Rioja borvidék
A Rioja Spanyolország legismertebb borvidéke az Ebro borrégióban (Kasztília és Leónban). A borvidék és maga az autonóm terület nevét valószínűleg az Ebro Rio Oja (azaz Oja folyó) mellékvizéről kapta — az Oja név valószínűleg a baszk Oxa spanyolos formája). Ez Spanyolország első és sokáig egyetlen olyan borvidéke, amely kiérdemelte a DOC (DOCa) minősítést.

Földrajzi helyzete, körzetei, éghajlata, talajai 

A Kantábriai-hegyvidékben eredő Ebro mellett a legjobb borszőlők ezen a borvidéken teremnek: a folyóvölgy déli (jobbparti) La Rioja autonóm közösséghez tartozik, északi (balparti) részén pedig Baszkföld és Navarra osztozik. A kelet–délkeletnek folyó Ebrónak ez a szakasza mintegy 120 km hosszú; a borvidék szélessége 25–30 km. A völgytől északra és délre is jobbára táblás mészkőhegyek emelkednek. Az ültetvények 300–800 m magasan fekszenek.

La Rioja székhelye, Logroño az Ebro folyó mellett épült; a terület tőle nyugatra, illetve keletre fekvő részén három körzetet különítenek el — általánosságban elmondható, hogy egy riojaként címkézett borhoz e körzetek közül legalább kettőből származó borokat kell házasítani.
 a Logroñótól nyugatra, az Ebro északi partján (Baszkföldön) terülő el Rioja Alavesa (baszkul: Arabako Errioxa). Az éghajlat az Atlanti-óceán hatása miatt viszonylagosan hűvös, a három körzet közül ez a legcsapadékosabb. Az uralkodó szél északról, a Viscayai-öböl felől fúj; a szárító nyári szél helyi neve solano. Az erősen homokos talaj kémhatása mozaikos: nagyon meszes és savanyú változatok egyaránt előfordulnak. A rajta termelt borok valószínűleg a legkönnyebbek, de egyben a legkifinomultabbak is a borvidéken. Uralkodó szőlőfajtája a tempranillo.
 Logroñótól ugyancsak nyugatra, de zömmel az Ebrótól délre terül el Rioja Alta (ehhez számítják az északi partvidék egy, a borvidék északi határáig felnyúló szakaszát is, ami így két részre osztja a Rioja Alavesa körzetet). Talaja helyenként jóval finomabb szemű (agyagosabb) ártéri üledék, a vizet jobban áteresztő részeken pedig a vastartalomtól vöröses. Az agyagtalaj jobb a fehérborszőlő viura számára, a vasas talajok pedig a tempranillónak kedveznek. Az ártéren a durvaszemű hordalék a malváziának kedvez. Az éghajlat melegebb és szárazabb, mint Alavesában, de még így is inkább óceáni.
 Logroñótól mindkét part a Rioja Baja körzethez tartozik; az északi (navarrai) rész jóval kisebb. Az éghajlat kontinentális, melegebb nyarakkal, szigorúbb telekkel és kevesebb csapadékkal. A talaj agyagos homok, a meghatározó szőlőfajta a garnacha. Riojában a legtöbb vino joven innen kerül ki. Ebben a körzetben a szőlő mellett többféle gyümölcsöt is termesztenek.

Az éghajlati különbségek jelentősek. A mediterrán hatás miatt keleten a bor még 800 méterrel a tengerszint fölött is könnyedén beérik. Alfaróban, a régió keleti szélén sokszor négy–hat héttel is korábban szüretelnek, mint Haróban, ahol október vége előtt sosem fejeződik be a szüret. A csapadék mennyisége kelet felé csökken — a nyugati 400 mm-ről évi 200 mm-re. Ezeket a földeket öntözni kell.

Története 

Már az i. e. 2. században is voltak itt szőlők. A Római Birodalom bukása után a borkultúra leginkább a kolostorok környékén élt tovább, és borászai a szakma elvilágiasodása után is sokáig jóformán csak a hazai piacra termeltek. A borokat a sok évig fa hordókban érlelték, és a vidék viszonylag jó hírneve miatt már a középkorban megtiltották, hogy Riojában máshonnan beszállított szőlőt dolgozzanak fel.

