Nassau-öbölbeli csata
A Nassau-öbölbeli csata a második világháborúban, a csendes-óceáni hadszíntéren zajlott 1943. június 30. és július 2. között, amikor a szövetséges csapatok partra szálltak Új-Guineán. Az akció a Cartwheel hadművelet egyik fázisát jelentő Postern hadművelet részeként zajlott. A Cartwheel hadművelet elsődleges célja az Új-Guineán található nagy japán bázis, Rabaul semlegesítése volt.

A partraszállás célja 
A Nassau-öbölbeli partraszállást a Chronicle hadművelettel egy időben, de a Postern hadművelet támogatása érdekében hajtották végre a szövetségesek. Az akció célja a Laénál tervezett invázió támogatása volt. A Nassau-öböl a fő japán védelmi vonalon kívül esett, de elég közel volt a tervezett partraszállás helyszínéhez, és kisebb erőfeszítéssel el lehetett foglalni.

Az invázió 

A tervek szerint az Új-Guineán harcoló ausztráloknak kellett fényekkel megjelölniük a kiválasztott partszakaszt az érkező amerikaiak számára. Más ausztrál egységeknek az öböltől északra elterülő Bitoi-folyó torkolatát kellett ellenőrzésük alá vonni.
Úgy számolták, hogy a japánok 300-400 embere van az öbölnél, 75 a torkolatnál. Valójában csak 150 katona volt a területen, száz gyalogos és ötven haditengerész. 

Június 28-áról 29-ére virradó éjszaka felderítők elfoglaltak számok kicsi szigetet Morobe és a Nassau-öböl között, és jelzőfényeket üzemeltek be. Az inváziós erők három hullámban érkeztek. Heves esőzésben, nagy hullámokon közelítették meg a partot. Több kétéltű jármű a parttól messze megfeneklett. Az öblöt őrző néhány japán katona a dzsungelbe menekült, mert egy partra tett bulldózert tanknak nézett. Az első és a második hullámban 770 amerikai szállt partra. A harmadik hullám a rossz idő miatt visszafordult, és július 23-áig nem is tudott partra szállni.

A partraszállás után a tengerészgyalogosok nagyjából 600 méter széles hídfőállást építettek ki hajnalig. Északra haladva japán ellenállásba ütköztek, amelyet csak délután sikerült felszámolni. Késő délután összecsapások voltak a dél felé előretörő amerikaiak és a területet védő japánok között is. A japán ellentámadás visszaszorította az amerikaiakat a hídfő felé, és ezért kénytelenek voltak új védelmi vonalat kialakítani. Éjszaka japán támadások érték a tengerészgyalogosokat. A harcokban az amerikaiak közül 18 meghalt, 27 megsebesült, a japánok vesztesége ötven halott volt. Július 2-án a területet biztonságosnak minősítették, és az amerikai csapatok felvették a kapcsolatot az ausztrál egységekkel. Az egyesült erők a következő két hónapban szívósan haladtak a nehéz terepen. A japánok szeptember közepén evakuálták katonáikat.

Jegyzetek

Források 
  

Az USA csatái a második világháborúban
Partraszállások a második világháborúban
Ausztrália csatái a második világháborúban
1943
Új-guineai hadjáratok és csaták a második világháborúban
Japán csatái a második világháborúban
A Nassau-öbölbeli csata a második világháborúban , a csendes-óceáni hadszíntéren zajlott június és július között , amikor a szövetséges csapatok partra szálltak Új-Guineán . Az akció a Cartwheel hadművelet egyik fázisát jelentő Postern hadművelet részeként zajlott . A Cartwheel hadművelet elsődleges célja az Új-Guineán található nagy japán bázis , Rabaul semlegesítése volt . A partraszállás célja A Nassau-öbölbeli partraszállást a Chronicle hadművelettel egy időben , de a Postern hadművelet támogatása érdekében hajtották végre a szövetségesek . Az akció célja a Laénál tervezett invázió támogatása volt . A Nassau-öböl a fő japán védelmi vonalon kívül esett , de elég közel volt a tervezett partraszállás helyszínéhez , és kisebb erőfeszítéssel el lehetett foglalni . Az invázió A tervek szerint az Új-Guineán harcoló ausztráloknak kellett fényekkel megjelölniük a kiválasztott partszakaszt az érkező amerikaiak számára . Más ausztrál egységeknek az öböltől északra elterülő Bitoi-folyó torkolatát kellett ellenőrzésük alá vonni . Úgy számolták , hogy a japánokembere van az öbölnél,a torkolatnál . Valójában csakkatona volt a területen , száz gyalogos és ötven haditengerész . Júniusárólére virradó éjszaka felderítők elfoglaltak számok kicsi szigetet Morobe és a Nassau-öböl között , és jelzőfényeket üzemeltek be . Az inváziós erők három hullámban érkeztek . Heves esőzésben , nagy hullámokon közelítették meg a partot . Több kétéltű jármű a parttól messze megfeneklett . Az öblöt őrző néhány japán katona a dzsungelbe menekült , mert egy partra tett bulldózert tanknak nézett . Az első és a második hullámbanamerikai szállt partra . A harmadik hullám a rossz idő miatt visszafordult , és júliusáig nem is tudott partra szállni . A partraszállás után a tengerészgyalogosok nagyjábólméter széles hídfőállást építettek ki hajnalig . Északra haladva japán ellenállásba ütköztek , amelyet csak délután sikerült felszámolni . Késő délután összecsapások voltak a dél felé előretörő amerikaiak és a területet védő japánok között is . A japán ellentámadás visszaszorította az amerikaiakat a hídfő felé , és ezért kénytelenek voltak új védelmi vonalat kialakítani . Éjszaka japán támadások érték a tengerészgyalogosokat . A harcokban az amerikaiak közülmeghalt, megsebesült , a japánok vesztesége ötven halott volt . Júliusán a területet biztonságosnak minősítették , és az amerikai csapatok felvették a kapcsolatot az ausztrál egységekkel . Az egyesült erők a következő két hónapban szívósan haladtak a nehéz terepen . A japánok szeptember közepén evakuálták katonáikat . Jegyzetek Források Az USA csatái a második világháborúban Partraszállások a második világháborúban Ausztrália csatái a második világháborúban 1943 Új-guineai hadjáratok és csaták a második világháborúban Japán csatái a második világháborúban