a Lipthay házaspár Hollandiába indult rokonlátogatásra. Nemcsak rokonokkal, barátokkal, ismerősökkel találkoztak, de a 3 hónapos út során ellátogattak a legszebb városokba, múzeumokba, Hollandián kívül Belgiumban is.
Brüsszelben, a Természettudományi Múzeumban (Muséum des sciences naturelles), Dr. André Capart múzeum igazgató, oceanográfus, zoológus fogadta őket, aki ismerte Lipthay Béla rovartani munkásságát. Állást ajánlott fel neki a múzeumban, 3.000 belga frankos fizetéssel, ami ebben az időben 30.000.-Ft-nak felelt meg (a hazai fizetése 2.200.-Ft volt), de Lipthay az ajánlatot visszautasította, mert Magyarországot nem akarta elhagyni.

Utolsó évei

Lipthay Béla nyugdíjas éveiben is dolgozott a gyarmati múzeumban, de hetven év fölött a sok különféle munka, (őslénytan, kiállítások, látogatók), már fárasztották, egészsége is megromlott.

1972-ben, a szécsényi kastély felújításának a megkezdésekor egy műemléki bizottság kiköltöztette őket, a Kossuth utcába, egy többlakásos ház egyik kétszobás lakásába, pedig korábban lakhatási engedélyt kaptak.
Nem sokkal ezután kórházba került, innen már az új lakásukba tért vissza. Egy évet sem tölthetett azonban itt, mert 1973. november 7-én rosszul lett, kórházba szállították, ahonnan pár hónap múlva hazatért (1974. március 8-án), de már nem lett jobban, pár nappal később, március 16-án elhunyt.

Rovargyűjtései 

Már 12 éves korában alapító tagja volt az Országos Erdészeti Egyesületnek, 320 korona alapítványi tőkével. Első gyűjtései cincérek voltak.

13 évesen, (1905-ben) múzeumi gyűjteményi igényeknek is megfelelő színvonalú cincéreket gyűjtött és preparált. 1908 és 1910 közötti időszakban már nemcsak Budapesten, hanem Isaszegen is gyűjtötte ezeket a rovarokat.

20 évesen, 1912. január 19. és 20. között részt vett és felszólalt Budapesten a Magyar Szőlősgazdák Országos Egyesülete Szőlőmoly kongresszusán, ahol a sikertelen, szőlőmolyok elleni osztrák és francia kutatásokról számolt be.

Kezdetben öccsével, Antallal gyűjtött lepkéket és egyéb rovarokat.
Elsősorban lepkész volt, felesége elmondása szerint, csak Magyarországi fajokkal foglalkozott.
Gyűjtéseit először szülőföldjén, Bánáton, majd 1944 után Nógrád megyében (Szécsény, Nógrádszakál, Ipolytarnóc, Balassagyarmat, Rimóc, Ludányhalászi stb.) végzi.
Antal fivérével a Lovrini kastélyuk udvarán, egy harminc méter magas fémvázás tornyot építettek, tetején kis terasszal, esténként a gázlámpa fényénél várták és gyűjtötték a lepkéket. A kastély egy nagy szobáját pedig rovartani laboratóriumnak rendezték be, ahol a hernyóként gyűjtött fajokat nevelték.
Herkulesfürdőn a magyar lepkészet egyik központjában, gyakran tartózkodott. A Kovács-villában lakott, melynek toronyszobájában egész éjszaka nyitva voltak az ablakok és a villanylámpa fényre becsalt lepkéket várta, melyek közül számos fajt a Kárpát-medencéből, elsőként ő mutatott ki.
Nappal a környező hegyeket, a Domogledet mászta, ahonnan a Déli-Kárpátok endemikus nappali lepkéit gyűjtötte.
Főleg nagylepkéket, kisebb mértékben molylepkéket gyűjtött, élete végén ezek száma a  darabot is elérte.
Nemcsak lepkéket, de hártyásszárnyúakat, kétszárnyúakat és cincérféléket is gyűjtött, melyeknek számos példánya megtalálható a Magyarországi és a külföldi múzeumokban. Külföldön a londoni British Museum-ban (Natural History Museum), és a marosvásárhelyi Székely Nemzeti Múzeumban.

Fontosabb lepke gyűjtései

Csüngőlepkefélék 
 Acélszínű csüngőlepke, 1921, (Herkulesfürdő).

Fehérlepkék 
 Pieris (Artogeia) balcana Lorkoviċ, (Artogeia balcana). A Pieris napihoz igen hasonlító faj, attól csak karyológiai elemzéssel különböztethető meg. 1968.
 Pieris (Artogeia) erganeergane (Damogled).

Boglárkalepke-félék 
 Lycaena (Heodes) virgaureae balcanicola, 1928 (Herkulesfürdő).
 Hegyi törpeboglárka

Tarkalepkefélék 
 Kerekfoltú szerecsenlepke, 1931, (Herkulesfürdő). (Magyar Természettudományi Múzeum, Budapest, Lipthay gyűjtemény).
 Csőröslepke, (Herkulesfürdő).
 Recés tarkalepke, (Herkulesfürdő).
 Barna tarkalepke, (Herkulesfürdő).
 Málna-gyöngyházlepke, (Herkulesfürdő).

Szemeslepkék 

 Orosz szénanimfa, (Herkulesfürdő).
 Kirinia roxelana, (Herkulesfürdő).

Araszolók 

Psodosquadrifaria, 1920, (Retyezát)

Szenderfélék 
Fagyalszender, 1932, (Lovrin) (Székely Múzeum, Sepsiszentgyörgy).

Bagolylepkefélék 
Nagy szikibagolylepke, 1931, (Borosjenő mellett).

Szitkárfélék 
 Középhegységi szitkár, 1961.
 Albán szitkár, (Romhány).
 Üvegszárnyú ribiszkelepke, (Kőkapu).

Sodrómolyfélék 
Szilvamoly, 1962 (Szécsény).

Ruhamolyfélék 
Nemapogon gravosaella, 1957, (Szécsény).

Nevezetesebb, egyéb gyűjtései

Cincérek 

 Tölgy-gyökércincér, 1950. június 2., Hűvösvölgy.
 Sárgagyűrűs bogáncscincér, 1926. június 12., Budapest.
 Aphelonocnemia nebulosa, 1926. július, Budapest.
 Barna gyalogcincér, 1905. május, 1908. május, 1910. május 17., Budapest.
 Nyolcsávos gyalogcincér, 1909. május 16., Isaszeg.
 Lucernacincér, 1926. június, Budapest.
 Gyászcincér, 1905. május, Leányfalu.
 Árgusszemű cincér, 1950. június 2., Hűvösvölgy.
 Kétsávos földicincér, 1926. június, Budapest.
 Bíborcincér, 1926. július, Budapest.

