Skirgaila
Skirgaila (katolikus keresztségben Kázmér, pravoszlávban Iván; kb. 1354 – 1397.) Litvánia kormányzója bátyja, Jogaila (Jagelló) nagyfejedelem  és lengyel király helyett. Polock (1377—1381 és 1387—1397), Trakai (1382—1392) és Kijev (1395—1397) fejedelme.

Élete
Skirgaila 1354 körül született Algirdas nagyfejedelem Julianna Alekszandrovna tveri hercegnővel kötött második házasságából. 
1374-ben és 75-ben részt vett a Teuton lovagrend elleni hadjáratokban. 1377-ben meghalt Algirdas és trónját kedvenc fia, Jogaila örökölte, ami miatt a legidősebb fiú, Andrej polocki fejedelem fellázadt. Bukása után Skirgaila kapta meg Polockot. 

1379-ben Skirgaila a nagyfejedelem utasítására európai diplomáciai körútra indult. Elutazott a Teuton lovagrendhez, Lajos magyar és lengyel királyhoz és Vencel cseh és német királyhoz. Egyes források szerint a római pápát is meglátogatta, aki őt, mint Polock fejedelmét Oroszország hercege (dux Russiae) címmel illette.

Tevékenysége a belháborúban 

1380-ban Polock polgársága fellázadt pogány fejedelme ellen. Jogaila csapatokat adott Skirgailának a felkelés leverésére, de az ostrom elhúzódott, annak ellenére hogy Skirgaila ortodox rítus szerint megkeresztelkedett és felvette az Iván nevet. Ugyanebben az évben Jogaila titkos szerződést kötött a Teuton lovagrend nagymesterével, hogy ha az nagy hatalmú nagybátyja, Kęstutis birtokaira támad, nem segít a segítségére. Amikor Kęstutis erről tudomást szerzett, seregével látszólag a lovagrend elleni hadjáratra indult, de aztán váratlanul Vilnius felé fordult, elfoglalt a várost és elfogta Jogailát és magát kiáltotta ki nagyfejedelemnek. Kęstutis utasítást adott, hogy hagyjanak fel Polock ostromával; ezután Skirgaila Livóniába menekült, Polock pedig visszakerült korábbi tulajdonosához, Andrej herceghez. 

Jogaila látszatra behódolt nagybátyjának, de 1382-ben kiújult a polgárháború, ahol Skirgaila részt vett Trakai ostromában. A város bevétele után Jogaila kinevezte őt Trakai hercegének. 1382 augusztusában a két fél döntő csatára készült, de előtte Jogaila tárgyalásokra hívta Kęstutist és fiát, Vytautast. Bár garantálta biztonságukat, amikor beléptek a táborába, lefogatta őket. Skirgaila felügyelte őrizetüket Kreva várában, ám öt nappal később, augusztus 15-én holtan találta Kęstutist, aki állítólag felakasztotta magát. Gyorsan elterjedt azonban a pletyka, hogy a 85 éves herceget meggyilkolták. Vytautasnak később sikerült megszöknie. 

Hamarosan ismét kitört a polgárháború, most Vytautas szövetkezett a Teuton lovagrenddel Jogaila hatalmának megdöntésére. A lovagoknak sikerült elfoglalniuk Trakait, bár 1383-ban Skirgaila visszavette. A következő évben a harcoló felek kiegyeztek, Vytautas megkapta apja régi birtokait, Trakai kivételével, amelyet majd akkor kapott volna vissza, ha Andrejt sikerül elűzni Polockból.  

1384-ben Skirgaila követségbe utazott Moszkvába, hogy tárgyalásokat folytasson Jogaila és Dmitrij moszkvai fejedelem lányának, Szofjának házasságáról. A következő évben Lengyelországban volt, hogy bátyja és Hedvig királynő házasságát tárgyalja meg: végül ez a terv valósult meg. Jogaila Hedvig társuralkodója lett és Lengyelország és Litvánia perszonálunióban egyesült.

Litvánia kormányzójaként
Jogaila Skirgailát bízta meg, hogy míg ő Lengyelországban tartózkodik, helyette kormányozza Litvániát. Egyes történészek véleménye szerint tényleges nagyfejedelem volt, mások szerint egyszerű régens. Skirgaila 1386-ban legyőzte Szvjatoszláv Ivanovics szmolenszki herceg seregét és fejedelemségét Litvániához csatolta. 1387-ben elfoglalta Polockot és elűzte Andrejt. Április 28-ától Polock, Minszk és Szviszlocs fejedelmévé vált. 

