Kogurjo
az úgynevezett három királyság legnagyobb területével rendelkező állama volt a Koreai-félsziget területén, melyet a legenda szerint  alapított a  folyó völgyében. Történészek szerint valószínűbb, hogy a törzsi állam az i. e. 2. században jött létre.

Fénykorát az 5. században élte, amikor  és fia  csaknem a teljes Mandzsúriát és Belső-Mongólia Autonóm Terület egy részét is meghódították. Legnagyobb kiterjedésekor nyugaton a Liao folyóig, keleten a Tengermelléki határterületig, északon a mandzsúriai  folyóig, délen a - és -hegységig tudhatta magáénak a területeket. A folyamatos háborúk, különösen a 7. században Sillával és a kínaiakkal, valamint a belső viszályok kimerítették , 668-ban összeomlott, területei egy részét Silla, más részét a kínaiak szerezték meg.

Kultúrájában keveredett a buddhizmus, a konfucianizmus, a sámánizmus és a taoizmus, kínai feljegyzések szerint az itt élők szerettek táncolni és énekelni. Építészeti sajátosságaikat a fennmaradt erődökből és a temetkezési helyekből ismerjük. A sírokat kirabolták, így nem maradt fenn annyi tárgyi lelet, mint Sillából, a  falfestmények azonban értékes tanúi a kor életének, szokásainak.

A mai Kína és Észak-Korea területén található -kori maradványok egy részét az UNESCO Világörökség-programjába is felvették az ősi  királyság fővárosai és sírhelyei valamint -síremlékek néven.

Története

Alapítása

A legenda szerint a   alapította  i. e. 37-ben, azonban kínai feljegyzések szerint i.e. 107-ben már létezett egy ilyen prefektúra a kínai  körzetben (koreaiul , 현도군), a  középső és  folyó felső szakaszánál, Mandzsúria területén. Ennek a  a lakosai feltehetően a  nép tagjai voltak, akik i. e. 75-ben sikeresen északabbra űzték a  körzetet és létrehoztak egy konföderációs királyságot, melyek városállamokból (na vagy no) álltak. Ebben az időben öt nagy klán alkotta a konföderációt: , , ,  és . A  ide vándorolt népcsoport alkotta a t, akik egy idő után átvették a hatalmat az államok fölött. Erre utalhat  legendája is.

A kiváló lovas és íjász  meghódították és integrálták a városállamokat, erődöket építettek és t tették meg fővárosuknak. I. e. 3-ban ba költöztették a fővárost, délebbre tól, az 1. század elején pedig már az uralkodójuk a , azaz király címet viselte.  folyamatosan terjeszkedett, hatalmas területeket hódított vissza a kínai államoktól, emiatt folyamatos harcban állt a kínaiakkal.  király idejében (53–146?) már a ma Oroszországhoz tartozó Tengermelléki határterület és a  folyó felső szakasza Mandzsúriában is a fennhatósága alatt állt, és  is meghódította. Ő volt az az uralkodó, aki létrehozta az örökletes királyi címet a i  klán leszármazottainak, ezért lett a posztumusz neve , azaz „dinasztia-alapító”.

Megszilárdulása

 idejében (179–197) megszilárdult az államszervezet, az eredetileg klánközpontokat jelentő területeket tartományokká alakították () és az égtájakról nevezték el őket. A klánvezetők alkották az új arisztokrata réteget, a testvéri trónöröklést pedig felváltotta az apa-fiú öröklési rendszer. A királyok rendszeresen a  klánból választottak feleséget, így biztosítva az uralkodóház politikai támogatottságát. Bevezették a  rendszert, ami lehetővé tette a parasztok számára, hogy a szűkös hónapokban az állami magtárakból kölcsönözzenek gabonát és azt aratás után alacsony kamattal fizessék vissza.

Ahogy az ország megszilárdult, egyre több hadjáratot indítottak a kínaiak ellen. 242-ben  király (227–248) megtámadta  megyét, hogy elvágja a  körzethez vezető szárazföldi utat. , mely a három kínai királyság közül a legközelebb feküdt , visszavágott és 244-ben elfoglalt egy erődöt közel a  fővároshoz. A következő évben a királyt is sikerült megfutamítaniuk. Kínát azonban belharcok szabdalták fel, és ezt kihasználva  313-ban sikerült kikergetnie a kínaiakat ból, visszaszerezve  egykori területeit.

A 4. században a megerősödő  néppel vívott kemény csatákat az ország a Liao folyó medencéjéért, és 342-ben ,  királya porig égette a királyi palotát ban, foglyul ejtette az anyakirálynét és  helybélit hurcolt el. 371-ben  királya,  kifosztotta ot és megölte  királyt. Az őt a trónon követő  más politikát folytatott, elfogadta a buddhizmust, akadémiát hozott létre a konfucianizmus tanítására, új jogi alapokra helyezte a közigazgatást a fejlettebb kínai mintát követve, és megreformálta a hadsereget, ezzel megteremtve a későbbi hódításokhoz szükséges állami stabilitást.

Fénykora

 az 5. században érte el fénykorát, amikor  (nevének jelentése: „nagy területfoglaló”) és fia  csaknem a teljes Mandzsúriát és Belső-Mongólia Autonóm Terület egy részét is meghódították. Délen a Han folyó medencéjét is megszerezték, szinte leigázva  és Sillát is.

A mai  városban található hét méter magas sztéléjének tanúsága szerint  elfoglalta a stratégiai  erődöt 397-ben, majd 406-ra a teljes -területet az uralma alá hajtotta. 398-ban az északkeleti határoknál élő  népet hódította meg, 396-ban bevette  fővárosát. 400-ban  fős sereggel segítette Silla harcát a ,  és a japánok elleni küzdelemben. Élete során 64 erődöt és 1400 falut vett be. Fia,  („hosszú életű”) követte a trónon, aki folytatta apja hódításait. A déli és északi dinasztiák idejében míg az északiakkal harcolt, a déliekkel diplomáciai kapcsolatot vett fel. 427-ben a fővárost ba költöztette, a  folyó partjára. A város évszázadok óta fontos központ volt az előző királyságokban, így ez a stratégiai lépés gazdasági és kulturális szempontból is jelentős volt az ország számára.