Kétszárnyúak 

3.000 egyedet gyűjtött a Természettudományi Múzeumban pusztító tűzvész okozta károk pótlására.

Pöszörlégyfélék 
 Conophorus virescens. Magyargéc (1957. augusztus 14.), Rárós: öregerdő (1957. június 4.), Szécsény: Kőkapu (1957. május 30.).
 Bombylius ater. Nógrádszakál (1958. június 3. – június 6., 1961. június 13. - június 14., Nógrádszakál: Beszterce-völgy (1957. június 7., В., 1959. június 7.), Rárós (1957. június 4., június 19., L, 1957. június 19., Szécsény: Kőkapu (1957. május 30., 1961. május 4.).
 Bombylius canescens. Nógrádszakál: Beszterce-völgy (1957. június 7. L.), Nógrádszakál: Déligerinc (1957. június 7.), Nógrádszakál: Rárós (1961. június 13.), Rárós (1957. június 19.), Szécsény: Kőkapu (1957. május 30.).
 Bombylius discolor Nógrádszakál (1954. május 8., 1961. június 13.), Nógrádszakál: Rárós (1958. április 26.), Szécsény: Kőkapu (1961. május 3.).
 Bombylius fulvescens. Szécsény: Krivácsi-patak (1957. július 19.).
 Bombylius major. Szécsény (1961. május 3.).
 Bombylius venosus. Nógrádszakál (1954. május 1.).
 Systoechus gradatus. Nógrádszakál: Rárós (1958. június 16.).
 Systoechus sulphureus. Ipolytarnóc: Botos-árok (1957. augusztus 30.), Magyargéc (1957. augusztus 24.), Szécsény (1957. július 26.).

 Lomatia belzebul. Rárós (1957. június 19.).
 Lomatia sabaea. Nógrádszakál (1961. július 13.), Nógrádszakál: Déli-gerinc (1957. június 15.) Szécsény: Kőkapu (1957. június 27., 1961. június 19., 1969. június 19.).
 Anthrax anthrax. Szécsény: Kőkapu (1958. május 27., 1959. augusztus 18.).
 Exoprosopa jacchus. Nógrádszakál: Beszterce-völgy (1959. augusztus 19.), Szécsény: Kőkapu (1959. július 24., 1960. július 28., 1961. június 19.).
 Hemipenthes morio. Hont: Kőmáj-völgy (1957. július 5.), Litke: Öregerdő (1957. május 31., L. Nógrádszakál: Déligerinc (1957. június 7., június 15.), Rárós (1957. június 4., 1957. június 19.).
 Villa cingulata. Szécsény: Kőkapu (1957. június 27.).
 Villa circiimdata. Szécsény: Kőkapu (1959. július 24.).
 Villa halteralis Benczúrfalva (1957. augusztus 14., L. Szécsény: (1959. július 14., Börzsöny: Magyarkút (1957. augusztus 14.).
 Villa paniscus. Nógrádszakál (1957. szeptember 3.).

Hártyásszárnyúak 

Buzogányos levéldarazsak családja (Cimbicidae)
Abia fulgens 1937. július, Retyezát. Jelenleg a londoni Természettudományi Múzeumban található.

Paleobotanikus

1920-as években Nopcsa Ferenc (az első magyarországi dinoszaurusz lelet tudományos leírója) őslénytani ásatásaiban és kutatásaiban vett részt.
Ezek a gyakorlati őslénytani ismeretek a balassagyarmati múzeumi álláshoz is szükségesek voltak. Ehhez két neves kutató barátjától kapott segítséget, Andreánszky Gábortól (a magyarországi paleobotanika jeles alakja, ELTE professzor, egykori akadémikus) és Tasnádi Kubacska Andrástól (az Országos Természettudományi Múzeum egykori főigazgatója, geológus, gerinces paleontológus, aki 30 éven át dolgozott az ipolytarnóci lábnyom homokkő lelőhelyének feltárásán, mely munkában Lipthay Béla is segített.)
Legányi Ferenctől a gyűjtési technikát tanulta. Legányi Ferenc, Egerben az egyik leggazdagabb vidéki földtani gyűjteményt állította össze.
A magyar őslénytannak az egyik legszorgalmasabb amatőr gyűjtője volt. Gyűjteménye, mely nemzetközileg is kiemelkedő jelentőségű, jelenleg a gyöngyösi Mátra Múzeum őslénytani kiállításán őrzik.

Lipthay kitartásának köszönhetően, 1956 és 1962 között 757 lenyomatot a Nógrádszakáli Páris-völgyből, 295 növényi lenyomatot pedig az ipolytarnóci Botos-árokból gyűjtött a Nógrádi Természettudományi Gyűjtemény számára.

1200 darabos ősnövénytani gyűjteményének jelentősebb fajai

 Pinus sp.
 „Persea" speciosa
 Daphnogene cinnamomeifolia
 Daphnogene bilinica
 Daphnogene polymorpha
 Daphnogene spectabile
 Litsea ipolytarnocense
 Laurus primigenia
 Laurophyllum pseudoprinceps
 Platanus neptuni
 „Quercus" cruciata
 Engelhardtia osbergensis
 Cyclocarya cyclocarpa
 Carya bartkoi
 Podogonium oehningense
 Oreopanax protomulticaulis
 Schefflera gaudini
 Smilax weberi
 Smilax aspera
 Smilax borsodensis
 Calamus noszki
 Sabal major
 Araceophyllum tarnocense
 Araceites hungaricus

Egyéb tevékenységei

A rovarok és ősmaradványok gyűjtése, rendszerezése mellett, rajzolt, festett, könyvillusztrációkat készített. Legszívesebben lepkéket, tájképeket festett, az ipari növények kártevőiről színes növényvédelmi, állattani posztereket készített.

Kedvenc rajztechnikája a pasztellrajz volt.

Helyi népszerűsítője volt a növényvédelmi és állattani ismereteknek, valamint a kártevők elleni védekezésnek. Kiállításokat szervezett több témában pl. az ipari növények kártevőiről, vadászatról.