A nemzetközi hírnévhez az kellett, hogy a filoxéra kipusztítsa a szőlőket Bordeaux-ban — itt ugyanis a homokos talaj hasznos hozadékaként a szőlőgyökértetű nem tudott megtelepedni; még ma is találhatunk a filoxéra előtt telepített tőkéket. Ezek (mostanra már igencsak csekély) terméséből különleges házasításokat készítenek.

Sok nagykereskedő, szőlős- és borosgazda átköltözött Bordeaux-ból Észak-Spanyolországba, ezért egészen a közelmúltig az itteni borokat nem a szőlőskertek és a termelők, hanem a felvásárlók/nagykereskedők márkaneveiről ismerték. Ugyancsak ők tették általánossá a 225 literes fahordókat. manapság szinte minden faluban készítenek ilyeneket; a nagyobb gazdaságokban komplett kádárműhelyek üzemelnek. Megváltozott, a palackos felé tolódott el az érlelés módja. A legtöbb bort még így is a szabályokban előírtnál tovább érlelik, pedig ez az idő Riojában hosszabb, mint másutt Spanyolországban.

 

A kereskedést jelentősen segítette a vasút megépítése. A borvidék határait 1926-ban húzták meg.

A Consejo Reguladort 1926-ban alapították. A fejlődést megállította a polgárháború és a II. világháború, a borvidék a befektetéseknek és az úthálózat kiépítésének köszönhetően csak az 1970-évek közepén lendült fel újra.

A 2000-es években eldöntötték, hogy a felvásárló/nagykereskedők házasításaival szemben a birtokborokat, sőt a dűlős vagy egy-egy adott szőlőskerthez köthető borokat részesítik előnyben.

Birtokszerkezet, szőlőfajták, borok 

A szőlők többsége átlag 1 ha-os kisbirtok; a termelők közül sokan nagykereskedőknek vagy szövetkezeti pincészeteknek adják el a szőlőt. A legtöbb falunak van saját szövetkezete. Az ültetvényeken gyakori a bakművelés; a kordonos művelést csak kísérleti célokból engedélyezik. A hivatalos terméskorlátozás (DO) 63 hl/ha a fehérborszőlőkre, 45 hl/ha a vörösökre.

A hordókat és palackokat a magyar gyakorlattal ellentétben és általános spanyol szokás szerint többnyire nem pincékben, hanem erre épített, ún. bodegákban érlelik.  A legnagyobb bodegák közül sok áll Logroñóban vagy a borvidék nyugati szélén fekvő Haróban, a borkereskedelem hagyományos központjában.

A termelés háromnegyede vörösbor, 15% rozé, 10% fehérbor. A drágább vörösbor házasításokhoz használt nemzetközi fajták:
 tempranillo (többség, a birtokok 61 %-án)),
 graciano,
 mazuelo.

A cabernet sauvignon nem általánosan engedélyezett. Csak azok termeszthetik-házasíthatják, akik már a 20. század előtt bizonyíthatóan alkalmazták itt Riojában — ilyen például a Marqués de Riscal szőlészet.

Az olcsóbb, vino joven és rosado borok fő alapanyaga a garnacha (a birtokok 18 %-án).

A fehérborokhoz használt fajták:
 viura,
 malvázia (a garnacha blanca is engedélyezett)

2007 óta a fehérborokhoz használható még:
 chardonnay,
 sauvignon blanc és
 verdejo

Ezeken kívül valamennyi típusú borhoz megengedett egyes speciális, helyi jellegű fajták házasítása.