 és Silla fenyegetésként élte meg a főváros délebbre költöztetését és a két állam összefogott  ellen. 472-ben a kínai hez fordultak katonai segítségért, azonban három évvel később  bevette  fővárosát,  királyt lefejezték, és  kénytelen volt délebbre költöztetni a központját. 494-ben  magába olvasztotta  is. Hatalmas területet tudhatott magának ekkor, nyugaton a Liao folyóig, keleten a Tengermelléki határterületig, északon a mandzsúriai  folyóig, délen a - és -hegységig.

Háborúk Kínával

 hatalmas birodalommá vált, azonban a 6. század elején Silla elkezdett megerősödni, meglepően gyors ütemben. 532-ben bekebelezték , 551-ben  közösen megtámadták  Han folyó-menti területeit, majd Silla 553-ban  zsákmányolt részét is megszerezte: a Han folyó stratégiailag fontos alsó szakaszát, mely utat nyitott a tengerhez és így Kínához.

Miközben Silla gyarapodott,  újra szembe kellett néznie a 6. század derekára magára találó kínaiakkal is: a -dinasztia 589-ben újraegyesítette Kínát. 598-ban meg tudták magukat védeni  császár  fős seregével szemben, 612-ben pedig   fős serege rohanta le az országot. A jóval képzettebb és harcedzettebb  sereg, bár létszámában sokkal kisebb volt, sikeresen visszaverte a támadást.  ezután a főváros bevételével is megpróbálkozott, sikertelenül. A kínai sereget az azóta is az egyik legnagyobb koreai tábornokként számon tartott  győzte le.  613-ban és 614-ben is újra próbálkozott, de ismét sikertelenül. Amikor a Tang-dinasztia hatalomra került,  védekezésre rendezkedett be, az északnyugati határainál mintegy 480 kilométer hosszan emelt falat.

Közben azonban belső viszályok robbantak ki az országban. 642-ben  katonai vezető puccsot hajtott végre, megölte  királyt és ot ültette a trónra, a hatalmat azonban maga gyakorolta. Kijátszotta egymás ellen Sillát és , és területeket foglalt vissza Sillától. Silla a Tangokhoz fordult, akik követelték, hogy  hagyja abba a katonai akcióit, amit  elutasított, ezzel magára haragítva  császárt. 645-ben a kínai sereg végigsöpört  északi védvárain, ám az Ansi erődnél vereséget szenvedtek. Az erődöt  védte embereivel három hónapon át, és a kínaiak végül meghátráltak. 647-ben és 648-ban  újra megkísérelt betörni az országba, de ismét visszaverték. A komoly háborúk azonban nem múltak el nyomtalanul, meggyengítették a nemzeti egységet, melyen tovább rontott a  fiai között kitört vita. Ezek együttesen vezettek  668-as bukásához.

Hanyatlása
Miután Silla Tang segítséggel eltiporta  660-ban,  lett a következő célpont. 661-ben több hónapig ostromolták a fővárost, bevenniük azonban nem sikerült. Bár ezt a támadást visszaverték,  jelentősen meggyengült az évtizedek óta tartó háborúskodás miatt. Ráadásul 666-ban  meghalt, amit követően a fiai és az öccse között hatalmi harc kezdődött. A legidősebb fiút, et az öccsei üldözték el, megadta magát a Tangoknak.  öccse,  Sillának adta meg magát a déli régió több várával egyetemben. A Tangok kihasználták a lehetőséget,  seregei visszavették a mandzsúriai területek jó részét és bekerítették a fővárost. 668-ban ot és mintegy  embert Tangba hurcoltak, a  birodalom szétesett.

Tang elfoglalta a meghódított területeket, nem adva a zsákmányból Sillának. Silla ezért, és mert mindenképp ki akarta szorítani a kínaiakat a félszigetről, támogatta a rövid életű és kis területű  állam létrejöttét, melynek királyává  illegitim fiát, ot (안승; 安勝) tették meg. Silla katonai támadásokat is indított a korábbi  területekért és végül sikerült a déli területeket megszereznie és 676-ban egyesítette a félsziget déli részét az uralma alatt.

Államszervezet és közigazgatás

A legmagasabb nemesi cím a  volt, mely a i királyi  klán, a korábbi i királyi klán, valamint a i  klán tagjainak járt ki. 12 rendfokozat volt a tisztviselők között, az arisztokrácia legmagasabb elérhető tisztsége a  volt. Ezt követte a  és a , mely rétegek tagjai számára elérhetetlenek voltak a legmagasabb posztok.

A meghódított területek nemeseit, törzsi vezetőit sajátos rendszerben integrálták a központi államszervezetbe, a  és a  tisztségekkel (például 2. rangfokozatú , 태대형, 太大兄; 4. rangfokozatú , 태대사자, 太大使者). A királyság későbbi éveiben megjelentek olyan állami pozíciók, mint a katonai ügyintézéssel foglalkozó  vagy a . A főminiszter posztja először meghatározatlan időtartamú volt, később már három évre tölthette be az, akit megválasztott az arisztokrácia. Legtöbbször azonban a legnagyobb hatalommal bíró nemes erőszakkal foglalta el a posztot, a versengők pedig sokszor akár fegyveres harccal döntötték el, ki ül majd a székbe. Ez ellen a király sem nagyon tudott mit tenni. Az 5. rangfokozat fölötti tisztviselők alkották az államtanácsot.

