Stockerau
Stockerau város Ausztriában. Alsó-Ausztria tartomány Korneuburgi járásában fekszik, mintegy 25 km-re északnyugatra Bécstől. 16 789 lakosával (2021 január) a tartomány "Bornegyedének" legnagyobb települése.

Elhelyezkedése

Stockerau a Dunától néhány kilométerre, a folyó valamikori öntésterületén (Tullner Becken) fekszik. Alsó-Ausztria északkeleti régiójának, az ún. "Bornegyednek" (Weinviertel) a legnagyobb városa.

A városi önkormányzathoz tartoznak még Oberzögersdorf (270 lakos) és Unterzögersdorf (336 fő) falvak is.

A környező önkormányzatok: nyugatra Hausleiten, északnyugatra Sierndorf, északkeletre Leitzersdorf, keletre Spillern, délre Sankt Andrä-Wördern

Története

A város területén 791-ben kezdtek megtelepedni, első lakói favágók voltak. Nevének első írásbeli említése 1012-ből származik "Stoccaerouwe" alakban. Az említés apropója, hogy ebben az évben gyilkolták meg a helyi lakosok Koloman (Colman) ír zarándokot, akinek nem értették a nyelvét és kémnek nézték. Egy kiszáradt bodzafára akasztották fel, de teste nem romlott meg, a bokor pedig újra kihajtott, így a zarándokot szentté avatták. Az állítólagos bokor ma is megtalálható a Szentlélek Szolgálói Missziós Nővérek zárdájának kertjében.

1014-ben megalapították a mai plébániatemplom elődjét. 1465-ben III. Frigyes császár vásárjogot adományozott a településnek. 1514-ben I. Miksa császár mezővárosi státuszt, címert és pecsétet adott Stockeraunak. A címer (akárcsak a mai) újonnan kihajtó száraz fát ábrázol és Szt. Kolomanra emlékezik.

1722 és 1726 között megépült a barokk stílusú templom új, 88 m magas tornya (egész Alsó-Ausztria legmagasabb templomtornya) 1740-re elkészült a ma is látható városháza. A neves romantikus költő, Nikolaus Lenau 1818 és 1822 között Stockerauban élt és itt írta első verseit.

1841-ben megnyílt a harmadik osztrák vasútvonal, amely Bécs-Jedleseet kötötte össze Stockerauval. A vasút jelenléte ösztönzően hatott a helyi ipar fejlődésére. A városba és környékére textil-, gyertya-, szappan-, illatszer-, bőráru-, vegyiáru- és gépgyártó üzemek települtek. 1893-ban I. Ferenc József a települést városi rangra emelte.

1945-ben a városi temetőben szovjet katonai temetőt nyitottak, amelybe 1957-ig 28 egyéni és 3 tömegsír került.

1964-ben elkezdték a Stockeraui Ünnepi Játékok megrendezését; az első előadás "A pacsirta" volt Jean Anouilhtól. 1994-ben a stockeraui folyóparti ligetet természetvédelmi területté nyilvánították.

Lakosság
A 20-21. században - a második világháborútól eltekintve - a város lakossága folyamatosan gyarapodott. 2021 január 1-én 16 789-en éltek Stockerauban. Az 1991-es népszámláláshoz képest a növekedés 6,2%-os, ami alapvetően a bevándorlásnak köszönhető (+8,1%), mert a természetes gyarapodás negatív (-1,9%).

A lakosok többsége (72,5%) római katolikus. 2001-ben 6,3% muszlimnak, 3,8% protestánsnak, 1,2% ortodox kereszténynek vallotta magát. 15,8% felekezet nélküli. Ugyanekkor a stockeraui lakosok 90%-a német anyanyelvűnek, 1,7 horvátnak, 1,2% szerbnek, 0,7% pedig magyarnak mondta magát. 

A népesség változása:

Látnivalók

a 88 méter magas tornyú plébániatemplom
az 1740-ben épült városháza
Szt. Koloman-zárda
Luther-templom (volt zsinagóga)
a város színháza a Lenautheater.
minden év július-augusztusában a plébániatemplom előtti téren megrendezik a színházművészeti Stockeraui Ünnepi Játékokat
a stockeraui kerületi múzeum a Belvedereschlössl Kultúrcentrum épületében található 
Siegfried Marcus automobilmúzeum
az 1721-ben épült lovassági kaszárnya
Stockerauer Au természetvédelmi terület

A város futballcsapata az SV Stockerau, kézilabdacsapata pedig az UHC Stockerau.

Híres stockerauiak

Adi Holzer (* 1936), festő, grafikus
Josef Pröll (* 1968), politikus
Gerda Winklbauer (* 1955), dzsúdó-világbajnok

Testvérvárosok
  Andernach am Rhein (Németország), 1983 óta
  Baranavicsi (Fehéroroszország), 1989
  Mosonmagyaróvár (Magyarország), 1996

Források
Jean-Paul Lehners, 1973: Die Pfarre Stockerau im 17. und 18. Jahrhundert - Erste Resultate einer demographischen Studie; in: *H. Helczmanovski (Hg.): Beiträge zur Bevölkerungs- und Sozialgeschichte Österreichs; München & Wien, Ss. 373-401.
Jean-Paul Lehners, 1974: Haus und Familie im Markt Stockerau am Ende des 17. Jahrhunderts; in: Unsere Heimat - Zeitschrift des Vereins für Landeskunde von Niederösterreich und Wien, 45, Ss. 222-235.
Friedrich Buschmann: Dein Stockerau, die Chronik der Stadt.

