Giorgio Ghezzi
Giorgio Ghezzi (Cesenatico, 1930. július 10. – Forlì, 1990. december 12.) olasz válogatott labdarúgókapus, később rövid ideig edző.

Pályafutása 

Karrierjét szülővárosa csapatában, a Cesenaticóban kezdte, ahol már tizenhat évesen a felnőttcsapatban játszhatott. Ezt követően gyorsan ívelt felfelé a karrierje, ugyanis két év rimini és modenai játék után 1951-ben már az egyik legsikeresebb csapat, Ghezzi kedvence, az Inter szerződtette.

Milánóban egy korábbi korszakos kapusegyéniség, Aldo Olivieri volt az edzője, és nála mutatkozhatott be az első osztályban, az 1951-52-es szezon elején, a Legnano ellen. Ennek ellenére az indulás nem volt egyszerű, ugyanis első szezonjában még sokat váltották egymást posztriválisával, Livio Puccionival. A következő évtől már egyértelműen ő volt az első számú kapus a „nerazzurri”-nál, és aktív részese volt az 1952-53-as és az 1953-54-es bajnoki címeknek.

Az Internél töltött időszaka alatt ragadt rá a „kamikaze” becenév, amit vakmerő, néha őrültnek titulált kijövetelei miatt kapott, és karrierje hátralévő részére hozzá is nőtt ez a név.

Utolsó interes szezonjában, John Carver edzősködése idején kiszorult a kezdőcsapatból, Enzo Matteucci került a helyére. Ennek köszönhetően a Genoához igazolt, ahol Annibale Frossi irányításával sikerült visszanyernie az önbizalmát. Országszerte ismert volt a rivalizálása a korszak másik nagy kapusával, Lorenzo Buffonnal, aki sokáig a Milan kapusa volt. A rivalizálás személyes szinten is folyt, ugyanis Buffon elszerette Ghezzitől Edy Campagnolit, aki eredetileg Ghezzi jegyese volt.

Mindössze egy év genovai játék után Ghezzi a Milanhoz szerződött, míg Buffon a Genoához igazolt, így a két nagy rivális helyet cserélt. További érdekesség a két hálóőr karrierjében, hogy mindketten megfordultak az Internazionaléban, a Genoában és a Milanban, az egyetlen különbség, hogy Buffon az említett három csapatnál fordított sorrendben játszott Ghezzihez képest.

A Milannál első idényében ismét meg kellett küzdenie a kezdőcsapatba kerülésért, ugyanis a két edző, Giuseppe Viani és Luigi Bonizzoni is inkább Luciano Alfierit preferálta Ghezzivel szemben. A változás Nereo Rocco érkezésével jött el, akinél már Ghezzi élvezte a bizalmat, és karrierje vége felé még Milánó piros-fekete felében is nyert egy bajnoki címet.

A válogatottban összesen hat meccsen lépett pályára, közte kettőn az 1954-es világbajnokságon.

Játékospályafutása befejezése után rövid ideig a Genoa edzője volt.

A labdarúgás után 

Már 1956-ban, tehát bőven aktív évei alatt egy hotelt építtetett szülővárosában, Cesenaticóban, amelynek tulajdonosa is lett. A hotelnak az Internazionale nevet adta.

Sikerei, díjai

Bajnok: 
1952-53, 1953-54, 1961-62
BEK-győztes: 
1962-63

Jegyzetek

Források 

 

1930-ban született személyek
1990-ben elhunyt személyek
Olasz labdarúgók
Olasz labdarúgóedzők
Labdarúgókapusok
Az AC Rimini 1912 labdarúgói
A Modena labdarúgói
Az Internazionale labdarúgói
A Genoa labdarúgói
A Milan labdarúgói
A Genoa vezetőedzői
Az 1954-es világbajnokság labdarúgói
BEK-győztes labdarúgók
Giorgio Ghezzi ( Cesenatico , július – Forlì , december ) olasz válogatott labdarúgókapus , később rövid ideig edző . Pályafutása Karrierjét szülővárosa csapatában , a Cesenaticóban kezdte , ahol már tizenhat évesen a felnőttcsapatban játszhatott . Ezt követően gyorsan ívelt felfelé a karrierje , ugyanis két év rimini és modenai játék utánben már az egyik legsikeresebb csapat , Ghezzi kedvence , az Inter szerződtette . Milánóban egy korábbi korszakos kapusegyéniség , Aldo Olivieri volt az edzője , és nála mutatkozhatott be az első osztályban , azes szezon elején , a Legnano ellen . Ennek ellenére az indulás nem volt egyszerű , ugyanis első szezonjában még sokat váltották egymást posztriválisával , Livio Puccionival . A következő évtől már egyértelműen ő volt az első számú kapus a „ nerazzurri”-nál , és aktív részese volt azas és azes bajnoki címeknek . Az Internél töltött időszaka alatt ragadt rá a „ kamikaze” becenév , amit vakmerő , néha őrültnek titulált kijövetelei miatt kapott , és karrierje hátralévő részére hozzá is nőtt ez a név . Utolsó interes szezonjában , John Carver edzősködése idején kiszorult a kezdőcsapatból , Enzo Matteucci került a helyére . Ennek köszönhetően a Genoához igazolt , ahol Annibale Frossi irányításával sikerült visszanyernie az önbizalmát . Országszerte ismert volt a rivalizálása a korszak másik nagy kapusával , Lorenzo Buffonnal , aki sokáig a Milan kapusa volt . A rivalizálás személyes szinten is folyt , ugyanis Buffon elszerette Ghezzitől Edy Campagnolit , aki eredetileg Ghezzi jegyese volt . Mindössze egy év genovai játék után Ghezzi a Milanhoz szerződött , míg Buffon a Genoához igazolt , így a két nagy rivális helyet cserélt . További érdekesség a két hálóőr karrierjében , hogy mindketten megfordultak az Internazionaléban , a Genoában és a Milanban , az egyetlen különbség , hogy Buffon az említett három csapatnál fordított sorrendben játszott Ghezzihez képest . A Milannál első idényében ismét meg kellett küzdenie a kezdőcsapatba kerülésért , ugyanis a két edző , Giuseppe Viani és Luigi Bonizzoni is inkább Luciano Alfierit preferálta Ghezzivel szemben . A változás Nereo Rocco érkezésével jött el , akinél már Ghezzi élvezte a bizalmat , és karrierje vége felé még Milánó piros-fekete felében is nyert egy bajnoki címet . A válogatottban összesen hat meccsen lépett pályára , közte kettőn azes világbajnokságon . Játékospályafutása befejezése után rövid ideig a Genoa edzője volt . A labdarúgás után Márban , tehát bőven aktív évei alatt egy hotelt építtetett szülővárosában , Cesenaticóban , amelynek tulajdonosa is lett . A hotelnak az Internazionale nevet adta . Sikerei , díjai Bajnok : 1952-53, BEK-győztes : 1962-63 Jegyzetek Források 1930-ban született személyek 1990-ben elhunyt személyek Olasz labdarúgók Olasz labdarúgóedzők Labdarúgókapusok Az AC Riminilabdarúgói A Modena labdarúgói Az Internazionale labdarúgói A Genoa labdarúgói A Milan labdarúgói A Genoa vezetőedzői Azes világbajnokság labdarúgói BEK-győztes labdarúgók