A korábbi városállamokból fallal körülvett városok lettek, melyek kínai mintára a körzet vagy járás (; 군, 郡) központjává váltak. Élükön az állam által leküldött  (도사, 道士) állt. A járásokat öt nagyobb egységbe csoportosították, ezek neve  (부, 部) volt, ami tartománynak vagy prefektúrának felel meg. Ezek élére a  (욕살, 褥薩) került. A fővárosokat szintén öt ra osztották, amit kerületnek lehetne ma nevezni. A falvak élére helyi vezetőt neveztek ki, aki csupán helyi tisztséget kaphatott, a központi kormányzatba nem tudott fentebb lépni. Alattuk voltak a szabad parasztok, akik terményadót fizettek és robotra is elvitték őket. Rajtuk kívül voltak még a kitaszítottak, akik külön falvakban éltek, valamint a legalsó réteg, a rabszolgák.

A katonai berendezkedésről kevés leírás maradt fenn. Úgy tűnik, hogy minden férfinak kötelező volt a katonai szolgálat, a főváros mind az öt kerületében állomásoztak egységek, körülbelül  fő, valamint az öt tartomány mindegyikében voltak kihelyezett zászlóaljak, számuk a  és a  között váltakozott és a kormányzók vezették őket. A harcban a későbbi koreai királyságoktól eltérő módon a királyok is személyesen részt vettek. Akárcsak Sillában a  (화랑, 花郞) csapata,  is létezett olyan fiatalokból álló alakulat, amelyet erkölcsi és katonai oktatásban részesítettek, az elnevezésük  (선비) volt.

Gazdasága

Az állam elhelyezkedése miatt (hegyvidék, keskeny síkságokkal) eleinte nem nagyon tudott önellátó gazdaságot fenntartani, folytonos háborúkra, hódításokra kényszerült, hogy a meghódított területek terményadóiból lássa el a népét. Később a vadászat és a halászat helyett a mezőgazdaság került előtérbe, rizst, kölest, tarka cirokot, Ázsiában honos babfajokat és szójababot, ginzenget, szezámmagot, kendert termesztettek, és állatokat is tenyésztettek. Folyt a selyemkészítés, és a bőrárukkal való kereskedés is. Az emberek többféle adót fizettek, volt fejadó és háztartásonként fizetendő adó, valamint kötelező robot és katonai szolgálat. A nomád törzseket, akik vándoroltak, másképp adóztatták: tízfős csoportokban voltak kötelesek adót fizetni. A háztartásokra kiszabott adót annak megfelelően állapították meg, hogy mennyire fizetőképesek az ott lakók.

A kínaiakkal külkereskedelmet is folytatott , feljegyzések és régészeti leletek alapján szinte bizonyos, hogy gazdag kereskedőréteg létezett. Az ország déli és nyugati partvidékei és a folyók mentén folyt a kereskedelem, előbb szabadon, majd meghatározott erődökben. Találtak például kínai porcelánt és feljegyzéseket nyestszőrme-kereskedelemről. A Tang-dinasztia hatalomra kerülése után a hivatalos kereskedelmet Kínával megszakították, de a feketekereskedelem továbbra is létezett.

Kultúrája

A nép a 10. holdhónapban hálaadási ünnepséget rendezett  emlékezetére. A kultúrájuk erőteljesen matriarchális volt, például a házasságot követően a férj a felesége szülőházában élt az úgynevezett  épületben („vőszoba”) a feleségével, egészen addig, amíg a gyermekeik el nem értek egy bizonyos kort, csak ekkor kapott engedélyt arra, hogy a saját klánjához költöztesse a családját.

Vallás

Amikor i. e. 108-ban létrejött a négy kormányzóság a Koreai-félszigeten, a kínai konfucianizmus tanításai is terjedni kezdtek. A három koreai királyság a társadalmi hierarchia megerősítésére vették át ezt a filozófiai eszmerendszert. 372-ben  létrejött a  akadémia, melyben kínai mintára konfuciánus filozófiát, írást, kínai irodalmat (Négy könyv és öt klasszikus) és hadtudományokat tanítottak. A Han-dinasztia bukásával a konfuciánus tanítások is halványodni kezdtek Kínában, a Tang-dinasztia (618–907) a taoizmust preferálta. A Tangokkal kapcsolatba került koreaiak is átvették a taoizmust,  643-ban. Míg a konfucianizmus az erkölcsi alapokat szolgáltatta, a taoizmus a vallás alapjait jelentette a koreaiak számára.

Mindezek mellett azonban a buddhizmus is utat talált a félszigetre,  372-ben egy kínai buddhista szerzetes hozott be szútrákat és Buddhát ábrázoló képeket. Az uralkodó réteg lelkesedéssel fogadta az új vallást, mert az segített megerősíteni a hierarchiát, és legitimalizálni az uralkodó hatalmát a nép fölött, ugyanis a nép már nemigen hitt az államalapító legendákban, amelyek szerint a király természetfeletti erőkkel rendelkező isteni hősök leszármazottja.  a legnépszerűbb az úgynevezett Nirvána-iskola () volt.

Nyelv
Akárcsak a koreai nyelv esetében, a  nyelv eredetéről is számos elmélet létezik, egységes álláspont nincs. Mivel a nyelv kihalt, és a fennmaradt szövegrészletek kínai írással íródtak, a  nyelv szókincsének, hangtanának helyreállítása, feltérképezése sok akadályba ütközik. A fennmaradt nyelvemlékek alapján feltételezhető, hogy rokonságban állt a Silla nyelvvel és nagyon hasonlónak mutatkozik a  nyelvhez is, egyes kutatók feltételezése szerint talán az ókoreai nyelv dialektusai lehettek ezek a nyelvek, de erre sincs kétséget kizáró bizonyíték. Alekszandr Vovin azt az elméletet támogatja, amely szerint a  és a  nyelv nagyon közel állt egymáshoz és a silla nyelvhez is, és bennszülött koreai nyelveknek tartja ezeket, míg például Christopher I. Beckwith szerint a  nyelv az ójapán nyelv rokona. Juha Janhunen finn nyelvész más tudósok által sokkal kevésbé elfogadott elmélete szerint a  nyelv a mandzsu-tunguz nyelvekhez tartozik és  népességének egy részét tunguzok alkották.

