Metro–2
A Metro–2 (oroszul: Метро-2) egy feltételezett titkos metróhálózat Moszkvában. A létezését soha nem erősítették meg hivatalos szervek, bár nem is cáfolták egyértelműen. A feltételezések szerint a publikus hálózattal párhuzamosan került kiépítésre az 1930-as évektől kezdve Sztálin parancsára. A hálózat 4 vonalból áll melyek 50-200 méter mélyen futnak, összeköttetést teremtve a Kreml, az FSZB (volt KGB) székház és a Vnukovói nemzetközi repülőtér között, érintve több titkos kormányzati bunkert is.

A speciális metró létezését valószínűsíti, hogy hasonló létesítmények épültek Washingtonban (United States Capitol Subway System, nem titkos), Pekingben és Phenjanban is. A Kreml alatt kétségtelenül léteznie kell kormányzati óvóhelynek, és ennek legalábbis  valamilyen összeköttetése a néhány száz méterre húzódó, szintén részben légoltalmi célokból épült metróvonalakkal szinte bizonyos. A Metro–2 egyéb adatai nagyrészt spekulációkon alapulnak.

Története 
A Metro–2 eredetileg a párt és az állam vezető funkcionáriusainak menekítését szolgálta volna például atomcsapás esetén.

1992 nyarán az orosz Junoszty (Юность) magazin jelentette meg Vladimir Gonik egy novelláját, amiben először nevesítette a moszkvaiak által már régóta dédelgetett legendát, a Metro–2-t. Ezután a titkos föld alatti létesítményen rajta ragadt ez a név.

A Metro–2 építését valószínűleg Sztálin parancsára kezdték meg 1935-ben, a publikus metró építésével egy időben. Ez azonban állítólag csak egy autóval járható alagút volt Sztálin dácsája felé.

A Metro–2 első valódi vonalát a feltételezések szerint 1967-ben építették meg. Ebben az időszakban Moszkvát már sok atombiztos katonai létesítmény övezte. Ezekhez az – atomcsapás után is – önellátó földalatti városokhoz biztosított jól rejlett kapcsolatot a Metro–2.

A Metro–2 feltételezések szerint négy vonalból áll, és hossza vetekszik az ismert moszkvai metróéval: ezek a vonalak kötik össze többek között az FSZB (a legendás/hírhedt kémelhárítás, a KGB utódszervezete) székházával, a Vnukovo–2 repülőtérrel vagy a szintén híres/hírhedt földalatti várossal, Ramenkivel.

Az alagutak egyvágányosak, helyenként kitérővel,  hiszen csak menekítésre szolgálnak. A rajtuk közlekedő vonatok konstrukciója, külső képe megegyezik a moszkvai – és még vagy 30 évig a magyar – metró szerelvényeivel, csak sokkal rövidebbek.

A létesítményről 1992-ben a Time magazin is cikket közölt.

A Moszkva földalatti rejtekeit kutató csoportok, a diggerek persze minden tiltás ellenére beszivárognak a metróba, és keresik a Metro–2 nyomait. Zapet-no beszámolójának az összefoglalása:

Közismert pletyka, hogy a Szportyivnaja és az Egyetem megállók között balra van egy elágazás a vonalon. Ez hivatalosan egy zsákutca, de a meredek rámpa végét egy hatalmas hermetikus vaskapu zárja le. Ez a Metro–2 bejárata. A vaskapu folyamatosan ki van világítva és egy infrakamerával figyelik meg a kapu előtti teret. Vajon minek ide a kamera, ha nincs itt semmi?

A Metro–2 feltételezések szerint 4 vonalból áll, ha az eredeti sztálini alagutat nem számoljuk, az ugyanis nem vasúti alagút volt.

