Arbanija
Arbanija falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Trogirhoz tartozik.

Fekvése
Trogir központjától 4 km-re keletre, Dalmácia középső részén Čiovo szigetének északi részén fekszik. Közút köti össze a szomszédos Mastrinkával, Žednóval és Trogirral.

Története
A középkorban a sziget csak gyéren lakott volt, többnyire a magányra vágyó remeték éltek rajta. Betelepülésének kezdete a török hódítással áll összefüggésben. A 15. századtól a sorozatos támadások következtében a tengerhez közeli szárazföldi területek lakosságának nagy része a szigeteken keresett menedéket. 1432-ben az akkor még Zizmana Gnivizának (Zismunae) nevezett helyen Francesco Foscari dózse engedélyével és IV. Jenő pápa bullájával új kolostort alapítottak. A kolostor alapítója Nikola Milinović dominikánus szerzetes, egy szegény trogiri család gyermeke volt, aki a rend velencei kolostorát látva elhatározta, hogy saját szülőföldjén is ilyen kolostort épít fel. Erre a célra egy csendes, a világ zajától távoli helyet keresett és ezt Čiovo szigetének ezen a lakatlan részén találta meg. Nikola atya lett a kolostor első elöljárója is, akik a nép szerény és tiszta élete miatt már életében boldog Nikolának nevezett és amikor 1451-ben elhunyt, egyszerű módon temették el a templom padozatába, a „testvérek lába alá”. Az első részletes írásos feljegyzés a kolostorról és templomáról a 16. századból 1579-ből származik, amikor a veronai püspök, a későbbi bíboros Agostino Valier apostoli látogatást tett Dalmáciában. Az itteni szerzetesek nem láttak el egyházi szolgálatot. Idejüket imádsággal, tanítással, igehirdetéssel töltötték. Birtokaikon juhokat neveltek és kertészkedtek. Amikor a 16. század elején éhínség uralkodott Averolda spalatoi érsek megkereste őket, hogy amíg az éhínség tart a közeli Slatine település lelkipásztori szolgálatát lássák el. Végül 1580-ig működtek ott a domonkos atyák, ekkor a žednoi plébánia szolgálatát bízta rájuk. 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település Habsburg Birodalom része lett. A hatalomváltás következményeként a szerzetesrendeket betiltották számos kolostor megszűnt. Erre a sorsra jutott ez a kolostor is. Az utolsó itteni szerzetesek Jordan Vranjican és Jacint Stalio voltak, akiket Rajmond Gučetić tartományfőnök utasítására Čiovo szigetéről más kolostorba helyeztek. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. A településnek 1880-ban 73, 1910-ben 102 lakosa volt. Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A település lakossága 2011-ben 374 fő volt, akik a turizmus mellett mezőgazdaságból (szőlő- és olívatermelés) éltek.

Lakosság 

(1857-ben, 1869-ben és 1921-ben lakosságát Žednohoz számították. 1948-ig településrészként tartották nyilván. 1991-ig az adatok a szomszédos Mastrinka lakosságát is tartalmazzák.)

Nevezetességei
A Szent Kereszt tiszteletére szentelt domonkos kolostora a 15. század első felében épült. Templomának oltárán nagyméretű, fából faragott kereszt áll, melyet csodatevőnek tartanak. A legenda szerint 1600. április 1-jén nagyszombaton a kereszt vérzett. A keresztet olajfából faragta egy ismeretlen prizidnicai szerzetes. Magassága 2,20 méter, szélessége 1,60 méter. Krisztus halványszínű, nyílt sebekkel és duzzadt vénákkal teli fára szögezett, szenvedő teste felett a kereszt csúcsára késő gótikus betűkkel írták a latin "INRI" feliratot. Az egyik leghíresebb ilyen tárgyú műalkotás egész Dalmáciában. Értékes a 15. századi gótikus széksor, melyet Szent Domonkos, Veronai Szent Péter és oroszlánok stilizált alakjai, valamint a trogiri Čipiko család címere díszít. Valószínűleg ez a család építtette a templom kórusát, mely a későbbi átalakítások során már elveszítette eredeti formáját. Ugyanez történt a hívek gótikus padsoraival is, de ma is felismerhető a csúcsos árkádok, konzolok és zsinegek motívumaival díszített támlájuk. A templom búcsújáróhely. Különösen így van ez a nagyböjt péntekjein, a nagyhéten és Krisztus mennybemenetelének ünnepén. A késő gótikus kerengőből egy gótikus ajtókkal és ablakokkal ékes kolostor csarnokba érkezünk. Itt szoktak összegyűlni a szerzetesek, hogy a prior előtt nyilvánosan megvallják bűneiket. Az eredeti berendezéséből csak a zsinór, oszlop, ág és szőlőmotívumokkal, valamint szerzetes alakokkal díszített gótikus famennyezet maradt. A kolostornak a trogiri származású Fantin della Valle jóvoltából nagyon gazdag könyvtára is van, aki 1475-ben bekövetkezett halálakor könyveit az itteni domonkos atyákra hagyta. Mivel della Valle a római kúria (Sacra Rota Romani), a legfelsőbb egyházi bíróság egyik bírája volt könyvei főként a jog területéről származtak, de számos teológiai, nyelvészeti, filozófiai és retorikai mű is megtalálható köztük. A kolostor az évszázadok során a gazdag nemesektől számos értékes műtárgyat kapott. Ezek többségét ma a trogiri domonkos kolostor gyűjteményében őrzik.