Irodalom és zene

 alapításának mítoszát, a -mítoszt először a  (구삼국사, 舊三國史; „A három királyság ősi története”) című műben írták le, mely mára elveszett, de  1193-ban ez alapján írta  (동명왕편, 東明王篇) című elbeszélő költeményét.

Az első lejegyzett koreai verset   királynak tulajdonítják i. e. 17-ből, mely a  (황조가, 黃鳥歌; „Sárgarigók”) címet viseli, azonban történészek egyetértenek abban, hogy nagy valószínűséggel nem ő költötte, hanem egyszerű népi költemény.

Az elit réteg egyes tagjai minden bizonnyal írtak kínai nyelvű verseket, amire példa  tábornok 612-ben született költeménye, melyben a kínai tábornokokat ítéli el.

A népdalok (singa) elengedhetetlen kellékei voltak a hangszerek.  örökség a citera családba tartozó hathúros  (거문고), melyet a  szerint  (왕산악, 王山嶽) alkotott meg és több mint 100 dalt komponált rajta.

Művészetek

A három királyság legjobb állapotban fennmaradt festményei a  sírokban talált falfestmények. Ezeken egyaránt szerepelnek mitológiai lények és emberi alakok. A sírokat a falakra festett fő téma alapján nevezték el, a  például a hagyományos koreai birkózást, a ot ábrázolja, a  táncolókat, a  pedig vadászokat. A leghíresebb  falfestmény az Észak-Koreában található , mely négy mitikus állatot ábrázol: a keleti azúrsárkányt, a nyugati fehér tigrist, a déli vörös főnixet és az északi kígyó-teknőst.

Az Indiából kínai közvetítéssel bekerült buddhizmus számos művészeti alkotást eredményezett, különösen sok Maitréja bodhiszattva-szobor készült, ami azt mutatja, hogy a buddhizmusnak ez az ága volt a legerősebb Korea területén.

A  leletek arra engednek következtetni, hogy már ebben a korban is elterjedt voltak a mai onggi edényekre hasonlító alakú kőcserépedények.

Építészet

A  paloták közül egy sem maradt fenn az utókorra, csak feljegyzésekből és ásatások maradványaiból van róluk információ. Az  palotát 427-ben emeltette  király ban, a feltárt maradványokból ítélve nagy épület lehetett, mintegy 620×622 méter alapterületű.

A  szerint  számos erődöt épített; a sírokban talált falfestményekből ítélve fejlett érődépítési technikával rendelkeztek. Kihasználták a félsziget földrajzi jellegzetességeit és főként jól védhető hegyi erődítményeket emeltek, jóval korábban mint a környező koreai államok. Észak-Korea területén ma is megtalálhatóak a  és a  erődök maradványai. Kínában csaknem száz  erőd maradványai vannak elszórva  és Liaoning tartományokban.

Számos sír maradt fenn, melyek őrzik a  építészet sajátosságait. Kezdetben a sírokat hatalmas, egymásra pakolt kőtáblákból építették fel. Ennek egyik példája „A tábornok sírja” (; 장군총, 將軍塚), mely 12 méter magas. Később a sírhalom-építésre váltottak: a kőtáblákból emelt sírkamra fölé földből dombot emeltek. Ezeket könnyű volt kirabolni, ezért gyakorlatilag alig maradtak fenn emlékek a sírok belsejéből.

Vitatott kínai források
2002-ben történelmi vita bontakozott ki Kína és Dél-Korea között  kapcsán. A Kínai Társadalomtudományi Akadémia (中国社会科学院), mely állami szerv,  Kína hűbérállamának sorolta be, ami felháborodást keltett Dél-Koreában. A feszültség tovább fokozódott, amikor Kína az UNESCO Világörökségi programba jelölte a területén található korabeli sírokat, és a benyújtott dokumentumokban , azaz „kínai ” néven utalt az államra. További, államilag megrendelt kínai munkák is hasonlóképpen kezelik a kérdést: nem hajlandóak elismerni  koreai voltát, kínai tartományként kezelik és kínainak tekintik a területén élt népeket. Emiatt a dél-koreai történészek azzal vádolták meg Kínát, hogy megpróbálják átírni a koreai történelmet.  véleménye szerint a kínaiak állításai szembemennek a saját történeti írásaikkal, azaz a kínai dinasztiák eredeti feljegyzéseivel is.

Emlékezete

Észak-Korea felmenőjének tartja , az államalapítást propagandaokokból korábbra datálják, mint a történészek:  egy 1964-es dolgozata alapján i. e. 277-re teszik. Ennek oka, hogy a Dél-Korea közvetlen felmenőjének tartott Sillánál korábbi időpontban kellett, hogy létrejöjjön a királyság, ez presztízskérdés Észak-Korea szemében.

A mai Kína és Észak-Korea területén található -kori maradványok egy részét az UNESCO Világörökség-programjába is felvették Az ősi Kogurjo királyság fővárosai és sírhelyei valamint Kogurjo-síremlékek néven.

Ábrázolása a filmművészetben

A -kort számos filmben és televíziós sorozatban feldolgozták, például az 1962-ben, a KBS csatornán képernyőre került első dél-koreai történelmi televíziós sorozat, a  (국토만리, 國土萬里) is ebben a korban játszódott.  király legendás alakját is többször megörökítették, például a 2007-es The Legend vagy a 2011-es Gwanggaeto, The Great Conqueror című sorozatokban. A jelentős sikereket elért  az államalapító legendát dolgozza fel.

