Pestisdoktor
A pestisdoktor középkori, kora újkori nyugat-európai városi alkalmazott volt, aki a járvány sújtotta település betegeit kezelte, valamint vezette az elhalálozottak listáját.

Története 

A fekete halál európai megjelenésekor az emberek semmit nem tudtak a Yersinia pestis nevű enterobaktérium biológiájáról, a pestis okáról, terjedéséről. A betegekkel való foglalkozásra külön hatósági személyeket neveztek ki, ők voltak a pestisdoktorok. Az elnevezéssel szemben a tisztség betöltői nem feltétlenül voltak orvosok. A pestisdoktorokat a település fizette, de többükről tudni, hogy mesésen meggazdagodtak, amikor a beteg családoktól nagy pénzeket csaltak ki kétes értékű „kezeléseik” fejében. Az általános kezelés érvágásból, illetve a piócáknak a megduzzadt nyirokcsomókra helyezéséből állt.

A pestisdoktorok nélkülözhetetlenek voltak a járvány által sújtott városokban, falvakban. Miközben a lakosság negyede-harmada elpusztult, vagy éppen haldoklott, ők próbáltak meg gondoskodni a betegekről és a holtakról. A pestisdoktorok vezették a halottak listáját, és gyakran ők voltak a végrendeletek tanúi is.

A pestisdoktorok a 17. századtól hosszú viaszos köpenyt, valamint madárcsőrre emlékeztető maszkot hordtak. Mindkettőnek az volt a célja, hogy minél kevésbé érintkezzenek a halottakkal és az őket körülvevő fertőző levegővel. A maszkba illatos növényeket raktak, hogy megakadályozzák a rossz levegő (mal aria) belélegzését. Felszerelésükhöz tartozott egy bot, egyébként fizikailag nem érintkeztek a betegekkel. A legismertebb pestisdoktor Nostradamus volt. Az öltözet feltalálását Charles de Lorme, a Medici-család, majd három egymást követő francia király, IV. Henrik, XIII. Lajos és XIV. Lajos udvari orvosának tulajdonítják, aki elsőként így írta le 1619-ben az öltözéket: „Az orr fél láb hosszú, csőr alakú, illatokkal teli, csak egy-egy nyílással az orrcimpákhoz közel, amelyek elegendőek a lélegzethez és hogy a beszívott levegővel szállítsák a kipárolgását a csőr alsó részén található füveknek. A kabát alatt marokkói bőrből készült csizmát viselünk és puha pantallót, amely a nevezett csizmákhoz van kapcsolva, valamint puha, rövid ujjú inget, amely a pantallóba van tűrve. A kalap és a kesztyűk is ugyanezen bőrből készültek, a tekintetet szemüveg fedi.”

A pestis elleni első szérumot csak a 19. század végén állította elő Alexander Yersin, aki azonosította a pestist okozó baktériumot, és gyógymódot is talált rá.

Jegyzetek

Források

További információk 

Járványok
Foglalkozások
Orvostörténet
A pestisdoktor középkori , kora újkori nyugat-európai városi alkalmazott volt , aki a járvány sújtotta település betegeit kezelte , valamint vezette az elhalálozottak listáját . Története A fekete halál európai megjelenésekor az emberek semmit nem tudtak a Yersinia pestis nevű enterobaktérium biológiájáról , a pestis okáról , terjedéséről . A betegekkel való foglalkozásra külön hatósági személyeket neveztek ki , ők voltak a pestisdoktorok . Az elnevezéssel szemben a tisztség betöltői nem feltétlenül voltak orvosok . A pestisdoktorokat a település fizette , de többükről tudni , hogy mesésen meggazdagodtak , amikor a beteg családoktól nagy pénzeket csaltak ki kétes értékű „ kezeléseik” fejében . Az általános kezelés érvágásból , illetve a piócáknak a megduzzadt nyirokcsomókra helyezéséből állt . A pestisdoktorok nélkülözhetetlenek voltak a járvány által sújtott városokban , falvakban . Miközben a lakosság negyede-harmada elpusztult , vagy éppen haldoklott , ők próbáltak meg gondoskodni a betegekről és a holtakról . A pestisdoktorok vezették a halottak listáját , és gyakran ők voltak a végrendeletek tanúi is . A pestisdoktorok a századtól hosszú viaszos köpenyt , valamint madárcsőrre emlékeztető maszkot hordtak . Mindkettőnek az volt a célja , hogy minél kevésbé érintkezzenek a halottakkal és az őket körülvevő fertőző levegővel . A maszkba illatos növényeket raktak , hogy megakadályozzák a rossz levegő ( mal aria ) belélegzését . Felszerelésükhöz tartozott egy bot , egyébként fizikailag nem érintkeztek a betegekkel . A legismertebb pestisdoktor Nostradamus volt . Az öltözet feltalálását Charles de Lorme , a Medici-család , majd három egymást követő francia király , IV . Henrik , XIII. Lajos és XIV . Lajos udvari orvosának tulajdonítják , aki elsőként így írta leben az öltözéket : „ Az orr fél láb hosszú , csőr alakú , illatokkal teli , csak egy-egy nyílással az orrcimpákhoz közel , amelyek elegendőek a lélegzethez és hogy a beszívott levegővel szállítsák a kipárolgását a csőr alsó részén található füveknek . A kabát alatt marokkói bőrből készült csizmát viselünk és puha pantallót , amely a nevezett csizmákhoz van kapcsolva , valamint puha , rövid ujjú inget , amely a pantallóba van tűrve . A kalap és a kesztyűk is ugyanezen bőrből készültek , a tekintetet szemüveg fedi.” A pestis elleni első szérumot csak a század végén állította elő Alexander Yersin , aki azonosította a pestist okozó baktériumot , és gyógymódot is talált rá . Jegyzetek Források További információk Járványok Foglalkozások Orvostörténet