Hansa-Brandenburg CC
A Hansa-Brandenburg CC német gyártmányú együléses vízi vadászrepülőgép (repülőcsónak) volt az első világháború idején.

Története
A német Hansa-Brandeburg repülőgépgyártó cég az osztrák haditengerészet számára tervezte a CC típust (a jelzést a gyártulajdonos Camillo Castiglioni nevéről kapta). A tervezést vezető Ernst Heinkel a Hansa-Brandenburg KDW (Kampf Doppeldecker Wasser) hidroplánt vette alapul, elsősorban a csillag formájú szárnytámasztó dúcokat használta fel, de az úszótalpas megoldás helyett végül a repülőcsónak formát választotta. Ez volt a gyár első ilyen jellegű repülőgépe.

A törzset ún. egylépcsős megoldással tervezték. Az elülső, szélesebb részben volt a pilótafülke, ide került a súlypont és a vízben itt keletkezett a felhajtóerő 80-90%-a. Felszálláskor a törzs első része kiemelkedett a vízből és az elülső féltől egy "lépcsővel" elválasztott keskenyebb hátsó rész kisebb ellenállása miatt gyorsabb felszállást tett lehetővé. A szárnyak a korban szokásos módszerrel, fakeretből készültek, amelyre lakkozott vászont feszítettek. A törzset mahagónifurnérral borították. A szárnyakat jellegzetes módon, középen összekötött, csillag formájú merevítőkkel kötötték össze. Az 1916 elején felszálló prototípus 150 lóerős Benz motorral repült, a sorozatgyártás során már 200 lóerős Hierot (illetve néhány esetbe Austro-Daimlert) építettek be, ami a vízi repülőgépeknél megszokott módon tolólégcsavart forgatott. A CC-t egy darab, a szélvédőn átvezetett, 8 mm-es Schwarzlose géppuskával fegyverezték fel.

Az osztrák haditengerészet összesen 37 darabot kapott belőle (jelzésük A.12-48 között volt). Az első darabok 1916 decemberében, az utolsók a következő év júniusában érkeztek. A flottatámaszpontok védelmére, őrjáratozásra, védőkísérőként használták őket. A pilóták kedvelték jó teljesítménye és megbízhatósága miatt.

Az A.45-öt kísérleti céllal átépítették háromfedelűvé, a motortartó bak alá erősítettek egy kisebb, középső szárnyat. A gép a kísérletek során lezuhant és a projektet nem folytatták.

A német haditengerészet 26 darab Hansa-Brandenburg CC-t rendelt, amiket gyengébb, 160 lóerős Benz Bz.III motorral szereltek fel és a vibráció elkerülésére a szárnyak végére egy extra V-tartódúcot építettek be.

Gottfried von Banfield ászpilóta egy igazolt és egy nem igazolt légi győzelmet ért el az A.12-es jelzésű CC-vel.

Műszaki paraméterei

személyzet: 1 fő
szárnyfesztávolság: 9,3 m (felső), 8,8 m (alsó)
szárnyfelület: 26,5 m²
törzshossz: 7,65 m
magasság: 3,2 m
üres súly: 800 kg
felszállósúly: 1030 kg
maximális sebesség: 165 km/h 
emelkedés: 1000 méterre 5 perc alatt
hatótáv: 500 km
hajtómű: 1 db 200 lóerős hathengeres, soros, vízhűtéses Hiero motor
fegyverzet: 1 db 8 mm-es 1907/12M Schwarzlose géppuska

Rendszeresítő országok

Források

Hansa-Brandenburg CC  Aviastar

Első világháborús vadászrepülőgépek
Vízirepülőgépek és repülőcsónakok
Első világháborús német repülőgépek
A Hansa-Brandenburg CC német gyártmányú együléses vízi vadászrepülőgép ( repülőcsónak ) volt az első világháború idején . Története A német Hansa-Brandeburg repülőgépgyártó cég az osztrák haditengerészet számára tervezte a CC típust ( a jelzést a gyártulajdonos Camillo Castiglioni nevéről kapta ) . A tervezést vezető Ernst Heinkel a Hansa-Brandenburg KDW ( Kampf Doppeldecker Wasser ) hidroplánt vette alapul , elsősorban a csillag formájú szárnytámasztó dúcokat használta fel , de az úszótalpas megoldás helyett végül a repülőcsónak formát választotta . Ez volt a gyár első ilyen jellegű repülőgépe . A törzset ún. egylépcsős megoldással tervezték . Az elülső , szélesebb részben volt a pilótafülke , ide került a súlypont és a vízben itt keletkezett a felhajtóerő-a . Felszálláskor a törzs első része kiemelkedett a vízből és az elülső féltől egy " lépcsővel " elválasztott keskenyebb hátsó rész kisebb ellenállása miatt gyorsabb felszállást tett lehetővé . A szárnyak a korban szokásos módszerrel , fakeretből készültek , amelyre lakkozott vászont feszítettek . A törzset mahagónifurnérral borították . A szárnyakat jellegzetes módon , középen összekötött , csillag formájú merevítőkkel kötötték össze . Azelején felszálló prototípuslóerős Benz motorral repült , a sorozatgyártás során márlóerős Hierot ( illetve néhány esetbe Austro-Daimlert ) építettek be , ami a vízi repülőgépeknél megszokott módon tolólégcsavart forgatott . A CC-t egy darab , a szélvédőn átvezetett, mm-es Schwarzlose géppuskával fegyverezték fel . Az osztrák haditengerészet összesendarabot kapott belőle ( jelzésük A.12-48 között volt ) . Az első darabokdecemberében , az utolsók a következő év júniusában érkeztek . A flottatámaszpontok védelmére , őrjáratozásra , védőkísérőként használták őket . A pilóták kedvelték jó teljesítménye és megbízhatósága miatt . Az A.45-öt kísérleti céllal átépítették háromfedelűvé , a motortartó bak alá erősítettek egy kisebb , középső szárnyat . A gép a kísérletek során lezuhant és a projektet nem folytatták . A német haditengerészetdarab Hansa-Brandenburg CC-t rendelt , amiket gyengébb,lóerős Benz Bz.III motorral szereltek fel és a vibráció elkerülésére a szárnyak végére egy extra V-tartódúcot építettek be . Gottfried von Banfield ászpilóta egy igazolt és egy nem igazolt légi győzelmet ért el az A.12-es jelzésű CC-vel . Műszaki paraméterei személyzet : fő szárnyfesztávolság:3 m ( felső) ,8 m ( alsó ) szárnyfelület:5 m² törzshossz:65 m magasság:2 m üres súly:kg felszállósúly: kg maximális sebesség: km/h emelkedés: méterreperc alatt hatótáv: km hajtómű : dblóerős hathengeres , soros , vízhűtéses Hiero motor fegyverzet: dbmm-es12M Schwarzlose géppuska Rendszeresítő országok Források Hansa-Brandenburg CC Aviastar Első világháborús vadászrepülőgépek Vízirepülőgépek és repülőcsónakok Első világháborús német repülőgépek