További, a korszakban játszódó ismert televíziós sorozatok:
 , 2006
 , 2009
 Invincible Lee Pyung Kang, 2009
 The Blade and Petal, 2013

Filmek:
 Once Upon a Time in a Battlefield, 2003
 Battlefield Heroes'', 2011

Jegyzetek

Források

További információk
az úgynevezett három királyság legnagyobb területével rendelkező állama volt a Koreai-félsziget területén , melyet a legenda szerint alapított a folyó völgyében . Történészek szerint valószínűbb , hogy a törzsi állam az i . e. században jött létre . Fénykorát az században élte , amikor és fia csaknem a teljes Mandzsúriát és Belső-Mongólia Autonóm Terület egy részét is meghódították . Legnagyobb kiterjedésekor nyugaton a Liao folyóig , keleten a Tengermelléki határterületig , északon a mandzsúriai folyóig , délen a - és -hegységig tudhatta magáénak a területeket . A folyamatos háborúk , különösen a században Sillával és a kínaiakkal , valamint a belső viszályok kimerítették, ban összeomlott , területei egy részét Silla , más részét a kínaiak szerezték meg . Kultúrájában keveredett a buddhizmus , a konfucianizmus , a sámánizmus és a taoizmus , kínai feljegyzések szerint az itt élők szerettek táncolni és énekelni . Építészeti sajátosságaikat a fennmaradt erődökből és a temetkezési helyekből ismerjük . A sírokat kirabolták , így nem maradt fenn annyi tárgyi lelet , mint Sillából , a falfestmények azonban értékes tanúi a kor életének , szokásainak . A mai Kína és Észak-Korea területén található -kori maradványok egy részét az UNESCO Világörökség-programjába is felvették az ősi királyság fővárosai és sírhelyei valamint -síremlékek néven . Története Alapítása A legenda szerint a alapította i. e.ben , azonban kínai feljegyzések szerint i.e.ben már létezett egy ilyen prefektúra a kínai körzetben ( koreaiul , 현도군 ) , a középső és folyó felső szakaszánál , Mandzsúria területén . Ennek a a lakosai feltehetően a nép tagjai voltak , akik i. e.ben sikeresen északabbra űzték a körzetet és létrehoztak egy konföderációs királyságot , melyek városállamokból ( na vagy no ) álltak . Ebben az időben öt nagy klán alkotta a konföderációt : , , , és \ . A ide vándorolt népcsoport alkotta a t , akik egy idő után átvették a hatalmat az államok fölött . Erre utalhat legendája is . A kiváló lovas és íjász meghódították és integrálták a városállamokat , erődöket építettek és t tették meg fővárosuknak . I. e.ban ba költöztették a fővárost , délebbre tól , az század elején pedig már az uralkodójuk a , azaz király címet viselte . folyamatosan terjeszkedett , hatalmas területeket hódított vissza a kínai államoktól , emiatt folyamatos harcban állt a kínaiakkal. király idejében146 ? ) már a ma Oroszországhoz tartozó Tengermelléki határterület és a folyó felső szakasza Mandzsúriában is a fennhatósága alatt állt , és is meghódította . Ő volt az az uralkodó , aki létrehozta az örökletes királyi címet a i klán leszármazottainak , ezért lett a posztumusz neve , azaz „ dinasztia-alapító” . Megszilárdulása idejében197 ) megszilárdult az államszervezet , az eredetileg klánközpontokat jelentő területeket tartományokká alakították ( ) és az égtájakról nevezték el őket . A klánvezetők alkották az új arisztokrata réteget , a testvéri trónöröklést pedig felváltotta az apa-fiú öröklési rendszer . A királyok rendszeresen a klánból választottak feleséget , így biztosítva az uralkodóház politikai támogatottságát . Bevezették a rendszert , ami lehetővé tette a parasztok számára , hogy a szűkös hónapokban az állami magtárakból kölcsönözzenek gabonát és azt aratás után alacsony kamattal fizessék vissza . Ahogy az ország megszilárdult , egyre több hadjáratot indítottak a kínaiak ellen.ben király248 ) megtámadta megyét , hogy elvágja a körzethez vezető szárazföldi utat . , mely a három kínai királyság közül a legközelebb feküdt , visszavágott ésben elfoglalt egy erődöt közel a fővároshoz . A következő évben a királyt is sikerült megfutamítaniuk . Kínát azonban belharcok szabdalták fel , és ezt kihasználva ban sikerült kikergetnie a kínaiakat ból , visszaszerezve egykori területeit . A században a megerősödő néppel vívott kemény csatákat az ország a Liao folyó medencéjéért , ésben , királya porig égette a királyi palotát ban , foglyul ejtette az anyakirálynét és helybélit hurcolt el.ben királya , kifosztotta ot és megölte királyt . Az őt a trónon követő más politikát folytatott , elfogadta a buddhizmust , akadémiát hozott létre a konfucianizmus tanítására , új jogi alapokra helyezte a közigazgatást a fejlettebb kínai mintát követve , és megreformálta a hadsereget , ezzel megteremtve a későbbi hódításokhoz szükséges állami stabilitást . Fénykora az században érte el fénykorát , amikor ( nevének jelentése : „ nagy területfoglaló” ) és fia csaknem a teljes Mandzsúriát és Belső-Mongólia Autonóm Terület egy részét is meghódították . Délen a Han folyó medencéjét is megszerezték , szinte leigázva és Sillát is . A mai városban található hét méter magas sztéléjének tanúsága szerint elfoglalta a stratégiai erődötben , majdra a teljes -területet az uralma alá hajtotta.ban az északkeleti határoknál élő népet hódította meg, ban bevette