Pozsony ostroma
1052-ben a Német-római Birodalom seregei III. Henrik német-római császár vezetésével Pozsony várát vették ostrom alá. Az ostrom több magyar forrás szerint is nyolc hétig tartott, végeredménye a magyar várvédők győzelme volt az ellenséges sereg felett.

Előzmények
I. István idején az ország várait megerősítették, mivel már az ő uralkodásai idejében a német-római császárok megpróbálták a Magyar Királyságot hűbéresükké tenni. II. Konrád német-római császár 1030-ban a királyság nyugati határán tört be, ám seregét legyengítette az élelem és takarmány hiánya, ezért végül visszavonult, 1031-ben pedig I. Istvánnal békét kötött. 

II. Konrádot a trónon III. Henrik követte, aki számos próbálkozást tett arra, hogy legyőzvén a magyar seregeket, a királyságot hűbéresévé tegye. 1042-ben ellenállás nélkül elfoglalta Pozsony várát. Seregeivel ekkor a trónról elűzött Orseolo Péter mellett küzdött az akkor magyar király, Aba Sámuel ellen. Péter győztes hadjárat esetén a trónra visszakerülve a császárság hűbéresévé vált volna.  1044-ben végül győzelmet arattak a német-római seregek, így I. Péter második uralkodását kezdhette el 1044-1046 között. 

Azonban 1046-ban az országban dúló elégedetlenség és lázongások következtében a trón elhagyására kényszerült, helyette az Árpád-ház sarja, I. András lépett trónra, aki nem vállalta a hűbérességet, ezért III. Henrik újabb hadjáratokat indított a Magyar Királyság ellen. 1051-ben Gebhard püspök a Dunán vezette a sereg egy részét, biztosítva az utánpótlás akadálymentes közlekedését. III. Henrik a fősereggel döntő csata vívását próbálta elérni, azonban a magyar seregnek ezt sikerült elkerülnie. A magyar sereg folyamatosan az ország központja felé vonult vissza, az élelmet magával vitte, amit nem tudott elvinni, azt pedig elpusztította. A lakosság közben elmenekült, így a császári seregek éhezésre voltak ítélve, mivel az utánpótlás is elmaradt. A magyar sereget a leendő király, Béla vezette, aki éjszakai rajtaütésekkel egyre csak gyengítette a német sereget. III. Henrik vezetésével a meggyengült sereg az utánpótlás szállítását ellátó hajóhad irányába vonult vissza, ahol azonban már nem volt egy hajó sem, ugyanis a püspök futárját, aki levelet szállított volna a császárnak, a magyar csapatok elfogták, és válaszként téves utasításokat adtak III. Henrik nevében, így a hajóhad hazatért.

A csata
Miután 1051-ben vereséget szenvedett a magyar seregek ellen, III. Henrik 1052-ben ismét hadjáratot indított a Magyar Királyság ellen. Azonban az előző évi hibáiból tanulva most nem hagyta el a Duna környékét, így elsődleges célpontja a Pozsony vára lett. A várat az 1042-es elestét követően megerősítették, így már sokkal nehezebb célponttá vált a német seregek számára. A várat azonban csak az ispánt serege és a várba visszavonuló lakosság védte, azonban a sereg pontos létszámáról nem maradt fenn semmilyen írásos dokumentum. A várvédők számára az is segítséget nyújtott, hogy az élelemkészlet bőséges volt, így huzamosabb ideig is képesek voltak kitartani. Ez pedig időt adott arra, hogy a király összehívja a távolabbi vármegyék seregeit is, mivel még nem volt az országnak állandó hadserege. Egyes források szerint a magyar sereg végül Pozsony környékén kezdett gyülekezni, azonban nem vívott nyílt csatát a császári csapatokkal. A Képes Krónika szövegéből azonban következtetni lehet arra, hogy a várvédők többször is kitörtek és lerohanták a császár által vezetett sereget.
Abban az időben a németek királya nagy sereggel megszállta Pozsony várát. Az volt a szándéka, hogy megbosszulja a Péteren esett igazságtalanságot, és a maga uralma alá hajtja Magyarországot. Sok hadigépet állított fel a vár megvívására, de nyolcheti táborozással sem jutott semmire. A nevezett király hajón érkezett Pozsony várának ostromára. Ekkor a várbeli magyarok találtak egy az úszás mesterségében igen okos embert, a neve Zotmund volt. Az éj csendjében a császár hajóihoz küldték; a víz alatt jutott oda, megfúrta mind a hajókat: hirtelen megteltek vízzel, és a németek ereje odaveszett. Férfiatlanul, erejüket vesztve, hazatértek. Sok vitéz volt Pozsonyban, de a legkiválóbbak voltak közülük Vojtek, András, Vilongárd, Oros és Márton, akik naponként keményen megharcoltak a németekkel. ()