Jegyzetek

További információk
Trogir város hivatalos oldala 
Trogir turisztikai irodájának honlapja  
A spliti ferences rendtartomány honlapja 
A Szent Kereszt kolostor és templom története 
A kolostor története és leírása 

Split-Dalmácia megye települései
Arbanija falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Trogirhoz tartozik . Fekvése Trogir központjátólkm-re keletre , Dalmácia középső részén Čiovo szigetének északi részén fekszik . Közút köti össze a szomszédos Mastrinkával , Žednóval és Trogirral . Története A középkorban a sziget csak gyéren lakott volt , többnyire a magányra vágyó remeték éltek rajta . Betelepülésének kezdete a török hódítással áll összefüggésben . A századtól a sorozatos támadások következtében a tengerhez közeli szárazföldi területek lakosságának nagy része a szigeteken keresett menedéket.ben az akkor még Zizmana Gnivizának ( Zismunae ) nevezett helyen Francesco Foscari dózse engedélyével és IV . Jenő pápa bullájával új kolostort alapítottak . A kolostor alapítója Nikola Milinović dominikánus szerzetes , egy szegény trogiri család gyermeke volt , aki a rend velencei kolostorát látva elhatározta , hogy saját szülőföldjén is ilyen kolostort épít fel . Erre a célra egy csendes , a világ zajától távoli helyet keresett és ezt Čiovo szigetének ezen a lakatlan részén találta meg . Nikola atya lett a kolostor első elöljárója is , akik a nép szerény és tiszta élete miatt már életében boldog Nikolának nevezett és amikorben elhunyt , egyszerű módon temették el a templom padozatába , a „ testvérek lába alá” . Az első részletes írásos feljegyzés a kolostorról és templomáról a századbólből származik , amikor a veronai püspök , a későbbi bíboros Agostino Valier apostoli látogatást tett Dalmáciában . Az itteni szerzetesek nem láttak el egyházi szolgálatot . Idejüket imádsággal , tanítással , igehirdetéssel töltötték . Birtokaikon juhokat neveltek és kertészkedtek . Amikor a század elején éhínség uralkodott Averolda spalatoi érsek megkereste őket , hogy amíg az éhínség tart a közeli Slatine település lelkipásztori szolgálatát lássák el . Végülig működtek ott a domonkos atyák , ekkor a žednoi plébánia szolgálatát bízta rájuk.ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település Habsburg Birodalom része lett . A hatalomváltás következményeként a szerzetesrendeket betiltották számos kolostor megszűnt . Erre a sorsra jutott ez a kolostor is . Az utolsó itteni szerzetesek Jordan Vranjican és Jacint Stalio voltak , akiket Rajmond Gučetić tartományfőnök utasítására Čiovo szigetéről más kolostorba helyeztek.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . A településnekbanbenlakosa volt . Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A település lakosságabenfő volt , akik a turizmus mellett mezőgazdaságból ( szőlő- és olívatermelés ) éltek . Lakosság ( 1857-ben,ben ésben lakosságát Žednohoz számították.ig településrészként tartották nyilván.ig az adatok a szomszédos Mastrinka lakosságát is tartalmazzák . ) Nevezetességei A Szent Kereszt tiszteletére szentelt domonkos kolostora a század első felében épült . Templomának oltárán nagyméretű , fából faragott kereszt áll , melyet csodatevőnek tartanak . A legenda szerint áprilisjén nagyszombaton a kereszt vérzett . A keresztet olajfából faragta egy ismeretlen prizidnicai szerzetes . Magassága20 méter , szélessége60 méter . Krisztus halványszínű , nyílt sebekkel és duzzadt vénákkal teli fára szögezett , szenvedő teste felett a kereszt csúcsára késő gótikus betűkkel írták a latin " INRI " feliratot . Az egyik leghíresebb ilyen tárgyú műalkotás egész Dalmáciában . Értékes a századi gótikus széksor , melyet Szent Domonkos , Veronai Szent Péter és oroszlánok stilizált alakjai , valamint a trogiri Čipiko család címere díszít . Valószínűleg ez a család építtette a templom kórusát , mely a későbbi átalakítások során már elveszítette eredeti formáját . Ugyanez történt a hívek gótikus padsoraival is , de ma is felismerhető a csúcsos árkádok , konzolok és zsinegek motívumaival díszített támlájuk . A templom búcsújáróhely . Különösen így van ez a nagyböjt péntekjein , a nagyhéten és Krisztus mennybemenetelének ünnepén . A késő gótikus kerengőből egy gótikus ajtókkal és ablakokkal ékes kolostor csarnokba érkezünk . Itt szoktak összegyűlni a szerzetesek , hogy a prior előtt nyilvánosan megvallják bűneiket . Az eredeti berendezéséből csak a zsinór , oszlop , ág és szőlőmotívumokkal , valamint szerzetes alakokkal díszített gótikus famennyezet maradt . A kolostornak a trogiri származású Fantin della Valle jóvoltából nagyon gazdag könyvtára is van , akiben bekövetkezett halálakor könyveit az itteni domonkos atyákra hagyta . Mivel della Valle a római kúria ( Sacra Rota Romani ) , a legfelsőbb egyházi bíróság egyik bírája volt könyvei főként a jog területéről származtak , de számos teológiai , nyelvészeti , filozófiai és retorikai mű is megtalálható köztük . A kolostor az évszázadok során a gazdag nemesektől számos értékes műtárgyat kapott . Ezek többségét ma a trogiri domonkos kolostor gyűjteményében őrzik . Jegyzetek További információk Trogir város hivatalos oldala Trogir turisztikai irodájának honlapja A spliti ferences rendtartomány honlapja A Szent Kereszt kolostor és templom története A kolostor története és leírása Split-Dalmácia megye települései