Kamenmost
Kamenmost falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Podbablje községhez tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 60, közúton 84 km-re keletre, Makarskától légvonalban 19, közúton 37 km-re északkeletre, a dalmát Zagora területén, Imotska krajina középső részén, Imotski városával szemben 4 km-re délnyugatra, az Imotski-mező déli oldalán fekszik. Itt halad át a 60-as számú főút a Vrljika folyón.

Története 
Kamenmost a község legősibb települése. Az itt levő a folyami átkelőnél már az ókorban is híd vezetett át, erről a kőhídról kapta a település nevét. A térség első ismert népe az illírek voltak. Jelenlétüket igazolják az ókorból fennmaradt halomsírok és várak maradványai. Az illír háborúk végeztével az 1. század elején e terület is Dalmácia római tartomány része lett. A békésebb idők gazdasági felvirágzást hoztak e vidék számára is. A római jelenlétet főként a területén előkerült régészeti leletek bizonyítják. Már a római korban vezetett itt át híd a Vrljikán. Itt haladt át az Ad Novae (Runović) településről Epilentio és Delminium felé menő út. A kereszténység már az első századokban elterjedt ezen a területen, erről mesélnek a szomszédos Zmijavcin talált ókeresztény bazilika maradványai, melyek a 6. századból származnak. A horvátok ősei a 7. században vándoroltak be erre a vidékre. A középkori horvát állam közigazgatásában ez a terület Fehér-Horvátországhoz, azon belül az Imoti zsupánsághoz tartozott. A bencés atyák a 11. században Proložachoz tartozó Opačacnál a Vrljika-folyó forrásánál építették fel kolostorukat, innen végezték a térség lakóinak keresztény hitre térítését. A 14. századtól a hívek lelki gondozását a ferencesek vették át, akik az elpusztult kolostort újjáépítették. A település első írásos említése 1400-ban történt „Camen Most” alakban. A török 1463-ban meghódította a közeli Boszniát, majd 1493-re már ez a terület is uralmuk alá került. Az 1699-es karlócai béke török kézen hagyta. Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békével 1718-ban történt meg. Ezután a Velencei Köztársaság fennhatósága alá tartozott. A török uralom teljes ideje alatt a hívek lelki gondozását a vrljikai ferencesek látták el, kolostoruk a 17. századtól már a Prološko blato kis Manastir nevű szigetén működött. A 16. század második felében a rend Kamenmoston is letelepedett, ahol saját rendházuk és kápolnájuk is volt. A podbabljei plébániát kezdetben a ferences atyák vezették, akik 1735-ig laktak Kamenmoston, ezután építették fel az új plébániaházat a plébánia központjában. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, 1809-ben az Illír tartományok része lett, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. A falunak 1880-ban 207, 1910-ben 492 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később a Jugoszláv Királyság része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. 2011-ben a településnek 520 lakosa volt.

Lakosság 

(1857-ben, 1869-ben és 1921-ben lakosságát Podbablje Gornje településhez számították.)

Nevezetességei 
Szent Lukács evangélista tiszteletére szentelt plébániatemploma a főút mellett áll. Ezen a helyen már a török érkezése előtt is templom állott, melyet a korabeli források 1562-ben említenek először. 1624-ben a ferencesek IV. Murád szultántól kértek engedélyt az újjáépítésére. A főbejárat feletti tábla szerint 1705-ben megújították. A templomon ma is látszanak a második építési fázis nyomai, melynek alsó része széttört sírkövekből, a felső rész pedig faragott kövekből épült. A templom mai formáját 1772-ben nyerte el. Bejárata felett hatágú rozetta látható, a homlokzat feletti harangtoronyban két harang található. Az épületet utoljára 1971-ben renoválták. 2010-ben új oltárt szenteltek fel a templomban, melyet a régi oltár másolataként készítettek Giuseppe Sava műhelyében. A bal oldali oltáron álló Szűz Mária és jobb oldali oltáron álló Szent Antal szobor régi tiroli munka, készítési idejük ismeretlen. A templom körül temető található.
A Gyógyító boldogasszony tiszteletére szentelt kápolnája.
A Vrljikán átvezető kőhíd a község egyik legismertebb szimbóluma.
A hídtól nyugatra, a Vrljika-folyó jobb partján található a Markićuša-malom.  A malomépület kétszintes, téglalap alaprajzú ház, mely szabálytalanul faragott, egyenlőtlen méretű kövekből épült, cserepekkel borított nyeregtetővel. A földszinten a malom, az emeleten pedig kamrák voltak. Valószínűleg a 18. és 19. században épült.

