Ložišća
Ložišća falu Horvátországban, Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Milnához tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 18 km-re délre, községközpontjától, 6 km-re északkeletre, a supetari kompkikötőtől közúton 14 km-re délnyugatra az Adrián fekvő Brač szigeten, a sziget nyugati partja közelében fekszik.

Története 
Területe már jóval az írott történelem előtt is lakott volt. A felette levő magaslaton találhatók Rat romja, mely Közép-Dalmácia egyik legjobb állapotban fennmaradt erődített településének maradványa. A legrégibb is talált leletek az i. e. 3000 körüli időből származnak, de a település később, a vaskorban is lakott volt. Temetője a ma Bobovišćához tartozó Vičja luka-öbölben volt.

Ložišća alapítói a szomszédos Bobovišćáról származó családok (valószínűleg a Krstulović-Lozić család) voltak. Nevét a környező szőlőültetvényekből (loza = szőlő) származtatják. A település benépesülésében nagy jelentősége volt annak a bevándorlásnak, melynek során a török hódítások következtében a szárazföldről is egyre többen menekültek a szigetekre. Ložišća lakosságának száma gyorsan gyarapodott, nemsokára a régebbi Bobovišćát is megelőzte. Ezért Velo Selonak azaz nagyfalunak, Bobovišćát pedig Malo Selonak, azaz kisfalunak nevezték. Egymás után épületek nagyobb épületei. Közülük kiemelkedik az 1820-ban épített Szent János és Pál plébániatemplom a század végén épített pazar harangtornyával, a 19. század elején épített Nazor-udvarház és a Ferenc József híd, mely az osztrák időszak kiemelkedő emléke.

A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban a sziget az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került. A településnek 1857-ben 892, 1910-ben 1219 lakosa volt. Iskoláját 1855-ben alapították, a horvát nyelvű oktatás 1880-ban kezdődött. 1873-ban orvos és két szülésznő látta el a betegeket. Plébániája 1909-ben vált külön a bobovišćai plébániától. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A második világháború idején a Független Horvát Állam része volt. A háború után a szocialista Jugoszláviához tartozott. A település 1991 óta a független Horvátország része. 2011-ben 139 állandó lakosa volt, akik földműveléssel, állattartással foglalkozzak.

Népesség 

(Lakosságát 1869-ben Bobovišćához, 1921-ben Milnához számították.)

Nevezetességei 
A település központjában áll a Szent János és Pál apostolok tiszteletére szentelt plébániatemploma. A háromhajós templomot 1820-ban építették szabályosan faragott kövekből. Háromkaréjos homlokzatának közepén körablak, felette pedig kőből faragott kereszt látható. a templomtól északra áll a különösen szép és karcsú harangtorony, melyet 1886 és 1889 között Ivan Rednić tervei szerint építettek. Az orgona Pietro Bazzani velencei műhelyében készült 1896-ban. 2009-ben a zágrábi Heferer cég újította fel.
A Nazor család udvarházát 1870 körül építették a település központja fölé, helyén a század elején egy kisebb raktárház állt gabonatárolóval. Az épületegyüttes tulajdonképpen három házból áll egy központi udvarral és szabálytalan alakú nagy terasszal, mely kölcsönös kapcsolatban van a földszinti helyiségekkel. A kétemeletes főépületben volt a szalon és a tengerészorvos dr. Mihovil Nazor könyvtára. Az épületegyüttes a sziget egyik legnagyobb udvarháza, a 19. századi dalmáciai főúri építészet értékes alkotása.
A Szűz Mária tiszteletére szentelt templom (népies nevén Stomorica) a településtől északra a Supetar felé menő út mellett található. Egyhajós épület félköríves apszissal, dongaboltozattal, kőlapokkal fedett nyeregtetővel. A szentélyt a hajótól a falazott főoltár választja el, a szentélyben kőtranzénás kis kereszt alakú ablak található. Az oltárkép Mária mennybevétele Bartolo Bossi velencei mester alkotása a 17. század végéről.
Ložišća felett találhatók Rat történelem előtti várának maradványai. Egykor a Brač és Šolta szigete közötti átjárót ellenőrizte. Szárazon rakott falainak maradványai gyűrű alakban veszik körül a hegyet. A hegy alatti öbölben előkerült leletek alapján a várat a sziget első kolóniája építette. A spliti régészeti múzeum munkatársai által végzett feltárások 1957-ben kezdődtek, majd 2007-ben folytatódtak. Ezek során megállapítást nyert, hogy a maradványok Közép-Dalmácia egyik legjobb állapotban fennmaradt erődített településéhez tartoztak. A feltárt lakóépületek a késő bronzkorból (i. e. 3000 körül) származnak. A számos cseréptöredék között az i. e. 1. évezredből származó görög és itáliai edénytöredékek is előkerültek. A település tengeri kijárata a Bobovišćához tartozó Vičja luka-öbölben volt, ahol 1908-ban vaskori temetőt tártak fel gazdag fém és kerámia leletekkel.
A településtől keletre található a sziget egyik legnagyobb vízgyűjtőhelye. Kövekkel kirakott széles rámpák vezetik a vizet egy falazott medencerendszerbe. A vízgyűjtő rendszert a 19. század első felében építették ki az állatok itatására.
Ložišćától a Vičja lukáig mély völgy vezet le, melyet az itt lezúduló víz mosott ki és amelyet a 19. században kőhíddal hidaltak át. Ezt 1897-ben egy vihar romba döntötte, de rögtön ezután újjáépítették. Erre a híd ívén emléktábla emlékeztet.

