Petrus Lombardus
Latinul elterjedt nevén Petrus Lombardus, magyarosan Lombardiai Péter (1096 körül – 1164. július 16.) középkori olasz teológus, latin nyelven alkotó egyházi író. Fő munkájának címe után a Magister sententiarum nevet nyerte az utókortól.

Élete 
Péter a lombardiai Lumello vagy Novara városában született. Szegény ifjúként nőtt fel, de egyesek felismerték tehetségét, és a bolognai főiskolára küldték tanulni. Később Clairvaux-i Szent Bernát javaslatára 1134-től Reimsben, majd 1136-tól Párizsban folytatott tanulmányokat. Tanárai Champeaux-i Vilmos, Pierre Abélard és a valószínűleg Hugo de Sancto Victore voltak. Miután befejezte tanulmányait, az 1143-tól ünnepelt teológus, 1145-től a párizsi Notre Dame-székesegyház kanonokja, és – talán már korábban is – tanára. 1147-ben szubdiákonussá szentelték, 1148-ban pedig részt vett a reimsi zsinaton, ahol föllépett Gilbertus Porretanus ellen. Diakónus lett, és 1154-ben pedig Rómában is járt.

1159-ben párizsi püspökké választották, azonban 1 évnyi szolgálat után letette tisztségét, hogy ismét taníthasson. 1164-ben hunyt el.

Művei 
Több írást is hagyott maga után, melyeket először 1546-ban nyomtattak ki:
 Sententiarum libri IV, Péter főműve, amely a teljes katolikus hittudományt dolgozza fel. I. könyve a háromszemélyű Istenről, II. a teremtményekről és a bűnbeesésről, III. Krisztusról és a megváltásról, IV. a szentségekről és a végső dolgokról szól. Péter munkamódszere az volt, hogy mindegy egyes hittételt először a Szentírásból és az egyházatyáktól (Hippói Szent Ágoston, Szent Ambrus, Poitiers-i Szent Hilár, Toledói Julianus) vett érvekkel igazol, majd a dialektika segítségével rámutat a hitigazságok észszerűségére és cáfolja az ellenük felhozott ellenvetéseket. Felhasználta az újabb tudósok (Hugo de Sancto Victore, Gratianus, Chartres-i Ivó) munkáját is. A Sententiarum libri IV-t Alexander of Hales már 1222 körül kézikönyvként használta, 1245 körül pedig Richard Fichacre is oktatott belőle Oxfordban. Ettől kezdve Péter szentenciáinak kommentálása a teológiai magiszteri fokozat elnyerésének egyik fő feltétele, és így a 17. századig a középkor legfontosabb teológiai szövege volt. 
 Glosse magistralis, a bibliai zsoltárok magyarázatát tartalmazza
 Szent Pál összes leveleinek magyarázata
 Prédikációk, 30 darab ismert
 Levelek

Jegyzetek

Források 
 Chobot Ferenc: Jézus Krisztus egyháznak története, II. kötet (középkor), Budapest–Rákospalota, 1907

Kapcsolódó szócikkek 
 Középkori latin irodalom

Középkori teológusok
12. századi egyházi személyek
1096-ban született személyek
1164-ben elhunyt személyek
Olasz teológusok
Olasz egyházi személyek
Szerzetesek
Latinul elterjedt nevén Petrus Lombardus , magyarosan Lombardiai Péterkörül – július ) középkori olasz teológus , latin nyelven alkotó egyházi író . Fő munkájának címe után a Magister sententiarum nevet nyerte az utókortól . Élete Péter a lombardiai Lumello vagy Novara városában született . Szegény ifjúként nőtt fel , de egyesek felismerték tehetségét , és a bolognai főiskolára küldték tanulni . Később Clairvaux-i Szent Bernát javaslatáratől Reimsben , majdtól Párizsban folytatott tanulmányokat . Tanárai Champeaux-i Vilmos , Pierre Abélard és a valószínűleg Hugo de Sancto Victore voltak . Miután befejezte tanulmányait , aztól ünnepelt teológus,től a párizsi Notre Dame-székesegyház kanonokja , és – talán már korábban is – tanára.ben szubdiákonussá szentelték, ban pedig részt vett a reimsi zsinaton , ahol föllépett Gilbertus Porretanus ellen . Diakónus lett , ésben pedig Rómában is járt . 1159-ben párizsi püspökké választották , azonbanévnyi szolgálat után letette tisztségét , hogy ismét taníthasson.ben hunyt el . Művei Több írást is hagyott maga után , melyeket előszörban nyomtattak ki : Sententiarum libri IV , Péter főműve , amely a teljes katolikus hittudományt dolgozza fel . I. könyve a háromszemélyű Istenről , II. a teremtményekről és a bűnbeesésről , III. Krisztusról és a megváltásról , IV. a szentségekről és a végső dolgokról szól . Péter munkamódszere az volt , hogy mindegy egyes hittételt először a Szentírásból és az egyházatyáktól ( Hippói Szent Ágoston , Szent Ambrus , Poitiers-i Szent Hilár , Toledói Julianus ) vett érvekkel igazol , majd a dialektika segítségével rámutat a hitigazságok észszerűségére és cáfolja az ellenük felhozott ellenvetéseket . Felhasználta az újabb tudósok ( Hugo de Sancto Victore , Gratianus , Chartres-i Ivó ) munkáját is . A Sententiarum libri IV-t Alexander of Hales márkörül kézikönyvként használta, körül pedig Richard Fichacre is oktatott belőle Oxfordban . Ettől kezdve Péter szentenciáinak kommentálása a teológiai magiszteri fokozat elnyerésének egyik fő feltétele , és így a századig a középkor legfontosabb teológiai szövege volt . Glosse magistralis , a bibliai zsoltárok magyarázatát tartalmazza Szent Pál összes leveleinek magyarázata Prédikációk, darab ismert Levelek Jegyzetek Források Chobot Ferenc : Jézus Krisztus egyháznak története , II. kötet ( középkor ) , Budapest–Rákospalota , Kapcsolódó szócikkek Középkori latin irodalom Középkori teológusok 12. századi egyházi személyek 1096-ban született személyek 1164-ben elhunyt személyek Olasz teológusok Olasz egyházi személyek Szerzetesek