A vörösborok stílusválasztéka mára igencsak kiszélesedett:
 A hagyományos Reserva és Gran Reserva vörösborokat gyors erjesztés után nagyon hosszú ideig érlelik tölgyfahordóban (amerikai fehér tölgy — Quercus alba), aminek eredményeként egy részlegesen ellenőrzött mértékben oxidálódnak, és a kifejődő pikáns húsos és karamelles aromák elfedik az eredeti, édes, lágy eperillatot és -ízt. Ezek a borok gyakran viszonylag halvány téglaszínűek.
 A modernebb borokban megpróbálják megőrizni a gyümölcsös jelleget. Ehhez a szőlőt tovább áztatják és a bort hamarabb palackozzák. Az ilyen bor általában sötétebb; bennük a tempranillo eperkonzervre és szilvára emlékeztető jegyei jobban felismerhetők.

A fehérborokat:
 hagyományosan tovább érlelték amerikai tölgyfahordóban, amitől mélyarany színt és ízletes, diós ízeket kaptak. Ez a szándékosan oxidált stílus a boroknak egyedülálló, meglehetősen sajátos ízt ad.
 A modern fehérborokat gyakran alacsony hőmérsékleten erjesztik rozsdamentes acéltartályban, és a gyümölcsös jelleg megtartása érdekében még fiatalon palackozzák. Igen érdekes, hogy a modernebb bodegák közül néhány szintén érlel fehérbort tölgyfahordóban is, de nem hagyományos amerikai hordót használnak, hanem új franciát.

Navarra régebben rozéborairól volt híres. Ezeket garnacha szőlőből erjesztették, gyakran 15%-nál több volt bennük az alkohol és korán oxidálódtak. Ahogy a borfogyasztók ízlése változott, a minőségi vörösborok készítésére tértek át. A rozéborok is könnyebbek, frissebbek lettek.

A Riojában termelt borok legfontosabb piaca Anglia, majd Németország és az USA.

A vörös rioja borok házasításához 2009-ig engedélyezett négy fajta:
 tempranillo (többség),
 garnacha,
 graciano,
 mazuelo.

A 2009-ben engedélyezett fajták:
 maturana tinta,
 maturana parda,
 monastrell.

A fehér rioja borok házasításához használt hagyományos fajták:
 viura (többség),
 malvázia,
 garnacha blanca.

A sort 2009-ben bővítették három ősi, már az eltűnés határán álló szőlővel:
 maturana blanca,
 tempranillo blanco,
 turruntés (nem azonos a torrontésszel)

és három nemzetközi fajtával:
 sauvignon blanc,
 chardonnay,
 verdejo.

A bornak legalább 51 %-ban továbbra is viurából kell állnia.

Szőlészetek 

A két leghíresebb gazdaság a Marqués de Riscal és a Marqués de Murrieta. Előbbit 1860-ban alapították Elciegóban, utóbbit 1872-ben, Logroñótól keletre. Ugyancsak 19. századi birtok a La Bodega XdT. Az újabbak közül jelentős az 1960-ban alapított Bodegas Sonsierra.

További gazdaságok:
 Bodegas Ajuarte,
 Bodegas Berberana,
 Bodegas Bilbaínas,
 Bodega Campillo,
 Bodegas Carlos Serres,
 Bodegas Casa-Juan,
 Bodegas Dinastia Vivanco,
 Bodegas Don Jacobo,
 Bodegas Faustino,
 Bodegas Fernández de Piérola,
 Bodegas Franco-Españolas,
 Bodegas J.E.R.,
 Bodegas La Emperatriz,
 Bodegas Marqués del Puerto,
 Bodegas Martínez Lacuesta,
 Bodegas Miguel Merino,
 Bodegas Muga,
 Bodegas y Viñedos Fernandez de Manzanos,
 Comercializadora La Rioja Alta, S.A.,
 David Moreno Peña,
 El Coto de Rioja,
 Luberri Monje Amestoy,

Jegyzetek

Források 

 Dula Bence, Mészáros Gabriella, Rohály Gábor, 2012ː A világ híres borvidékei. Borkultúra Központ, Eger, pp. 77–84.
 Borpiac: La Rioja, a csúcsborvidék
 Kielmayer Kristian: Rioja, a fa csókja, Tempranilló és Co.