1389-ben Vytautas újabb harcot indított a nagyfejedelemségért. A háború elhúzódott és végül Jogaila 1392-ben kiegyezett vele és átadta neki Litvánia kormányzói tisztét, valamint Trakai fejedelemségét (amely régen Vytautas apjáé, Kęstutisé volt).

Halála
Skirgaila kompenzációképpen megkapta Kijevet. 1393 elején Vytautasszal közösen elfoglalta Vityebszket; ugyanezen év őszén részt vett a podóliai hadjáratban és bevették Cserkaszi és Zvenyigorod városokat. 

1397-ben halt meg, állítólag Foma metropolita utasítására megmérgezték. Testét a kijevi Pecserszka lavra kolostorban helyezték el.

Kapcsolódó cikkek
Litván nagyfejedelmek családfája

Fordítás

Források
Барбашев А. И. Витовт и его политика до Грюнвальдской битвы (1410 г.). — С-Пб.: Типография Н. Н. Скороходова, 1885.
Грушевський М. С. Iсторія України-Руси. - Т. 4-5. — Киев, 1993—1995.
Гудавичюс Э. История Литвы с древнейших времен до 1569 года / Перевод Г. И. Ефромова. — Том I. — Москва: Фонд имени И. Д. Сытина, 2005. — .
Любавский М. К. Очерк истории Литовско-Русского государства до Люблинской унии включительно. — 2-е издание — Москва. Московская Художественная Печатня, 1915. — 409 c.
Н. В—н—в. Полоцкие князья // Русский биографический словарь : в 25 томах. — СПб.—М., 1896—1918.
Koncius J. Vytautas the Great. — Maiami, 1964.
Kosman M. Wielki księze Witold. — Warszawa, 1967.
Łowmiański H. Witold wielki księze litewski. — Wilno, 1930.
Pfitzner J. Grossfürst Witold von Litauen als Staatsmann. — Prag-Brunn, 1930.
Prochaska A. Dzieje Witolda wielkiego księcia Litwy. — Wilno, 1914.
Tęgowski J. Pierwsze pokolenia Gedyminowiczów. — Poznań, Wrocław, 1999.
 