Bár a magyar krónikák csak Zotmund nevét örökítették meg, feltételezhetően több ügyes magyar úszó lopózott a hajókhoz és lékelte meg azokat. A német császár veszteségeit látva a visszavonulás mellett döntött.

A csata eredménye
Bár IX. Leó pápa I. András kérésére személyesen járt közben a császárnál a béke érdekében, ő nem fogadta el a magyar feltételeket, melyek szerint a Magyar Királyság hajlandó volt a császárnak évi adót fizetni. A veszteségei után azonban már hajlandóságot mutatott a magyarok feltételeinek elfogadására, ellenben I. András a pozitív végeredményt kihasználva semmisnek tekintette az addigi tárgyalásokat és új feltételeket szabott, melyek közé már nem tartozott az évi adó kifizetése, ezért a pápa a kiátkozásával fenyegetőzött.

A béketárgyalások hosszasan elhúzódtak, azonban 1056-ban abbamaradtak, és csak az új császár, IV. Henrik német-római császár trónra lépését követően értek véget. Az új egyezményben már nem esett szó a magyarok adófizetéséről, sőt, a béke megőrzése érdekében I. András fia, Salamon és IV. Henrik testvére, Judit házasságot kötött.

Források
Képes Krónika
 Bánlaky József: A magyar nemzet hadtörténete
Mitták Ferenc: Várostromok a magyar történelemből, Tóth Könyvkereskedés és Kiadó, 2008, 