További információk 

 Marqués de Riscal, az építészeti csoda
 Marqués de Murrieta, egy borászat kastélya
 La Bodega XdT - Merlot és Tempranillo
 Bodegas Sonsierra - 570 hektáron Rioja Altában
 A Bodegas Faustino borai az Italclub kínálatában

Spanyol bor
Spanyol borvidékek
A Rioja Spanyolország legismertebb borvidéke az Ebro borrégióban ( Kasztília és Leónban ) . A borvidék és maga az autonóm terület nevét valószínűleg az Ebro Rio Oja ( azaz Oja folyó ) mellékvizéről kapta — az Oja név valószínűleg a baszk Oxa spanyolos formája ) . Ez Spanyolország első és sokáig egyetlen olyan borvidéke , amely kiérdemelte a DOC ( DOCa ) minősítést . Földrajzi helyzete , körzetei , éghajlata , talajai A Kantábriai-hegyvidékben eredő Ebro mellett a legjobb borszőlők ezen a borvidéken teremnek : a folyóvölgy déli ( jobbparti ) La Rioja autonóm közösséghez tartozik , északi ( balparti ) részén pedig Baszkföld és Navarra osztozik . A kelet–délkeletnek folyó Ebrónak ez a szakasza mintegykm hosszú ; a borvidék szélessége30 km . A völgytől északra és délre is jobbára táblás mészkőhegyek emelkednek . Az ültetvények800 m magasan fekszenek . La Rioja székhelye , Logroño az Ebro folyó mellett épült ; a terület tőle nyugatra , illetve keletre fekvő részén három körzetet különítenek el — általánosságban elmondható , hogy egy riojaként címkézett borhoz e körzetek közül legalább kettőből származó borokat kell házasítani . a Logroñótól nyugatra , az Ebro északi partján ( Baszkföldön ) terülő el Rioja Alavesa ( baszkul : Arabako Errioxa ) . Az éghajlat az Atlanti-óceán hatása miatt viszonylagosan hűvös , a három körzet közül ez a legcsapadékosabb . Az uralkodó szél északról , a Viscayai-öböl felől fúj ; a szárító nyári szél helyi neve solano . Az erősen homokos talaj kémhatása mozaikos : nagyon meszes és savanyú változatok egyaránt előfordulnak . A rajta termelt borok valószínűleg a legkönnyebbek , de egyben a legkifinomultabbak is a borvidéken . Uralkodó szőlőfajtája a tempranillo . Logroñótól ugyancsak nyugatra , de zömmel az Ebrótól délre terül el Rioja Alta ( ehhez számítják az északi partvidék egy , a borvidék északi határáig felnyúló szakaszát is , ami így két részre osztja a Rioja Alavesa körzetet ) . Talaja helyenként jóval finomabb szemű ( agyagosabb ) ártéri üledék , a vizet jobban áteresztő részeken pedig a vastartalomtól vöröses . Az agyagtalaj jobb a fehérborszőlő viura számára , a vasas talajok pedig a tempranillónak kedveznek . Az ártéren a durvaszemű hordalék a malváziának kedvez . Az éghajlat melegebb és szárazabb , mint Alavesában , de még így is inkább óceáni . Logroñótól mindkét part a Rioja Baja körzethez tartozik ; az északi ( navarrai ) rész jóval kisebb . Az éghajlat kontinentális , melegebb nyarakkal , szigorúbb telekkel és kevesebb csapadékkal . A talaj agyagos homok , a meghatározó szőlőfajta a garnacha . Riojában a legtöbb vino joven innen kerül ki . Ebben a körzetben a szőlő mellett többféle gyümölcsöt is termesztenek . Az éghajlati különbségek jelentősek . A mediterrán hatás miatt keleten a bor mégméterrel a tengerszint fölött is könnyedén beérik . Alfaróban , a régió keleti szélén sokszor négy–hat héttel is korábban szüretelnek , mint Haróban , ahol október vége előtt sosem fejeződik be a szüret . A csapadék mennyisége kelet felé csökken — a nyugatimm-ről évimm-re . Ezeket a földeket öntözni kell . Története Már az i . e. században is voltak itt szőlők . A Római Birodalom bukása után a borkultúra leginkább a kolostorok környékén élt tovább , és borászai a szakma elvilágiasodása után is sokáig jóformán csak a hazai piacra termeltek . A borokat a sok évig fa hordókban érlelték , és a vidék viszonylag jó hírneve miatt már a középkorban megtiltották , hogy Riojában máshonnan beszállított szőlőt dolgozzanak fel . A nemzetközi hírnévhez az kellett , hogy a filoxéra kipusztítsa a szőlőket Bordeaux-ban — itt ugyanis a homokos talaj hasznos hozadékaként a szőlőgyökértetű nem tudott megtelepedni ; még ma is találhatunk a filoxéra előtt telepített tőkéket . Ezek ( mostanra már igencsak csekély ) terméséből különleges házasításokat készítenek . Sok nagykereskedő , szőlős- és borosgazda átköltözött Bordeaux-ból Észak-Spanyolországba , ezért egészen a közelmúltig az itteni borokat nem a szőlőskertek és a termelők , hanem a felvásárlók / nagykereskedők márkaneveiről ismerték . Ugyancsak ők tették általánossá aliteres fahordókat. manapság szinte minden faluban készítenek ilyeneket ; a nagyobb gazdaságokban komplett kádárműhelyek üzemelnek . Megváltozott , a palackos felé tolódott el az érlelés módja . A legtöbb bort még így is a szabályokban előírtnál tovább érlelik , pedig ez az idő Riojában hosszabb , mint másutt Spanyolországban . A kereskedést jelentősen segítette a vasút megépítése . A borvidék határaitban húzták meg . A Consejo Reguladortban alapították . A fejlődést megállította a polgárháború és a II. világháború , a borvidék a befektetéseknek és az úthálózat kiépítésének köszönhetően csak azévek közepén lendült fel újra . Aes években eldöntötték , hogy a felvásárló / nagykereskedők házasításaival szemben a birtokborokat , sőt a dűlős vagy egy-egy adott szőlőskerthez köthető borokat részesítik előnyben . Birtokszerkezet , szőlőfajták , borok A szőlők többsége átlagha-os kisbirtok ; a termelők közül sokan nagykereskedőknek vagy szövetkezeti pincészeteknek adják el a szőlőt . A legtöbb falunak van saját szövetkezete . Az ültetvényeken gyakori a bakművelés ; a kordonos művelést csak kísérleti célokból engedélyezik . A hivatalos terméskorlátozás ( DO) hl/ha a fehérborszőlőkre , hl / ha a vörösökre . A hordókat és palackokat a magyar gyakorlattal ellentétben és általános spanyol szokás szerint többnyire nem pincékben , hanem erre épített , ún. bodegákban érlelik . A legnagyobb bodegák közül sok áll Logroñóban vagy a borvidék nyugati szélén fekvő Haróban , a borkereskedelem hagyományos központjában . A termelés háromnegyede vörösbor , rozé , fehérbor . A drágább vörösbor házasításokhoz használt nemzetközi fajták : tempranillo ( többség , a birtokok%-án ) ) , graciano , mazuelo . A cabernet sauvignon nem általánosan engedélyezett . Csak azok termeszthetik-házasíthatják , akik már a század előtt bizonyíthatóan alkalmazták itt Riojában — ilyen például a Marqués de Riscal szőlészet . Az olcsóbb , vino joven és rosado borok fő alapanyaga a garnacha ( a birtokok%-án ) . A fehérborokhoz használt fajták : viura , malvázia ( a garnacha blanca is engedélyezett ) 2007 óta a fehérborokhoz használható még : chardonnay , sauvignon blanc és verdejo Ezeken kívül valamennyi típusú borhoz megengedett egyes speciális , helyi jellegű fajták házasítása . A vörösborok stílusválasztéka mára igencsak kiszélesedett : A hagyományos Reserva és Gran Reserva vörösborokat gyors