Diffúziólimitált aggregáció
Diffúziólimitált aggregációnak (röviden DLA-nak) nevezzük azt a folyamatot, mely során véletlen bolyongást (vagy speciálisan Brown-mozgást) végző részecskék egymáson, vagy egy csírán való megtapadva fürtökbe állnak össze. Az DLA mögötti elvet Thomas Witten és L. M. Sander alkotta 1981-ben. A DLA általában alkalmazható olyan rendszerekben, melyben a részecskék mozgását főként a diffúzió szabja meg, ilyen folyamatok a természetben is megfigyelhetők például kristályképződéskor, vagy elektromos kisülések esetén.

A Brown-mozgást végző részecskék DLA során képzett, fraktál jellemzőkkel rendelkező fürtjeit Brown-fáknak is nevezik. Attól függően, hogy szabad aggregáció, vagy rácshoz kötött aggregációról van-e szó, a fraktáldimenzió (azonos beágyazási dimenziónál is) különféle lehet. A fürtnövekedés alakja továbbá befolyásolható a lerakódási felület különféle megválasztásával, például történhet az aggregáció pontszerű csírán, felületen stb., a jobb oldali ábrák néhány ilyen példát mutatnak.

A DLA aggregátumok vizsgálatának gyakori módja a számítógépes szimuláció. Ez történhet egy adott beágyazási dimenziójú rácson, akár több dimenzióban is, vagy történhet molekuladinamikai szimulációban, valós pályát befutó részecskék szimulációjával. Ez utóbbi esetben a részecske akkor tapad a fürthöz, amikor ahhoz egy küszöbértéknél közelebb kerül. A DLA során a bolyongó részecskék közti kölcsönhatásoktól eltekintenek, hogy a még meg nem tapadt részecskék mozgását csak a diffúzió szabja meg.

Kapcsolódó szócikkek 
 Hópehely
 Fraktál
 Monte-Carlo-módszer

Jegyzetek

További információk 
 Diffusion-Limited Aggregation: A Model for Pattern Formation (angol) 
 A Java applet demonstration of DLA from Hong Kong University (angol) 
 Another DLA java applet (angol)  
 Free, open source program for generating DLAs using freely available ImageJ software (angol)

Fordítás 

Algoritmusok
Statisztikus fizika
Diffúziólimitált aggregációnak ( röviden DLA-nak ) nevezzük azt a folyamatot , mely során véletlen bolyongást ( vagy speciálisan Brown-mozgást ) végző részecskék egymáson , vagy egy csírán való megtapadva fürtökbe állnak össze . Az DLA mögötti elvet Thomas Witten és L. M. Sander alkottaben . A DLA általában alkalmazható olyan rendszerekben , melyben a részecskék mozgását főként a diffúzió szabja meg , ilyen folyamatok a természetben is megfigyelhetők például kristályképződéskor , vagy elektromos kisülések esetén . A Brown-mozgást végző részecskék DLA során képzett , fraktál jellemzőkkel rendelkező fürtjeit Brown-fáknak is nevezik . Attól függően , hogy szabad aggregáció , vagy rácshoz kötött aggregációról van-e szó , a fraktáldimenzió ( azonos beágyazási dimenziónál is ) különféle lehet . A fürtnövekedés alakja továbbá befolyásolható a lerakódási felület különféle megválasztásával , például történhet az aggregáció pontszerű csírán , felületen stb . , a jobb oldali ábrák néhány ilyen példát mutatnak . A DLA aggregátumok vizsgálatának gyakori módja a számítógépes szimuláció . Ez történhet egy adott beágyazási dimenziójú rácson , akár több dimenzióban is , vagy történhet molekuladinamikai szimulációban , valós pályát befutó részecskék szimulációjával . Ez utóbbi esetben a részecske akkor tapad a fürthöz , amikor ahhoz egy küszöbértéknél közelebb kerül . A DLA során a bolyongó részecskék közti kölcsönhatásoktól eltekintenek , hogy a még meg nem tapadt részecskék mozgását csak a diffúzió szabja meg . Kapcsolódó szócikkek Hópehely Fraktál Monte-Carlo-módszer Jegyzetek További információk Diffusion-Limited Aggregation : A Model for Pattern Formation ( angol ) A Java applet demonstration of DLA from Hong Kong University ( angol ) Another DLA java applet ( angol ) Free , open source program for generating DLAs using freely available ImageJ software ( angol ) Fordítás Algoritmusok Statisztikus fizika