Szabó Zoltán (szívsebész)
Szabó Zoltán (Sásd, 1929. október 23. – Budapest, 2015. december 6.) Széchenyi-díjas orvos, szívsebész, egyetemi tanár. Az első sikeres magyarországi szívtranszplantáció elvégzője.

Élete
1929. október 23-án született Sásdon Szabó József falusi körzeti orvos és Bind Ilona gyermekeként. Elemi iskoláit szülőhelyén végezte el. Középiskolai tanulmányait Dombóváron kezdte, de a második világháború miatt Pécsre került, ahol először a Ciszterci Gimnáziumba járt, majd a jezsuitáknál érettségizett le. 1948 és 1954 között a Pécsi Orvostudományi Egyetemen tanult és szerzett diplomát.

1954-ben a pécsi II. számú Sebészeti Klinikán kezdett el dolgozni. 1957 év elejétől Budapesten, a III. számú Sebészeti Klinikán folytatta munkásságát Kudász József professzor munkacsoportjában. Kudászt még ez év márciusában a Városmajor utcai IV. számú Sebészeti Klinika igazgatójává nevezték ki, ahova Szabó Zoltán is követte. Ugyan ebben az évben szerzett általános sebészeti szakképesítést. 1958-ban Gömöry Andrással tanulmányi úton vett részt Csehszlovákiában, Brünnben, ahol Jan Navrátil professzor klinikáján megismerkedtek az Egyesült Államokból kapott szívmotorral, amely nélkülözhetetlen eszköze a nyitott szívműtéteknek. Ez alapján kezdték el megtervezni a magyar szívmotort Gerber Antal mérnök bevonásával. Az eszközt az Irodagép-javító Vállalat kezdte el gyártani és ezzel megnyílt a lehetőség a hazai nyitott szívműtétek végrehajtására. Az első ilyen műtétre 1960-ban került sor. 1961-ben az NDK-ban, Halléban segédkezett Gömöry Andrással az első keletnémet nyitott szívműtétnél. 1964-ben Münchenben tett szakmai útja során a szívritmus-szabályozóról szerzett új tapasztalatokat, mely alapján elkezdődött a hazai pacemakerek fejlesztése, majd azok beültetése. 1969-ben az orvostudományok kandidátusa lett. 1975-ben Kudász József nyugdíjba vonult. Utódja az érsebész Soltész Lajos lett. Szabó Zoltán ebben az időben a szívsebészeti területet vezette. Soltész halála után, 1981-től a Városmajori Klinika igazgatója lett 1992-ig.

1978-ban egyetemi tanárrá nevezték ki és 1979 és 1985 között a Semmelweis Egyetem Orvoskari dékánja, majd három esztendőn át általános rektorhelyettese volt.

1987-ben kezdett hozzá kollégáival a hazai szívátültetés megszervezéséhez. A felkészített team 1991 nyarán már készen állt a szívátültetésre. Az első riadó novemberben volt, de a donor szíve végül is nem volt megfelelő az átültetésre. Az első szívátültetésre 1992. január 3-án került sort. Az akkor 29 éves beteg a műtét után családot alapított és két gyermeke született. Schwartz Sándor 56 évesen 2019 novemberében hunyt el.

1992-ben a MOTESZ Magazin alapító főszerkesztője volt. 1992-ben nyugdíjba vonult és 2003-ig a Biotronik Hungária Kft. igazgatója volt. Haláláig a Semmelweis Egyetem emeritus professzora volt.

Tagságai
 az MTA klinikai-műtéti orvostudományi szakbizottságának (1990-es évek)
 a Magyar Kardiológusok Társasága Tanácsadó testületének (1990-es évek)
 a MOTESZ elnökségének volt tagja (1990-es évek)
 a Magyar Angiológiai Társaság elnöke (1991–1992)
 a Magyar Aneszteziológiai Társaság tiszteletbeli tagja (1989-től)
 a bécsi orvostársaságnak (1991)
 a Skandináv Mellkas, Szív és Érsebészeti Társaság tiszteletbeli tagja (1999)
 az Európai Pacemaker Társaság vezetőségi tagja (1978–1982)
 az európai Ér és Szívsebészeti Társaság tudományos bizottságának (1990–1991)

Kitüntetései
 Balassa János-emlékérem (1988)
 Jendrassik Ernő-díj
 Honthy Hanna-díj (1992)
 Gábor György-emlékérem (1992)
 Sásd díszpolgára (1994)
 Széchenyi-díj (1997)
 Hazám-díj (2002)

Művei
 Pacemaker therapia (1974)
 Current Problems of Cardiovascular Surgery (1986)
 A szívátültetés jelenlegi helyzete (1988)
 Az első hazai szívátültetés tapasztalatai (1992)

