Hátúszás
A hátúszás egy úszási stílus, a vegyesúszás egyik száma (angolul: backstroke vagy back crawl); a négy hivatalos úszásnem egyike; az egyetlen, amelyben az úszó arccal nem a medence feneke felé „néz”, hanem felfelé, a mennyezet vagy a szabad ég felé.

A stílus első, nem hivatalos megjelenése 1896-ban, az első újkori olimpián, Athénban esett, amikor Alfred Guttmann az 1200 méteres szabad stílusú számban, háton olimpiai aranyérmet nyert. 1900-ban, a párizsi olimpián már felvették a 200 méteres hátúszást mint versenyszámot. Az évek folyamán Guttmann eredeti stílusát, amely a hanyatt fordulva történő mellúszásra hasonlított, különböző sportolók módosították és tökéletesítették.

Ez az egyetlen stílus, amelyben az arc a menetiránynak háttal helyezkedik el, így az úszó közvetlenül nem látja, merre halad. Helyes végrehajtása esetén a törzs mindkét oldalra, felváltva elcsavarodik, ezért nem helyes azt mondani, hogy hanyattfekvő pozícióban történik.

A hátúszásnál az úszási képességen túl fontos a tájékozódás és az úszó mindenkori testhelyzetének pontos megítélése.

A mozdulatsor leírása

Kartempó 
Egy ciklus négy szakaszból áll:
 Vízfogás: a kéz kifelé fordított tenyérrel lép be a vízbe, vagyis a kisujj az első, amely a fejhez a lehető legközelebb érinti a víztükröt, a belépési szöget a legjobban kihasználva, éppen akkor merülve be teljesen, amikor a könyök behajlik. 
 Húzás: ekkor az alkar a lehető legmélyebbre igyekszik süllyedni, végig derékszöget alkotva, amíg a vállak síkjába nem kerül. Ebben a fázisban ringás következik be, vagyis a váll hullámzása, amely a kar vízbe csapását kíséri, mint egy vízfalba fúródó csavar, a gyorsúszáshoz hasonlóan.
 Lökés: ez a legfontosabb fázis, amit a lehető leggyorsabban kell végrehajtani. Az alkart végig behajlított helyzetben a csípő felé visszük, és ekkor következik a legnehezebb rész: mintha egy képzeletbeli ütővel a labdát akarnánk megütni, a kar visszatér a vízbe, a végsőkig meghajlítva (majd 60°-ban) gyors, ostorcsapásszerű kézmozdulattal, a tenyeret lefelé fordítva.
 Zárás: a kar e fázisban végig nyújtva van, amíg a kéz ki nem jön a vízből, 180 fokos forgást leírva, a tenyeret a vízfogáshoz kifelé fordítva, az új ciklus indításához.
A kartempók nem tökéletesen alternálók, inkább átvezetik a lökés végső fázisát a vízfogásba. Nyilvánvaló, hogy a jelenség egyre kevésbé tekinthető az úszási sebesség növelésének.

Lábtempó 
A lábtempó kétféle, akárcsak a gyorsúszásban, süllyedő és emelkedő. A különbség abban figyelhető meg, hogy a hajtás azzal pont ellenkező módon zajlik le, vagyis az emelkedő, felfelé néző láb az előkészítő fázist, míg a süllyedő sarok adja a hajtóerőt.
 Süllyesztés: a lábszár majdnem teljesen kinyújtva, a csípő vonalában merül a vízbe, majd amikor eléri a 20–30 cm-t, kezdődik a következő fázis.
 Emelés: a lábszár elindul fölfelé, a víztükör irányába, de csak éppen addig, amíg a végig lábujjak ki nem bújnak a víz alól. A térdek mindig a víz alatt maradnak.

A lábtempókat nem szabad tökéletesen hanyatt fekvő pozícióban végezni, de a törzsnek és a lábaknak egy síkban kell lenniük.

Koordináció 
Versenyszinten akár 8–10 lábtempó is esik egy kartempóciklusra a rövid távokon, ami kettőre is csökkenhet 200 méteren. A levegővétel és kifújás amatőr szinten nem pontos ritmus szerint megy végbe, de versenyszinten a belégzés a jobb-, a kilégzés a bal kartempóra esik, vagy fordítva, az úszó döntése alapján, nem zárva ki, hogy néhány megerőltető helyzetben (forduló előtt, vagy közvetlen utána) gyakran megduplázzák a ritmust, kartempónként a teljes légzési ciklust véghezvíve.

Szabályok 
Rajtkor az úszók vállig a vízbe merülve, a rajtkővel szemben, annak kapaszkodóját fogva helyezkednek el.

Az úszó mindig hanyatt fekvő pozícióban kell legyen, kivéve a fordulót, amikor egy gyorsúszási kartempó erejéig hasra fordulhat, de ezt nem teheti meg a beütés előtti mozdulatként a futam végén, sem karral, sem lábbal.

Rajt és forduló után legfeljebb 15 méterig megengedett, hogy a fej víz alatt maradjon, miközben hanyattfekvő helyzetben delfinlábtempó is végrehajtható.

Oktatása 
Ami a hátúszás oktatását illeti, kívánatos a helyes lábtempó tanításával kezdeni, ügyelve a lábak teljesen kinyújtott helyzetére mind emelkedő, mind süllyedő fázisban, az ismétlődő szakaszok helyes begyakoroltatásával, a medence szélétől elcsúszva.
A helyes lábtempóhoz nagyon hasznos eszköz az úszódeszka, akár mindkét kézben tartva, akár csak a növendék egyik hóna alá fogatva a másik kar tempóját gyakoroltatva.

