Sonković
Sonković falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében. Közigazgatásilag Skradinhoz tartozik.

Fekvése 
Šibenik központjától légvonalban 13, közúton 23 km-re, községközpontjától 7 km-re északnyugatra, Dalmácia középső részén, az A1-es autópálya északi oldalán fekszik. A faluból délnyugatra szép kilátás nyílik a Prukljansko- (vagy másképpen Prokljana-) tóra és a sziklás, de termékeny Gudučára a madárrezervátummal, valamint az azonos nevű patakra, mely ezen a terülten átfolyva a tóba ömlik. A Prukljansko-tavon található a Stipanac szigetecske Gavanovi dvori romjaival és a római vízvezeték az "Implecusa" maradványaival, mely a Kaštel nevű településrész alatti Sonković-forrásból szállította ide a vizet. Mióta ez a forrás ismert még sohasem jegyezték fel róla hogy kiszáradt volna.

Története 
A Prukljansko-tavon található, a településhez tartozó a Stipanac sziget már a római korban lakott volt. A tó vizéből helyenként ókori falmaradványok állnak ki, melyeket a nép Gavanovi dvorinak nevez és számos helyi legenda fűződik hozzájuk. A falu története a középkorban kezdődik, amikor birtokosa és egyben névadója a Sonković család felépíttette itteni várát. A településnek ebben az időben önálló plébániája is volt, a Matići nevű településrészen ma is látható a középkori plébániaház. A török 1523-ban foglalta el a közeli várakat. 1528-ban megalapították a Sonkovići náhijét, ezzel a település török közigazgatási központ lett. A török uralom a 17. század végén ért véget, mely után velencei uralom következett. Ezután a Boszniából 1686 és 1689 között pravoszláv vlach lakosság települt be. A katolikusok a török kiűzése után 1735-ig a skradini és a krkovići plébániákhoz, majd ezután 1876-ig a vaćani plébániához tartoztak. Ezt követően a mai napig a piramatovici plébánia hívei. A falu 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. A településnek 1857-ben 300, 1910-ben 520 lakosa volt. Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. 1991-ben lakosságának 51 százaléka pravoszláv szerb, 44 százaléka katolikus horvát volt. A délszláv háború során elfoglalták a szerb felkelők és a Krajinai Szerb Köztársasághoz csatolták. A szerb agressziónak hat halálos áldozata volt. 1995 augusztusában a „Vihar” hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg. A településnek 2011-ben 336 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
A közeli kis Stipanac-szigeten középkori templomocska romjai láthatók. 1980-ig egy római vízvezeték boltíve is látható volt itt, amíg egy tűzoltó repülőgép vízibombájával meg nem semmisítette. Apály idején egy több mint egy kilométer hosszú, egészen a szigetig érő ókori töltés maradványa bukkan ki a víz alól. A Prokljana-tónak ez az egyetlen szigete, hosszúsága 110 méter, szélessége 60 méter és mindössze 3 méterrel emelkedik ki a tengerből.
Sonković középkori várából máig fennmaradt a torony romja, mely több emeletnyi magasságban áll.
A temetőben áll a középkori eredetű Szent Márk templom, melyet a délszláv háború idején a szerbek felrobbantottak. A háború után eredeti helyén építették újjá.
Boldog Alojzije Stepinac tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1999-ben épült.
A faluban emlékművet állítottak a délszláv háború idején meggyilkolt hat polgári áldozatnak.
A Sonković-forrás már ősidők óta a ellátja a település ivóvízzel. Az ókorban innen római vízvezeték vezetett a Stipanac-szigetre.

Jegyzetek

További információk
 Skradin város hivatalos oldala 
 Skradin város turisztikai irodájának oldala 
 A spliti ferences rendtartomány honlapja 
 A šibeniki püspökség honlapja 
 A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja

Fordítás 

Šibenik-Knin megye települései
Sonković falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében . Közigazgatásilag Skradinhoz tartozik . Fekvése Šibenik központjától légvonalban közútonkm-re , községközpontjátólkm-re északnyugatra , Dalmácia középső részén , az A1-es autópálya északi oldalán fekszik . A faluból délnyugatra szép kilátás nyílik a Prukljansko- ( vagy másképpen Prokljana- ) tóra és a sziklás , de termékeny Gudučára a madárrezervátummal , valamint az azonos nevű patakra , mely ezen a terülten átfolyva a tóba ömlik . A Prukljansko-tavon található a Stipanac szigetecske Gavanovi dvori romjaival és a római vízvezeték az " Implecusa " maradványaival , mely a Kaštel nevű településrész alatti Sonković-forrásból szállította ide a vizet . Mióta ez a forrás ismert még sohasem jegyezték fel róla hogy kiszáradt volna . Története A Prukljansko-tavon található , a településhez tartozó a Stipanac sziget már a római korban lakott volt . A tó vizéből helyenként ókori falmaradványok állnak ki , melyeket a nép Gavanovi dvorinak nevez és számos helyi legenda fűződik hozzájuk . A falu története a középkorban kezdődik , amikor birtokosa és egyben névadója a Sonković család felépíttette itteni várát . A településnek ebben az időben önálló plébániája is volt , a Matići nevű településrészen ma is látható a középkori plébániaház . A törökban foglalta el a közeli várakat.ban megalapították a Sonkovići náhijét , ezzel a település török közigazgatási központ lett . A török uralom a század végén ért véget , mely után velencei uralom következett . Ezután a Boszniábólésközött pravoszláv vlach lakosság települt be . A katolikusok a török kiűzése utánig a skradini és a krkovići plébániákhoz , majd ezutánig a vaćani plébániához tartoztak . Ezt követően a mai napig a piramatovici plébánia hívei . A faluben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . A településnekbenbenlakosa volt . Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett.ben lakosságánakszázaléka pravoszláv szerb,százaléka katolikus horvát volt . A délszláv háború során elfoglalták a szerb felkelők és a Krajinai Szerb Köztársasághoz csatolták . A szerb agressziónak hat halálos áldozata volt.augusztus ában a „ Vihar” hadművelet során foglalta vissza a horvát hadsereg . A településnekbenlakosa volt . Lakosság Nevezetességei A közeli kis Stipanac-szigeten középkori templomocska romjai láthatók.ig egy római vízvezeték boltíve is látható volt itt , amíg egy tűzoltó repülőgép vízibombájával meg nem semmisítette . Apály idején egy több mint egy kilométer hosszú , egészen a szigetig érő ókori töltés maradványa bukkan ki a víz alól . A Prokljana-tónak ez az egyetlen szigete , hosszúságaméter , szélességeméter és mindösszeméterrel emelkedik ki a tengerből . Sonković középkori várából máig fennmaradt a torony romja , mely több emeletnyi magasságban áll . A temetőben áll a középkori eredetű Szent Márk templom , melyet a délszláv háború idején a szerbek felrobbantottak . A háború után eredeti helyén építették újjá . Boldog Alojzije Stepinac tiszteletére szentelt római katolikus templomaben épült . A faluban emlékművet állítottak a délszláv háború idején meggyilkolt hat polgári áldozatnak . A Sonković-forrás már ősidők óta a ellátja a település ivóvízzel . Az ókorban innen római vízvezeték vezetett a Stipanac-szigetre . Jegyzetek További információk Skradin város hivatalos oldala Skradin város turisztikai irodájának oldala A spliti ferences rendtartomány honlapja A šibeniki püspökség honlapja A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja Fordítás Šibenik-Knin megye települései