Luigi Capello
Luigi Attilo Capello (Intra, 1859. június 21. – Róma, 1941. június 25.) olasz tábornok. Az első világháborúban hibái hozzájárultak caporettói áttörés sikeréhez, amely során a tengelyhatalmak áttörték az olasz frontvonalat és megindultak az Olasz Királyság belseje felé. A háború után csatlakozott a fasiszta mozgalomhoz, majd kiábrándulva részt vett az 1925-ös Mussolini elleni, sikertelen merényletben. Ezt követően bebörtönözték, majd 1936-ban gyenge egészségi állapotára való tekintettel szabadon bocsátották.

Élete 
Luigi Attilo Capello 1859. június 21-én született Intrán. 1878-ban elvégezte a torinói katonai akadémiát és előléptették alhadnaggyá. Katonai tanulmányait ezt követően is folytatta és folyamatos előléptetéseinek köszönhetően 1910-re elérte a vezérőrnagyi rendfokozatot. Az olasz–török háború során egy dandár vezetésével bízták meg a líbiai hadszíntéren. Az első világháború kitörésekor kinevezték a 25. hadosztály élére, a III. hadsereg szektorában. 1915 őszén pedig ismét előléptették és altábornagy lett. Ezt követően a Gorizia előtt állomásozó VI. hadtestet vezette, amellyel azonban csak részleges sikereket ért el. Ennek során 1916-ban összetett átkaroló hadműveletet hajtott végre Gorizia térségében. Ezután egy időre az isonzói-fronttól távolabb látott el szolgálatot, majd Luigi Cadorna ellenében kinevezték a goriziai zóna főparancsnokának.

1917 júniusától átvette a II. hadsereg parancsnokságát, amely az Isonzónál - a goriziai zónát beleértve - teljesített szolgálatot. A rendelkezésére álló hadsereggel támadást indított és a tizenegyedik isonzói csata során elfoglalta a Bainsizza-fennsíkot. Az osztrák–magyar tolminói hídfőállás ellen intézett támadás azonban összeomlott, valamint San Gabriele elfoglalása sem sikerült. Politikai kapcsolatai és szabadkőművessége miatt személye kritikákat váltott ki. Ezt jelentős aktivitással próbálta ellensúlyozni. 

A taktikai újításokat figyelemmel kísérte és nemzetközi szinten is az egyik legfelkészültebb olasz katonai parancsnoknak tartották. Az általa vezetett II. hadsereget azonban az agresszív, megalkuvást nem tűrő vezetési stílusa és a rossz pozíciója miatt a monarchia hadserege a caporettói áttörés során meglepte és elsöpörte. Capello megromlott egészségi állapotára való tekintettel csak részlegésen vett részt a visszavonulás irányításában. 1918 februárjában, a caporettói áttörés kivizsgálása után, felmentették a parancsnokság alól.

A vizsgálat szerint ő volt a vereség egyik főfelelőse, így 1919-ben visszavonult. A háború után csatlakozott a fasiszta mozgalomhoz, de hamarosan egyre jobban eltávolodott a kormánytól és Benito Mussolinitól annak a szabadkőművesellenes politikája miatt, amelyben személyesen is érintett volt. Ugyancsak visszataszítónak tartotta Giacomo Mateotti szocialista képviselő meggyilkolását. Mindezek hozzájárultak ahhoz, hogy támogassa Tito Zanibonit a Mussolini ellen intézett 1925-ös, sikertelen merényletben. Letartóztatták és 30 év börtönbüntetésre ítélték. 1936-ban egészségi állapotára való tekintettel szabadon bocsátották. 1941. június 25-én hunyt el Rómában.

