Szu–80
A Szu–80 (oroszul: Су–80) orosz gyártmányú, kéthajtóműves, kéttörzsű, rövid fel- és leszállási úthosszú (STOL) könnyű szállító és utasszállító repülőgép, melyet a Szuhoj tervezőirodában fejlesztettek ki az 1990-es évek végére. 2001-ben repült először. Csak néhány darabot építettek belőle.

Története 
Az eredetileg SZ–80 jelzésű gép modelljét először az 1989-es Le Bourget-i repülési kiállításon mutatták be. A Szuhoj tervezőiroda és a Komszomolszki Repülőgépgyár közös fejlesztésű gépét az elavult An–24, An–28 és Jak–40-es repülőgépek utódjának szánták, alapvetően a hadsereg és a rendészeti szervek számára. A fejlesztési projekt a szovjet hadiipar polgári átállását célzó konverziós program része volt. Az eredeti tervek szerint a gépnek 1990-re el kellett volna készülnie. A Szovjetunió felbomlása miatt kialakult gazdasági helyzetben a programnak nem volt anyagi fedezete, így a fejlesztés több évig állt. Az eredeti tervek szerint utasszállító és teherszállító, valamint vegyes, teher- és utasszállító változata készült volna.

Végül csak a Szu–80GP jelzésű kombinált, teher-utasszállító változat készült el 2001-re. A gép amerikai  General Electric CT7–9B gázturbinákat kapott. A prototípust a moszkvai MAKSZ–2001 repülési kiállításon, Zsukovszkijban mutatták be.

A prototípussal az első felszállás 2001. szeptember 4-én hajtotta végre Igor Votyincev berepülő-pilóta a Gromov Repülő-kísérleti Intézet repülőteréről. Az első repülés 26 percig tartott.

Sorozatgyártása 2006 elején indult el a Komszomolszki Repülőgépgyárban (KnAAPO). Azonban csak három gépet építettek, a Szuhojnak akkor a Szuhoj Superjet program miatt nem volt elég erőforrása a gépre. Az elkészült három gépet az orosz parti őrség és a Rendkívüli Helyzetek Minisztériumának tűzoltó szolgálata állította szolgálatba.

2012-ben Dmitrij Medvegyev orosz miniszterelnök sürgette a gép gyártásának újraindítását orosz hajtóművel, erre azonban (2016-ig) nem került sor.

Műszaki adatok (Szu–80GP)

Geometriai méretek és tömegadatok
Hossz: 18,26 m
Szárnyfesztávolság: 23,18 m
Magasság: 5,74 m
Szárnyfelület: 44,36 nm
Üres tömeg: 8350 kg
Maximális felszálló tömeg: 14 200 kg

Hajtómű
Hajtóművek száma: 2 db
Típusa: GE CT7-9B légcsavaros gázturbina
Felszálló teljesítmény: 2 x 1300 kW (1750 LE)

Repülési jellemzők
Gazdaságos utazósebesség: 430 km/h
Legnagyobb sebesség: 470 km/h
Hatótávolság: 1300 km
Legnagyobb repülési magasság: 7600 m
Felszállási úthossz: 930 m
Kigurulási úthossz: 640 m

Lásd még

Hasonló repülőgépek 
 MiG–110

Jegyzetek

Források 
 A Szu–80 az Ugolok nyeba (airwar.ru) repülő enciklopédia oldalán (oroszul)
 A Szu–80GP az Ugolok nyeba (airwar.ru repülő enciklopédia oldalán (oroszul)
 A Szu–80 a Szuhoj honlapján
 A Szu–80GP a gyártó KnAAPO honlapján

Teherszállító repülőgépek
Orosz utasszállító repülőgépek
Szuhoj repülőgépek
A Szu–80 ( oroszul : Су–80 ) orosz gyártmányú , kéthajtóműves , kéttörzsű , rövid fel- és leszállási úthosszú ( STOL ) könnyű szállító és utasszállító repülőgép , melyet a Szuhoj tervezőirodában fejlesztettek ki azes évek végére.ben repült először . Csak néhány darabot építettek belőle . Története Az eredetileg SZ–80 jelzésű gép modelljét először azes Le Bourget-i repülési kiállításon mutatták be . A Szuhoj tervezőiroda és a Komszomolszki Repülőgépgyár közös fejlesztésű gépét az elavult An–24 , An–28 és Jak–40-es repülőgépek utódjának szánták , alapvetően a hadsereg és a rendészeti szervek számára . A fejlesztési projekt a szovjet hadiipar polgári átállását célzó konverziós program része volt . Az eredeti tervek szerint a gépnekre el kellett volna készülnie . A Szovjetunió felbomlása miatt kialakult gazdasági helyzetben a programnak nem volt anyagi fedezete , így a fejlesztés több évig állt . Az eredeti tervek szerint utasszállító és teherszállító , valamint vegyes , teher- és utasszállító változata készült volna . Végül csak a Szu–80GP jelzésű kombinált , teher-utasszállító változat készült elre . A gép amerikai General Electric CT7–9B gázturbinákat kapott . A prototípust a moszkvai MAKSZ–2001 repülési kiállításon , Zsukovszkijban mutatták be . A prototípussal az első felszállás szeptemberén hajtotta végre Igor Votyincev berepülő-pilóta a Gromov Repülő-kísérleti Intézet repülőteréről . Az első repüléspercig tartott . Sorozatgyártásaelején indult el a Komszomolszki Repülőgépgyárban ( KnAAPO ) . Azonban csak három gépet építettek , a Szuhojnak akkor a Szuhoj Superjet program miatt nem volt elég erőforrása a gépre . Az elkészült három gépet az orosz parti őrség és a Rendkívüli Helyzetek Minisztériumának tűzoltó szolgálata állította szolgálatba . 2012-ben Dmitrij Medvegyev orosz miniszterelnök sürgette a gép gyártásának újraindítását orosz hajtóművel , erre azonbanig ) nem került sor . Műszaki adatok ( Szu–80GP ) Geometriai méretek és tömegadatok Hossz: 26 m Szárnyfesztávolság : 18 m Magasság: 74 m Szárnyfelület:36 nm Üres tömeg: kg Maximális felszálló tömeg : 200 kg Hajtómű Hajtóművek száma: db Típusa : GE CT7-9B légcsavaros gázturbina Felszálló teljesítmény: xkWLE ) Repülési jellemzők Gazdaságos utazósebesség: km/h Legnagyobb sebesség: km/h Hatótávolság: km Legnagyobb repülési magasság:m Felszállási úthossz:m Kigurulási úthossz:m Lásd még Hasonló repülőgépek MiG–110 Jegyzetek Források A Szu–80 az Ugolok nyeba ( airwar.ru ) repülő enciklopédia oldalán ( oroszul ) A Szu–80GP az Ugolok nyeba ( airwar.ru repülő enciklopédia oldalán ( oroszul ) A Szu–80 a Szuhoj honlapján A Szu–80GP a gyártó KnAAPO honlapján Teherszállító repülőgépek Orosz utasszállító repülőgépek Szuhoj repülőgépek