Jegyzetek

Források
 Biográf Ki Kicsoda 2004. Poligráf Kiadó. Budapest, 2003. II. kötet, 1516. o. 
 Szívügyünk - Portré

1929-ben született személyek
2015-ben elhunyt személyek
Magyar orvosok
Magyar sebészek
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
Széchenyi-díjasok
Szabó Zoltán ( Sásd , október – Budapest , december ) Széchenyi-díjas orvos , szívsebész , egyetemi tanár . Az első sikeres magyarországi szívtranszplantáció elvégzője . Élete 1929. októberán született Sásdon Szabó József falusi körzeti orvos és Bind Ilona gyermekeként . Elemi iskoláit szülőhelyén végezte el . Középiskolai tanulmányait Dombóváron kezdte , de a második világháború miatt Pécsre került , ahol először a Ciszterci Gimnáziumba járt , majd a jezsuitáknál érettségizett le.ésközött a Pécsi Orvostudományi Egyetemen tanult és szerzett diplomát . 1954-ben a pécsi II. számú Sebészeti Klinikán kezdett el dolgozni.év elejétől Budapesten , a III. számú Sebészeti Klinikán folytatta munkásságát Kudász József professzor munkacsoportjában . Kudászt még ez év márciusában a Városmajor utcai IV. számú Sebészeti Klinika igazgatójává nevezték ki , ahova Szabó Zoltán is követte . Ugyan ebben az évben szerzett általános sebészeti szakképesítést.ban Gömöry Andrással tanulmányi úton vett részt Csehszlovákiában , Brünnben , ahol Jan Navrátil professzor klinikáján megismerkedtek az Egyesült Államokból kapott szívmotorral , amely nélkülözhetetlen eszköze a nyitott szívműtéteknek . Ez alapján kezdték el megtervezni a magyar szívmotort Gerber Antal mérnök bevonásával . Az eszközt az Irodagép-javító Vállalat kezdte el gyártani és ezzel megnyílt a lehetőség a hazai nyitott szívműtétek végrehajtására . Az első ilyen műtétreban került sor.ben az NDK-ban , Halléban segédkezett Gömöry Andrással az első keletnémet nyitott szívműtétnél.ben Münchenben tett szakmai útja során a szívritmus-szabályozóról szerzett új tapasztalatokat , mely alapján elkezdődött a hazai pacemakerek fejlesztése , majd azok beültetése.ben az orvostudományok kandidátusa lett.ben Kudász József nyugdíjba vonult . Utódja az érsebész Soltész Lajos lett . Szabó Zoltán ebben az időben a szívsebészeti területet vezette . Soltész halála után,től a Városmajori Klinika igazgatója lettig . 1978-ban egyetemi tanárrá nevezték ki ésésközött a Semmelweis Egyetem Orvoskari dékánja , majd három esztendőn át általános rektorhelyettese volt . 1987-ben kezdett hozzá kollégáival a hazai szívátültetés megszervezéséhez . A felkészített teamnyarán már készen állt a szívátültetésre . Az első riadó novemberben volt , de a donor szíve végül is nem volt megfelelő az átültetésre . Az első szívátültetésre januárán került sort . Az akkoréves beteg a műtét után családot alapított és két gyermeke született . Schwartz Sándorévesennovemberében hunyt el . 1992-ben a MOTESZ Magazin alapító főszerkesztője volt.ben nyugdíjba vonult ésig a Biotronik Hungária Kft. igazgatója volt . Haláláig a Semmelweis Egyetem emeritus professzora volt . Tagságai az MTA klinikai-műtéti orvostudományi szakbizottságánakes évek ) a Magyar Kardiológusok Társasága Tanácsadó testületénekes évek ) a MOTESZ elnökségének volt tagjaes évek ) a Magyar Angiológiai Társaság elnöke1992 ) a Magyar Aneszteziológiai Társaság tiszteletbeli tagjatől ) a bécsi orvostársaságnak a Skandináv Mellkas , Szív és Érsebészeti Társaság tiszteletbeli tagja az Európai Pacemaker Társaság vezetőségi tagja1982 ) az európai Ér és Szívsebészeti Társaság tudományos bizottságának1991 ) Kitüntetései Balassa János-emlékérem Jendrassik Ernő-díj Honthy Hanna-díj Gábor György-emlékérem Sásd díszpolgára Széchenyi-díj Hazám-díj Művei Pacemaker therapia Current Problems of Cardiovascular Surgery A szívátültetés jelenlegi helyzete Az első hazai szívátültetés tapasztalatai Jegyzetek Források Biográf Ki Kicsoda Poligráf Kiadó . Budapest , II. kötet , o . Szívügyünk - Portré 1929-ben született személyek 2015-ben elhunyt személyek Magyar orvosok Magyar sebészek Magyar egyetemi , főiskolai oktatók Széchenyi-díjasok