Fafaragáshoz, asztalosmesterséghez is értett, gyűjteményi dobozai nagy részét is maga készítette.

A kerttervezéssel, parkosítással is nagy lelkesedéssel foglalkozott. A Vérmezőn létesített park egyes részeit, az ő rajzai, tervei alapján ültették be.

Német nyelven verseket is írt. Kivételes olvasottsággal, széles körű műveltséggel rendelkezett.

Igazi sportember volt. Remekül lőtt célba, aminek nagy hasznát vette vadászatai során.
Kiválóan lovagolt, hiszen az első világháborúban is huszárként harcolt. De nem csak a lovaglást, de a lovakat is nagyon szerette. Lovrinban saját ménest alapított.

Legkedvesebb sportja viszont a tenisz volt. Tenisztanára, Anthony F. Wilding a nyolcszoros wimbledoni bajnok, olimpiai bronzérmes (1912, Stockholm) volt, aki nemcsak teniszezni, de angolul is tanította 1907 és 1908 között a Liphtay fivéreket, Bélát és Antalt.

Liphtay Béla olyan jól teniszezett, hogy 1929-ben Jack Wright-ot, a kanadai bajnokot is legyőzte.

Elismerései

 1969-ben megkapta a Magyar Rovartani Társaságtól (melynek 1943-tól volt a tagja), a Frivaldszky Imre emlékplakett ezüst fokozatát.
 A 60.000 darabos lepkegyűjteménye, Budapestre, a Természettudományi Múzeum Állattárába került, ahol manapság is szolgálják a magyar és nemzetközi tudományt.
 Egy új fajt, Lonicera lipthayana róla neveztek el.

Híres szakemberek, akikkel kapcsolatban állt

 Diószeghy László (lepkegyűjtő, rovartani szakíró, Székelyföld)
 Kőnig Frigyes (lepkeszakértő, gyűjtő, Temesvár)
 Teleki Jenő
 Norman D. Riley (a londoni British Múzeum osztályvezetője, a Royal Entomological Society titkára. A lepkefélék, különösen a boglárka lepke fajták kutatásával foglalkozott)
 Lionel W. Rothschild (az egyik legnagyobb magángyűjtő)
 Brisbane C. S. Warren (a Royal Entomological Society tagja)
 Kaszab Zoltán (a magyar Természettudományi Múzeum főigazgatója, kiváló bogárszakértő, a gyászbogarak, hólyaghúzó bogarak nemzetközi szaktekintélye)
 Kovács Lajos (neves nagylepke kutató)
 Éhik Gyula (zoológus, a biológiai tudományok kandidátusa)
 Issekutz László (lepkegyűjtő, preparátor)
 Móczár László (a rovarkutatás és fényképezés nemzetközi szaktekintélye)
 Bezsilla László (entomológus, a rovarfauna kitűnő szakértője, neves lepkegyűjtő)
 Gozmány László (biológus, zoológus, entomológus], molylepke specialista, a Magyar Természettudományi Múzeum lepkegyűjteményének tudományos főmunkatársa)

Érdekességek

 1996-ban, a szécsényi szakképző iskola, Lipthay Béla Mezőgazdasági Szakképző Iskola és Kollégium nevet vette fel.
 A Kubinyi Ferenc Múzeum abban a kastélyban működik, ahol egykor Lipthay Béla élt családjával.

Források

 Bozsik András: Két országban, de egy hazában – Lipthay Béla (1892–1974) a rovarász Debreceni Egyetem Agrártudományi Közlemények 2014/62. Tiszántúli Növényvédelmi Fórum. Különszám. (2014. október 15–16.) HU-ISSN 1587-1282 12–23. oldal
 Bozsik András: Lovrintól Szécsényig - emlékezés Lipthay Bélára (1892-1974)
 Debreceni Egyetem Agrártudományi Közlemények 2011/43. 16. Tiszántúli Növényvédelmi Fórum. Különszám. (2011. október 19-20.) HU-ISSN 1587-1282 21–32. oldal
 
 Nagy Iván: The Lipthay Family 1858.
 Főrangú Családok. Magyar Nemzetségi Zsebkönyv. A Magyar Heraldikai és Genealogiai Társaság. 1988, Budapest, 365–366. oldal
 Nemes Családok. Magyar Nemzetségi Zsebkönyv. A Magyar Heraldikai és Genealogiai Társaság. 1905, Budapest, 394–397. oldal
 Baron János J. Gudenus: A Magyarországi fönemesek, II. kötet, 1993, Budapest 192–199. oldal
 Baron János J. Gudenus: Magyar Történelmi Családok Egyesülete, 2008, Budapest 181–213. oldal
 Uns schickt der Prasident. Spiegel, 33. 11.08. 25. oldal
 In der Schule beginnt der Kunderfang. Spiegel, 37. 10.09. 209–217. oldal
 Für Trainer und Trimmer. Spiegel, 38. 07.07. 150. oldal
 Bakó Gábor: A szőlőmolykongresszus Rovartani Lapok XIX. 2-3. 1912.03.30. 17. oldal
 Az Országos Erdészeti Egyesület tagjainak névsora és hátralékkimutatása 1904. év végén. Melléklet az Erdészeti Lapok 1905. év 44. évfolyam 1. szám (január) I. füzetéhez. I. rész: Alapító tagok. 3. oldal
 Hir János, Mészáros Zoltán: Megkésett emlékezés Lipthay Bélára Nógrád megye első természettudományos muzeológusára. Nógrád Megyei Múzeumok Évkönyve 1994. XIX. kötet 157–167 oldal.
 Kovács Éva (1959): Die Flora von Nógrádszakái. - in. Andreánszky Gábor (1959): Die Flora der sarmatischen stufe von Ungarn, Akadémiai Kiadó, Budapest 222–224. oldal.
 http://www.magyarrovartanitarsasag.hu/Rovhir/RH57%20nem%20t%F6rdelt%202010_03.pdf 
 https://web.archive.org/web/20160215163450/http://magyarrovartanitarsasag.hu/frivaldszky_emlekplakett.html
 https://web.archive.org/web/20160113155326/http://www.theresianum.ac.at/gymnasium/ueber-uns/geschichte
 http://www.kislexikon.hu/ferenc_jozsef-nevelointezet.html (Pallas Nagylexikon) 
 http://www.fehervarihuszarok.hu/10_tortenet.html 
 file:///C:/Users/BOGI/AppData/Local/Temp/kisvarosi_kronika_2012_03_03.pdf
 http://www.matrainfo.hu/telep_gyongyos.php
 http://www.butterfliesofbulgaria.com/pieerg
 http://www.termeszetvedelem.hu/_user/downloads/fajmegorzesi%20tervek/nagy%20szikibagoly.pdf
 http://www.hargitakiado.ro/cikk.php?a=MTgyNQ
 https://web.archive.org/web/20160306105206/http://www.prherald.hu/2013/09/odescalchi-eugenia/
 http://www.ekeban.ro/geoladak/pdf/08.pdf
 https://lipthay.wordpress.com/family-tree/descendant/
 http://www.geni.com/people/B%C3%A1lint-B%C3%A9la-Frigyes-Alajos-S%C3%A1ndor-M%C3%A1ria-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000024699833559
 http://www.geni.com/people/Antal-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000017392851034
 http://www.geni.com/people/B%C3%A1lint-B%C3%A9la-Frigyes-Alajos-S%C3%A1ndor-M%C3%A1ria-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000024699833559
 http://www.geni.com/people/Figyes-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000038214164490
 http://www.geni.com/people/B%C3%A9la-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000017392289680
 http://www.geni.com/people/Zs%C3%B3fia-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000027791948970
 http://www.geni.com/people/Antal-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle-BR/6000000028092278877
 http://www.geni.com/people/M%C3%A1ria-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000022957545987
 http://www.geni.com/people/Frigyes-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000023317785947
 http://www.geni.com/people/Margit-L%C3%A1z%C3%A1r-Bors-de-Sz%C3%A1rhegy-GR/6000000022957528965