fővárosát.ban fős sereggel segítette Silla harcát a , és a japánok elleni küzdelemben . Élete soránerődöt ésfalut vett be . Fia , ( „ hosszú életű” ) követte a trónon , aki folytatta apja hódításait . A déli és északi dinasztiák idejében míg az északiakkal harcolt , a déliekkel diplomáciai kapcsolatot vett fel.ben a fővárost ba költöztette , a folyó partjára . A város évszázadok óta fontos központ volt az előző királyságokban , így ez a stratégiai lépés gazdasági és kulturális szempontból is jelentős volt az ország számára. és Silla fenyegetésként élte meg a főváros délebbre költöztetését és a két állam összefogott ellen.ben a kínai hez fordultak katonai segítségért , azonban három évvel később bevette fővárosát , királyt lefejezték , és kénytelen volt délebbre költöztetni a központját.ben magába olvasztotta is . Hatalmas területet tudhatott magának ekkor , nyugaton a Liao folyóig , keleten a Tengermelléki határterületig , északon a mandzsúriai folyóig , délen a - és -hegységig . Háborúk Kínával hatalmas birodalommá vált , azonban a század elején Silla elkezdett megerősödni , meglepően gyors ütemben.ben bekebelezték, ben közösen megtámadták Han folyó-menti területeit , majd Sillaban zsákmányolt részét is megszerezte : a Han folyó stratégiailag fontos alsó szakaszát , mely utat nyitott a tengerhez és így Kínához . Miközben Silla gyarapodott , újra szembe kellett néznie a század derekára magára találó kínaiakkal is : a -dinasztiaben újraegyesítette Kínát.ban meg tudták magukat védeni császár fős seregével szemben, ben pedig fős serege rohanta le az országot . A jóval képzettebb és harcedzettebb sereg , bár létszámában sokkal kisebb volt , sikeresen visszaverte a támadást. ezután a főváros bevételével is megpróbálkozott , sikertelenül . A kínai sereget az azóta is az egyik legnagyobb koreai tábornokként számon tartott győzte le. ban ésben is újra próbálkozott , de ismét sikertelenül . Amikor a Tang-dinasztia hatalomra került , védekezésre rendezkedett be , az északnyugati határainál mintegykilométer hosszan emelt falat . Közben azonban belső viszályok robbantak ki az országban.ben katonai vezető puccsot hajtott végre , megölte királyt és ot ültette a trónra , a hatalmat azonban maga gyakorolta . Kijátszotta egymás ellen Sillát és , és területeket foglalt vissza Sillától . Silla a Tangokhoz fordult , akik követelték , hogy hagyja abba a katonai akcióit , amit elutasított , ezzel magára haragítva császárt.ben a kínai sereg végigsöpört északi védvárain , ám az Ansi erődnél vereséget szenvedtek . Az erődöt védte embereivel három hónapon át , és a kínaiak végül meghátráltak.ben ésban újra megkísérelt betörni az országba , de ismét visszaverték . A komoly háborúk azonban nem múltak el nyomtalanul , meggyengítették a nemzeti egységet , melyen tovább rontott a fiai között kitört vita . Ezek együttesen vezettek as bukásához . Hanyatlása Miután Silla Tang segítséggel eltiporta ban , lett a következő célpont.ben több hónapig ostromolták a fővárost , bevenniük azonban nem sikerült . Bár ezt a támadást visszaverték , jelentősen meggyengült az évtizedek óta tartó háborúskodás miatt . Ráadásulban meghalt , amit követően a fiai és az öccse között hatalmi harc kezdődött . A legidősebb fiút , et az öccsei üldözték el , megadta magát a Tangoknak. öccse , Sillának adta meg magát a déli régió több várával egyetemben . A Tangok kihasználták a lehetőséget , seregei visszavették a mandzsúriai területek jó részét és bekerítették a fővárost.ban ot és mintegy embert Tangba hurcoltak , a birodalom szétesett . Tang elfoglalta a meghódított területeket , nem adva a zsákmányból Sillának . Silla ezért , és mert mindenképp ki akarta szorítani a kínaiakat a félszigetről , támogatta a rövid életű és kis területű állam létrejöttét , melynek királyává illegitim fiát , ot ( 안승 ; 安勝 ) tették meg . Silla katonai támadásokat is indított a korábbi területekért és végül sikerült a déli területeket megszereznie ésban egyesítette a félsziget déli részét az uralma alatt . Államszervezet és közigazgatás A legmagasabb nemesi cím a volt , mely a i királyi klán , a korábbi i királyi klán , valamint a i klán tagjainak járt ki.rendfokozat volt a tisztviselők között , az arisztokrácia legmagasabb elérhető tisztsége a volt . Ezt követte a és a , mely rétegek tagjai számára elérhetetlenek voltak a legmagasabb posztok . A meghódított területek nemeseit , törzsi vezetőit sajátos rendszerben integrálták a központi államszervezetbe , a és a tisztségekkel ( például rangfokozatú , 태대형 , 太大兄 ; rangfokozatú , 태대사자, 太大使者 ) . A királyság későbbi éveiben megjelentek olyan állami pozíciók , mint a katonai ügyintézéssel foglalkozó vagy a \ . A főminiszter posztja először meghatározatlan időtartamú volt , később már három évre tölthette be az , akit megválasztott az arisztokrácia . Legtöbbször azonban a legnagyobb hatalommal bíró nemes erőszakkal foglalta el a posztot , a versengők pedig sokszor akár fegyveres harccal döntötték el , ki ül majd a székbe . Ez ellen a király sem nagyon tudott mit tenni . Az rangfokozat fölötti tisztviselők alkották az államtanácsot . A korábbi városállamokból fallal