Jegyzetek

Források 
Podbablje község hivatalos oldala 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
A község információs portálja 
A spliti ferences rendtartomány honlapja 
Podbablje – turistainformációk

Irodalom 
Strategija razvoja općine Podbablje 2015-2020. Podbablje,2015.  - Podbablje község fejlesztési stratégiája  

Split-Dalmácia megye települései
Kamenmost falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Podbablje községhez tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re keletre , Makarskától légvonalban közútonkm-re északkeletre , a dalmát Zagora területén , Imotska krajina középső részén , Imotski városával szembenkm-re délnyugatra , az Imotski-mező déli oldalán fekszik . Itt halad át aas számú főút a Vrljika folyón . Története Kamenmost a község legősibb települése . Az itt levő a folyami átkelőnél már az ókorban is híd vezetett át , erről a kőhídról kapta a település nevét . A térség első ismert népe az illírek voltak . Jelenlétüket igazolják az ókorból fennmaradt halomsírok és várak maradványai . Az illír háborúk végeztével az század elején e terület is Dalmácia római tartomány része lett . A békésebb idők gazdasági felvirágzást hoztak e vidék számára is . A római jelenlétet főként a területén előkerült régészeti leletek bizonyítják . Már a római korban vezetett itt át híd a Vrljikán . Itt haladt át az Ad Novae ( Runović ) településről Epilentio és Delminium felé menő út . A kereszténység már az első századokban elterjedt ezen a területen , erről mesélnek a szomszédos Zmijavcin talált ókeresztény bazilika maradványai , melyek a századból származnak . A horvátok ősei a században vándoroltak be erre a vidékre . A középkori horvát állam közigazgatásában ez a terület Fehér-Horvátországhoz , azon belül az Imoti zsupánsághoz tartozott . A bencés atyák a században Proložachoz tartozó Opačacnál a Vrljika-folyó forrásánál építették fel kolostorukat , innen végezték a térség lakóinak keresztény hitre térítését . A századtól a hívek lelki gondozását a ferencesek vették át , akik az elpusztult kolostort újjáépítették . A település első írásos említéseban történt „ Camen Most” alakban . A törökban meghódította a közeli Boszniát , majdre már ez a terület is uralmuk alá került . Azes karlócai béke török kézen hagyta . Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békévelban történt meg . Ezután a Velencei Köztársaság fennhatósága alá tartozott . A török uralom teljes ideje alatt a hívek lelki gondozását a vrljikai ferencesek látták el , kolostoruk a századtól már a Prološko blato kis Manastir nevű szigetén működött . A század második felében a rend Kamenmoston is letelepedett , ahol saját rendházuk és kápolnájuk is volt . A podbabljei plébániát kezdetben a ferences atyák vezették , akikig laktak Kamenmoston , ezután építették fel az új plébániaházat a plébánia központjában . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, ben az Illír tartományok része lett , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett . A falunakbanbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később a Jugoszláv Királyság része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához került.óta a független Horvátországhoz tartozik.ben a településneklakosa volt . Lakosság ( 1857-ben,ben ésben lakosságát Podbablje Gornje településhez számították . ) Nevezetességei Szent Lukács evangélista tiszteletére szentelt plébániatemploma a főút mellett áll . Ezen a helyen már a török érkezése előtt is templom állott , melyet a korabeli forrásokben említenek először.ben a ferencesek IV . Murád szultántól kértek engedélyt az újjáépítésére . A főbejárat feletti tábla szerintben megújították . A templomon ma is látszanak a második építési fázis nyomai , melynek alsó része széttört sírkövekből , a felső rész pedig faragott kövekből épült . A templom mai formájátben nyerte el . Bejárata felett hatágú rozetta látható , a homlokzat feletti harangtoronyban két harang található . Az épületet utoljáraben renoválták.ben új oltárt szenteltek fel a templomban , melyet a régi oltár másolataként készítettek Giuseppe Sava műhelyében . A bal oldali oltáron álló Szűz Mária és jobb oldali oltáron álló Szent Antal szobor régi tiroli munka , készítési idejük ismeretlen . A templom körül temető található . A Gyógyító boldogasszony tiszteletére szentelt kápolnája . A Vrljikán átvezető kőhíd a község egyik legismertebb szimbóluma . A hídtól nyugatra , a Vrljika-folyó jobb partján található a Markićuša-malom . A malomépület kétszintes , téglalap alaprajzú ház , mely szabálytalanul faragott , egyenlőtlen méretű kövekből épült , cserepekkel borított nyeregtetővel . A földszinten a malom , az emeleten pedig kamrák voltak . Valószínűleg a és században épült . Jegyzetek Források Podbablje község hivatalos oldala A split-makarskai érsekség honlapja További információk A község információs portálja A spliti ferences rendtartomány honlapja Podbablje – turistainformációk Irodalom Strategija razvoja općine Podbablje Podbablje,2015. - Podbablje község fejlesztési stratégiája Split-Dalmácia megye települései