Jegyzetek

Források 
Milna község hivatalos oldala 
Prostorni plan uređenja Općine Milna – Milna község rendezési terve 2007. szeptember

További információk 
Milna turisztikai irodájának honlapja 
Brač szigetének információs portálja 

Split-Dalmácia megye települései
Brač települései
Ložišća falu Horvátországban , Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Milnához tartozik . Fekvése Splittől légvonalbankm-re délre , községközpontjától, km-re északkeletre , a supetari kompkikötőtől közútonkm-re délnyugatra az Adrián fekvő Brač szigeten , a sziget nyugati partja közelében fekszik . Története Területe már jóval az írott történelem előtt is lakott volt . A felette levő magaslaton találhatók Rat romja , mely Közép-Dalmácia egyik legjobb állapotban fennmaradt erődített településének maradványa . A legrégibb is talált leletek az i. e.körüli időből származnak , de a település később , a vaskorban is lakott volt . Temetője a ma Bobovišćához tartozó Vičja luka-öbölben volt . Ložišća alapítói a szomszédos Bobovišćáról származó családok ( valószínűleg a Krstulović-Lozić család ) voltak . Nevét a környező szőlőültetvényekből ( loza = szőlő ) származtatják . A település benépesülésében nagy jelentősége volt annak a bevándorlásnak , melynek során a török hódítások következtében a szárazföldről is egyre többen menekültek a szigetekre . Ložišća lakosságának száma gyorsan gyarapodott , nemsokára a régebbi Bobovišćát is megelőzte . Ezért Velo Selonak azaz nagyfalunak , Bobovišćát pedig Malo Selonak , azaz kisfalunak nevezték . Egymás után épületek nagyobb épületei . Közülük kiemelkedik azban épített Szent János és Pál plébániatemplom a század végén épített pazar harangtornyával , a század elején épített Nazor-udvarház és a Ferenc József híd , mely az osztrák időszak kiemelkedő emléke . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban a sziget az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került . A településnekbenbenlakosa volt . Iskolájátben alapították , a horvát nyelvű oktatásban kezdődött.ban orvos és két szülésznő látta el a betegeket . Plébániájaben vált külön a bobovišćai plébániától.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A második világháború idején a Független Horvát Állam része volt . A háború után a szocialista Jugoszláviához tartozott . A településóta a független Horvátország része.benállandó lakosa volt , akik földműveléssel , állattartással foglalkozzak . Népesség ( Lakosságátben Bobovišćához, ben Milnához számították . ) Nevezetességei A település központjában áll a Szent János és Pál apostolok tiszteletére szentelt plébániatemploma . A háromhajós templomotban építették szabályosan faragott kövekből . Háromkaréjos homlokzatának közepén körablak , felette pedig kőből faragott kereszt látható . a templomtól északra áll a különösen szép és karcsú harangtorony , melyetésközött Ivan Rednić tervei szerint építettek . Az orgona Pietro Bazzani velencei műhelyében készültban.ben a zágrábi Heferer cég újította fel . A Nazor család udvarházátkörül építették a település központja fölé , helyén a század elején egy kisebb raktárház állt gabonatárolóval . Az épületegyüttes tulajdonképpen három házból áll egy központi udvarral és szabálytalan alakú nagy terasszal , mely kölcsönös kapcsolatban van a földszinti helyiségekkel . A kétemeletes főépületben volt a szalon és a tengerészorvos dr. Mihovil Nazor könyvtára . Az épületegyüttes a sziget egyik legnagyobb udvarháza , a századi dalmáciai főúri építészet értékes alkotása . A Szűz Mária tiszteletére szentelt templom ( népies nevén Stomorica ) a településtől északra a Supetar felé menő út mellett található . Egyhajós épület félköríves apszissal , dongaboltozattal , kőlapokkal fedett nyeregtetővel . A szentélyt a hajótól a falazott főoltár választja el , a szentélyben kőtranzénás kis kereszt alakú ablak található . Az oltárkép Mária mennybevétele Bartolo Bossi velencei mester alkotása a század végéről . Ložišća felett találhatók Rat történelem előtti várának maradványai . Egykor a Brač és Šolta szigete közötti átjárót ellenőrizte . Szárazon rakott falainak maradványai gyűrű alakban veszik körül a hegyet . A hegy alatti öbölben előkerült leletek alapján a várat a sziget első kolóniája építette . A spliti régészeti múzeum munkatársai által végzett feltárásokben kezdődtek , majdben folytatódtak . Ezek során megállapítást nyert , hogy a maradványok Közép-Dalmácia egyik legjobb állapotban fennmaradt erődített településéhez tartoztak . A feltárt lakóépületek a késő bronzkorból ( i. e.körül ) származnak . A számos cseréptöredék között az i . e. évezredből származó görög és itáliai edénytöredékek is előkerültek . A település tengeri kijárata a Bobovišćához tartozó Vičja luka-öbölben volt , aholban vaskori temetőt tártak fel gazdag fém és kerámia leletekkel . A településtől keletre található a sziget egyik legnagyobb vízgyűjtőhelye . Kövekkel kirakott széles rámpák vezetik a vizet egy falazott medencerendszerbe . A vízgyűjtő rendszert a század első felében építették ki az állatok itatására . Ložišćától a Vičja lukáig mély völgy vezet le , melyet az itt lezúduló víz mosott ki és amelyet a században kőhíddal hidaltak át . Eztben egy vihar romba döntötte , de rögtön ezután újjáépítették . Erre a híd ívén emléktábla emlékeztet . Jegyzetek Források Milna község hivatalos oldala Prostorni plan uređenja Općine Milna – Milna község rendezési terve szeptember További információk Milna turisztikai irodájának honlapja Brač szigetének információs portálja Split-Dalmácia megye települései Brač települései