Barcza Elemér
Nagyalásonyi Barcza Elemér (Komárom, 1904. szeptember 13. – Buenos Aires, 1987.  július 13.) magyar katona, olimpikon és lovaglótanár. Az 1936. évi nyári olimpia résztvevője, de ellenszegülés miatt nem ért el helyezést.

Élete 
A gimnáziumot Keszthelyen végezte. A MÚE és a BEAC sikeres úszója. 1928. augusztus 20-án kezdte meg tényleges katonai szolgálatát. 1928. szeptember 1-jén előléptették főhadnaggyá. 1928–1931 között különböző beosztásokban tüzértisztként szolgált. 1931–1932-ben végezte el az örkénytábori Lovagló Tanárképző és Hajtóiskolát. 1933. augusztus 1-től a 2. Tüzérosztálynál, 1934. július 1-től az 1. Gyalogezrednél szolgált.

Az  1936. évi nyári olimpiai játékokon Berlinben a díjugratás egyéni és csapatversenyében indult. Augusztus 16-án került sor a díjugratásra, a nevezett 18 nemzet 54 indulóját szokatlanul nehéz pálya várta és elsőre egyetlen lovas sem tudott hibátlanul végiglovagolni rajta. A nehéz pálya megviselte a lovakat is és egyéniben Barcza „Kópé” nevű lova háromszor is ellenszegült, így a versenyből kizárták őket. A csapat további tagjai Platthy József és Szepessy Schaurek Ottmár voltak, akik az ellenszegülés miatt szintén visszaléptek a további csapatküzdelmektől.

1937. augusztus 1-től az 1. Tüzérosztálynál Budapesten, szolgált és 1939. május 1-jén századossá léptették elő. 1940. december 1-től a hajmáskéri Tüzér Gyakorló és Kiképző Tábor állományában, 1941. október 1-jétől a Tábori Tüzér Lőiskola állományában szintén Hajmáskéren, majd 1944. július 1-től a losonci 21. Tábori tüzérosztálynál szolgált. 1943. augusztus 1-jén léptették elő őrnaggyá. Katonai szolgálata mellett a lovassport iránt elkötelezett volt és részt vett az olimpiai lovascsapatok felkészítésében.

A második világháború végén amerikai hadifogságba esett. Pár hónap után szabadon engedték és akkor úgy döntött, hogy nem tér haza, hanem kivándorol. Párizsban fotóriporterként dolgozott, témái a lóversenyek voltak. 1948-ban Argentínába emigrált, ahol birtokot vett magának és lovakat képzett ki díjugratásra. A lovait dél-amerikai országokba Chilébe, Bolíviába és persze Argentínába adta el. Ez az üzlet igen sikeres volt, később azonban feladta ezt a vállalkozását és Buenos Airesbe költözött, ahol lovaglótanár lett. Tanított a Club Alemaniában és a Club Hipicóban is. Az 1970-es évek végén vonult nyugdíjba. Buenos Airesben hunyt el 1987. július 13-án. Végakaratának megfelelően, hamvait Keszthelyen, a Szent Miklós temetőben helyezték el.

Kitüntetései 
Magyar Koronás Nagy Aranyérem
Felvidéki Emlékérem
Erdélyi Emlékérem
Nagy Honvéd Sportügyességi Jelvény (1943)

Jegyzetek

Források 

  
Győr Béla–Klész László: Magyar hivatásos katonák az újkori olimpiai játékokon. Bp. 2002. – Személyi forrás.

További információk 

1904-ben született személyek
1987-ben elhunyt személyek
Magyar olimpikonok
Magyar lovasok
Komáromiak
Nagyalásonyi Barcza Elemér ( Komárom , szeptember – Buenos Aires , július ) magyar katona , olimpikon és lovaglótanár . Az évi nyári olimpia résztvevője , de ellenszegülés miatt nem ért el helyezést . Élete A gimnáziumot Keszthelyen végezte . A MÚE és a BEAC sikeres úszója. augusztusán kezdte meg tényleges katonai szolgálatát. szeptemberjén előléptették főhadnaggyá.1931 között különböző beosztásokban tüzértisztként szolgált.1932-ben végezte el az örkénytábori Lovagló Tanárképző és Hajtóiskolát . augusztustől a Tüzérosztálynál , júliustől az Gyalogezrednél szolgált . Az évi nyári olimpiai játékokon Berlinben a díjugratás egyéni és csapatversenyében indult . Augusztusán került sor a díjugratásra , a nevezettnemzetindulóját szokatlanul nehéz pálya várta és elsőre egyetlen lovas sem tudott hibátlanul végiglovagolni rajta . A nehéz pálya megviselte a lovakat is és egyéniben Barcza „ Kópé” nevű lova háromszor is ellenszegült , így a versenyből kizárták őket . A csapat további tagjai Platthy József és Szepessy Schaurek Ottmár voltak , akik az ellenszegülés miatt szintén visszaléptek a további csapatküzdelmektől . 1937. augusztustől az Tüzérosztálynál Budapesten , szolgált és májusjén századossá léptették elő. decembertől a hajmáskéri Tüzér Gyakorló és Kiképző Tábor állományában , októberjétől a Tábori Tüzér Lőiskola állományában szintén Hajmáskéren , majd júliustől a losonci Tábori tüzérosztálynál szolgált. augusztusjén léptették elő őrnaggyá . Katonai szolgálata mellett a lovassport iránt elkötelezett volt és részt vett az olimpiai lovascsapatok felkészítésében . A második világháború végén amerikai hadifogságba esett . Pár hónap után szabadon engedték és akkor úgy döntött , hogy nem tér haza , hanem kivándorol . Párizsban fotóriporterként dolgozott , témái a lóversenyek voltak.ban Argentínába emigrált , ahol birtokot vett magának és lovakat képzett ki díjugratásra . A lovait dél-amerikai országokba Chilébe , Bolíviába és persze Argentínába adta el . Ez az üzlet igen sikeres volt , később azonban feladta ezt a vállalkozását és Buenos Airesbe költözött , ahol lovaglótanár lett . Tanított a Club Alemaniában és a Club Hipicóban is . Azes évek végén vonult nyugdíjba . Buenos Airesben hunyt el júliusán . Végakaratának megfelelően , hamvait Keszthelyen , a Szent Miklós temetőben helyezték el . Kitüntetései Magyar Koronás Nagy Aranyérem Felvidéki Emlékérem Erdélyi Emlékérem Nagy Honvéd Sportügyességi Jelvény Jegyzetek Források Győr Béla–Klész László : Magyar hivatásos katonák az újkori olimpiai játékokon . Bp. – Személyi forrás . További információk 1904-ben született személyek 1987-ben elhunyt személyek Magyar olimpikonok Magyar lovasok Komáromiak