Lencsehegyi bányarobbanás
Az 1988. december 4-i lencsehegyi bányarobbanás a magyarországi szénbányászat egyik utolsó nagy balesete volt. A nem engedélyezett szénomlasztást követő szénporrobbanásban 11 bányász halt meg.

A robbanás
1988-ban a Dorogi Szénbányák Lencsehegy II. bányaüzemében igen feszített ütemben dolgoztak. Az aktuális terv eléréséhez december hónapban 50.000 tonna jó minőségű szenet kellett felszínre hozniuk, ezért a termelést több műszakban folytatták. A robbanás előtt mintegy két héttel a feszített ütemű termelés miatt már volt egy üzemzavar a későbbi történések helyszínén, az 52-es kamrafejtésben. A munkavezetők szénomlást előidéző, ún. provokációs robbantást kívántak végrehajtani. A robbantáshoz egy robbantólyukat fúrtak a szénbe, a fúrás során nagy mennyiségű szén-monoxid áramlott a járatba, emiatt az érintett bányaterületről 60 bányászt ki kellett vonni.

A lencsehegyi bányaüzem 1988. december 4-én termelő műszakot tartott. Az 52-es számú csapat kamrafejtésében a szokottnál is gyorsabban kívántak haladni a termeléssel. A kamrafejtésben tartózkodó vezető vájár és főaknász úgy gondolta, hogy a gyorsabb szénomlasztás elérése érdekében ismét egy provokációs robbantást kellene végrehajtani. Ilyen műveletet végrehajtani csak a bánya vezető mérnökének tudtával és engedélyével lett volna szabad, ám az ő engedélyét ezúttal mellőzték. A munkát irányító diszpécser tudott a műveletről, azonban ő sem tiltotta meg a művelet elvégzését, mindössze különböző követelményeket támasztott vele szemben. A robbantómester összeállította a robbantáshoz szükséges berendezéseket, majd 11:15-kor végrehajtotta a provokációs robbantást. A robbantó által előidézett detonációt egy hatalmas erejű második megrázkódtatás, egy szénporrobbanás követte. Az óriási erejű detonáció a bánya 800 méternyi távolságban lévő részein is a földre döntötte az ott dolgozókat, a szénpor robbanásától 200 méteres távolságig égtek meg a bányászok. A lángok nyomán nagy mennyiségű szén-monoxid szabadult fel. A robbanás tönkretette a járatok világítását, a bánya telefonhálózatát és jelentős károkat okozott a berendezésekben. A járatok nagyon rövid idő alatt megteltek füsttel.

Mentési műveletek
A robbanás után azonnal megkezdődött a mentés. A személyes életvédelmi készülékeknek és a korábbi mentési gyakorlatoknak köszönhetően a mélyben dolgozó bányászok nagy része saját maga, illetve bajtársai segítségével el tudta hagyni a járatokat. Bányamentő csapatok érkeztek Oroszlányból, Tatabányáról és Dorogról, az odalent terjedő mérgező gázok miatt a katasztrófával sújtott 52-es kamrafejtésbe csak ezek a speciálisan felszerelt egységek tudtak lemenni. Ők találták meg az áldozatok holttesteit, az utolsó holttestet este hét órára tudták a felszínre emelni. A helyszínre nagy számú mentőautó is érkezett, amelyek a győri, esztergomi és budapesti kórházakba szállították a sérülteket. Az áldozatok többségével valójában nem maga a robbanás, hanem a szén-monoxid-mérgezés végzett. A robbanásban 9 magyar és két lengyel bányász halt meg. A kórházakba kerülteknek különböző fokú égési sérülései voltak, illetve metán- és CO-mérgezést szenvedtek.

A balesetet előidéző bányászok egyike sem élte túl a katasztrófát, ellenük eljárás nem folyt. A magyar áldozatokat azokon a településeken temették el, ahol éltek. A szerencsétlenség két lengyel áldozatát Lubinban, bányász tiszteletadásal, a magyar bányászok képviselőinek jelenlétében búcsúztatták december 10-én.

