Horia Macellariu
Horia Macellariu (Craiova, 1894. április 28. – Bukarest, 1989. július 11.) román ellentengernagy, a második világháború idején a román flotta főparancsnoka, az Odessza és Szevasztopol birtoklásáért vívott harcokat követően a német Vaskereszt Lovagkeresztje kitüntetésben részesült. A háború után háborús bűnökkel vádolva elítélték, de 1964-ben szabadon bocsátották és rehabilitálták.

Élete 
Horia Macellariu Craiován született. Apja erdőmérnöki végzettséggel rendelkezett, anyja egy lovassági tiszt lánya volt. Középiskolai tanulmányai a bukaresti Mihai Viteazu Líceumban végezte, majd a tengerészeti akadémia elvégzése után, 1915-ben alhadnagyi rangban került aktív szolgálatba. Románia 1916-os hadbalépését követően a Miklós herceg hadihajó parancsnoka lett, mely a folyami flotta keretében vett részt a Duna mellékén vívott harcokban. 

A háború befejezését követően, 1926-ban jogi diplomát szerzett, majd gazdaság- és politikatudományi doktorátust tett. 1927 – 1928 között ösztöndíjjal Párizsban tanult, tanulmányai alatt négy idegen nyelvet sajátított el folyékony szinten: a franciát, az olaszt, az angolt és a németet. Hazatérte után előbb a Tengerészeti Akadémián tanított, majd a román hadvezetésben töltött be adminisztratív funkciókat. 

Románia második világháborúba való belépését (1941. július 22.) követően egy rombolószázad élén a Fekete-tengeren vett részt különféle missziókban, mint például az Odessza és Szevasztopol birtoklásáért vívott harcok, valamint a Fekete-tenger északi partvidékének aknamentesítése. 1943-ban a Román Flotta főparancsnokává és Helmuth Brinkmann, a német fekete-tengeri flotta parancsnokának helyettesévé nevezték ki, egyúttal ellentengernaggyá léptették elő. A szovjet Vörös Hadsereg előretörésének idején, 1944 áprilisában Macellariu ellentengernagy irányította a román hadtörténelem legnagyobb evakuációs hadműveletét, melynek keretében 130 000 német és román katonát menekítettek a veszélyeztetett Odessza és Szevasztopol városából román felségterületre. Az akció eredményeként 1944. május 21-én a Vaskereszt Lovagkeresztje kitüntetésben részesült. 

Az 1944. augusztus 23-i román átállást követően Macellariu a konstancai kikötőben német hadihajók megtámadására kapott utasítást, de ő ezt a fölösleges vérontás és a város esetleges lövetésének elkerülésére megtagadta, inkább tárgyalásokat kezdett a flotta parancsnokával, Birkmannal. A tárgyalások eredményeként a német hadihajók augusztus 25-én békés úton elhagyták a kikötőt. 

Macellariut 1945. március 24-én nyugállományba helyezték, de hamarosan vádat emelt ellene a bukaresti népbíróság. Az ellentengernagyot háborús bűnökkel vádolták, amiért nem lövetett a német hadihajókra az átállást követően. A bíróság azonban ártatlannak találta és felmentette a vádak alól. 

A kommunista befolyás alá kerülő hírszerzés szerint 1945 novemberében kapcsolatba került az Aurel Aldea tábornok körül szerveződő antikommunista ellenállással, ezért 1946 elején elfogatási parancsot adtak ki ellene, de ő nevet változtatott és elrejtőzött. 1946 novemberében távollétében vádat emeltek ellene a Sumanii Negre koncepciós perben és életfogytiglani börtönbüntetésre ítélték „az államrend ellen irányuló összeesküvés” és folytatólagosan elkövetett háborús bűncselekmények vádjával. 

1948. április 19.-én a Securitate nyomára akadt és letartóztatta, majd a jilavai börtönbe zárták. Egy újabb eljárásban az ellene szóló ítéletet 25 év kényszermunkára változtatták, majd a nagyenyedi börtönbe szállították. Innen később Râmnicu Săratra, Désre, majd Szamosújvárra került, az utóbbi helyről szabadult az 1964-es általános amnesztia idején. 1965-ben rehabilitálták és visszaadták katonai rangját, majd haláláig visszavonultan élt. Bukarestben hunyt el és a Cozia temetőben helyezték örök nyugalomra. 

Jelenleg egy bukaresti utca és a haditengerészet egy hadihajója az ő nevét viseli.

