Umčani (Vrgorac)
Umčani falu Horvátországban, Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Vrgorachoz tartozik.

Fekvése 
Makarskától légvonalban 32, közúton 44 km-re délkeletre, községközpontjától 6 km-re délre Közép-Dalmáciában fekszik.

Története 
Területe a régészeti leletek tanúsága szerint már az ókorban is lakott volt. A térség első ismert népe az illírek egyik törzse a dalmátok voltak, akik a magaslatokon épített, jól védhető erődített településeikben laktak. Az ő emlékeik a határában található ókori halomsírok maradványai. A rómaiak hosszú ideig tartó harcok után csak az 1. században hódították meg ezt a vidéket. Az illírek elleni 9-ben aratott végső győzelem után békésebb idők következtek, de a római kultúra csak érintőleges hatással volt erre a térségre. A horvát törzsek a 7. század végén és a 8. század elején telepedtek le itt, ezután területe a neretvánok kenézségének Paganiának a részét képezte. A település a középkorban is lakott volt, erről tanúskodnak az itt található 14. és 15. századi sírkövek. A török a 15. század második felében szállta meg ezt a vidéket, mely 1690 körül szabadult fel végleg a több mint kétszáz éves uralma alól. A török uralom idején a hívek lelki szolgálatát a zaostrogi ferences atyák látták el.  A török uralom után a település a Velencei Köztársaság része lett. A kandiai háború idején a térség falvai elpusztultak. A település török uralom végével a 17. század végén 1690 körül a környező településekkel együtt népesült be. A betelepülők ferences szerzetesek vezetésével főként a szomszédos Hercegovinából érkeztek. A lakosság főként földműveléssel és állattartással foglalkozott, de a határhoz közeli fekvésénél fogva eleinte még gyakran kellett részt vennie a velencei-török összecsapásokban. Lakossága kezdetben a vrgoraci plébániához tartozott. 1734-ben Stjepan Blašković püspök megalapította a dusinai plébániát, melyhez Umčanit is hozzácsatolták. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. 1857-ben 128, 1910-ben 227 lakosa volt. 1918-ban az új Szerb-Horvát-Szlovén Állam, majd később Jugoszlávia része lett. Röviddel a Független Horvát Állam megalakulása után 1941. április 17-én olasz csapatok vonultak be a vrgoraci területre. 1942. június 15-én rövid időre elfoglalták a partizánok, majd visszavonultak a Biokovo-hegységbe. Az olasz csapatok védelmét élvező csetnikek még ez évben a község több településén gyújtottak fel házakat és végeztek ki embereket, főleg nőket, gyermekeket és öregeket. Vina embervesztesége 12 fő volt. Olaszország kapitulációja után 1943-ban német csapatok szállták meg a vidéket. 1944. október 24-én a németek kivonultak és két nappal később Vrgorac környéke felszabadult. A település a háború után a szocialista Jugoszláviához került. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. 2011-ben 227 lakosa volt.

Lakosság 

(1869-ben lakosságát Dusinához számították.)

Nevezetességei 
Páduai Szent Antal tiszteletére szentelt temploma valószínűleg a 18. század első felében épült. Miután Jezero az év nagy részében víz alatt volt a falu népe nem tudta a Szent Péterv plébániatemplomot megközelíteni és halottait oda eltemetni. Ekkor határozták el ennek a templomnak a felépítését és körülötte temető létesítését. A templomot 1910-ben bővítették és felújították. Két oltára van. Hosszúsága 8, szélessége 6 méter.
A Szent Mihály templom szintén a 18. században épült.

Jegyzetek

Források 
Vrgorac város hivatalos oldala 
Vrgorac város turisztikai irodájának honlapja 
A split-makarskai érsekség honlapja – Dusina

További információk 
Prostorni plan uređenja grada Vrgorca - Vrgorac város rendezési terve. 

Split-Dalmácia megye települései
Umčani falu Horvátországban , Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Vrgorachoz tartozik . Fekvése Makarskától légvonalban közútonkm-re délkeletre , községközpontjátólkm-re délre Közép-Dalmáciában fekszik . Története Területe a régészeti leletek tanúsága szerint már az ókorban is lakott volt . A térség első ismert népe az illírek egyik törzse a dalmátok voltak , akik a magaslatokon épített , jól védhető erődített településeikben laktak . Az ő emlékeik a határában található ókori halomsírok maradványai . A rómaiak hosszú ideig tartó harcok után csak az században hódították meg ezt a vidéket . Az illírek elleniben aratott végső győzelem után békésebb idők következtek , de a római kultúra csak érintőleges hatással volt erre a térségre . A horvát törzsek a század végén és a század elején telepedtek le itt , ezután területe a neretvánok kenézségének Paganiának a részét képezte . A település a középkorban is lakott volt , erről tanúskodnak az itt található és századi sírkövek . A török a század második felében szállta meg ezt a vidéket , melykörül szabadult fel végleg a több mint kétszáz éves uralma alól . A török uralom idején a hívek lelki szolgálatát a zaostrogi ferences atyák látták el . A török uralom után a település a Velencei Köztársaság része lett . A kandiai háború idején a térség falvai elpusztultak . A település török uralom végével a század végénkörül a környező településekkel együtt népesült be . A betelepülők ferences szerzetesek vezetésével főként a szomszédos Hercegovinából érkeztek . A lakosság főként földműveléssel és állattartással foglalkozott , de a határhoz közeli fekvésénél fogva eleinte még gyakran kellett részt vennie a velencei-török összecsapásokban . Lakossága kezdetben a vrgoraci plébániához tartozott.ben Stjepan Blašković püspök megalapította a dusinai plébániát , melyhez Umčanit is hozzácsatolták . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett.benbenlakosa volt.ban az új Szerb-Horvát-Szlovén Állam , majd később Jugoszlávia része lett . Röviddel a Független Horvát Állam megalakulása után áprilisén olasz csapatok vonultak be a vrgoraci területre. júniusén rövid időre elfoglalták a partizánok , majd visszavonultak a Biokovo-hegységbe . Az olasz csapatok védelmét élvező csetnikek még ez évben a község több településén gyújtottak fel házakat és végeztek ki embereket , főleg nőket , gyermekeket és öregeket . Vina emberveszteségefő volt . Olaszország kapitulációja utánban német csapatok szállták meg a vidéket. októberén a németek kivonultak és két nappal később Vrgorac környéke felszabadult . A település a háború után a szocialista Jugoszláviához került.óta a független Horvátországhoz tartozik.benlakosa volt . Lakosság ( 1869-ben lakosságát Dusinához számították . ) Nevezetességei Páduai Szent Antal tiszteletére szentelt temploma valószínűleg a század első felében épült . Miután Jezero az év nagy részében víz alatt volt a falu népe nem tudta a Szent Péterv plébániatemplomot megközelíteni és halottait oda eltemetni . Ekkor határozták el ennek a templomnak a felépítését és körülötte temető létesítését . A templomotben bővítették és felújították . Két oltára van . Hosszúsága szélességeméter . A Szent Mihály templom szintén a században épült . Jegyzetek Források Vrgorac város hivatalos oldala Vrgorac város turisztikai irodájának honlapja A split-makarskai érsekség honlapja – Dusina További információk Prostorni plan uređenja grada Vrgorca - Vrgorac város rendezési terve . Split-Dalmácia megye települései