Otrić-Seoci
Otrić-Seoci falu Horvátországban, Dubrovnik-Neretva megyében. Közigazgatásilag Pojezerje községhez tartozik, annak központi települése.

Fekvése 
Makarskától légvonalban 38, közúton 57 km-re délkeletre az A1-es autópálya mentén fekszik. Területének nagy része karsztos terület, ahol főként szőlőültetvények találhatók.

Története 
A térség első ismert lakói az illírek voltak, halomsírjaik és egykori váraik maradványai máig fennmaradtak. Illír halomsírok találhatók többek között Zečić és Golovran között, valamint Strugétől északkeletre. Illír várrom található például a Strugétől északnyugatra emelkedő 478 méter magas Gradinán. A horvát törzsek a 7. század végén és a 8. század elején telepedtek le itt, ezután területe a neretvánok kenézségének Paganiának a részét képezte. A középkori horvát lakosságról mesélnek a korabeli temetőkből megmaradt sírkövek, melyek a község néhány településén megtalálhatók. A középkorban temető volt a régi strugei plébániatemplom mellett, valamint a Kod Mioča nevű helyen. Ekkor ez a vidék még a podjezerjei plébánia része volt. A török a 15. század második felében hódította meg ezt a vidéket. A török uralom idején a megmaradt keresztény lakosság lelki gondozását kezdetben a ljubuški ferences atyák látták el, majd miután 1563-ban kolostorukat lerombolták a zaostrogi kolostorból jöttek ide ferences szerzetesek. A térség török uralom végével a 17. század végén 1690 körül népesült be.

A mai lakosság döntően azoktól a betelepülőktől származik, akik a moreai háború (1684-1699) idején érkeztek ide Hercegovinából Mate Bebić szerdár vezetése alatt. A róluk szóló legrégibb dokumentum egy 1704-ből származó telekkönyvi összeírás, melyben az Antunović, Bašić, Čotić, Grmosić (Grmoja), Guinović, Jakić, Krstić, Matić, Mialović, Petrušić, Romić, Šimunović és Žderić családok nevei szerepelnek. Az idők folyamán, különösen a hercegovinai határt megállapító pozsareváci békével (1718.) zárult ún. kis háború után azonban ezeket a családokat újak váltották fel. 1767-ben az otrić-strugei plébániát leválasztották a podjezerjei plébániáról. A plébánia székhelye kezdetben Strugén volt, csak a 18. század végén lett a székhely Otrićon, a plébániatemplom pedig az itteni Szent Miklós templom lett, ahogy máig is az. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. 1880-ban 380, 1910-ben 488 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A második világháború idején a Független Horvát Állam része volt. A településnek 2011-ben 657 lakosa volt, akik főként mezőgazdaságból éltek.

Népesség 

(1857-ben és 1869-ben teljes lakosságát, 1890-ben pedig lakosságának egy részét Pozla Gorához számították.)

Nevezetességei 
A Szent Miklós tiszteletére szentelt plébániatemplomot 1733-ban említik először, valószínűleg néhány évvel ezelőtt építették. 1798-ban emelkedett plébániatemplom rangjára, de idővel kicsinek bizonyult, ezért 1852-ben és 1856-ban bővítették. A harangtorony 1965-ben épült. A templomot 1988-ban teljesen megújították és ez alkalommal újra bővítették. 1998-ban a homlokzatot és a tornyot kőlapokkal burkolták. A plébániatemplomtól a Gračina-hegyen álló Szent Rókus templomig 14 stációból álló keresztút vezet, melyet 1997 és 2001 között építettek.
A strugei Szent Mihály templom a 18. század első felében épült. 1733-ban plébániatemplomként említik. Ezt a rangját 1798-ba veszítette el, amikor az otrići Szent Miklós templom lett a plébániatemplom. Ezt a templomot is többször bővítették. Homlokzatának közepén nagy körablak, felül nyitott harangtorony látható, benne két haranggal. Körülötte régi temető található.
Az Otrić feletti 298 méter magas Gračina-hegyen áll a Szent Rókus templom. A helyén az ókorban illír erődítmény állt, róla kapta a hegy a nevét. A középkorban temető volt itt. A templom építési ideje nem ismert. Mivel hegytetőn áll többször érte villámcsapás miatti kár. Az épület eredetileg boltozott volt, tetejét kőlapok fedték. Matešan plébános idejében az 1990-es években a sérült falakat betonnal erősítették meg, a tetőt betonlapokkal fedték. A homlokzat feletti nyitott harangtoronyban két harang található. A templomban Szent Rókus és Szent Antal kisméretű szobrai találhatók.
Illír eredetű halomsírok találhatók Zečić és Golovran között, Strugétől északkeletre, valamint Dominikovićinál a Mrčeva gomila nevű helyen.
Ókori erődítmények álltak egykor a Srugétől északnyugatra emelkedő 478 méter magas Gradinán, Strugétől délre a 255 méteres Lisacon, Mali Prolog felett az 503 méteres Veliki Šubiron és Mali Prologtól északra a 81 méter magasságú Hunacon.

Oktatás 
Itt működik a község mai egyetlen alapiskolája mintegy 80 tanulóval. 1971. november 19-én nyitotta meg kapuit.

