John Lyly
John Lyly (Kent, 1554 – London, 1606. november 18.) angol regény- és drámaíró, az angol manierizmus kiemelkedő képviselője.

Élete 
Oxfordban szerzett diplomát 1575-ben. Irodalmi hírnevét három évvel később megjelent Euphues: The anatomy of wit című regénye és annak folytatása (Euphues and his England, 1580) alapozta meg, mely hamarosan rendkívül népszerűvé vált. Két év alatt négy kiadást ért meg és sokáig az előkelő társaság kedvenc olvasmánya maradt. A regény sikerének köszönhetően Lyly Lord Burghley (William Cecil, 1st Baron Burghley) pártfogoltja és rokonának, Oxford grófjának magántitkára lett. Számos vígjátékot írt, közülük többet az udvarnál is bemutattak. Lyly Erzsébet királynő udvarában szeretett volna álláshoz jutni, de ezt végül nem tudta elérni.

Írói munkássága 
Neve az irodalomtörténetben elsősorban népszerű regénye, az Euphues: The anatomy of wit révén ismert (Euphues, avagy a szellem[esség] anatómiája). Műfaját tekintve Babits Mihály utazási regénynek, Szerb Antal társalgási regénynek vagy társalgási mintagyűjteménynek nevezte. Klasszikus utalásokkal, hasonlatokkal zsúfolt, ellentétpárokat és szójátékokat sűrűn alkalmazó előadásmódja mesterkélt, modoros. Könyvének hőséről nevezték el ezt a stílust az angol irodalomban euphuizmusnak. A stílus a mai olvasó számára nehézkes, elavult, de hozzájárult az angol prózairodalom fejlődéséhez. Az euphuizmust Shakespeare sokat gúnyolta színműveiben, de nem tudta magát teljesen kivonni hatása alól.

John Lyly vígjátékai többnyire antik történetek könnyed hangvételű feldolgozásai. A Campaspe (1584) például Nagy Sándor nagylelkűségének anekdotájára épül, aki lemond a szépséges rableány, Campaspe kegyeiről vetélytársa, Apellész festő javára. A régi témákba ágyazva gyakran találhatók udvari intrikákra vonatkozó célzások vagy a szerző korára vonatkozó szatirikus utalások. Utóbbira példa az alkímista szatirikus alakja (Gallathea), vagy a középkori lovagi párviadalok kigúnyolása a szolgák dialógusában (Sapho and Phao). Több darabjában vidám, népies ízű betétek is előfordulnak, melyekhez hasonlók Shapespeare vígjátékaiban is találhatók. Az angol dráma történetét Lyly azzal is gazdagította, hogy az elsők között alkalmazott prózában írt dialógusokat színpadi művekben.

Munkái

Regénye 
 Euphues: The anatomy of wit (1578)
 Euphues and his England (1580)

Színpadi művei 
 Campaspe (1584)
 Sapho and Phao (1584)
 Endymion (1591)
 Gallathea (1592)
 Midas (1592)
 Mother Bombie (1594)
 The Woman in the Moon (1597)
 Love's Metamorphosis (1601)

Magyarul 

Campaspe; ford., jegyz. Jánosy István; inː Angol reneszánsz drámák. Shakespeare kortársai, 1-3.; vál., szerk., bev. Szenczi Miklós; Európa, Bp., 1961 (A világirodalom klasszikusai)

Jegyzetek

Források 
   
  (A szócikket írta: Szenczi Miklós)
 Szerb Antal: A világirodalom története (Magvető Könyvkiadó, Budapest, 1962) Shakespeare kora c. alfejezet, 283. oldal
 

Angol írók
Az 1550-es években született személyek
1606-ban elhunyt személyek
John Lyly ( Kent,– London , november ) angol regény- és drámaíró , az angol manierizmus kiemelkedő képviselője . Élete Oxfordban szerzett diplomátben . Irodalmi hírnevét három évvel később megjelent Euphues : The anatomy of wit című regénye és annak folytatása ( Euphues and his England , alapozta meg , mely hamarosan rendkívül népszerűvé vált . Két év alatt négy kiadást ért meg és sokáig az előkelő társaság kedvenc olvasmánya maradt . A regény sikerének köszönhetően Lyly Lord Burghley ( William Cecil,t Baron Burghley ) pártfogoltja és rokonának , Oxford grófjának magántitkára lett . Számos vígjátékot írt , közülük többet az udvarnál is bemutattak . Lyly Erzsébet királynő udvarában szeretett volna álláshoz jutni , de ezt végül nem tudta elérni . Írói munkássága Neve az irodalomtörténetben elsősorban népszerű regénye , az Euphues : The anatomy of wit révén ismert ( Euphues , avagy a szellem[ esség ] anatómiája ) . Műfaját tekintve Babits Mihály utazási regénynek , Szerb Antal társalgási regénynek vagy társalgási mintagyűjteménynek nevezte . Klasszikus utalásokkal , hasonlatokkal zsúfolt , ellentétpárokat és szójátékokat sűrűn alkalmazó előadásmódja mesterkélt , modoros . Könyvének hőséről nevezték el ezt a stílust az angol irodalomban euphuizmusnak . A stílus a mai olvasó számára nehézkes , elavult , de hozzájárult az angol prózairodalom fejlődéséhez . Az euphuizmust Shakespeare sokat gúnyolta színműveiben , de nem tudta magát teljesen kivonni hatása alól . John Lyly vígjátékai többnyire antik történetek könnyed hangvételű feldolgozásai . A Campaspepéldául Nagy Sándor nagylelkűségének anekdotájára épül , aki lemond a szépséges rableány , Campaspe kegyeiről vetélytársa , Apellész festő javára . A régi témákba ágyazva gyakran találhatók udvari intrikákra vonatkozó célzások vagy a szerző korára vonatkozó szatirikus utalások . Utóbbira példa az alkímista szatirikus alakja ( Gallathea ) , vagy a középkori lovagi párviadalok kigúnyolása a szolgák dialógusában ( Sapho and Phao ) . Több darabjában vidám , népies ízű betétek is előfordulnak , melyekhez hasonlók Shapespeare vígjátékaiban is találhatók . Az angol dráma történetét Lyly azzal is gazdagította , hogy az elsők között alkalmazott prózában írt dialógusokat színpadi művekben . Munkái Regénye Euphues : The anatomy of wit Euphues and his England Színpadi művei Campaspe Sapho and Phao Endymion Gallathea Midas Mother Bombie The Woman in the Moon Love's Metamorphosis Magyarul Campaspe ; ford . , jegyz . Jánosy István ; inː Angol reneszánsz drámák . Shakespeare kortársai , ; vál . , szerk . , bev . Szenczi Miklós ; Európa, Bp. , ( A világirodalom klasszikusai ) Jegyzetek Források ( A szócikket írta : Szenczi Miklós ) Szerb Antal : A világirodalom története ( Magvető Könyvkiadó , Budapest,Shakespeare kora c. alfejezet , oldal Angol írók Azes években született személyek 1606-ban elhunyt személyek