Jegyzetek

Fordítás 

Alsó-Ausztria települései
Stockerau város Ausztriában . Alsó-Ausztria tartomány Korneuburgi járásában fekszik , mintegykm-re északnyugatra Bécstől.789 lakosávaljanuár ) a tartomány " Bornegyedének " legnagyobb települése . Elhelyezkedése Stockerau a Dunától néhány kilométerre , a folyó valamikori öntésterületén ( Tullner Becken ) fekszik . Alsó-Ausztria északkeleti régiójának , az ún . " Bornegyednek " ( Weinviertel ) a legnagyobb városa . A városi önkormányzathoz tartoznak még Oberzögersdorflakos ) és Unterzögersdorffő ) falvak is . A környező önkormányzatok : nyugatra Hausleiten , északnyugatra Sierndorf , északkeletre Leitzersdorf , keletre Spillern , délre Sankt Andrä-Wördern Története A város területénben kezdtek megtelepedni , első lakói favágók voltak . Nevének első írásbeli említéseből származik " Stoccaerouwe " alakban . Az említés apropója , hogy ebben az évben gyilkolták meg a helyi lakosok Koloman ( Colman ) ír zarándokot , akinek nem értették a nyelvét és kémnek nézték . Egy kiszáradt bodzafára akasztották fel , de teste nem romlott meg , a bokor pedig újra kihajtott , így a zarándokot szentté avatták . Az állítólagos bokor ma is megtalálható a Szentlélek Szolgálói Missziós Nővérek zárdájának kertjében . 1014-ben megalapították a mai plébániatemplom elődjét.ben III. Frigyes császár vásárjogot adományozott a településnek.ben I. Miksa császár mezővárosi státuszt , címert és pecsétet adott Stockeraunak . A címer ( akárcsak a mai ) újonnan kihajtó száraz fát ábrázol és Szt . Kolomanra emlékezik . 1722 ésközött megépült a barokk stílusú templom új,m magas tornya ( egész Alsó-Ausztria legmagasabb templomtornya) re elkészült a ma is látható városháza . A neves romantikus költő , Nikolaus Lenauésközött Stockerauban élt és itt írta első verseit . 1841-ben megnyílt a harmadik osztrák vasútvonal , amely Bécs-Jedleseet kötötte össze Stockerauval . A vasút jelenléte ösztönzően hatott a helyi ipar fejlődésére . A városba és környékére textil- , gyertya- , szappan- , illatszer- , bőráru- , vegyiáru- és gépgyártó üzemek települtek.ban I. Ferenc József a települést városi rangra emelte . 1945-ben a városi temetőben szovjet katonai temetőt nyitottak , amelybeigegyéni éstömegsír került . 1964-ben elkezdték a Stockeraui Ünnepi Játékok megrendezését ; az első előadás " A pacsirta " volt Jean Anouilhtól.ben a stockeraui folyóparti ligetet természetvédelmi területté nyilvánították . Lakosság A században - a második világháborútól eltekintve - a város lakossága folyamatosan gyarapodott.janu árén789-en éltek Stockerauban . Azes népszámláláshoz képest a növekedés2%-os , ami alapvetően a bevándorlásnak köszönhető ( +8,1 % ) , mert a természetes gyarapodás negatív9 % ) . A lakosok többsége5 % ) római katolikus.ben 3 % muszlimnak,8 % protestánsnak,2 % ortodox kereszténynek vallotta magát.8 % felekezet nélküli . Ugyanekkor a stockeraui lakosok-a német anyanyelvűnek,7 horvátnak,2 % szerbnek,7 % pedig magyarnak mondta magát . A népesség változása : Látnivalók améter magas tornyú plébániatemplom azben épült városháza Szt . Koloman-zárda Luther-templom ( volt zsinagóga ) a város színháza a Lenautheater. minden év július-augusztusában a plébániatemplom előtti téren megrendezik a színházművészeti Stockeraui Ünnepi Játékokat a stockeraui kerületi múzeum a Belvedereschlössl Kultúrcentrum épületében található Siegfried Marcus automobilmúzeum azben épült lovassági kaszárnya Stockerauer Au természetvédelmi terület A város futballcsapata az SV Stockerau , kézilabdacsapata pedig az UHC Stockerau . Híres stockerauiak Adi Holzer ( * festő , grafikus Josef Pröll ( * politikus Gerda Winklbauer ( * dzsúdó-világbajnok Testvérvárosok Andernach am Rhein ( Németország ) ,óta Baranavicsi ( Fehéroroszország ) , Mosonmagyaróvár ( Magyarország ) , Források Jean-Paul Lehners , Die Pfarre Stockerau im und Jahrhundert - Erste Resultate einer demographischen Studie ; in : *H . Helczmanovski ( Hg . ) : Beiträge zur Bevölkerungs- und Sozialgeschichte Österreichs ; München & Wien , Ss . Jean-Paul Lehners , Haus und Familie im Markt Stockerau am Ende des Jahrhunderts ; in : Unsere Heimat - Zeitschrift des Vereins für Landeskunde von Niederösterreich und Wien , Ss . Friedrich Buschmann : Dein Stockerau , die Chronik der Stadt . Jegyzetek Fordítás Alsó-Ausztria települései