Ostromok
Középkori csaták
Magyarország csatái
1052
Pozsony történelme
Német-római Birodalom
1052-ben a Német-római Birodalom seregei III. Henrik német-római császár vezetésével Pozsony várát vették ostrom alá . Az ostrom több magyar forrás szerint is nyolc hétig tartott , végeredménye a magyar várvédők győzelme volt az ellenséges sereg felett . Előzmények I. István idején az ország várait megerősítették , mivel már az ő uralkodásai idejében a német-római császárok megpróbálták a Magyar Királyságot hűbéresükké tenni . II. Konrád német-római császárban a királyság nyugati határán tört be , ám seregét legyengítette az élelem és takarmány hiánya , ezért végül visszavonult, ben pedig I. Istvánnal békét kötött . II. Konrádot a trónon III. Henrik követte , aki számos próbálkozást tett arra , hogy legyőzvén a magyar seregeket , a királyságot hűbéresévé tegye.ben ellenállás nélkül elfoglalta Pozsony várát . Seregeivel ekkor a trónról elűzött Orseolo Péter mellett küzdött az akkor magyar király , Aba Sámuel ellen . Péter győztes hadjárat esetén a trónra visszakerülve a császárság hűbéresévé vált volna. ben végül győzelmet arattak a német-római seregek , így I. Péter második uralkodását kezdhette elközött . Azonbanban az országban dúló elégedetlenség és lázongások következtében a trón elhagyására kényszerült , helyette az Árpád-ház sarja , I. András lépett trónra , aki nem vállalta a hűbérességet , ezért III. Henrik újabb hadjáratokat indított a Magyar Királyság ellen.ben Gebhard püspök a Dunán vezette a sereg egy részét , biztosítva az utánpótlás akadálymentes közlekedését . III. Henrik a fősereggel döntő csata vívását próbálta elérni , azonban a magyar seregnek ezt sikerült elkerülnie . A magyar sereg folyamatosan az ország központja felé vonult vissza , az élelmet magával vitte , amit nem tudott elvinni , azt pedig elpusztította . A lakosság közben elmenekült , így a császári seregek éhezésre voltak ítélve , mivel az utánpótlás is elmaradt . A magyar sereget a leendő király , Béla vezette , aki éjszakai rajtaütésekkel egyre csak gyengítette a német sereget . III. Henrik vezetésével a meggyengült sereg az utánpótlás szállítását ellátó hajóhad irányába vonult vissza , ahol azonban már nem volt egy hajó sem , ugyanis a püspök futárját , aki levelet szállított volna a császárnak , a magyar csapatok elfogták , és válaszként téves utasításokat adtak III. Henrik nevében , így a hajóhad hazatért . A csata Miutánben vereséget szenvedett a magyar seregek ellen , III. Henrikben ismét hadjáratot indított a Magyar Királyság ellen . Azonban az előző évi hibáiból tanulva most nem hagyta el a Duna környékét , így elsődleges célpontja a Pozsony vára lett . A várat azes elestét követően megerősítették , így már sokkal nehezebb célponttá vált a német seregek számára . A várat azonban csak az ispánt serege és a várba visszavonuló lakosság védte , azonban a sereg pontos létszámáról nem maradt fenn semmilyen írásos dokumentum . A várvédők számára az is segítséget nyújtott , hogy az élelemkészlet bőséges volt , így huzamosabb ideig is képesek voltak kitartani . Ez pedig időt adott arra , hogy a király összehívja a távolabbi vármegyék seregeit is , mivel még nem volt az országnak állandó hadserege . Egyes források szerint a magyar sereg végül Pozsony környékén kezdett gyülekezni , azonban nem vívott nyílt csatát a császári csapatokkal . A Képes Krónika szövegéből azonban következtetni lehet arra , hogy a várvédők többször is kitörtek és lerohanták a császár által vezetett sereget . Abban az időben a németek királya nagy sereggel megszállta Pozsony várát . Az volt a szándéka , hogy megbosszulja a Péteren esett igazságtalanságot , és a maga uralma alá hajtja Magyarországot . Sok hadigépet állított fel a vár megvívására , de nyolcheti táborozással sem jutott semmire . A nevezett király hajón érkezett Pozsony várának ostromára . Ekkor a várbeli magyarok találtak egy az úszás mesterségében igen okos embert , a neve Zotmund volt . Az éj csendjében a császár hajóihoz küldték ; a víz alatt jutott oda , megfúrta mind a hajókat : hirtelen megteltek vízzel , és a németek ereje odaveszett . Férfiatlanul , erejüket vesztve , hazatértek . Sok vitéz volt Pozsonyban , de a legkiválóbbak voltak közülük Vojtek , András , Vilongárd , Oros és Márton , akik naponként keményen megharcoltak a németekkel . ( ) Bár a magyar krónikák csak Zotmund nevét örökítették meg , feltételezhetően több ügyes magyar úszó lopózott a hajókhoz és lékelte meg azokat . A német császár veszteségeit látva a visszavonulás mellett döntött . A csata eredménye Bár IX . Leó pápa I. András kérésére személyesen járt közben a császárnál a béke érdekében , ő nem fogadta el a magyar feltételeket , melyek szerint a Magyar Királyság hajlandó volt a császárnak évi adót fizetni . A veszteségei után azonban már hajlandóságot mutatott a magyarok feltételeinek elfogadására , ellenben I. András a pozitív végeredményt kihasználva semmisnek tekintette az addigi tárgyalásokat és új feltételeket szabott , melyek közé már nem tartozott az évi adó kifizetése , ezért a pápa a kiátkozásával fenyegetőzött . A béketárgyalások hosszasan elhúzódtak , azonbanban abbamaradtak , és csak az új császár , IV . Henrik német-római császár trónra lépését követően értek véget . Az új egyezményben már nem esett szó a magyarok adófizetéséről , sőt , a béke megőrzése érdekében I. András fia , Salamon és IV . Henrik testvére , Judit házasságot kötött . Források Képes Krónika Bánlaky József : A magyar nemzet hadtörténete Mitták Ferenc : Várostromok a magyar történelemből , Tóth Könyvkereskedés és Kiadó , Ostromok Középkori csaták Magyarország csatái 1052 Pozsony történelme Német-római Birodalom