Források

Magyarországi ipari balesetek
1988
Dorog szénbányászata
Az decemberi lencsehegyi bányarobbanás a magyarországi szénbányászat egyik utolsó nagy balesete volt . A nem engedélyezett szénomlasztást követő szénporrobbanásbanbányász halt meg . A robbanás 1988-ban a Dorogi Szénbányák Lencsehegy II. bányaüzemében igen feszített ütemben dolgoztak . Az aktuális terv eléréséhez december hónapban000 tonna jó minőségű szenet kellett felszínre hozniuk , ezért a termelést több műszakban folytatták . A robbanás előtt mintegy két héttel a feszített ütemű termelés miatt már volt egy üzemzavar a későbbi történések helyszínén , azes kamrafejtésben . A munkavezetők szénomlást előidéző , ún . provokációs robbantást kívántak végrehajtani . A robbantáshoz egy robbantólyukat fúrtak a szénbe , a fúrás során nagy mennyiségű szén-monoxid áramlott a járatba , emiatt az érintett bányaterületrőlbányászt ki kellett vonni . A lencsehegyi bányaüzem decemberén termelő műszakot tartott . Azes számú csapat kamrafejtésében a szokottnál is gyorsabban kívántak haladni a termeléssel . A kamrafejtésben tartózkodó vezető vájár és főaknász úgy gondolta , hogy a gyorsabb szénomlasztás elérése érdekében ismét egy provokációs robbantást kellene végrehajtani . Ilyen műveletet végrehajtani csak a bánya vezető mérnökének tudtával és engedélyével lett volna szabad , ám az ő engedélyét ezúttal mellőzték . A munkát irányító diszpécser tudott a műveletről , azonban ő sem tiltotta meg a művelet elvégzését , mindössze különböző követelményeket támasztott vele szemben . A robbantómester összeállította a robbantáshoz szükséges berendezéseket , majd15-kor végrehajtotta a provokációs robbantást . A robbantó által előidézett detonációt egy hatalmas erejű második megrázkódtatás , egy szénporrobbanás követte . Az óriási erejű detonáció a bányaméternyi távolságban lévő részein is a földre döntötte az ott dolgozókat , a szénpor robbanásátólméteres távolságig égtek meg a bányászok . A lángok nyomán nagy mennyiségű szén-monoxid szabadult fel . A robbanás tönkretette a járatok világítását , a bánya telefonhálózatát és jelentős károkat okozott a berendezésekben . A járatok nagyon rövid idő alatt megteltek füsttel . Mentési műveletek A robbanás után azonnal megkezdődött a mentés . A személyes életvédelmi készülékeknek és a korábbi mentési gyakorlatoknak köszönhetően a mélyben dolgozó bányászok nagy része saját maga , illetve bajtársai segítségével el tudta hagyni a járatokat . Bányamentő csapatok érkeztek Oroszlányból , Tatabányáról és Dorogról , az odalent terjedő mérgező gázok miatt a katasztrófával sújtottes kamrafejtésbe csak ezek a speciálisan felszerelt egységek tudtak lemenni . Ők találták meg az áldozatok holttesteit , az utolsó holttestet este hét órára tudták a felszínre emelni . A helyszínre nagy számú mentőautó is érkezett , amelyek a győri , esztergomi és budapesti kórházakba szállították a sérülteket . Az áldozatok többségével valójában nem maga a robbanás , hanem a szén-monoxid-mérgezés végzett . A robbanásbanmagyar és két lengyel bányász halt meg . A kórházakba kerülteknek különböző fokú égési sérülései voltak , illetve metán- és CO-mérgezést szenvedtek . A balesetet előidéző bányászok egyike sem élte túl a katasztrófát , ellenük eljárás nem folyt . A magyar áldozatokat azokon a településeken temették el , ahol éltek . A szerencsétlenség két lengyel áldozatát Lubinban , bányász tiszteletadásal , a magyar bányászok képviselőinek jelenlétében búcsúztatták decemberén . Források Magyarországi ipari balesetek 1988 Dorog szénbányászata