1892-ben született személyek
1944-ben elhunyt személyek
Magyar botanikusok
Magyar entomológusok
Magyar muzeológusok
Béla
Lipthay Béla ( teljes nevén : báró kisfaludi és lubellei Lipthay Béla ; Béla Lipthay de Kisfalud et Lubelle ) ( Lovrin , Torontál vármegye , május – Szécsény , Nógrád megye , március ) lepidopterológus , entomológus , muzeológus , ősbotanikus . Családja Szülei Édesapja Lipthay Frigyes báró ( Lovrin , március – Lovrin november , teljes név : kisfaludi és lubellei Lipthay Frigyes báró ) a Királyi Magyar Természettudományi Társulat tagja volt . A család egyike a legrégebbi Liptó vármegyei nemesi családoknak , mely hosszú időn át , Magyarország északi részén ( Borsod , Nógrád , Heves megyékben ) élt és gazdálkodott , majd birtokot szerzett a bánáti Lovrinban ( Lórántfalva ) és Kisőszön a század közepén . A kisfaludi és lubellei előnév a Felvidékhez kapcsolódik . Kisfalud Nógrád megyei helység , mely ma már nem létezik , de a hajdani Liptó vármegyei Lubelle , Szlovákiában , még ma is létező falu . Édesanyja Margit Lázár-Bors de Szárhegy grófnő1954 ) országosan elismert nyúltenyésztő volt . A szárhegyi Lázár família , ősi erdélyi főnemesi család , birtokaik Csíkszéken és Gyergyószéken voltak . Kastélyuk ma is megtekinthető a Gyergyószéki Szárhegyen . Testvérei Zsófia ( Lovrin , július – Buenos Aires , december , teljes név : Zsófia Lipthay de Kisfalud et Lubelle ) Antal ( ?,ésközött – ? , ? , teljes név : Antal Lipthay de Kisfalud et Lubelle BR) Mária ( ?,ésközött – ? , teljes név : Mária Lipthay de Kisfalud et Lubelle ) A család nevezetesebb tagjai Lipthay Imre –országgyűlési és törökországi nagykövet , Hont és Bars vármegye alispánja . Lipthay Antal báró,1800 ) altábornagy , a bárói ág alapítója , a török háború kiváló katonája , majd az itáliai hadjárat hadosztályparancsnoka . Lipthay Béla báró1899 ) főrendházi tag , műgyűjtő , a magyar iparművészeti társulat alapító tagja és elnöke , huszár főhadnagy az49-es szabadságharcban , később Pest megye főispánja . Felesége 1917 nyarán ismerkedett meg Meggyesfalván , a Bissingen család kastélyában , Odescalchi Eugénia Ágnes Mária főhercegnővel ( Szolcsány , október – Szécsény augusztus ) , akivel novemberán házasságot kötött . Gyermekei Frigyes ( Lovrin , október – Averino , augusztus , teljes név és titulus : kisfaludi és lubellei báró Lipthay Frigyes ) , a második világháború kitörésekor önként jelentkezett a frontra , rövid szolgálat után a Ludovika Akadémiára vezényelték tiszti képzésre , de saját kérésére újra visszatért a harcmezőre , ahol rövidesen, ben , a Don-kanyarban,éves korában életét vesztette . Antal ( Lovrin , július – Charlottesville , szeptember , teljes név és titulus : kisfaludi és lubellei báró Lipthay Antal Mária Béla Alajos ) , felnőttként Dél-Amerikában , Chilében telepedett le , két gyermeke született Antal és Isabel . Bálint ( Lovrin , szeptember – ? , január , teljes név és titulus : kisfaludi és lubellei báró Lipthay Bálint Béla Frigyes Alajos Sándor Mária ) , Magyarországon élte le az életét . Felesége losonczi báró Bánffy Katalin Mária Daniela , majd Dénes Mariann . Első házasságából két gyermeke született , Endre és Gergely . Életútja Tanulóévek Főnemesi családból származott , ezért nem járt elemi iskolába . Német- , francia- , később magyar tanítónők oktatták . A gimnázium első osztályát Bécsben , a Mária Terézia által alapított bentlakásos elit tanintézményben , a Theresiánumban ( Teréz Akadémia , eredeti neve : Theresianische Akademie ) végezte . Az intézmény a birodalom minden nemzetisége számára nyitott volt . Oktatni német nyelven , majdtől magyar nyelven is kötelező volt . Tanulmányait egy évig folytatta itt , mert betegeskedései miatt , év végén a szülei kivették az iskolából , majd Lovrinban , mint magántanuló tanult tovább . A középiskolai tanulmányainak utolsó két évét a Ferenc József Nevelőintézetben , Budapesten töltötte , itt is érettségizett . Az intézményben angol- , és francia nyelvoktatásban is részesült . A rendes iskolai órákon kívül , a tanulókkal külön nevelők és korrepetitorok is foglalkoztak . Lipthay Bélát gyermekkora óta vonzották a természettudományok ( főleg a növény- és az állattan ) , gazdálkodónak készült , de szülői nyomásra mégis a zürichi Műszaki Egyetem Technikai Karára iratkozott be , de csak egy évig tanult itt , nem vonzották a gépek , tervei között szerepelt , hogy átiratkozik a Természettudományi Karra , ami sajnos az első világháború kitörése miatt meghiúsult . A háború alatti évei 1913-ban , az akkori elvárásoknak megfelelően , önkéntes katonai szolgálatra vonult be , ahol tartalékos zászlósi rendfokozatot szerzett , majd tartalékos tisztként folytatta a katonai szolgálatot a XIII. közös császári és királyi huszárezredben . A háború alatt , rövid pihenőket kivéve , szinte végig a fronton harcolt . Bronz- és Ezüst Katonai Érdemérmet , Nagyezüst Vitézségi Érmet , valamint Károly Csapatkeresztet kapott elismerésként . A háború végén Bulgáriából érkeztek vissza , majd Budapesten szerelték le őket . Lovrinba tért haza és az ősi birtokon gazdálkodásba kezdett . A települést még Lipthay