körülvett városok lettek , melyek kínai mintára a körzet vagy járás ( ; 군 , 郡 ) központjává váltak . Élükön az állam által leküldött ( 도사 , 道士 ) állt . A járásokat öt nagyobb egységbe csoportosították , ezek neve ( 부 , 部 ) volt , ami tartománynak vagy prefektúrának felel meg . Ezek élére a ( 욕살 , 褥薩 ) került . A fővárosokat szintén öt ra osztották , amit kerületnek lehetne ma nevezni . A falvak élére helyi vezetőt neveztek ki , aki csupán helyi tisztséget kaphatott , a központi kormányzatba nem tudott fentebb lépni . Alattuk voltak a szabad parasztok , akik terményadót fizettek és robotra is elvitték őket . Rajtuk kívül voltak még a kitaszítottak , akik külön falvakban éltek , valamint a legalsó réteg , a rabszolgák . A katonai berendezkedésről kevés leírás maradt fenn . Úgy tűnik , hogy minden férfinak kötelező volt a katonai szolgálat , a főváros mind az öt kerületében állomásoztak egységek , körülbelül fő , valamint az öt tartomány mindegyikében voltak kihelyezett zászlóaljak , számuk a és a között váltakozott és a kormányzók vezették őket . A harcban a későbbi koreai királyságoktól eltérő módon a királyok is személyesen részt vettek . Akárcsak Sillában a ( 화랑 , 花郞 ) csapata , is létezett olyan fiatalokból álló alakulat , amelyet erkölcsi és katonai oktatásban részesítettek , az elnevezésük ( 선비 ) volt . Gazdasága Az állam elhelyezkedése miatt ( hegyvidék , keskeny síkságokkal ) eleinte nem nagyon tudott önellátó gazdaságot fenntartani , folytonos háborúkra , hódításokra kényszerült , hogy a meghódított területek terményadóiból lássa el a népét . Később a vadászat és a halászat helyett a mezőgazdaság került előtérbe , rizst , kölest , tarka cirokot , Ázsiában honos babfajokat és szójababot , ginzenget , szezámmagot , kendert termesztettek , és állatokat is tenyésztettek . Folyt a selyemkészítés , és a bőrárukkal való kereskedés is . Az emberek többféle adót fizettek , volt fejadó és háztartásonként fizetendő adó , valamint kötelező robot és katonai szolgálat . A nomád törzseket , akik vándoroltak , másképp adóztatták : tízfős csoportokban voltak kötelesek adót fizetni . A háztartásokra kiszabott adót annak megfelelően állapították meg , hogy mennyire fizetőképesek az ott lakók . A kínaiakkal külkereskedelmet is folytatott , feljegyzések és régészeti leletek alapján szinte bizonyos , hogy gazdag kereskedőréteg létezett . Az ország déli és nyugati partvidékei és a folyók mentén folyt a kereskedelem , előbb szabadon , majd meghatározott erődökben . Találtak például kínai porcelánt és feljegyzéseket nyestszőrme-kereskedelemről . A Tang-dinasztia hatalomra kerülése után a hivatalos kereskedelmet Kínával megszakították , de a feketekereskedelem továbbra is létezett . Kultúrája A nép a holdhónapban hálaadási ünnepséget rendezett emlékezetére . A kultúrájuk erőteljesen matriarchális volt , például a házasságot követően a férj a felesége szülőházában élt az úgynevezett épületben ( „ vőszoba” ) a feleségével , egészen addig , amíg a gyermekeik el nem értek egy bizonyos kort , csak ekkor kapott engedélyt arra , hogy a saját klánjához költöztesse a családját . Vallás Amikor i. e.ban létrejött a négy kormányzóság a Koreai-félszigeten , a kínai konfucianizmus tanításai is terjedni kezdtek . A három koreai királyság a társadalmi hierarchia megerősítésére vették át ezt a filozófiai eszmerendszert.ben létrejött a akadémia , melyben kínai mintára konfuciánus filozófiát , írást , kínai irodalmat ( Négy könyv és öt klasszikus ) és hadtudományokat tanítottak . A Han-dinasztia bukásával a konfuciánus tanítások is halványodni kezdtek Kínában , a Tang-dinasztia907 ) a taoizmust preferálta . A Tangokkal kapcsolatba került koreaiak is átvették a taoizmust , ban . Míg a konfucianizmus az erkölcsi alapokat szolgáltatta , a taoizmus a vallás alapjait jelentette a koreaiak számára . Mindezek mellett azonban a buddhizmus is utat talált a félszigetre , ben egy kínai buddhista szerzetes hozott be szútrákat és Buddhát ábrázoló képeket . Az uralkodó réteg lelkesedéssel fogadta az új vallást , mert az segített megerősíteni a hierarchiát , és legitimalizálni az uralkodó hatalmát a nép fölött , ugyanis a nép már nemigen hitt az államalapító legendákban , amelyek szerint a király természetfeletti erőkkel rendelkező isteni hősök leszármazottja . a legnépszerűbb az úgynevezett Nirvána-iskola ( ) volt . Nyelv Akárcsak a koreai nyelv esetében , a nyelv eredetéről is számos elmélet létezik , egységes álláspont nincs . Mivel a nyelv kihalt , és a fennmaradt szövegrészletek kínai írással íródtak , a nyelv szókincsének , hangtanának helyreállítása , feltérképezése sok akadályba ütközik . A fennmaradt nyelvemlékek alapján feltételezhető , hogy rokonságban állt a Silla nyelvvel és nagyon hasonlónak mutatkozik a nyelvhez is , egyes kutatók feltételezése szerint talán az ókoreai nyelv dialektusai lehettek ezek a nyelvek , de erre sincs kétséget kizáró bizonyíték . Alekszandr Vovin azt az elméletet támogatja , amely szerint a és a nyelv nagyon közel állt egymáshoz és a silla nyelvhez is , és bennszülött koreai nyelveknek tartja ezeket , míg például Christopher I. Beckwith