Liszva (település)
Liszva () város Oroszország Permi határterületén; korábban a Liszvai önkormányzati járás székhelye, 2011. december 1. óta Liszvai városi körzet.

Lakossága:  fő (a 2010. évi népszámláláskor).

Fekvése 
A Középső-Urál nyugati lejtőjén, Permtől 86 km keletre, a Liszva (a Csuszovaja mellékfolyója) partján terül el. Vasútállomás a Csuszovszkaja–Kuzino–Jekatyerinburg vasútvonalon. A város mellett vezet az Urál nyugati előterének településeit összekötő észak-déli irányú Kungur–Csuszovoj–Szolikamszk országút.

A várost a folyóról nevezték el, melynek neve a komi-permjak лысь ('tűleveles erdő') és ва ('víz, folyó') szavakból származik. A város területéhez tartozik a folyón a 18. században kialakított víztározó is.

Története 
A Liszva folyó vidéke egykor a Sztroganovok birtokaihoz tartozott. A 18. század második felében örökség útján Varvara Sahovszkaja hercegnőé lett. A település az általa 1785-ben alapított és 1787 végén megnyitott vasgyártó üzem mellett alakult ki. Később az üzemet egy másik híres arisztokrata család, a Suvalovok egyik tagja örökölte. A 19. század közepén áttértek a hengerelt lemez gyártására, később a nyersvasgyártást megszüntették, a nyersvasat más gyáraktól szerezték be. 1900-ban két Siemens–Martin-kemencét állítottak fel. Az 1902-ben épült vasútvonal megteremtette a gyár és a település fejlődésének alapjait. A városközpontban máig fennmaradt az egykori vasgyár 19. század elejéről származó épületegyüttese.

Liszva 1926-ban kapott városi rangot, a következő évtizedben több kulturális, oktatási és egészségügyi létesítménye épült, vasipari technikumot alapítottak. Az első- és a második világháború idején a gyárat ideiglenesen hadiipari termelésre állították át. A háború után a tervgazdálkodásnak megfelelően működött tovább. Az 1950-es évek elején felépült a város új nagy iparvállalata, a turbógenerátorgyár. Az 1960-as években több élelmiszeripari üzemet alapítottak, később felgyorsult a lakásépítkezés. A Szovjetunió felbomlása utáni válság a nehézipari üzemeket és az azok termelésére alapozott várost is erősen sújtotta.

Gazdasága a 21. században 
A város gazdaságának fontosabb ágazatai a gépgyártás, a fémfeldolgozó- és a könnyűipar, valamint az építőanyaggyártás, mezőgazdasági termékek feldolgozása. Legnagyobb ipari létesítményei:

 A Liszvai Kohászati Gyár a 18. században alapított és a város egész 20. századi történetével összefonódott gyár jogutódja.
 A korábbi turbogenerátorgyár (1988 óta Privod néven) villamos gépeket, turbógenerátorokat, elektromos berendezéseket állít elő a közlekedés, a földgáz- és olajipar számára.
 A Liszva-Nyeftyemas az 1992-ben alapított gépgyár: az olajbányászatban használt szivattyúk, berendezések gyártására szakosodott Borec társaság tagja.
 A Liszvai Harisnya- és Kesztyűgyár szintén a szovjet korszaka terméke, napjainkban részvénytársasági formában működik.

Felsőoktatás 	
A permi műszaki egyetem kihelyezett tagozata 1965-től 1991-ig működött a városban. 1997-ben a tagozat ismételt megalapításával újraindult a felsőoktatás.

Jegyzetek

Források 
 

A Permi határterület települései
Liszva ( ) város Oroszország Permi határterületén ; korábban a Liszvai önkormányzati járás székhelye , december óta Liszvai városi körzet . Lakossága : fő ( a évi népszámláláskor ) . Fekvése A Középső-Urál nyugati lejtőjén , Permtőlkm keletre , a Liszva ( a Csuszovaja mellékfolyója ) partján terül el . Vasútállomás a Csuszovszkaja–Kuzino–Jekatyerinburg vasútvonalon . A város mellett vezet az Urál nyugati előterének településeit összekötő észak-déli irányú Kungur–Csuszovoj–Szolikamszk országút . A várost a folyóról nevezték el , melynek neve a komi-permjak лысь ( 'tűleveles erdő' ) és ва ( 'víz , folyó' ) szavakból származik . A város területéhez tartozik a folyón a században kialakított víztározó is . Története A Liszva folyó vidéke egykor a Sztroganovok birtokaihoz tartozott . A század második felében örökség útján Varvara Sahovszkaja hercegnőé lett . A település az általaben alapított ésvégén megnyitott vasgyártó üzem mellett alakult ki . Később az üzemet egy másik híres arisztokrata család , a Suvalovok egyik tagja örökölte . A század közepén áttértek a hengerelt lemez gyártására , később a nyersvasgyártást megszüntették , a nyersvasat más gyáraktól szerezték be.ban két Siemens–Martin-kemencét állítottak fel . Azben épült vasútvonal megteremtette a gyár és a település fejlődésének alapjait . A városközpontban máig fennmaradt az egykori vasgyár század elejéről származó épületegyüttese . Liszvaban kapott városi rangot , a következő évtizedben több kulturális , oktatási és egészségügyi létesítménye épült , vasipari technikumot alapítottak . Az első- és a második világháború idején a gyárat ideiglenesen hadiipari termelésre állították át . A háború után a tervgazdálkodásnak megfelelően működött tovább . Azes évek elején felépült a város új nagy iparvállalata , a turbógenerátorgyár . Azas években több élelmiszeripari üzemet alapítottak , később felgyorsult a lakásépítkezés . A Szovjetunió felbomlása utáni válság a nehézipari üzemeket és az azok termelésére alapozott várost is erősen sújtotta . Gazdasága a században A város gazdaságának fontosabb ágazatai a gépgyártás , a fémfeldolgozó- és a könnyűipar , valamint az építőanyaggyártás , mezőgazdasági termékek feldolgozása . Legnagyobb ipari létesítményei : A Liszvai Kohászati Gyár a században alapított és a város egész századi történetével összefonódott gyár jogutódja . A korábbi turbogenerátorgyáróta Privod néven ) villamos gépeket , turbógenerátorokat , elektromos berendezéseket állít elő a közlekedés , a földgáz- és olajipar számára . A Liszva-Nyeftyemas azben alapított gépgyár : az olajbányászatban használt szivattyúk , berendezések gyártására szakosodott Borec társaság tagja . A Liszvai Harisnya- és Kesztyűgyár szintén a szovjet korszaka terméke , napjainkban részvénytársasági formában működik . Felsőoktatás A permi műszaki egyetem kihelyezett tagozatatőlig működött a városban.ben a tagozat ismételt megalapításával újraindult a felsőoktatás . Jegyzetek Források A Permi határterület települései