Az első vonal 
Az első vonal, a D–6, az egyetlen vonal, . Az 1967-ben üzembe helyezett vonal nagyjából 27 km hosszú lehet, az Arbatszkaja alól indul. Kapcsolatot biztosít Ramenki 43, az a KGB- (ma FSZB) akadémia és a vezérkari akadémia irányából a Vnukovo–2 kormányzati repülőtérhez. Ennek a vonalnak van kapcsolata a „normál” metróval a Szportyivnaja és az Egyetem megállók között.

A második vonal 
A második vonalat 1987-ben adták át. A 60 km hosszú vonal a Kremltől indul, majd a Varsó sugárúttal párhuzamosan a déli irányba hagyja el a várost, a „Bor” fedőnevű kormányzati bunker végállomással. A vonalat valószínűleg tovább bővítik az új kormányzati bunker, a „Raven” irányába is, így hossza 74 km-re emelkedik. (Összehasonlításként, a budapesti metróhálózat teljes hossza 38,6 km.)

A harmadik vonal 
A harmadik vonalat szintén ’87-ben építették, hossza „csak” 25 km. Ez keleti irányban hagyja el a várost, célja Balasiha, ahol egy fontos katonai támaszpont (és bunker), a „Zarja” található.

A negyedik vonal 
A negyedik vonalra a kormányzat 1997-ben különített el egy keretet, ami még az amerikai Kongresszusban is vihart kavart, mivel attól tartottak, hogy az oroszok a 4. titkos, főleg katonai célú metrójukat részben (és persze feltevések szerint) amerikai pénzből finanszírozták. A vonal célja egy szanatóriumnak álcázott bunkerkomplexum Barvihában.

Jegyzetek

Források 
passport.blog.hu: A moszkvai Metro–2 legendája
zapret-no.livejournal.com: Метро-2 не существует или троллейбус для Димы
abovetopsecret.com: RAMENKI 43 – An underground city built by Stalin in case of a nuclear catastrophe?
Youtube: Secret Russian government subway – Metro 2; English Translation
metro.ru: Метро-2
moskvax.ru: Метро-2
unknownworld.co: Metro-2
google könyv: Doomsday scenarios

