SBB RBe 4/4
Az SBB RBe 4/4 sorozat egy svájci motorkocsitípus, melyet a Svájci Államvasutak SBB használt, gyártói a svájci SIG, MFO, BBC. A motorkocsikat az SBB 1959-ben vásárolta a Gotthard vonal ingavonatainak továbbítására, legnagyobb teljesítménye 1988 kW 80 km/h sebességnél.

1993-1998 között az eredeti motorkocsikat az SBB újjáépítette, melyek már RBe 540 sorozatjelölést kaptak.

A motorkocsikat az SBB elsősorban a Gotthard vonal ingavonatainak kiszolgálására szerezte be a régebbi Re 4/4 I mozdonyai helyett, nagyobb teljesítményük, visszatápláló fékezése, kétszárnyú ajtajai és a homlokfal átjárói miatt. A motorkocsikat felszerelték a Svájcban szokásos (Vst IIId) többes távvezérléssel, hogy együtt tudjanak működni a megfelelő vezérlőkocsikkal a Bt/BDt,az NPZ-vezérlőkocsijaival vagy az Re4/4I, Re4/4II(Re421), Re4/4 III, Re4/4 IV illetve Re6/6(Re620) mozdonyokkal is. A járművek eredetileg 64 ülőhellyel rendelkeztek melyek mind másodosztályúak voltak, 32 nemdohányzó, 32 dohányzó kivitelben. A motorkocsik az akkor szokásos zöld színre lettek festve.

Az első hat jármű (1401-1406) volt a prototípus, ezek több mint hat millió Frankba kerültek, 1959-1960 között készültek el. Az első járművet 1959 május 24-én mutatták be a sajtó képviselőinek. A prototípusoknak voltak hiányosságaik amiket a sorozatjárművekben már kijavítottak. A 76 sorozatjárművet (1407-1482) 1963 és 1966 között állították forgalomba, melyek már négy tonnával nehezebbek voltak az elődjeiknél.

Kialakítása

A technikai berendezések nagy része a motorkocsik utastere alá került, ezért azok a normál kocsiknál magasabb utastérpadlóval és beszállószinttel rendelkeztek. A normál kocsiktól eltérően a WC motorkocsik közepén kapott helyet egy szekrénnyel melyben további műszaki berendezéseket helyeztek el. Köszönhetően a hagyományos transzformátor megcsapolásos fokozatkapcsolós (28 fokozat) vezérlésnek és a jármű sajátos erős vibrációjának a beceneve Schüttelbecher azaz rázó lett.

Átépítés

1992-től a megmaradó 74 sorozatjárművet az SBB Zürich-i főműhelye felújította, hogy a motorkocsik megfeleljenek az S-Bahn (elővárosi gyorsvasúti-HÉV-) követelményeknek. A tirisztor vezérlés beépítése végett az utastérből további négy ülőhelyet kellett feláldozniuk, mely által a motorkocsi vezethetősége jelentősen javult. Utasok által nyitható automata toló-lengő ajtókat kapott a motorkocsi , melyekkel az NPZ-khez gyártott EW I és EW II modernizált kocsikhoz igazodott. Megkapták az új regionális festést a Kolibri normát is. A motorkocsik utasterében csak az ülések huzatának cseréjében történt változás.

Az átépítéssel egyidejűleg átszámozások is történtek a (1419 és 1454) selejtezése miatt, a számok a következőképpen alakultak:
 RBE 540000-005 maradt fenntartott, de nem használt a prototípus 1401-1406
 RBE 540006-017: Volt járművek RBE 4/4 1407-1418
 RBE 540018-051: Volt járművek RBE 4/4 1420-1453
 RBE 540052-079: Volt járművek RBE 4/4 1455-1482

A prototípus járműveket soha nem alakították át a sorozatjármű társaikhoz hasonlóan, azoknak elejeit átfestették a Seetalbahn fényvisszaverő színezése szerint, ezek lettek a Seetal-RBe4/4-ek

RBE 4/4 1405-öt az vasúti járművek Koblenz Tägerwilen-Gottlieben Egyesület depójába vitték.

2005-től kezdődően selejteztek néhány járművet:
 1401-1403 (az életkor miatt)
 1419 (a baleset, a St-Triphon, 1972)
 1454 (tűzben kiégett Uster és Aathal között, 1990)
 540, 008 (tűzben kiégett Safenwil és Walterswil-Striegel között, 1998)
 540 023 (tűzben kiégett Eglisau, 2000)

Az RBE 540 019 eladták az Oensingen-Balsthal Railway (OeBB) 2005 júniusában, valamint az 540 074; 540 006 Balsthal-ba alkatrésznek. 2006-tól a motorkocsikat nagyobb számban selejtezték. A 2014-ig SBB kiselejtezte járműveit, majd 2015 végéig az OeBB is.