Jegyzetek

Források 
Pojezerje község hivatalos oldala 
A split-makarskai érsekség honlapja – Otrić-Struge

További információk 
Arheohercegovina.com: Kőgolyók Otrić-Seocin 
Az alapiskola weboldala 
Blog a plébániáról 

Dubrovnik-Neretva megye települései
Otrić-Seoci falu Horvátországban , Dubrovnik-Neretva megyében . Közigazgatásilag Pojezerje községhez tartozik , annak központi települése . Fekvése Makarskától légvonalban közútonkm-re délkeletre az A1-es autópálya mentén fekszik . Területének nagy része karsztos terület , ahol főként szőlőültetvények találhatók . Története A térség első ismert lakói az illírek voltak , halomsírjaik és egykori váraik maradványai máig fennmaradtak . Illír halomsírok találhatók többek között Zečić és Golovran között , valamint Strugétől északkeletre . Illír várrom található például a Strugétől északnyugatra emelkedőméter magas Gradinán . A horvát törzsek a század végén és a század elején telepedtek le itt , ezután területe a neretvánok kenézségének Paganiának a részét képezte . A középkori horvát lakosságról mesélnek a korabeli temetőkből megmaradt sírkövek , melyek a község néhány településén megtalálhatók . A középkorban temető volt a régi strugei plébániatemplom mellett , valamint a Kod Mioča nevű helyen . Ekkor ez a vidék még a podjezerjei plébánia része volt . A török a század második felében hódította meg ezt a vidéket . A török uralom idején a megmaradt keresztény lakosság lelki gondozását kezdetben a ljubuški ferences atyák látták el , majd miutánban kolostorukat lerombolták a zaostrogi kolostorból jöttek ide ferences szerzetesek . A térség török uralom végével a század végénkörül népesült be . A mai lakosság döntően azoktól a betelepülőktől származik , akik a moreai háborúidején érkeztek ide Hercegovinából Mate Bebić szerdár vezetése alatt . A róluk szóló legrégibb dokumentum egyből származó telekkönyvi összeírás , melyben az Antunović , Bašić , Čotić , Grmosić ( Grmoja ) , Guinović , Jakić , Krstić , Matić , Mialović , Petrušić , Romić , Šimunović és Žderić családok nevei szerepelnek . Az idők folyamán , különösen a hercegovinai határt megállapító pozsareváci békével ) zárult ún. kis háború után azonban ezeket a családokat újak váltották fel.ben az otrić-strugei plébániát leválasztották a podjezerjei plébániáról . A plébánia székhelye kezdetben Strugén volt , csak a század végén lett a székhely Otrićon , a plébániatemplom pedig az itteni Szent Miklós templom lett , ahogy máig is az . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett.banbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A második világháború idején a Független Horvát Állam része volt . A településnekbenlakosa volt , akik főként mezőgazdaságból éltek . Népesség ( 1857-ben ésben teljes lakosságát, ben pedig lakosságának egy részét Pozla Gorához számították . ) Nevezetességei A Szent Miklós tiszteletére szentelt plébániatemplomotban említik először , valószínűleg néhány évvel ezelőtt építették. ban emelkedett plébániatemplom rangjára , de idővel kicsinek bizonyult , ezértben ésban bővítették . A harangtoronyben épült . A templomotban teljesen megújították és ez alkalommal újra bővítették.ban a homlokzatot és a tornyot kőlapokkal burkolták . A plébániatemplomtól a Gračina-hegyen álló Szent Rókus templomigstációból álló keresztút vezet , melyetésközött építettek . A strugei Szent Mihály templom a század első felében épült.ban plébániatemplomként említik . Ezt a rangjátba veszítette el , amikor az otrići Szent Miklós templom lett a plébániatemplom . Ezt a templomot is többször bővítették . Homlokzatának közepén nagy körablak , felül nyitott harangtorony látható , benne két haranggal . Körülötte régi temető található . Az Otrić felettiméter magas Gračina-hegyen áll a Szent Rókus templom . A helyén az ókorban illír erődítmény állt , róla kapta a hegy a nevét . A középkorban temető volt itt . A templom építési ideje nem ismert . Mivel hegytetőn áll többször érte villámcsapás miatti kár . Az épület eredetileg boltozott volt , tetejét kőlapok fedték . Matešan plébános idejében azes években a sérült falakat betonnal erősítették meg , a tetőt betonlapokkal fedték . A homlokzat feletti nyitott harangtoronyban két harang található . A templomban Szent Rókus és Szent Antal kisméretű szobrai találhatók . Illír eredetű halomsírok találhatók Zečić és Golovran között , Strugétől északkeletre , valamint Dominikovićinál a Mrčeva gomila nevű helyen . Ókori erődítmények álltak egykor a Srugétől északnyugatra emelkedőméter magas Gradinán , Strugétől délre améteres Lisacon , Mali Prolog felett azméteres Veliki Šubiron és Mali Prologtól északra améter magasságú Hunacon . Oktatás Itt működik a község mai egyetlen alapiskolája mintegytanulóval. novemberén nyitotta meg kapuit . Jegyzetek Források Pojezerje község hivatalos oldala A split-makarskai érsekség honlapja – Otrić-Struge További információk Arheohercegovina.com: Kőgolyók Otrić-Seocin Az alapiskola weboldala Blog a plébániáról Dubrovnik-Neretva megye települései