Antal tábornokben Kisősszel ( Gotlob ) együtt kapta , II. Lipót császártól , donációként , a törökkel Újpalánknál vívott ütközetben tanúsított érdemeiért . A Napóleon elleni háborúkban , az Észak-itáliai harcokban is jeleskedő generális a későbbiekben itt épített magának kastélyt . Fia , Frigyes , fasorokkal ültette be , ésben angolkertet is telepített a kastély köré . A birtok apáról fiúra szállt , Lipthay Béla is édesapjától örökölte , annakben bekövetkezett halála után . Lovrin előbb szerb , majd román megszállás alá került . A földreform eredményeként jelentősen lecsökkentették a magyar birtokosok területét . Lótenyésztésbe fogott , keményítőgyárat létesített , amit később konzervgyárrá alakított át . A vállalkozások , és a gazdálkodás mellett folytatta rovartani munkásságát is . Három gyermeke is itt született . A boldog időket beárnyékolták a politikai viszonyok , a román hatóságokkal összetűzésbe került , akik nemcsak a kiutazási engedélyt tagadták meg tőle , hanem kémkedéssel , a román állam elleni szervezkedéssel is megvádolták . Feleségével együtt vizsgálati fogságba került , ahonnan román jószágigazgatójuknak és ismerőseiknek köszönhetően egy hét után elengedték őket . Az egyre nehezebb politikai viszonyok , valamint anyagi gondok miatt,tavaszán Kanadába utazott , hogy megnézze , érdemes-e kivándorolni . Állást vállalt a Cunard Line tengerhajózási társaság egyik kanadai irodájában ( Winnipeg , Angol-Kanada ) . A kint töltött három év alatt , csak egyszer, februárjában látogatott haza . Végül a kitelepülést nem találta jó megoldásnak , ezért úgy döntött maradnak Lovrinban . Azas években a Lipthay családnak egyre kilátástalanabbá vált a helyzete Romániában . A közelgő második világháború miatt is , a gazdasági helyzet , a gyermekek iskoláztatása , a magyarországi rokonsággal való kapcsolattartás is egyre nehezebbé vált . Mindez a háború kitörése után még rosszabb lett . A kastélyukban román- és német tisztek voltak elszállásolva , Lipthay Bélát katonai szolgálatra hívták be . Rengeteg engedély megszerzése után sikerült elintézni a leszerelését , eladni a konzervgyárat és a családi kastélyt , elcserélni a lovrini birtokot . A birtokcsere sajógalgóczi Galgóczi Sándor magyar királyitól román királyi ) ezredessel történt , aki ősei révén bánáti gyökerekkel rendelkezett és birtokai voltak Dél-Magyarországon , Szarvason . Abban az időben a birtokcsere nagyon nehéz volt , végül a minisztérium nem engedélyezte , hogy Galgóczi feleségének , gróf Bolza Máriának a birtokhoz tartozó családi kastélyába költözzenek . Így csak birtokuk lett , lakhelyük nem , ezért megvásárolták egymillió aranypengőért , az eladó szécsényi kastélyt . Magyarországrahúsvétja előtt érkeztek . A vagonokba rakott ingóságaik között ott volt , a már akkor darabos lepkegyűjteménye is . A szécsényi Forgách kastélyt vették meg , de alig költöztek be , a harcok hihetetlen gyorsasággal érték el jelenlegi lakhelyüket . A helyiek és a menekültek tömegesen kértek védelmet a kastélyuk pincéjébe a bombázások elől . Mindenkit , több mintembert fogadtak be és élelmeztek . A visszavonuló német csapatok fel akarták robbantani a szécsényi malmot , teljes lisztkészletével , amit Lipthay Béla akadályozott meg intézkedéseivel . A megszálló szovjet csapatok elismerték a háború alatt tanúsított erőfeszítéseit , a többször elkobzott bútoraikat , könyveiket visszaszállították , a kivonulásuk után pedig még néhány tiszt egy ideig védelmezte is családjukat az esetleges visszaélésektől . A háború befejeződése után , a szécsényiholdas kis birtokán intenzív kertészeti gazdálkodásba fogott pár megmaradt lovával , de az államosítás után ez lehetetlenné vált . Ekkor a kastély pincéjében gombatermesztésbe kezdett . A megélhetésük nagyon nehézzé vált . A kastély adójaként óriási összeget fizettettek velük , amit egy ideig a szarvasi kastély eladásából megmaradt pénzből , eladott értéktárgyakból , műtárgyakból , könyvekből fedeztek . Később már a külföldi rokonok által küldött csomagokból tartották fent magukat . 1949-ben Lipthay Béla részmunkaidős állást kapott , havi-Ft-os fizetésért , a balassagyarmati Palóc Múzeumban . Rövid idő múlva , már főállású , Nógrád megye első természettudománnyal foglalkozó muzeológusa lett , mely állás fizetése , ha szűkösen is , de biztosítani tudta a család fennmaradását . Életük továbbra sem volt könnyű , többször rákerültek a kitelepítendők listájára , de a helyi hatóságok és a lakosság szimpátiája miatt , soha nem merték végrehajtani . A Rákosi-korszakban is tovább fokozódtak a nehézségek . A legkisebb gyermekét , Bálintot nem vették fel a gimnáziumba , csak levelező úton tudott végül diplomát szerezni . Mivel ebben az időben arisztokratának lenni főbenjáró bűnnek számított , volt részük rendőri fenyegetésben , házkutatásban , felfüggesztett börtönbüntetésben , amit korábbi vadászataiból megmaradt néhány töltényéért kapott . 