Syntrichia latifolia
Syntrichia latifolia egy lombosmoha faj a Pottiaceae családból. Korábban a Tortula nemzetségbe tartozott ezért szinonim neve a Tortula latifolia Bruch ex Hartm.

Megjelenése 
Syntrichia latifolia laza, kékes-, feketészöld gyepet képez. A növények 1–3 cm magasak. A rozettába rendeződött levelek csúcsa lekerekített, körülbelül 3 mm hosszúak kanál (spatulate) alakúak, szárazon összecsavarodottak, nedvesen laposan kiterülnek. A levélszél enyhén begöngyölt. Az erős levélér a csúcs előtt véget ér, nem fut ki a levél csúcsán.

A levéllemez sejtjei az alapnál négyszögletesek, kissé hosszúkásak, simák és átlátszóak, a levéllemez felső részén  kerek-hatszögletűek, mindkét oldalukon papillásak (sejtkitüremkedés), klorofillban gazdagok. A levélér hátoldala egy- vagy kétágú papillákkal borított.

Ez a faj kétlaki. Spóratokot nagyon ritkán fejleszt; de ha van az egyenes vagy kissé hajlott, hosszúkás, hengeres alakú. A sárgás piros toknyél akár 8 mm hosszú is lehet. Peristomium fogak 1 mm hosszúak. A papillázott spórák 10-15 mikrométer nagyságúak.

Általában vegetatív úton szaporodik gömb alakú több sejtű sarjmorzsákkal, amik 24-36 mikrométer átmérőjűek és a levelek alsó és belső felén találhatóak.

Élőhelye 
Ez a faj az ártereken nagyon gyakori, különösen a nagyobb folyók melletti puhafa ligetekben. Fűzfákon, nyárfákon a napsütéses vagy félárnyékos helyeket kedveli. Ritkábban nő falakon, homokon vagy köveken. Nem viseli el a tartós vízborítottságot, de a magas páratartalomra szüksége van.

Más mohák amikkel együtt megtalálható ezeken az élőhelyeken: Leskea polycarpa, Bryoerythrophyllum recurvirostrum , Didymodon nicholsonii.

Elterjedése 
Északnyugat-Amerikában és egész Európában megtalálható, csak a nagyon északi és keleti részeken valamint a magashegységekből hiányzik. Közép-Európa folyókkal szeldelt sík, alacsonyabban fekvő részein gyakori. Magyarországon is elterjed a Duna és a Tisza árterében.

Források 
 Jan-Peter Frahm, Wolfgang Frey, J. Döring: Moosflora. 4. Auflage, UTB Verlag, 2004, , Seite 308
 Ruprecht Düll, Barbara Düll-Wunder: Moose einfach und sicher bestimmen. Quelle & Meyer Verlag Wiebelsheim, 2008, , Seite 292
 Nebel, Philippi: Die Moose Baden-Württembergs Band 1. 1. Auflage, Ulmer Verlag, 2005, , Seite 248

Fordítás 

Növényfajok
Pottiaceae
Syntrichia latifolia egy lombosmoha faj a Pottiaceae családból . Korábban a Tortula nemzetségbe tartozott ezért szinonim neve a Tortula latifolia Bruch ex Hartm . Megjelenése Syntrichia latifolia laza , kékes- , feketészöld gyepet képez . A növények3 cm magasak . A rozettába rendeződött levelek csúcsa lekerekített , körülbelülmm hosszúak kanál ( spatulate ) alakúak , szárazon összecsavarodottak , nedvesen laposan kiterülnek . A levélszél enyhén begöngyölt . Az erős levélér a csúcs előtt véget ér , nem fut ki a levél csúcsán . A levéllemez sejtjei az alapnál négyszögletesek , kissé hosszúkásak , simák és átlátszóak , a levéllemez felső részén kerek-hatszögletűek , mindkét oldalukon papillásak ( sejtkitüremkedés ) , klorofillban gazdagok . A levélér hátoldala egy- vagy kétágú papillákkal borított . Ez a faj kétlaki . Spóratokot nagyon ritkán fejleszt ; de ha van az egyenes vagy kissé hajlott , hosszúkás , hengeres alakú . A sárgás piros toknyél akármm hosszú is lehet . Peristomium fogakmm hosszúak . A papillázott spórákmikrométer nagyságúak . Általában vegetatív úton szaporodik gömb alakú több sejtű sarjmorzsákkal , amikmikrométer átmérőjűek és a levelek alsó és belső felén találhatóak . Élőhelye Ez a faj az ártereken nagyon gyakori , különösen a nagyobb folyók melletti puhafa ligetekben . Fűzfákon , nyárfákon a napsütéses vagy félárnyékos helyeket kedveli . Ritkábban nő falakon , homokon vagy köveken . Nem viseli el a tartós vízborítottságot , de a magas páratartalomra szüksége van . Más mohák amikkel együtt megtalálható ezeken az élőhelyeken : Leskea polycarpa, Bryoerythrophyllum recurvirostrum , Didymodon nicholsonii . Elterjedése Északnyugat-Amerikában és egész Európában megtalálható , csak a nagyon északi és keleti részeken valamint a magashegységekből hiányzik . Közép-Európa folyókkal szeldelt sík , alacsonyabban fekvő részein gyakori . Magyarországon is elterjed a Duna és a Tisza árterében . Források Jan-Peter Frahm , Wolfgang Frey , J. Döring : Moosflora . Auflage , UTB Verlag , , Seite Ruprecht Düll, Barbara Düll-Wunder : Moose einfach und sicher bestimmen. Quelle & Meyer Verlag Wiebelsheim , , Seite Nebel , Philippi : Die Moose Baden-Württembergs Band Auflage , Ulmer Verlag , , Seite Fordítás Növényfajok Pottiaceae