Benoît Paul Émile Clapeyron
Benoît Paul Émile Clapeyron (Párizs, 1799. február 26. – Párizs, 1864. január 28.) francia mérnök és fizikus, a termodinamika tudományának egyik úttörője, a Clausius–Clapeyron-egyenlet egyik névadója.

Élete

Tanulmányait Juillyben kezdte, az oratoriánusoknál (18081–814), majd az École polytechnique-ben folytatta. Tanult a MINES ParisTech-ben (1818-1820), s 1821-ben a Corp royal des Mines (a francia fizikusi és matematikusi elit gyűjtőhelye, melynek célja, hogy tanácsot adjon az ország vezetésének) tagja lett. Clapeyron 1820-ban barátjával és iskolatársával, a matematikus Gabriel Laméval Szentpétervárra ment, hogy a korábban Augustin Bétancourt alapította közlekedési iskolán tanítsanak. Az orosz kormányzat a tanítási teendőkön túlmenően azonban azzal is megbízta a két fiatal francia tudóst, hogy függőhídakra vonatkozó kutatásokat folytassanak: ennek eredményeként felfedeztek egy olyan mészkőfajtát, melyből a korábbiaknál jobb cementet lehetett előállítani. Az 1830-ban bekövetkező júliusi forradalom azonban komoly feszültségeket okozott Franciaország és Oroszország közt, így végül a két tudósnak haza kellett térnie.

Clapeyront otthon a vasút kérdésköre kezdte el izgatni, s meg is tervezte a Párizs–Saint-Germain közti vasútvonalat (amely az elsők közt volt Franciaországban). 1836-ban belépett a Pereire-fivérek vállalatába, mely az említett vasútvonal megépítését tűzte ki célul, s itt többek közt ismét Laméval dolgozhatott együtt. 1837-től az észak-franciaországi vasútvonalakkal kapcsolatos munkálatokon dolgozott, később pedig a közép-franciaországiakon. Rugalmassági vizsgálataival hozzájárult a hidak statikai elemzésének fejlődéséhez. Jelentős eredménye a gőzmozdonyok tolattyújának tökéletesítése, mely során a gőz expanziójának nagyobb mértékű kihasználását érte el.

Clapeyron 1864-ben hunyt el, személyével a 19. század egy kivételes, mind gyakorlati, mind elméleti téren jelentőset alkotó tudósa távozott el.

Munkássága

Clapeyron egyik jelentős tudományos eredménye a feszültségtenzor bevezetése. A fogalom először egy Laméval közösen írt tanulmányában (Mémoire sur l'équilibre intérieur des solides homogènes, magyarul körülbelül: Jegyzet a homogén szilárd anyagok belső egyensúlyáról) jelent meg 1831-ben.

Clapeyron másik jelentős érdeme a termodinamikával kapcsolatos. 1834-es művében (Mémoire sur la puissance motrice de la chaleur, magyarul körülbelül: Jegyzet a hő mozgató erejéről) hívta fel a tudományos világ figyelmét a két évvel korábban fiatalon elhunyt Sadi Carnot munkásságára. Clapeyron felismerte Carnot gondolatainak eredetiségét és jelentőségét, annak ellenére, hogy ez utóbbi még az akkorra már túlhaladottnak számító kalorikus elmélet híve volt. A puszta ismertetésen túl Clapeyron jelentősen hozzájárult Carnot gondolatainak továbbfejlesztéséhez is, egyrészt azzal, hogy a Carnot-ciklust a ma is szokásos módon egy P-V diagramban ábrázolta. 1843-ban Clapeyron továbbfejlesztette Carnot reverzibilis állapotváltozásra vonatkozó gondolatát, és egy megfogalmazását adta a termodinamika második főtételének.

Clapeyron neve elsősorban mint a Clausius-Calpeyron-egyenlet egyik megalkotója él a mérnöki köztudatban. Ez az egyenlet a különböző fázisátalakulások leírására szolgál.