erjesztés után nagyon hosszú ideig érlelik tölgyfahordóban ( amerikai fehér tölgy — Quercus alba ) , aminek eredményeként egy részlegesen ellenőrzött mértékben oxidálódnak , és a kifejődő pikáns húsos és karamelles aromák elfedik az eredeti , édes , lágy eperillatot és -ízt . Ezek a borok gyakran viszonylag halvány téglaszínűek . A modernebb borokban megpróbálják megőrizni a gyümölcsös jelleget . Ehhez a szőlőt tovább áztatják és a bort hamarabb palackozzák . Az ilyen bor általában sötétebb ; bennük a tempranillo eperkonzervre és szilvára emlékeztető jegyei jobban felismerhetők . A fehérborokat : hagyományosan tovább érlelték amerikai tölgyfahordóban , amitől mélyarany színt és ízletes , diós ízeket kaptak . Ez a szándékosan oxidált stílus a boroknak egyedülálló , meglehetősen sajátos ízt ad . A modern fehérborokat gyakran alacsony hőmérsékleten erjesztik rozsdamentes acéltartályban , és a gyümölcsös jelleg megtartása érdekében még fiatalon palackozzák . Igen érdekes , hogy a modernebb bodegák közül néhány szintén érlel fehérbort tölgyfahordóban is , de nem hagyományos amerikai hordót használnak , hanem új franciát . Navarra régebben rozéborairól volt híres . Ezeket garnacha szőlőből erjesztették , gyakran-nál több volt bennük az alkohol és korán oxidálódtak . Ahogy a borfogyasztók ízlése változott , a minőségi vörösborok készítésére tértek át . A rozéborok is könnyebbek , frissebbek lettek . A Riojában termelt borok legfontosabb piaca Anglia , majd Németország és az USA . A vörös rioja borok házasításáhozig engedélyezett négy fajta : tempranillo ( többség ) , garnacha , graciano , mazuelo . Aben engedélyezett fajták : maturana tinta , maturana parda , monastrell . A fehér rioja borok házasításához használt hagyományos fajták : viura ( többség ) , malvázia , garnacha blanca . A sortben bővítették három ősi , már az eltűnés határán álló szőlővel : maturana blanca , tempranillo blanco , turruntés ( nem azonos a torrontésszel ) és három nemzetközi fajtával : sauvignon blanc , chardonnay , verdejo . A bornak legalább%-ban továbbra is viurából kell állnia . Szőlészetek A két leghíresebb gazdaság a Marqués de Riscal és a Marqués de Murrieta . Előbbitban alapították Elciegóban , utóbbitben , Logroñótól keletre . Ugyancsak századi birtok a La Bodega XdT . Az újabbak közül jelentős azban alapított Bodegas Sonsierra . További gazdaságok : Bodegas Ajuarte , Bodegas Berberana, Bodegas Bilbaínas , Bodega Campillo, Bodegas Carlos Serres , Bodegas Casa-Juan , Bodegas Dinastia Vivanco , Bodegas Don Jacobo , Bodegas Faustino, Bodegas Fernández de Piérola, Bodegas Franco-Españolas , Bodegas J.E.R. , Bodegas La Emperatriz , Bodegas Marqués del Puerto, Bodegas Martínez Lacuesta, Bodegas Miguel Merino, Bodegas Muga, Bodegas y Viñedos Fernandez de Manzanos , Comercializadora La Rioja Alta , S.A. , David Moreno Peña , El Coto de Rioja , Luberri Monje Amestoy , Jegyzetek Források Dula Bence , Mészáros Gabriella , Rohály Gábor , A világ híres borvidékei . Borkultúra Központ , Eger , pp.84. Borpiac : La Rioja , a csúcsborvidék Kielmayer Kristian : Rioja , a fa csókja , Tempranilló és Co . További információk Marqués de Riscal , az építészeti csoda Marqués de Murrieta , egy borászat kastélya La Bodega XdT - Merlot és Tempranillo Bodegas Sonsierra -hektáron Rioja Altában A Bodegas Faustino borai az Italclub kínálatában Spanyol bor Spanyol borvidékek