Jegyzetek

Fordítás

Források 
 

Úszás

Kapcsolódó szócikkek 
 Gyorsúszás
 Mellúszás
 Pillangóúszás
 Vegyesúszás
 Váltóúszás

További információk 

Úszás
A hátúszás egy úszási stílus , a vegyesúszás egyik száma ( angolul : backstroke vagy back crawl ) ; a négy hivatalos úszásnem egyike ; az egyetlen , amelyben az úszó arccal nem a medence feneke felé „ néz” , hanem felfelé , a mennyezet vagy a szabad ég felé . A stílus első , nem hivatalos megjelenéseban , az első újkori olimpián , Athénban esett , amikor Alfred Guttmann azméteres szabad stílusú számban , háton olimpiai aranyérmet nyert.ban , a párizsi olimpián már felvették améteres hátúszást mint versenyszámot . Az évek folyamán Guttmann eredeti stílusát , amely a hanyatt fordulva történő mellúszásra hasonlított , különböző sportolók módosították és tökéletesítették . Ez az egyetlen stílus , amelyben az arc a menetiránynak háttal helyezkedik el , így az úszó közvetlenül nem látja , merre halad . Helyes végrehajtása esetén a törzs mindkét oldalra , felváltva elcsavarodik , ezért nem helyes azt mondani , hogy hanyattfekvő pozícióban történik . A hátúszásnál az úszási képességen túl fontos a tájékozódás és az úszó mindenkori testhelyzetének pontos megítélése . A mozdulatsor leírása Kartempó Egy ciklus négy szakaszból áll : Vízfogás : a kéz kifelé fordított tenyérrel lép be a vízbe , vagyis a kisujj az első , amely a fejhez a lehető legközelebb érinti a víztükröt , a belépési szöget a legjobban kihasználva , éppen akkor merülve be teljesen , amikor a könyök behajlik . Húzás : ekkor az alkar a lehető legmélyebbre igyekszik süllyedni , végig derékszöget alkotva , amíg a vállak síkjába nem kerül . Ebben a fázisban ringás következik be , vagyis a váll hullámzása , amely a kar vízbe csapását kíséri , mint egy vízfalba fúródó csavar , a gyorsúszáshoz hasonlóan . Lökés : ez a legfontosabb fázis , amit a lehető leggyorsabban kell végrehajtani . Az alkart végig behajlított helyzetben a csípő felé visszük , és ekkor következik a legnehezebb rész : mintha egy képzeletbeli ütővel a labdát akarnánk megütni , a kar visszatér a vízbe , a végsőkig meghajlítva ( majd-ban ) gyors , ostorcsapásszerű kézmozdulattal , a tenyeret lefelé fordítva . Zárás : a kar e fázisban végig nyújtva van , amíg a kéz ki nem jön a vízből, fokos forgást leírva , a tenyeret a vízfogáshoz kifelé fordítva , az új ciklus indításához . A kartempók nem tökéletesen alternálók , inkább átvezetik a lökés végső fázisát a vízfogásba . Nyilvánvaló , hogy a jelenség egyre kevésbé tekinthető az úszási sebesség növelésének . Lábtempó A lábtempó kétféle , akárcsak a gyorsúszásban , süllyedő és emelkedő . A különbség abban figyelhető meg , hogy a hajtás azzal pont ellenkező módon zajlik le , vagyis az emelkedő , felfelé néző láb az előkészítő fázist , míg a süllyedő sarok adja a hajtóerőt . Süllyesztés : a lábszár majdnem teljesen kinyújtva , a csípő vonalában merül a vízbe , majd amikor eléri a30 cm-t , kezdődik a következő fázis . Emelés : a lábszár elindul fölfelé , a víztükör irányába , de csak éppen addig , amíg a végig lábujjak ki nem bújnak a víz alól . A térdek mindig a víz alatt maradnak . A lábtempókat nem szabad tökéletesen hanyatt fekvő pozícióban végezni , de a törzsnek és a lábaknak egy síkban kell lenniük . Koordináció Versenyszinten akár10 lábtempó is esik egy kartempóciklusra a rövid távokon , ami kettőre is csökkenhetméteren . A levegővétel és kifújás amatőr szinten nem pontos ritmus szerint megy végbe , de versenyszinten a belégzés a jobb- , a kilégzés a bal kartempóra esik , vagy fordítva , az úszó döntése alapján , nem zárva ki , hogy néhány megerőltető helyzetben ( forduló előtt , vagy közvetlen utána ) gyakran megduplázzák a ritmust , kartempónként a teljes légzési ciklust véghezvíve . Szabályok Rajtkor az úszók vállig a vízbe merülve , a rajtkővel szemben , annak kapaszkodóját fogva helyezkednek el . Az úszó mindig hanyatt fekvő pozícióban kell legyen , kivéve a fordulót , amikor egy gyorsúszási kartempó erejéig hasra fordulhat , de ezt nem teheti meg a beütés előtti mozdulatként a futam végén , sem karral , sem lábbal . Rajt és forduló után legfeljebbméterig megengedett , hogy a fej víz alatt maradjon , miközben hanyattfekvő helyzetben delfinlábtempó is végrehajtható . Oktatása Ami a hátúszás oktatását illeti , kívánatos a helyes lábtempó tanításával kezdeni , ügyelve a lábak teljesen kinyújtott helyzetére mind emelkedő , mind süllyedő fázisban , az ismétlődő szakaszok helyes begyakoroltatásával , a medence szélétől elcsúszva . A helyes lábtempóhoz nagyon hasznos eszköz az úszódeszka , akár mindkét kézben tartva , akár csak a növendék egyik hóna alá fogatva a másik kar tempóját gyakoroltatva . Jegyzetek Fordítás Források Úszás Kapcsolódó szócikkek Gyorsúszás Mellúszás Pillangóúszás Vegyesúszás Váltóúszás További információk Úszás