Litván uralkodók
Az 1350-es években született személyek
1397-ben elhunyt személyek
Gediminas-ház
Skirgaila ( katolikus keresztségben Kázmér , pravoszlávban Iván ; kb.– ) Litvánia kormányzója bátyja , Jogaila ( Jagelló ) nagyfejedelem és lengyel király helyett . Polock1381 és1397 ) , Trakai1392 ) és Kijev1397 ) fejedelme . Élete Skirgailakörül született Algirdas nagyfejedelem Julianna Alekszandrovna tveri hercegnővel kötött második házasságából . 1374-ben ésben részt vett a Teuton lovagrend elleni hadjáratokban.ben meghalt Algirdas és trónját kedvenc fia , Jogaila örökölte , ami miatt a legidősebb fiú , Andrej polocki fejedelem fellázadt . Bukása után Skirgaila kapta meg Polockot . 1379-ben Skirgaila a nagyfejedelem utasítására európai diplomáciai körútra indult . Elutazott a Teuton lovagrendhez , Lajos magyar és lengyel királyhoz és Vencel cseh és német királyhoz . Egyes források szerint a római pápát is meglátogatta , aki őt , mint Polock fejedelmét Oroszország hercege ( dux Russiae ) címmel illette . Tevékenysége a belháborúban 1380-ban Polock polgársága fellázadt pogány fejedelme ellen . Jogaila csapatokat adott Skirgailának a felkelés leverésére , de az ostrom elhúzódott , annak ellenére hogy Skirgaila ortodox rítus szerint megkeresztelkedett és felvette az Iván nevet . Ugyanebben az évben Jogaila titkos szerződést kötött a Teuton lovagrend nagymesterével , hogy ha az nagy hatalmú nagybátyja , Kęstutis birtokaira támad , nem segít a segítségére . Amikor Kęstutis erről tudomást szerzett , seregével látszólag a lovagrend elleni hadjáratra indult , de aztán váratlanul Vilnius felé fordult , elfoglalt a várost és elfogta Jogailát és magát kiáltotta ki nagyfejedelemnek . Kęstutis utasítást adott , hogy hagyjanak fel Polock ostromával ; ezután Skirgaila Livóniába menekült , Polock pedig visszakerült korábbi tulajdonosához , Andrej herceghez . Jogaila látszatra behódolt nagybátyjának , deben kiújult a polgárháború , ahol Skirgaila részt vett Trakai ostromában . A város bevétele után Jogaila kinevezte őt Trakai hercegének.augusztusában a két fél döntő csatára készült , de előtte Jogaila tárgyalásokra hívta Kęstutist és fiát , Vytautast . Bár garantálta biztonságukat , amikor beléptek a táborába , lefogatta őket . Skirgaila felügyelte őrizetüket Kreva várában , ám öt nappal később , augusztusén holtan találta Kęstutist , aki állítólag felakasztotta magát . Gyorsan elterjedt azonban a pletyka , hogy aéves herceget meggyilkolták . Vytautasnak később sikerült megszöknie . Hamarosan ismét kitört a polgárháború , most Vytautas szövetkezett a Teuton lovagrenddel Jogaila hatalmának megdöntésére . A lovagoknak sikerült elfoglalniuk Trakait , bárban Skirgaila visszavette . A következő évben a harcoló felek kiegyeztek , Vytautas megkapta apja régi birtokait , Trakai kivételével , amelyet majd akkor kapott volna vissza , ha Andrejt sikerül elűzni Polockból . 1384-ben Skirgaila követségbe utazott Moszkvába , hogy tárgyalásokat folytasson Jogaila és Dmitrij moszkvai fejedelem lányának , Szofjának házasságáról . A következő évben Lengyelországban volt , hogy bátyja és Hedvig királynő házasságát tárgyalja meg : végül ez a terv valósult meg . Jogaila Hedvig társuralkodója lett és Lengyelország és Litvánia perszonálunióban egyesült . Litvánia kormányzójaként Jogaila Skirgailát bízta meg , hogy míg ő Lengyelországban tartózkodik , helyette kormányozza Litvániát . Egyes történészek véleménye szerint tényleges nagyfejedelem volt , mások szerint egyszerű régens . Skirgailaban legyőzte Szvjatoszláv Ivanovics szmolenszki herceg seregét és fejedelemségét Litvániához csatolta.ben elfoglalta Polockot és elűzte Andrejt . Áprilisától Polock , Minszk és Szviszlocs fejedelmévé vált . 1389-ben Vytautas újabb harcot indított a nagyfejedelemségért . A háború elhúzódott és végül Jogailaben kiegyezett vele és átadta neki Litvánia kormányzói tisztét , valamint Trakai fejedelemségét ( amely régen Vytautas apjáé , Kęstutisé volt ) . Halála Skirgaila kompenzációképpen megkapta Kijevet.elej én Vytautasszal közösen elfoglalta Vityebszket ; ugyanezen év őszén részt vett a podóliai hadjáratban és bevették Cserkaszi és Zvenyigorod városokat . 1397-ben halt meg , állítólag Foma metropolita utasítására megmérgezték . Testét a kijevi Pecserszka lavra kolostorban helyezték el . Kapcsolódó cikkek Litván nagyfejedelmek családfája Fordítás Források Барбашев А . И . Витовт и его политика до Грюнвальдской битвыг. ) . — С-Пб . : Типография Н . Н . Скороходова , Грушевський М . С . Iсторія України-Руси. - Т . — Киев, 1995. Гудавичюс Э . История Литвы с древнейших времен догода / Перевод Г . И . Ефромова . — Том I. — Москва : Фонд имени И . Д . Сытина , — \ . Любавский М . К . Очерк истории Литовско-Русского государства до Люблинской унии включительно . —е издание — Москва . Московская Художественная Печатня , —c . Н . В—н—в . Полоцкие князья / / Русский биографический словарь \ : втомах . — СПб. —М.,1918. Koncius J. Vytautas the Great . — Maiami , Kosman M. Wielki księze Witold . — Warszawa , Łowmiański H. Witold wielki księze litewski . — Wilno , Pfitzner J. Grossfürst Witold von Litauen als Staatsmann . — Prag-Brunn , Prochaska A . Dzieje Witolda wielkiego księcia Litwy . — Wilno , Tęgowski J. Pierwsze pokolenia Gedyminowiczów . — Poznań , Wrocław , Litván uralkodók Azes években született személyek 1397-ben elhunyt személyek Gediminas-ház