Moszkva metróvonalai
A Metro–2 ( oroszul : Метро-2 ) egy feltételezett titkos metróhálózat Moszkvában . A létezését soha nem erősítették meg hivatalos szervek , bár nem is cáfolták egyértelműen . A feltételezések szerint a publikus hálózattal párhuzamosan került kiépítésre azas évektől kezdve Sztálin parancsára . A hálózatvonalból áll melyekméter mélyen futnak , összeköttetést teremtve a Kreml , az FSZB ( volt KGB ) székház és a Vnukovói nemzetközi repülőtér között , érintve több titkos kormányzati bunkert is . A speciális metró létezését valószínűsíti , hogy hasonló létesítmények épültek Washingtonban ( United States Capitol Subway System , nem titkos ) , Pekingben és Phenjanban is . A Kreml alatt kétségtelenül léteznie kell kormányzati óvóhelynek , és ennek legalábbis valamilyen összeköttetése a néhány száz méterre húzódó , szintén részben légoltalmi célokból épült metróvonalakkal szinte bizonyos . A Metro–2 egyéb adatai nagyrészt spekulációkon alapulnak . Története A Metro–2 eredetileg a párt és az állam vezető funkcionáriusainak menekítését szolgálta volna például atomcsapás esetén . 1992 nyarán az orosz Junoszty ( Юность ) magazin jelentette meg Vladimir Gonik egy novelláját , amiben először nevesítette a moszkvaiak által már régóta dédelgetett legendát , a Metro–2-t . Ezután a titkos föld alatti létesítményen rajta ragadt ez a név . A Metro–2 építését valószínűleg Sztálin parancsára kezdték megben , a publikus metró építésével egy időben . Ez azonban állítólag csak egy autóval járható alagút volt Sztálin dácsája felé . A Metro–2 első valódi vonalát a feltételezések szerintben építették meg . Ebben az időszakban Moszkvát már sok atombiztos katonai létesítmény övezte . Ezekhez az – atomcsapás után is – önellátó földalatti városokhoz biztosított jól rejlett kapcsolatot a Metro–2 . A Metro–2 feltételezések szerint négy vonalból áll , és hossza vetekszik az ismert moszkvai metróéval : ezek a vonalak kötik össze többek között az FSZB ( a legendás / hírhedt kémelhárítás , a KGB utódszervezete ) székházával , a Vnukovo–2 repülőtérrel vagy a szintén híres / hírhedt földalatti várossal , Ramenkivel . Az alagutak egyvágányosak , helyenként kitérővel , hiszen csak menekítésre szolgálnak . A rajtuk közlekedő vonatok konstrukciója , külső képe megegyezik a moszkvai – és még vagyévig a magyar – metró szerelvényeivel , csak sokkal rövidebbek . A létesítményrőlben a Time magazin is cikket közölt . A Moszkva földalatti rejtekeit kutató csoportok , a diggerek persze minden tiltás ellenére beszivárognak a metróba , és keresik a Metro–2 nyomait . Zapet-no beszámolójának az összefoglalása : Közismert pletyka , hogy a Szportyivnaja és az Egyetem megállók között balra van egy elágazás a vonalon . Ez hivatalosan egy zsákutca , de a meredek rámpa végét egy hatalmas hermetikus vaskapu zárja le . Ez a Metro–2 bejárata . A vaskapu folyamatosan ki van világítva és egy infrakamerával figyelik meg a kapu előtti teret . Vajon minek ide a kamera , ha nincs itt semmi ? A Metro–2 feltételezések szerintvonalból áll , ha az eredeti sztálini alagutat nem számoljuk , az ugyanis nem vasúti alagút volt . Az első vonal Az első vonal , a D–6 , az egyetlen vonal , \ . Azben üzembe helyezett vonal nagyjábólkm hosszú lehet , az Arbatszkaja alól indul . Kapcsolatot biztosít Ramenki az a KGB- ( ma FSZB ) akadémia és a vezérkari akadémia irányából a Vnukovo–2 kormányzati repülőtérhez . Ennek a vonalnak van kapcsolata a „ normál” metróval a Szportyivnaja és az Egyetem megállók között . A második vonal A második vonalat 1987-ben adták át . Akm hosszú vonal a Kremltől indul , majd a Varsó sugárúttal párhuzamosan a déli irányba hagyja el a várost , a „ Bor” fedőnevű kormányzati bunker végállomással . A vonalat valószínűleg tovább bővítik az új kormányzati bunker , a „ Raven” irányába is , így hosszakm-re emelkedik . ( Összehasonlításként , a budapesti metróhálózat teljes hossza6 km . ) A harmadik vonal A harmadik vonalat szintén ’87-ben építették , hossza „ csak”km . Ez keleti irányban hagyja el a várost , célja Balasiha , ahol egy fontos katonai támaszpont ( és bunker ) , a „ Zarja” található . A negyedik vonal A negyedik vonalra a kormányzatben különített el egy keretet , ami még az amerikai Kongresszusban is vihart kavart , mivel attól tartottak , hogy az oroszok a titkos , főleg katonai célú metrójukat részben ( és persze feltevések szerint ) amerikai pénzből finanszírozták . A vonal célja egy szanatóriumnak álcázott bunkerkomplexum Barvihában . Jegyzetek Források passport.blog.hu: A moszkvai Metro–2 legendája zapret-no.livejournal.com: Метро-2 не существует или троллейбус для Димы abovetopsecret.com: RAMENKI– An underground city built by Stalin in case of a nuclear catastrophe ? Youtube : Secret Russian government subway – Metro English Translation metro.ru: Метро-2 moskvax.ru: Метро-2 unknownworld.co: Metro-2 google könyv : Doomsday scenarios Moszkva metróvonalai