1965. márciusén a Lipthay házaspár Hollandiába indult rokonlátogatásra . Nemcsak rokonokkal , barátokkal , ismerősökkel találkoztak , de ahónapos út során ellátogattak a legszebb városokba , múzeumokba , Hollandián kívül Belgiumban is . Brüsszelben , a Természettudományi Múzeumban ( Muséum des sciences naturelles ) , Dr . André Capart múzeum igazgató , oceanográfus , zoológus fogadta őket , aki ismerte Lipthay Béla rovartani munkásságát . Állást ajánlott fel neki a múzeumban,000 belga frankos fizetéssel , ami ebben az időben000.-Ft-nak felelt meg ( a hazai fizetése200.-Ft volt ) , de Lipthay az ajánlatot visszautasította , mert Magyarországot nem akarta elhagyni . Utolsó évei Lipthay Béla nyugdíjas éveiben is dolgozott a gyarmati múzeumban , de hetven év fölött a sok különféle munka , ( őslénytan , kiállítások , látogatók ) , már fárasztották , egészsége is megromlott . 1972-ben , a szécsényi kastély felújításának a megkezdésekor egy műemléki bizottság kiköltöztette őket , a Kossuth utcába , egy többlakásos ház egyik kétszobás lakásába , pedig korábban lakhatási engedélyt kaptak . Nem sokkal ezután kórházba került , innen már az új lakásukba tért vissza . Egy évet sem tölthetett azonban itt , mert novemberén rosszul lett , kórházba szállították , ahonnan pár hónap múlva hazatért márciusán ) , de már nem lett jobban , pár nappal később , márciusán elhunyt . Rovargyűjtései Máréves korában alapító tagja volt az Országos Erdészeti Egyesületnek,korona alapítványi tőkével . Első gyűjtései cincérek voltak . 13 évesen, ben ) múzeumi gyűjteményi igényeknek is megfelelő színvonalú cincéreket gyűjtött és preparált.ésközötti időszakban már nemcsak Budapesten , hanem Isaszegen is gyűjtötte ezeket a rovarokat . 20 évesen , január és között részt vett és felszólalt Budapesten a Magyar Szőlősgazdák Országos Egyesülete Szőlőmoly kongresszusán , ahol a sikertelen , szőlőmolyok elleni osztrák és francia kutatásokról számolt be . Kezdetben öccsével , Antallal gyűjtött lepkéket és egyéb rovarokat . Elsősorban lepkész volt , felesége elmondása szerint , csak Magyarországi fajokkal foglalkozott . Gyűjtéseit először szülőföldjén , Bánáton , majdután Nógrád megyében ( Szécsény , Nógrádszakál , Ipolytarnóc , Balassagyarmat , Rimóc , Ludányhalászi stb. ) végzi . Antal fivérével a Lovrini kastélyuk udvarán , egy harminc méter magas fémvázás tornyot építettek , tetején kis terasszal , esténként a gázlámpa fényénél várták és gyűjtötték a lepkéket . A kastély egy nagy szobáját pedig rovartani laboratóriumnak rendezték be , ahol a hernyóként gyűjtött fajokat nevelték . Herkulesfürdőn a magyar lepkészet egyik központjában , gyakran tartózkodott . A Kovács-villában lakott , melynek toronyszobájában egész éjszaka nyitva voltak az ablakok és a villanylámpa fényre becsalt lepkéket várta , melyek közül számos fajt a Kárpát-medencéből , elsőként ő mutatott ki . Nappal a környező hegyeket , a Domogledet mászta , ahonnan a Déli-Kárpátok endemikus nappali lepkéit gyűjtötte . Főleg nagylepkéket , kisebb mértékben molylepkéket gyűjtött , élete végén ezek száma a darabot is elérte . Nemcsak lepkéket , de hártyásszárnyúakat , kétszárnyúakat és cincérféléket is gyűjtött , melyeknek számos példánya megtalálható a Magyarországi és a külföldi múzeumokban . Külföldön a londoni British Museum-ban ( Natural History Museum ) , és a marosvásárhelyi Székely Nemzeti Múzeumban . Fontosabb lepke gyűjtései Csüngőlepkefélék Acélszínű csüngőlepke , ( Herkulesfürdő ) . Fehérlepkék Pieris ( Artogeia ) balcana Lorkoviċ , ( Artogeia balcana ) . A Pieris napihoz igen hasonlító faj , attól csak karyológiai elemzéssel különböztethető meg . Pieris ( Artogeia ) erganeergane ( Damogled ) . Boglárkalepke-félék Lycaena ( Heodes ) virgaureae balcanicola,( Herkulesfürdő ) . Hegyi törpeboglárka Tarkalepkefélék Kerekfoltú szerecsenlepke , ( Herkulesfürdő ) . ( Magyar Természettudományi Múzeum , Budapest , Lipthay gyűjtemény ) . Csőröslepke , ( Herkulesfürdő ) . Recés tarkalepke , ( Herkulesfürdő) . Barna tarkalepke , ( Herkulesfürdő ) . Málna-gyöngyházlepke , ( Herkulesfürdő ) . Szemeslepkék Orosz szénanimfa , ( Herkulesfürdő ) . Kirinia roxelana , ( Herkulesfürdő ) . Araszolók Psodosquadrifaria , ( Retyezát ) Szenderfélék Fagyalszender , ( Lovrin ) ( Székely Múzeum , Sepsiszentgyörgy ) . Bagolylepkefélék Nagy szikibagolylepke , ( Borosjenő mellett ) . Szitkárfélék Középhegységi szitkár , Albán szitkár , ( Romhány ) . Üvegszárnyú ribiszkelepke , ( Kőkapu ) . Sodrómolyfélék Szilvamoly,( Szécsény ) . Ruhamolyfélék Nemapogon gravosaella , ( Szécsény ) . Nevezetesebb , egyéb gyűjtései Cincérek Tölgy-gyökércincér , június , Hűvösvölgy . Sárgagyűrűs bogáncscincér , június , Budapest . Aphelonocnemia nebulosa , július , Budapest . Barna gyalogcincér , május , május , május , Budapest . Nyolcsávos gyalogcincér , május , Isaszeg . Lucernacincér , június , Budapest . Gyászcincér , május , Leányfalu . Árgusszemű cincér , június , Hűvösvölgy . Kétsávos földicincér , június , Budapest . Bíborcincér , július , Budapest . Kétszárnyúak 3.000 egyedet gyűjtött a Természettudományi Múzeumban pusztító tűzvész okozta károk pótlására . Pöszörlégyfélék Conophorus virescens . Magyargéc augusztus ) , Rárós : öregerdő június ) , Szécsény : Kőkapu május ) . Bombylius ater . Nógrádszakál június – június , június - június , Nógrádszakál : Beszterce-völgy június , В. , június ) , Rárós június , június , L , június , Szécsény : Kőkapu május , május ) . Bombylius canescens . Nógrádszakál : Beszterce-völgy június L. ) , Nógrádszakál : Déligerinc június ) , Nógrádszakál : Rárós június ) , Rárós június ) , Szécsény : Kőkapu május ) . Bombylius discolor Nógrádszakál május , június ) , Nógrádszakál : Rárós április ) , Szécsény : Kőkapu május ) . Bombylius fulvescens . Szécsény : Krivácsi-patak július ) . Bombylius major . Szécsény május ) . Bombylius venosus . Nógrádszakál május ) . Systoechus gradatus . Nógrádszakál : Rárós június ) . Systoechus sulphureus . Ipolytarnóc : Botos-árok augusztus ) , Magyargéc augusztus ) , Szécsény július ) . Lomatia belzebul . Rárós június ) . Lomatia sabaea . Nógrádszakál július ) , Nógrádszakál : Déli-gerinc június ) Szécsény : Kőkapu június , június , június ) . Anthrax anthrax . Szécsény : Kőkapu május , augusztus ) . Exoprosopa jacchus . Nógrádszakál : Beszterce-völgy augusztus ) , Szécsény : Kőkapu július , július , június ) . Hemipenthes morio . Hont : Kőmáj-völgy július ) , Litke : Öregerdő május , L. Nógrádszakál : Déligerinc június , június ) , Rárós június , június ) . Villa cingulata . Szécsény : Kőkapu június ) . Villa circiimdata . Szécsény : Kőkapu július ) . Villa halteralis Benczúrfalva augusztus , L. Szécsény : július , Börzsöny : Magyarkút augusztus ) . Villa paniscus . Nógrádszakál szeptember ) . Hártyásszárnyúak Buzogányos levéldarazsak családja ( Cimbicidae ) Abia fulgens július , Retyezát . Jelenleg a londoni Természettudományi Múzeumban található . Paleobotanikus 1920-as években Nopcsa Ferenc ( az első magyarországi dinoszaurusz lelet tudományos leírója ) őslénytani ásatásaiban és kutatásaiban vett részt . Ezek a gyakorlati őslénytani ismeretek a balassagyarmati múzeumi álláshoz is szükségesek voltak . Ehhez két neves kutató barátjától kapott segítséget , Andreánszky Gábortól ( a magyarországi paleobotanika jeles alakja , ELTE professzor , egykori akadémikus ) és Tasnádi Kubacska Andrástól ( az Országos Természettudományi Múzeum egykori főigazgatója , geológus , gerinces paleontológus , akiéven át dolgozott az ipolytarnóci lábnyom homokkő lelőhelyének feltárásán , mely munkában Lipthay Béla is segített . ) Legányi Ferenctől a gyűjtési technikát tanulta . Legányi Ferenc , Egerben az egyik leggazdagabb vidéki földtani gyűjteményt állította össze . A magyar őslénytannak az egyik legszorgalmasabb amatőr gyűjtője volt . Gyűjteménye , mely nemzetközileg is kiemelkedő jelentőségű , jelenleg a gyöngyösi Mátra Múzeum őslénytani kiállításán őrzik . Lipthay kitartásának köszönhetően,ésközöttlenyomatot a Nógrádszakáli Páris-völgyből, növényi lenyomatot pedig az ipolytarnóci Botos-árokból gyűjtött a Nógrádi Természettudományi Gyűjtemény számára . 1200 darabos ősnövénytani gyűjteményének jelentősebb fajai Pinus sp. „ Persea " speciosa Daphnogene cinnamomeifolia Daphnogene bilinica Daphnogene polymorpha Daphnogene spectabile Litsea ipolytarnocense Laurus primigenia Laurophyllum pseudoprinceps Platanus neptuni „ Quercus " cruciata Engelhardtia osbergensis Cyclocarya cyclocarpa Carya bartkoi Podogonium oehningense Oreopanax protomulticaulis Schefflera gaudini Smilax weberi Smilax aspera Smilax borsodensis Calamus noszki Sabal major Araceophyllum tarnocense Araceites hungaricus Egyéb tevékenységei A rovarok és ősmaradványok gyűjtése , rendszerezése mellett , rajzolt , festett , könyvillusztrációkat készített . Legszívesebben lepkéket , tájképeket festett , az ipari növények kártevőiről színes növényvédelmi , állattani posztereket készített . Kedvenc rajztechnikája a pasztellrajz volt . Helyi népszerűsítője volt a növényvédelmi és állattani ismereteknek , valamint a kártevők elleni védekezésnek . Kiállításokat szervezett több témában pl . az ipari növények kártevőiről , vadászatról . Fafaragáshoz , asztalosmesterséghez is értett , gyűjteményi dobozai nagy részét is maga készítette . A kerttervezéssel , parkosítással is nagy lelkesedéssel foglalkozott . A Vérmezőn létesített park egyes részeit , az ő rajzai , tervei alapján ültették be . Német nyelven verseket is írt . Kivételes olvasottsággal , széles körű műveltséggel rendelkezett . Igazi sportember volt . Remekül lőtt célba , aminek nagy hasznát vette vadászatai során . Kiválóan lovagolt , hiszen az első világháborúban is huszárként harcolt . De nem csak a lovaglást , de a lovakat is nagyon szerette . Lovrinban saját ménest alapított . Legkedvesebb sportja viszont a tenisz volt . Tenisztanára , Anthony F. Wilding a nyolcszoros wimbledoni bajnok , olimpiai bronzérmes Stockholm ) volt , aki nemcsak teniszezni , de angolul is tanítottaésközött a Liphtay fivéreket , Bélát és Antalt . Liphtay Béla olyan jól teniszezett , hogyben Jack Wright-ot , a kanadai bajnokot is legyőzte . Elismerései ben megkapta a Magyar Rovartani Társaságtól ( melynektól volt a tagja ) , a Frivaldszky Imre emlékplakett ezüst fokozatát . A000 darabos lepkegyűjteménye, Budapestre , a Természettudományi Múzeum Állattárába került , ahol manapság is szolgálják a magyar és