Fordítás 
 

Svájci villamos motorvonatok
Az SBB RBe4 sorozat egy svájci motorkocsitípus , melyet a Svájci Államvasutak SBB használt , gyártói a svájci SIG , MFO, BBC . A motorkocsikat az SBBben vásárolta a Gotthard vonal ingavonatainak továbbítására , legnagyobb teljesítményekWkm/h sebességnél . 1993-1998 között az eredeti motorkocsikat az SBB újjáépítette , melyek már RBesorozatjelölést kaptak . A motorkocsikat az SBB elsősorban a Gotthard vonal ingavonatainak kiszolgálására szerezte be a régebbi Re4 I mozdonyai helyett , nagyobb teljesítményük , visszatápláló fékezése , kétszárnyú ajtajai és a homlokfal átjárói miatt . A motorkocsikat felszerelték a Svájcban szokásos ( Vst IIId ) többes távvezérléssel , hogy együtt tudjanak működni a megfelelő vezérlőkocsikkal a Bt/BDt , az NPZ-vezérlőkocsijaival vagy az Re4/4I , Re4/4II( Re421 ) , Re4/4 III , Re4/4 IV illetve Re6/6( Re620 ) mozdonyokkal is . A járművek eredetilegülőhellyel rendelkeztek melyek mind másodosztályúak voltak, nemdohányzó, dohányzó kivitelben . A motorkocsik az akkor szokásos zöld színre lettek festve . Az első hat járművolt a prototípus , ezek több mint hat millió Frankba kerültek,között készültek el . Az első járművetmájusén mutatták be a sajtó képviselőinek . A prototípusoknak voltak hiányosságaik amiket a sorozatjárművekben már kijavítottak . Asorozatjárművet1963 ésközött állították forgalomba , melyek már négy tonnával nehezebbek voltak az elődjeiknél . Kialakítása A technikai berendezések nagy része a motorkocsik utastere alá került , ezért azok a normál kocsiknál magasabb utastérpadlóval és beszállószinttel rendelkeztek . A normál kocsiktól eltérően a WC motorkocsik közepén kapott helyet egy szekrénnyel melyben további műszaki berendezéseket helyeztek el . Köszönhetően a hagyományos transzformátor megcsapolásos fokozatkapcsolósfokozat ) vezérlésnek és a jármű sajátos erős vibrációjának a beceneve Schüttelbecher azaz rázó lett . Átépítés 1992-től a megmaradósorozatjárművet az SBB Zürich-i főműhelye felújította , hogy a motorkocsik megfeleljenek az S-Bahn ( elővárosi gyorsvasúti-HÉV- ) követelményeknek . A tirisztor vezérlés beépítése végett az utastérből további négy ülőhelyet kellett feláldozniuk , mely által a motorkocsi vezethetősége jelentősen javult . Utasok által nyitható automata toló-lengő ajtókat kapott a motorkocsi , melyekkel az NPZ-khez gyártott EW I és EW II modernizált kocsikhoz igazodott . Megkapták az új regionális festést a Kolibri normát is . A motorkocsik utasterében csak az ülések huzatának cseréjében történt változás . Az átépítéssel egyidejűleg átszámozások is történtek aésselejtezése miatt , a számok a következőképpen alakultak : RBEmaradt fenntartott , de nem használt a prototípus RBE Volt járművek RBE4 RBE Volt járművek RBE4 RBE Volt járművek RBE4 A prototípus járműveket soha nem alakították át a sorozatjármű társaikhoz hasonlóan , azoknak elejeit átfestették a Seetalbahn fényvisszaverő színezése szerint , ezek lettek a Seetal-RBe4/4-ek RBE4öt az vasúti járművek Koblenz Tägerwilen-Gottlieben Egyesület depójába vitték . 2005-től kezdődően selejteztek néhány járművet : ( az életkor miatt ) ( a baleset , a St-Triphon , ( tűzben kiégett Uster és Aathal között , ( tűzben kiégett Safenwil és Walterswil-Striegel között , 023 ( tűzben kiégett Eglisau , Az RBE019 eladták az Oensingen-Balsthal Railway ( Oe BB) júniusában , valamint az074;006 Balsthal-ba alkatrésznek.tól a motorkocsikat nagyobb számban selejtezték . Aig SBB kiselejtezte járműveit , majdvégéig az OeBB is . Fordítás Svájci villamos motorvonatok