Nagyezsda (műhold)
A Nagyezsda (oroszul: Надежда, magyar jelentése: remény) szovjet navigációs műhold, amely a KOSZPASZ-SARSAT műholdas tengeri mentőrendszer szovjet szegmensének is része volt. GRAU-kódja: 17F118. Mint navigációs műhold a Cikada műholdas navigációs rendszerhez tartozott. 2009-től a Sztyerh típusú műholdakkal kezdték el felváltani.

Története
A műholdat az Alkalmazott Mechanikai Tudományos Termelési Egyesülés (NPO PM) fejlesztette ki az 1970-es évek végén, az 1980-as évek elején, és a sorozatgyártást is ez a vállalat végezte. A műhold a Cikada rendszer (a Ciklon rendszer polgári célú változata) navigációs műholdjaihoz is használt KAUR–1 platformon alapult. A Cikada műholdaktól eltérően a Nagyezsda műholdakon a KOSZPASZ-SARSAT tengeri kutató-mentő rendszer transzpondereit is elhelyezték. Az első Nagyezsda műholdat 1982-ben indították. Az első három műhold még Koszmosz sorozatjelzést viselt. 1989-től áttértek a Nagyezsda névből és sorszámból álló jelzésre. Összesen 10 műholdat állítottak pályára. Az utolsó műholdat, a Nagyezsda–7-t 2002-ben indították.

Jellemzői 
A KAUR–1 műholdplatformon alapul. A műhold központi eleme egy hengeres, nyomásálló műszertartály, melyet egy nagyobb átmérőjű hengeres palást vesz körül. Ezen találhatók az energiaellátást biztosító napelemek és a hőszabályozó rendszer radiátorai. A műhold tömege 820 kg. Passzív műhold, pályakorrekciós hajtóművel nem rendelkezett. Orientációját gravitációs-mágneses elven biztosították.

A műholdakat nagy, 82,9° körüli hajlásszögű, kis excentritású, közel kör alakú alacsony Föld körüli pályára állították, a pályamagasság 950–1000 km körüli. A sorozat összes műholdját Pleszeckből indították Koszmosz–3M hordozórakétával.

Pályára állított műholdak

Források 

Szovjet műholdak
Távközlési műholdak
A Nagyezsda ( oroszul : Надежда , magyar jelentése : remény ) szovjet navigációs műhold , amely a KOSZPASZ-SARSAT műholdas tengeri mentőrendszer szovjet szegmensének is része volt . GRAU-kódja : 118. Mint navigációs műhold a Cikada műholdas navigációs rendszerhez tartozott.től a Sztyerh típusú műholdakkal kezdték el felváltani . Története A műholdat az Alkalmazott Mechanikai Tudományos Termelési Egyesülés ( NPO PM ) fejlesztette ki azes évek végén , azas évek elején , és a sorozatgyártást is ez a vállalat végezte . A műhold a Cikada rendszer ( a Ciklon rendszer polgári célú változata ) navigációs műholdjaihoz is használt KAUR–1 platformon alapult . A Cikada műholdaktól eltérően a Nagyezsda műholdakon a KOSZPASZ-SARSAT tengeri kutató-mentő rendszer transzpondereit is elhelyezték . Az első Nagyezsda műholdatben indították . Az első három műhold még Koszmosz sorozatjelzést viselt.től áttértek a Nagyezsda névből és sorszámból álló jelzésre . Összesenműholdat állítottak pályára . Az utolsó műholdat , a Nagyezsda–7-tben indították . Jellemzői A KAUR–1 műholdplatformon alapul . A műhold központi eleme egy hengeres , nyomásálló műszertartály , melyet egy nagyobb átmérőjű hengeres palást vesz körül . Ezen találhatók az energiaellátást biztosító napelemek és a hőszabályozó rendszer radiátorai . A műhold tömegekg . Passzív műhold , pályakorrekciós hajtóművel nem rendelkezett . Orientációját gravitációs-mágneses elven biztosították . A műholdakat nagy,9° körüli hajlásszögű , kis excentritású , közel kör alakú alacsony Föld körüli pályára állították , a pályamagasság1000 km körüli . A sorozat összes műholdját Pleszeckből indították Koszmosz–3M hordozórakétával . Pályára állított műholdak Források Szovjet műholdak Távközlési műholdak