I. Vilmos szicíliai király
I. (Gonosz) Vilmos ()  szicíliai király 1154-től haláláig. Kemény kezű uralkodása alatt sikerrel fojtotta el a meg-megújuló bárói szervezkedéseket.

Vilmos II. Roger fiaként született, és 1148-tól (bátyja halála) volt a trónörökös, 1151-től pedig társuralkodó. Édesapja halála után, 1154-ben lett Szicíliai egyeduralkodója. Bari Maione nevű minisztere tanácsára folytatta Roger politikáját, és tovább erősítette a királyi hatalmat a városokkal és a bárókkal szemben. A bárók azonban Vilmos unokaöccse, Loritello Róbert vezetésével Barbarossa Frigyes német-római császárhoz fordultak segítségért. Frigyes tervezett hadjárata végül elmaradt, így a bárók I. Manuél bizánci császárt keresték meg szövetségesnek. 1155-ben a bizánciak Dél-Itáliába hatoltak, és megszállták Apuliát. Vilmos viszont Brindisi közelében fényes győzelmet aratott felettük, és visszafoglalta tartományait.

A király 1156-ban a beneventói konkordátumban rendezte vitáját IV. Adorján pápával, Adorján pedig elismerte Vilmos fennhatóságát a dél-itáliai normann területek felett. 1158–1160 folyamán Szicília elvesztette afrikai birtokait, 1160-ban pedig meggyilkolták Maione minisztert. A bárók Vilmos trónfosztására törő kísérlete is csaknem sikerrel járt, a királyság déli részén pedig lázongások törtek ki (a lázadók a palermói palotát is feldúlták). Vilmosnak kemény kézzel kellett helyreállítania a rendet.

Ugyanakkor türelmes volt a királyság területén élő muzulmánok iránt, és udvarát sok nevezetes muszlim személyiség (pl. a földrajztudós Abu Abdalláh al-Idríszi) felkereste. Vilmos támogatta az irodalmat és a tudományokat. „Gonosz” melléknevét ellenfelei adták neki.

A király 1166-os halála után fia, II. Vilmos örökölte Szicíliát.

Jegyzetek

Források 
 

Nápoly és Szicília uralkodói
Hauteville-ház
1131-ben született személyek
1166-ban elhunyt személyek
I. ( Gonosz ) Vilmos ( ) szicíliai királytől haláláig . Kemény kezű uralkodása alatt sikerrel fojtotta el a meg-megújuló bárói szervezkedéseket . Vilmos II. Roger fiaként született , éstól ( bátyja halála ) volt a trónörökös,től pedig társuralkodó . Édesapja halála után, ben lett Szicíliai egyeduralkodója . Bari Maione nevű minisztere tanácsára folytatta Roger politikáját , és tovább erősítette a királyi hatalmat a városokkal és a bárókkal szemben . A bárók azonban Vilmos unokaöccse , Loritello Róbert vezetésével Barbarossa Frigyes német-római császárhoz fordultak segítségért . Frigyes tervezett hadjárata végül elmaradt , így a bárók I. Manuél bizánci császárt keresték meg szövetségesnek.ben a bizánciak Dél-Itáliába hatoltak , és megszállták Apuliát . Vilmos viszont Brindisi közelében fényes győzelmet aratott felettük , és visszafoglalta tartományait . A királyban a beneventói konkordátumban rendezte vitáját IV . Adorján pápával , Adorján pedig elismerte Vilmos fennhatóságát a dél-itáliai normann területek felett.1160 folyamán Szicília elvesztette afrikai birtokait, ban pedig meggyilkolták Maione minisztert . A bárók Vilmos trónfosztására törő kísérlete is csaknem sikerrel járt , a királyság déli részén pedig lázongások törtek ki ( a lázadók a palermói palotát is feldúlták ) . Vilmosnak kemény kézzel kellett helyreállítania a rendet . Ugyanakkor türelmes volt a királyság területén élő muzulmánok iránt , és udvarát sok nevezetes muszlim személyiség ( pl. a földrajztudós Abu Abdalláh al-Idríszi ) felkereste . Vilmos támogatta az irodalmat és a tudományokat . „ Gonosz” melléknevét ellenfelei adták neki . A királyos halála után fia , II. Vilmos örökölte Szicíliát . Jegyzetek Források Nápoly és Szicília uralkodói Hauteville-ház 1131-ben született személyek 1166-ban elhunyt személyek