Források 
Horia Macellariu: În plin uragan. Editura Sagittarius, Bukaresti, 1998 (önéletrajz)
Alecsandru Duțu – Florica Dobre: Drama generalilor români 1944-1964. Editura Enciclopedică, 1997
Walther-Peer, Fellgiebel: Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939-1945. Friedburg, Podzun-Pallas Kiadó, 2000

Román katonák
1894-ben született személyek
1989-ben elhunyt személyek
Haditengerészek
Második világháborús katonák
A Vaskereszt lovagkeresztjének tulajdonosai
Craiovaiak
Románia a második világháborúban
Horia Macellariu ( Craiova , április – Bukarest , július ) román ellentengernagy , a második világháború idején a román flotta főparancsnoka , az Odessza és Szevasztopol birtoklásáért vívott harcokat követően a német Vaskereszt Lovagkeresztje kitüntetésben részesült . A háború után háborús bűnökkel vádolva elítélték , deben szabadon bocsátották és rehabilitálták . Élete Horia Macellariu Craiován született . Apja erdőmérnöki végzettséggel rendelkezett , anyja egy lovassági tiszt lánya volt . Középiskolai tanulmányai a bukaresti Mihai Viteazu Líceumban végezte , majd a tengerészeti akadémia elvégzése után, ben alhadnagyi rangban került aktív szolgálatba . Romániaos hadbalépését követően a Miklós herceg hadihajó parancsnoka lett , mely a folyami flotta keretében vett részt a Duna mellékén vívott harcokban . A háború befejezését követően, ban jogi diplomát szerzett , majd gazdaság- és politikatudományi doktorátust tett.–között ösztöndíjjal Párizsban tanult , tanulmányai alatt négy idegen nyelvet sajátított el folyékony szinten : a franciát , az olaszt , az angolt és a németet . Hazatérte után előbb a Tengerészeti Akadémián tanított , majd a román hadvezetésben töltött be adminisztratív funkciókat . Románia második világháborúba való belépését július ) követően egy rombolószázad élén a Fekete-tengeren vett részt különféle missziókban , mint például az Odessza és Szevasztopol birtoklásáért vívott harcok , valamint a Fekete-tenger északi partvidékének aknamentesítése.ban a Román Flotta főparancsnokává és Helmuth Brinkmann , a német fekete-tengeri flotta parancsnokának helyettesévé nevezték ki , egyúttal ellentengernaggyá léptették elő . A szovjet Vörös Hadsereg előretörésének idején,áprilisában Macellariu ellentengernagy irányította a román hadtörténelem legnagyobb evakuációs hadműveletét , melynek keretében000 német és román katonát menekítettek a veszélyeztetett Odessza és Szevasztopol városából román felségterületre . Az akció eredményeként májusén a Vaskereszt Lovagkeresztje kitüntetésben részesült . Az augusztusi román átállást követően Macellariu a konstancai kikötőben német hadihajók megtámadására kapott utasítást , de ő ezt a fölösleges vérontás és a város esetleges lövetésének elkerülésére megtagadta , inkább tárgyalásokat kezdett a flotta parancsnokával , Birkmannal . A tárgyalások eredményeként a német hadihajók augusztusén békés úton elhagyták a kikötőt . Macellariut márciusén nyugállományba helyezték , de hamarosan vádat emelt ellene a bukaresti népbíróság . Az ellentengernagyot háborús bűnökkel vádolták , amiért nem lövetett a német hadihajókra az átállást követően . A bíróság azonban ártatlannak találta és felmentette a vádak alól . A kommunista befolyás alá kerülő hírszerzés szerintnovemberében kapcsolatba került az Aurel Aldea tábornok körül szerveződő antikommunista ellenállással , ezértelején elfogatási parancsot adtak ki ellene , de ő nevet változtatott és elrejtőzött.novemberében távollétében vádat emeltek ellene a Sumanii Negre koncepciós perben és életfogytiglani börtönbüntetésre ítélték „ az államrend ellen irányuló összeesküvés” és folytatólagosan elkövetett háborús bűncselekmények vádjával . 1948. április-én a Securitate nyomára akadt és letartóztatta , majd a jilavai börtönbe zárták . Egy újabb eljárásban az ellene szóló ítéletetév kényszermunkára változtatták , majd a nagyenyedi börtönbe szállították . Innen később Râmnicu Săratra , Désre , majd Szamosújvárra került , az utóbbi helyről szabadult azes általános amnesztia idején.ben rehabilitálták és visszaadták katonai rangját , majd haláláig visszavonultan élt . Bukarestben hunyt el és a Cozia temetőben helyezték örök nyugalomra . Jelenleg egy bukaresti utca és a haditengerészet egy hadihajója az ő nevét viseli . Források Horia Macellariu : În plin uragan . Editura Sagittarius , Bukaresti,( önéletrajz ) Alecsandru Duțu – Florica Dobre : Drama generalilor români Editura Enciclopedică , Walther-Peer , Fellgiebel : Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes Friedburg , Podzun-Pallas Kiadó , Román katonák 1894-ben született személyek 1989-ben elhunyt személyek Haditengerészek Második világháborús katonák A Vaskereszt lovagkeresztjének tulajdonosai Craiovaiak Románia a második világháborúban