szerint a nyelv az ójapán nyelv rokona . Juha Janhunen finn nyelvész más tudósok által sokkal kevésbé elfogadott elmélete szerint a nyelv a mandzsu-tunguz nyelvekhez tartozik és népességének egy részét tunguzok alkották . Irodalom és zene alapításának mítoszát , a -mítoszt először a ( 구삼국사, 舊三國史 ; „ A három királyság ősi története” ) című műben írták le , mely mára elveszett , de ban ez alapján írta ( 동명왕편 , 東明王篇 ) című elbeszélő költeményét . Az első lejegyzett koreai verset királynak tulajdonítják i. e.ből , mely a ( 황조가 , 黃鳥歌 ; „ Sárgarigók” ) címet viseli , azonban történészek egyetértenek abban , hogy nagy valószínűséggel nem ő költötte , hanem egyszerű népi költemény . Az elit réteg egyes tagjai minden bizonnyal írtak kínai nyelvű verseket , amire példa tábornokben született költeménye , melyben a kínai tábornokokat ítéli el . A népdalok ( singa ) elengedhetetlen kellékei voltak a hangszerek. örökség a citera családba tartozó hathúros ( 거문고 ) , melyet a szerint ( 왕산악 , 王山嶽 ) alkotott meg és több mintdalt komponált rajta . Művészetek A három királyság legjobb állapotban fennmaradt festményei a sírokban talált falfestmények . Ezeken egyaránt szerepelnek mitológiai lények és emberi alakok . A sírokat a falakra festett fő téma alapján nevezték el , a például a hagyományos koreai birkózást , a ot ábrázolja , a táncolókat , a pedig vadászokat . A leghíresebb falfestmény az Észak-Koreában található , mely négy mitikus állatot ábrázol : a keleti azúrsárkányt , a nyugati fehér tigrist , a déli vörös főnixet és az északi kígyó-teknőst . Az Indiából kínai közvetítéssel bekerült buddhizmus számos művészeti alkotást eredményezett , különösen sok Maitréja bodhiszattva-szobor készült , ami azt mutatja , hogy a buddhizmusnak ez az ága volt a legerősebb Korea területén . A leletek arra engednek következtetni , hogy már ebben a korban is elterjedt voltak a mai onggi edényekre hasonlító alakú kőcserépedények . Építészet A paloták közül egy sem maradt fenn az utókorra , csak feljegyzésekből és ásatások maradványaiból van róluk információ . Az palotátben emeltette király ban , a feltárt maradványokból ítélve nagy épület lehetett , mintegy622 méter alapterületű . A szerint számos erődöt épített ; a sírokban talált falfestményekből ítélve fejlett érődépítési technikával rendelkeztek . Kihasználták a félsziget földrajzi jellegzetességeit és főként jól védhető hegyi erődítményeket emeltek , jóval korábban mint a környező koreai államok . Észak-Korea területén ma is megtalálhatóak a és a erődök maradványai . Kínában csaknem száz erőd maradványai vannak elszórva és Liaoning tartományokban . Számos sír maradt fenn , melyek őrzik a építészet sajátosságait . Kezdetben a sírokat hatalmas , egymásra pakolt kőtáblákból építették fel . Ennek egyik példája „ A tábornok sírja” ( ; 장군총 , 將軍塚 ) , melyméter magas . Később a sírhalom-építésre váltottak : a kőtáblákból emelt sírkamra fölé földből dombot emeltek . Ezeket könnyű volt kirabolni , ezért gyakorlatilag alig maradtak fenn emlékek a sírok belsejéből . Vitatott kínai források 2002-ben történelmi vita bontakozott ki Kína és Dél-Korea között kapcsán . A Kínai Társadalomtudományi Akadémia ( 中国社会科学院 ) , mely állami szerv , Kína hűbérállamának sorolta be , ami felháborodást keltett Dél-Koreában . A feszültség tovább fokozódott , amikor Kína az UNESCO Világörökségi programba jelölte a területén található korabeli sírokat , és a benyújtott dokumentumokban , azaz „ kínai ” néven utalt az államra . További , államilag megrendelt kínai munkák is hasonlóképpen kezelik a kérdést : nem hajlandóak elismerni koreai voltát , kínai tartományként kezelik és kínainak tekintik a területén élt népeket . Emiatt a dél-koreai történészek azzal vádolták meg Kínát , hogy megpróbálják átírni a koreai történelmet. véleménye szerint a kínaiak állításai szembemennek a saját történeti írásaikkal , azaz a kínai dinasztiák eredeti feljegyzéseivel is . Emlékezete Észak-Korea felmenőjének tartja , az államalapítást propagandaokokból korábbra datálják , mint a történészek : egyes dolgozata alapján i. e.re teszik . Ennek oka , hogy a Dél-Korea közvetlen felmenőjének tartott Sillánál korábbi időpontban kellett , hogy létrejöjjön a királyság , ez presztízskérdés Észak-Korea szemében . A mai Kína és Észak-Korea területén található -kori maradványok egy részét az UNESCO Világörökség-programjába is felvették Az ősi Kogurjo királyság fővárosai és sírhelyei valamint Kogurjo-síremlékek néven . Ábrázolása a filmművészetben A -kort számos filmben és televíziós sorozatban feldolgozták , például azben , a KBS csatornán képernyőre került első dél-koreai történelmi televíziós sorozat , a ( 국토만리 , 國土萬里 ) is ebben a korban játszódott. király legendás alakját is többször megörökítették , például aes The Legend vagy aes Gwanggaeto , The Great Conqueror című sorozatokban . A jelentős sikereket elért az államalapító legendát dolgozza fel . További , a korszakban játszódó ismert televíziós sorozatok : , , Invincible Lee Pyung Kang , The Blade and Petal , Filmek : Once Upon a Time in a Battlefield , Battlefield Heroes'' , Jegyzetek Források További információk