Sárgás szitakötő
A sárgás szitakötő (Gomphus flavipes) Európa és Ázsia síkvidéki, iszapos folyói mentén élő, a folyami szitakötők családjába tartozó rovarfaj.

Megjelenése 

A sárgás szitakötő testhossza 50–55 mm, szárnyfesztávolsága eléri a 70–80 mm-t is. Tora és potroha alapszíne a sárga, amelyen fekete mintázatok láthatóak. A többi Gomphus fajtól jól elkülöníti a tor mintázata: mindkét oldalon három-három, hosszanti, egymástól egyenlő távolságra lévő fekete csík található rajta. A felső csík elülső vége beleolvad a második sávba. A lábak szintén fekete-sárgák.
 
A hímek alapszíne halványabb sárga (esetleg kissé zöldes), szemük halványkék, potrohuk vége jól láthatóan kiszélesedik. A nőstények élénksárgák, szemük halványzöld és a potrohvégi vastagodás nem annyira feltűnő.

Hasonló fajok a Magyarországon is honos nyugati szitakötő (Gomphus pulchellus) és a mediterrán Gomphus simillimus, amelyektől a tor mintázata alapján lehet elkülöníteni.

Elterjedése 
Közép- és Kelet-Európában, valamint Ázsia mérsékelt övi régióiban honos, egészen Kelet-Szibériáig. Nyugat-Európában a 20. században erősen visszaesett a létszáma, de újabban ismét gyarapodóban van. Közép-Franciaországban van egy izolált populációja. Európában elterjedésének déli határa Észak-Görögországban található. Ázsiai populációit G. flavipes lineatus (Kis- és Közép-Ázsia) és G. flavipes sibirica (Szibéria) néven külön alfajként is kezelik, de az elterjedési határok tisztázatlanok.

Magyarországon a nagyobb folyóknál fordul elő (Duna, Rába, Dráva), de különösen a Tisza-menti populációja jelentős.

Életmódja 

A sárgás szitakötő főleg a síkvidéki nagyobb folyókat kedveli, ahol lárvája puha, iszapos aljzatot talál. A kis oxigéntartalmú, bomló szerves anyaggal teli állóvizeket azonban kerüli. Lárvája az iszapba ássa be magát, az abban található férgekkel, kisebb állatokkal táplálkozik. Főleg éjjel aktív. Három évig fejlődik, eközben 14-szer vedlik. Az imágók június végén-július elején bújnak ki, bár néha szeptemberben vagy június elején is megfigyelhető kibújásuk. Ezután két hétig, teljes kifejlődésükig eltávolodnak a vizektől, majd visszatérnek a folyóhoz párosodni. Nappal a folyó közepén, a nyílt vízen mozognak, a párosodás a part menti bozótosokban, füzesekben történik, ezért megfigyelésük nem könnyű. Karcsú, mozgékony szitakötőfaj, nagyobb távolságokra is elkóborol. Ősz közepéig (szeptember vége, október eleje) repülnek.

Magyarországon védett, természetvédelmi értéke 50 000 Ft.

Kapcsolódó cikkek 
Magyarország védett állatai

Források 

Stylurus flavipes (LINNÉ, 1758) (= Gomphus flavipes) Sárgás szitakötő Szitakötők
Gomphus flavipes Plan National d'Actions en faveur des Odonates

Fordítás 

Folyami szitakötők
Rovarfajok
Magyarország szitakötői
Magyarországon védett állatok
A sárgás szitakötő ( Gomphus flavipes ) Európa és Ázsia síkvidéki , iszapos folyói mentén élő , a folyami szitakötők családjába tartozó rovarfaj. Megjelenése A sárgás szitakötő testhossza55 mm , szárnyfesztávolsága eléri a80 mm-t is . Tora és potroha alapszíne a sárga , amelyen fekete mintázatok láthatóak . A többi Gomphus fajtól jól elkülöníti a tor mintázata : mindkét oldalon három-három , hosszanti , egymástól egyenlő távolságra lévő fekete csík található rajta . A felső csík elülső vége beleolvad a második sávba . A lábak szintén fekete-sárgák . A hímek alapszíne halványabb sárga ( esetleg kissé zöldes ) , szemük halványkék , potrohuk vége jól láthatóan kiszélesedik . A nőstények élénksárgák , szemük halványzöld és a potrohvégi vastagodás nem annyira feltűnő . Hasonló fajok a Magyarországon is honos nyugati szitakötő ( Gomphus pulchellus ) és a mediterrán Gomphus simillimus , amelyektől a tor mintázata alapján lehet elkülöníteni . Elterjedése Közép- és Kelet-Európában , valamint Ázsia mérsékelt övi régióiban honos , egészen Kelet-Szibériáig . Nyugat-Európában a században erősen visszaesett a létszáma , de újabban ismét gyarapodóban van . Közép-Franciaországban van egy izolált populációja . Európában elterjedésének déli határa Észak-Görögországban található . Ázsiai populációit G. flavipes lineatus ( Kis- és Közép-Ázsia ) és G. flavipes sibirica ( Szibéria ) néven külön alfajként is kezelik , de az elterjedési határok tisztázatlanok . Magyarországon a nagyobb folyóknál fordul elő ( Duna , Rába , Dráva ) , de különösen a Tisza-menti populációja jelentős . Életmódja A sárgás szitakötő főleg a síkvidéki nagyobb folyókat kedveli , ahol lárvája puha , iszapos aljzatot talál . A kis oxigéntartalmú , bomló szerves anyaggal teli állóvizeket azonban kerüli . Lárvája az iszapba ássa be magát , az abban található férgekkel , kisebb állatokkal táplálkozik . Főleg éjjel aktív . Három évig fejlődik , eközbenszer vedlik . Az imágók június végén-július elején bújnak ki , bár néha szeptemberben vagy június elején is megfigyelhető kibújásuk . Ezután két hétig , teljes kifejlődésükig eltávolodnak a vizektől , majd visszatérnek a folyóhoz párosodni . Nappal a folyó közepén , a nyílt vízen mozognak , a párosodás a part menti bozótosokban , füzesekben történik , ezért megfigyelésük nem könnyű . Karcsú , mozgékony szitakötőfaj , nagyobb távolságokra is elkóborol . Ősz közepéig ( szeptember vége , október eleje ) repülnek . Magyarországon védett , természetvédelmi értéke000 Ft . Kapcsolódó cikkek Magyarország védett állatai Források Stylurus flavipes ( LINNÉ , ( = Gomphus flavipes ) Sárgás szitakötő Szitakötők Gomphus flavipes Plan National d'Actions en faveur des Odonates Fordítás Folyami szitakötők Rovarfajok Magyarország szitakötői Magyarországon védett állatok