Jegyzetek

Források 
Luigi Capello adatlapja az atlantegrandeguerra.it honlapján
Pierluigi Romeo Di Colloredo - Luigi Cadorna: Una biografia militare, Soldiershop Publishing, 21 Dec 2015
Spencer Tucker, Laura Matysek Wood és Justin D. Murphy. The European Powers in the First World War:An Encyclopedia. Taylor & Francis, 263. o.  (1996) 

Szabadkőművesek
1859-ben született személyek
1941-ben elhunyt személyek
Olaszország katonái az első világháborúban
Luigi Attilo Capello ( Intra , június – Róma , június ) olasz tábornok . Az első világháborúban hibái hozzájárultak caporettói áttörés sikeréhez , amely során a tengelyhatalmak áttörték az olasz frontvonalat és megindultak az Olasz Királyság belseje felé . A háború után csatlakozott a fasiszta mozgalomhoz , majd kiábrándulva részt vett azös Mussolini elleni , sikertelen merényletben . Ezt követően bebörtönözték , majdban gyenge egészségi állapotára való tekintettel szabadon bocsátották . Élete Luigi Attilo Capello júniusén született Intrán.ban elvégezte a torinói katonai akadémiát és előléptették alhadnaggyá . Katonai tanulmányait ezt követően is folytatta és folyamatos előléptetéseinek köszönhetőenre elérte a vezérőrnagyi rendfokozatot . Az olasz–török háború során egy dandár vezetésével bízták meg a líbiai hadszíntéren . Az első világháború kitörésekor kinevezték a hadosztály élére , a III. hadsereg szektorában.őszén pedig ismét előléptették és altábornagy lett . Ezt követően a Gorizia előtt állomásozó VI. hadtestet vezette , amellyel azonban csak részleges sikereket ért el . Ennek soránban összetett átkaroló hadműveletet hajtott végre Gorizia térségében . Ezután egy időre az isonzói-fronttól távolabb látott el szolgálatot , majd Luigi Cadorna ellenében kinevezték a goriziai zóna főparancsnokának . 1917 júniusától átvette a II. hadsereg parancsnokságát , amely az Isonzónál - a goriziai zónát beleértve - teljesített szolgálatot . A rendelkezésére álló hadsereggel támadást indított és a tizenegyedik isonzói csata során elfoglalta a Bainsizza-fennsíkot . Az osztrák–magyar tolminói hídfőállás ellen intézett támadás azonban összeomlott , valamint San Gabriele elfoglalása sem sikerült . Politikai kapcsolatai és szabadkőművessége miatt személye kritikákat váltott ki . Ezt jelentős aktivitással próbálta ellensúlyozni . A taktikai újításokat figyelemmel kísérte és nemzetközi szinten is az egyik legfelkészültebb olasz katonai parancsnoknak tartották . Az általa vezetett II. hadsereget azonban az agresszív , megalkuvást nem tűrő vezetési stílusa és a rossz pozíciója miatt a monarchia hadserege a caporettói áttörés során meglepte és elsöpörte . Capello megromlott egészségi állapotára való tekintettel csak részlegésen vett részt a visszavonulás irányításában. februárjában , a caporettói áttörés kivizsgálása után , felmentették a parancsnokság alól . A vizsgálat szerint ő volt a vereség egyik főfelelőse , ígyben visszavonult . A háború után csatlakozott a fasiszta mozgalomhoz , de hamarosan egyre jobban eltávolodott a kormánytól és Benito Mussolinitól annak a szabadkőművesellenes politikája miatt , amelyben személyesen is érintett volt . Ugyancsak visszataszítónak tartotta Giacomo Mateotti szocialista képviselő meggyilkolását . Mindezek hozzájárultak ahhoz , hogy támogassa Tito Zanibonit a Mussolini ellen intézettös , sikertelen merényletben . Letartóztatták ésév börtönbüntetésre ítélték.ban egészségi állapotára való tekintettel szabadon bocsátották. júniusén hunyt el Rómában . Jegyzetek Források Luigi Capello adatlapja az atlantegrandeguerra.it honlapján Pierluigi Romeo Di Colloredo - Luigi Cadorna : Una biografia militare , Soldiershop Publishing, Dec Spencer Tucker , Laura Matysek Wood és Justin D. Murphy . The European Powers in the First World War: An Encyclopedia . Taylor & Francis , o . Szabadkőművesek 1859-ben született személyek 1941-ben elhunyt személyek Olaszország katonái az első világháborúban