Sukuba
A  vagy  az utazók számára pihenőhelyet biztosító postaállomások megnevezése volt a japán Edo-korban. A városokat összekötő utak mentén jöttek létre, működésüket szabályozták, például itt ellenőrizték az utazók iratait. A piacok vagy nagyobb, forgalmasabb utak kereszteződésénél fekvő postaállomások jelentős városokká fejlődtek.

Története
A sukubák az Edo-kor öt nagy útvonala (Tókaidó, Nakaszendó, Kósú kaidó, Ósú kaidó, Nikkó kaidó) és azok mellékútjai mellett helyezkedtek el. A legfontosabb út az Edót Kiotóval összekötő Tókaidó volt, mely mentén 53 postaállomás volt megtalálható, az első ezek közül Sinagava volt. Az utazók, kereskedők itt pihenhettek meg, juthattak ételhez, válthattak lovat. A Tokugava-sógunátus által nem közvetlenül ellenőrzött sukubákat általában a helyi földesúr felügyelte. Az Edo-kor végén már mintegy 250 postaállomás létezett a különféle utak mentén, 5-15 kilométerenként egy. Utagava Hirosige híres fametszeteiben örökítette meg a sukubákat.

Jellemzői

A postaállomások mérete igen változatos volt. Az elhagyatottabb hegyvidékeken egészen kicsik voltak, csak szállást és étkezést biztosítottak. Ennek megfelelően különféle szolgáltatásokat lehetett igénybe venni, attól függően, mekkora volt a sukuba. Általában volt itt fogadó, étterem, közfürdő, korcsma, különféle üzletek, melyek gyógyszereket, ruhaneműt, lábbelit árusítottak. A postaállomásokon málhás lovakat és hordárokat is lehetett bérelni. A postamester (ton-ja) felügyelte a működését. A postaállomások a társadalmi hierarchiára is ügyeltek, ezért külön, jól felszerelt, esztétikus kerttel ellátott fogadó volt a magas rangú tisztviselők, nemesek és földesurak számára (本陣, hondzsin). Ugyancsak külön fogadóban szálltak meg az alacsonyabb rangú hivatalnokok és szamurájok, és szintén külön fogadót tartottak fenn a köznép számára.

Jegyzetek

Források

További információk

Japán közlekedése
Japán építményei
A vagy az utazók számára pihenőhelyet biztosító postaállomások megnevezése volt a japán Edo-korban . A városokat összekötő utak mentén jöttek létre , működésüket szabályozták , például itt ellenőrizték az utazók iratait . A piacok vagy nagyobb , forgalmasabb utak kereszteződésénél fekvő postaállomások jelentős városokká fejlődtek . Története A sukubák az Edo-kor öt nagy útvonala ( Tókaidó , Nakaszendó , Kósú kaidó , Ósú kaidó , Nikkó kaidó ) és azok mellékútjai mellett helyezkedtek el . A legfontosabb út az Edót Kiotóval összekötő Tókaidó volt , mely menténpostaállomás volt megtalálható , az első ezek közül Sinagava volt . Az utazók , kereskedők itt pihenhettek meg , juthattak ételhez , válthattak lovat . A Tokugava-sógunátus által nem közvetlenül ellenőrzött sukubákat általában a helyi földesúr felügyelte . Az Edo-kor végén már mintegypostaállomás létezett a különféle utak mentén,kilométerenként egy . Utagava Hirosige híres fametszeteiben örökítette meg a sukubákat . Jellemzői A postaállomások mérete igen változatos volt . Az elhagyatottabb hegyvidékeken egészen kicsik voltak , csak szállást és étkezést biztosítottak . Ennek megfelelően különféle szolgáltatásokat lehetett igénybe venni , attól függően , mekkora volt a sukuba . Általában volt itt fogadó , étterem , közfürdő , korcsma , különféle üzletek , melyek gyógyszereket , ruhaneműt , lábbelit árusítottak . A postaállomásokon málhás lovakat és hordárokat is lehetett bérelni . A postamester ( ton-ja ) felügyelte a működését . A postaállomások a társadalmi hierarchiára is ügyeltek , ezért külön , jól felszerelt , esztétikus kerttel ellátott fogadó volt a magas rangú tisztviselők , nemesek és földesurak számára ( 本陣 , hondzsin ) . Ugyancsak külön fogadóban szálltak meg az alacsonyabb rangú hivatalnokok és szamurájok , és szintén külön fogadót tartottak fenn a köznép számára . Jegyzetek Források További információk Japán közlekedése Japán építményei