nemzetközi tudományt . Egy új fajt , Lonicera lipthayana róla neveztek el . Híres szakemberek , akikkel kapcsolatban állt Diószeghy László ( lepkegyűjtő , rovartani szakíró , Székelyföld ) Kőnig Frigyes ( lepkeszakértő , gyűjtő , Temesvár ) Teleki Jenő Norman D. Riley ( a londoni British Múzeum osztályvezetője , a Royal Entomological Society titkára . A lepkefélék , különösen a boglárka lepke fajták kutatásával foglalkozott ) Lionel W. Rothschild ( az egyik legnagyobb magángyűjtő) Brisbane C. S. Warren ( a Royal Entomological Society tagja ) Kaszab Zoltán ( a magyar Természettudományi Múzeum főigazgatója , kiváló bogárszakértő , a gyászbogarak , hólyaghúzó bogarak nemzetközi szaktekintélye ) Kovács Lajos ( neves nagylepke kutató ) Éhik Gyula ( zoológus , a biológiai tudományok kandidátusa ) Issekutz László ( lepkegyűjtő , preparátor ) Móczár László ( a rovarkutatás és fényképezés nemzetközi szaktekintélye ) Bezsilla László ( entomológus , a rovarfauna kitűnő szakértője , neves lepkegyűjtő ) Gozmány László ( biológus , zoológus , entomológus ] , molylepke specialista , a Magyar Természettudományi Múzeum lepkegyűjteményének tudományos főmunkatársa ) Érdekességek ban , a szécsényi szakképző iskola , Lipthay Béla Mezőgazdasági Szakképző Iskola és Kollégium nevet vette fel . A Kubinyi Ferenc Múzeum abban a kastélyban működik , ahol egykor Lipthay Béla élt családjával . Források Bozsik András : Két országban , de egy hazában – Lipthay Béla1974 ) a rovarász Debreceni Egyetem Agrártudományi Közlemények62. Tiszántúli Növényvédelmi Fórum . Különszám. október16 . ) HU-ISSN12–23. oldal Bozsik András : Lovrintól Szécsényig - emlékezés Lipthay Bélára Debreceni Egyetem Agrártudományi Közlemények43. Tiszántúli Növényvédelmi Fórum . Különszám. október ) HU-ISSN21–32. oldal Nagy Iván : The Lipthay Family Főrangú Családok . Magyar Nemzetségi Zsebkönyv . A Magyar Heraldikai és Genealogiai Társaság . Budapest,366. oldal Nemes Családok . Magyar Nemzetségi Zsebkönyv . A Magyar Heraldikai és Genealogiai Társaság . Budapest,397. oldal Baron János J. Gudenus : A Magyarországi fönemesek , II. kötet , Budapest199. oldal Baron János J. Gudenus : Magyar Történelmi Családok Egyesülete, Budapest213. oldal Uns schickt der Prasident . Spiegel,08. oldal In der Schule beginnt der Kunderfang . Spiegel,09.217. oldal Für Trainer und Trimmer . Spiegel,07. oldal Bakó Gábor : A szőlőmolykongresszus Rovartani Lapok XIX.03.30. oldal Az Országos Erdészeti Egyesület tagjainak névsora és hátralékkimutatása év végén . Melléklet az Erdészeti Lapok év évfolyam szám ( január ) I. füzetéhez . I. rész : Alapító tagok. oldal Hir János , Mészáros Zoltán : Megkésett emlékezés Lipthay Bélára Nógrád megye első természettudományos muzeológusára . Nógrád Megyei Múzeumok Évkönyve XIX. kötet167 oldal . Kovács Éva Die Flora von Nógrádszakái. - in . Andreánszky Gábor Die Flora der sarmatischen stufe von Ungarn , Akadémiai Kiadó, Budapest224. oldal . http://www.magyarrovartanitarsasag.hu/Rovhir/RH57%20nem%20t%F6rdelt%202010_03.pdf https://web.archive.org/web/20160215163450/http://magyarrovartanitarsasag.hu/frivaldszky_emlekplakett.html https://web.archive.org/web/20160113155326/http://www.theresianum.ac.at/gymnasium/ueber-uns/geschichte http://www.kislexikon.hu/ferenc_jozsef-nevelointezet.html ( Pallas Nagylexikon ) http://www.fehervarihuszarok.hu/10_tortenet.html file: ///C: /Users/ BOGI/AppData/Local/Temp/kisvarosi_kronika_2012_03_03.pdf http://www.matrainfo.hu/telep_gyongyos.php http://www.butterfliesofbulgaria.com/pieerg http://www.termeszetvedelem.hu/_user/downloads/fajmegorzesi%20tervek/nagy%20szikibagoly.pdf http://www.hargitakiado.ro/cikk.php?a=MTgyNQ https://web.archive.org/web/20160306105206/http://www.prherald.hu/2013/09/odescalchi-eugenia/ http://www.ekeban.ro/geoladak/pdf/08.pdf https://lipthay.wordpress.com/family-tree/descendant/ http://www.geni.com/people/B%C3%A1lint-B%C3%A9la-Frigyes-Alajos-S%C3%A1ndor-M%C3%A1ria-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000024699833559 http://www.geni.com/people/Antal-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000017392851034 http://www.geni.com/people/B%C3%A1lint-B%C3%A9la-Frigyes-Alajos-S%C3%A1ndor-M%C3%A1ria-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000024699833559 http://www.geni.com/people/Figyes-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000038214164490 http://www.geni.com/people/B%C3%A9la-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000017392289680 http://www.geni.com/people/Zs%C3%B3fia-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000027791948970 http://www.geni.com/people/Antal-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle-BR/6000000028092278877 http://www.geni.com/people/M%C3%A1ria-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000022957545987 http://www.geni.com/people/Frigyes-Lipthay-de-Kisfalud-et-Lubelle/6000000023317785947 http://www.geni.com/people/Margit-L%C3%A1z%C3%A1r-Bors-de-Sz%C3%A1rhegy-GR/6000000022957528965 1892-ben született személyek 1944-ben elhunyt személyek Magyar botanikusok Magyar entomológusok Magyar muzeológusok Béla