Jegyzetek

Fordítás

1799-ben született személyek
1864-ben elhunyt személyek
Francia fizikusok
A Francia Természettudományi Akadémia tagjai
Benoît Paul Émile Clapeyron ( Párizs , február – Párizs , január ) francia mérnök és fizikus , a termodinamika tudományának egyik úttörője , a Clausius–Clapeyron-egyenlet egyik névadója . Élete Tanulmányait Juillyben kezdte , az oratoriánusoknál814 ) , majd az École polytechnique-ben folytatta . Tanult a MINES ParisTech-ben sben a Corp royal des Mines ( a francia fizikusi és matematikusi elit gyűjtőhelye , melynek célja , hogy tanácsot adjon az ország vezetésének ) tagja lett . Clapeyronban barátjával és iskolatársával , a matematikus Gabriel Laméval Szentpétervárra ment , hogy a korábban Augustin Bétancourt alapította közlekedési iskolán tanítsanak . Az orosz kormányzat a tanítási teendőkön túlmenően azonban azzal is megbízta a két fiatal francia tudóst , hogy függőhídakra vonatkozó kutatásokat folytassanak : ennek eredményeként felfedeztek egy olyan mészkőfajtát , melyből a korábbiaknál jobb cementet lehetett előállítani . Azban bekövetkező júliusi forradalom azonban komoly feszültségeket okozott Franciaország és Oroszország közt , így végül a két tudósnak haza kellett térnie . Clapeyront otthon a vasút kérdésköre kezdte el izgatni , s meg is tervezte a Párizs–Saint-Germain közti vasútvonalat ( amely az elsők közt volt Franciaországban ) .ban belépett a Pereire-fivérek vállalatába , mely az említett vasútvonal megépítését tűzte ki célul , s itt többek közt ismét Laméval dolgozhatott együtt.től az észak-franciaországi vasútvonalakkal kapcsolatos munkálatokon dolgozott , később pedig a közép-franciaországiakon . Rugalmassági vizsgálataival hozzájárult a hidak statikai elemzésének fejlődéséhez . Jelentős eredménye a gőzmozdonyok tolattyújának tökéletesítése , mely során a gőz expanziójának nagyobb mértékű kihasználását érte el . Clapeyronben hunyt el , személyével a század egy kivételes , mind gyakorlati , mind elméleti téren jelentőset alkotó tudósa távozott el . Munkássága Clapeyron egyik jelentős tudományos eredménye a feszültségtenzor bevezetése . A fogalom először egy Laméval közösen írt tanulmányában ( Mémoire sur l'équilibre intérieur des solides homogènes , magyarul körülbelül : Jegyzet a homogén szilárd anyagok belső egyensúlyáról ) jelent megben . Clapeyron másik jelentős érdeme a termodinamikával kapcsolatos.es művében ( Mémoire sur la puissance motrice de la chaleur , magyarul körülbelül : Jegyzet a hő mozgató erejéről ) hívta fel a tudományos világ figyelmét a két évvel korábban fiatalon elhunyt Sadi Carnot munkásságára . Clapeyron felismerte Carnot gondolatainak eredetiségét és jelentőségét , annak ellenére , hogy ez utóbbi még az akkorra már túlhaladottnak számító kalorikus elmélet híve volt . A puszta ismertetésen túl Clapeyron jelentősen hozzájárult Carnot gondolatainak továbbfejlesztéséhez is , egyrészt azzal , hogy a Carnot-ciklust a ma is szokásos módon egy P-V diagramban ábrázolta.ban Clapeyron továbbfejlesztette Carnot reverzibilis állapotváltozásra vonatkozó gondolatát , és egy megfogalmazását adta a termodinamika második főtételének . Clapeyron neve elsősorban mint a Clausius-Calpeyron-egyenlet egyik megalkotója él a mérnöki köztudatban . Ez az egyenlet a különböző fázisátalakulások leírására szolgál . Jegyzetek Fordítás 1799-ben született személyek 1864-ben elhunyt személyek Francia fizikusok A Francia Természettudományi Akadémia tagjai