Borak (Omiš)
Borak falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Omišhoz tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 23, közúton 28 km-re keletre, községközpontjától légvonalban 1, közúton 3 km-re délkeletre, Poljica középső részén, a Mosor-hegység déli lejtői alatt fekszik.

Története 
Az ókorban az illírek által alapított római Oneum feküdt a helyén, melyet a 7. században betörő avarok és szlávok pusztítottak el. A középkorban része volt a 13. században alapított, úgynevezett Poljicai Köztársaságnak, mely tulajdonképpen egy jelentős autonómiával rendelkező kenézség volt. Poljica kezdetben a horvát-magyar királyok, majd 1444-től a Velencei Köztársaság uralma alá tartozott. Velence nagyfokú autonómiát biztosított a poljicai települések számára. Jogi berendezkedését az 1490-ben kibocsátott Poljicai Statutum határozta meg, mely egyúttal rögzítette határait is. A 16. század első felében került török uralom alá, ahol Poljica szintén bizonyos fokú önállóságot élvezett. A moreai háború idején szabadult fel a török uralom alól, melyet 1699-ben a karlócai béke szentesített, de Poljica autonómiájának valamely szintjét végig megőrizte. Poljica önállóságát 1807-ben a bevonuló napóleoni francia csapatok szüntették meg. Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban a Habsburgoké lett. A településnek 1857-ben 113, 1910-ben 184 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. 2011-ben a településnek 148 lakosa volt.

Lakosság 

(1857-ben, 1869-ben, 1921-ben és 1931-ben lakosságát Omišhoz számították.)

Nevezetességei 
A Boračka glavicán áll Szent István vértanú tiszteletére szentelt temploma, melyet még a török hódítás előtt építettek. 1527-ben és 1579-ben említik írott források. A templomnak testvérisége viselte gondját, mely az 1603-as egyházi vizitáció jelentése szerint régóta fennállt. Bejárata felett körablak látható kereszttel a közepén. A homlokzat felett két harang számára épített harangtorony áll. A harangtorony sérülése miatt a harang a templom előtti állványzaton áll. 
 A falu felett a tengerparton emelkedő 331 m magas sziklán állnak Omiš középkori várának, a Forticának (Starigrad) maradványai. A faluból jól megjelölt ösvény halad az erődig, ahonnan az egyik legnagyszerűbb kilátás nyílik Dalmáciának erre a részére, Brač, Hvar és Šolta szigeteire, a Cetina szurdokára és Poljica nagy részére. A Fortica amellett hogy őrhely volt menedékhelyül is szolgált a támadó ellenséggel szemben. Erről a helyről már idejekorán észlelték a közeledő ellenséget és nagyban hozzájárult ahhoz, hogy Omišt története során sohasem tudták elfoglalni.

Jegyzetek

Források 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
Omiš város hivatalos oldala  
Omiš város turisztikai irodájának honlapja 

Split-Dalmácia megye települései
Borak falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Omišhoz tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re keletre , községközpontjától légvonalban közútonkm-re délkeletre , Poljica középső részén , a Mosor-hegység déli lejtői alatt fekszik . Története Az ókorban az illírek által alapított római Oneum feküdt a helyén , melyet a században betörő avarok és szlávok pusztítottak el . A középkorban része volt a században alapított , úgynevezett Poljicai Köztársaságnak , mely tulajdonképpen egy jelentős autonómiával rendelkező kenézség volt . Poljica kezdetben a horvát-magyar királyok , majdtől a Velencei Köztársaság uralma alá tartozott . Velence nagyfokú autonómiát biztosított a poljicai települések számára . Jogi berendezkedését azben kibocsátott Poljicai Statutum határozta meg , mely egyúttal rögzítette határait is . A század első felében került török uralom alá , ahol Poljica szintén bizonyos fokú önállóságot élvezett . A moreai háború idején szabadult fel a török uralom alól , melyetben a karlócai béke szentesített , de Poljica autonómiájának valamely szintjét végig megőrizte . Poljica önállóságátben a bevonuló napóleoni francia csapatok szüntették meg . Napóleon lipcsei veresége utánban a Habsburgoké lett . A településnekbenbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához került.óta a független Horvátországhoz tartozik.ben a településneklakosa volt . Lakosság ( 1857-ben ,ben,ben ésben lakosságát Omišhoz számították . ) Nevezetességei A Boračka glavicán áll Szent István vértanú tiszteletére szentelt temploma , melyet még a török hódítás előtt építettek.ben ésben említik írott források . A templomnak testvérisége viselte gondját , mely azas egyházi vizitáció jelentése szerint régóta fennállt . Bejárata felett körablak látható kereszttel a közepén . A homlokzat felett két harang számára épített harangtorony áll . A harangtorony sérülése miatt a harang a templom előtti állványzaton áll . A falu felett a tengerparton emelkedőm magas sziklán állnak Omiš középkori várának , a Forticának ( Starigrad ) maradványai . A faluból jól megjelölt ösvény halad az erődig , ahonnan az egyik legnagyszerűbb kilátás nyílik Dalmáciának erre a részére, Brač , Hvar és Šolta szigeteire , a Cetina szurdokára és Poljica nagy részére . A Fortica amellett hogy őrhely volt menedékhelyül is szolgált a támadó ellenséggel szemben . Erről a helyről már idejekorán észlelték a közeledő ellenséget és nagyban hozzájárult ahhoz , hogy Omišt története során sohasem tudták elfoglalni . Jegyzetek Források A split-makarskai érsekség honlapja További információk Omiš város hivatalos oldala Omiš város turisztikai irodájának honlapja Split-Dalmácia megye települései