Pilisi bioszféra-rezervátum
A Pilisi bioszféra-rezervátum 27 081 hektárnyi területen, a Duna–Ipoly Nemzeti Parkban (korábban Pilisi Tájvédelmi Körzet) területén fekszik. A rezervátum a karsztos alapkőzetű Pilis hegységet és elsősorban annak lomberdeit foglalja magában.

Leírása

A Pilisi bioszféra-rezervátumot 1981-ben jelölték ki a mérsékelt övi lombhullató erdők képviselőjeként. Elsődleges kutatási céljának a turizmus és a földhasználat erdőkre, élővíz-rendszerekre és a talajokra gyakorolt hatásainak vizsgálatát határozták meg. A rezervátum kijelölését a változatos terepalakulatokon kifejlődött és viszonylag eredeti állapotban mindmáig fennmaradt élővilág indokolja.

A területek kijelölésénél természetvédelmi szempontból a elsősorban a fakitermelésben nem jelentős állományok természetvédelmi szempontból különösen értékes élővilágát részesítették előnyben. Figyelembe  véve az élővilág mellett a geológiai alapkőzetek, sziklakibúvások-, alakzatok és a talajtípusok lehetőségét is, de általános szempont volt a flóra és fauna gazdagsága is. E területek jelentősége a védett fajok megőrzésén túl a géntartalékok biztosítását szolgáló (élő génbank területek) élőhelyekben rejlik, ahol minden, még a legközönségesebb fajokat is fokozott védelemben kell részesíteni. A rezervátum területén 10 magterületet alakítottak ki. A területet nagy szintkülönbségek, meredek, sziklás gerincek, mély völgyek jellemzik.

Növényvilága

A nehezen megközelíthető, változatos fajösszetételű élőhelyek helyzetüknél és gyenge termőhelyi adottságaiknál fogva alkalmasak az őserdőszerűen fenntartott kísérleti területeknek. Fő értékük az idős bükkös, cseres-tölgyes, bokorerdő-állományok, dolomit sziklagyepek, hársas törmeléklejtő-, illetve sziklaerdők, de megtalálhatók itt a száraz tölgyesek, extrazonális gyertyános tölgyesek is. 

Különleges értéket jelentenek a tisztások, amelyeken mészkerülő fajok élnek, mint például a szőrfű (Nardus stricta) és a kígyónyelv páfrány (Ophioglossum vulgatum), a védett fajok közül pedig a kornis tárnics (Gentiana pneumonanthe) de több orchidea faj is megtalálható itt.

Védett növényfajai ezenkívül: több árvalányhaj, nőszirom, és kökörcsin faj, vagy a magyar zergevirág (Doronicum hungaricum), a hegyközi cickafark (Achillea crithmifolia), a tavaszi hérics (Adonis vernalis), hangyabogáncs (Jurinea mollis). A területen megbúvó lápokon menedéket talált a védett fajok közül többek között a vidrafű (Menyanthes trifoliata), a hússzínű ujjaskosbor (Dactylorhiza incarnata), a mocsári kosbor (Orchis laxiflora) is. A terület bennszülött faja a magyar bogáncs (Carduus collinus). 

A Pilis üledékes kőzetvonulatán több ritka fajnak, például a fokozottan védett magyarföldi husángnak (Ferula sadleriana) is élőhelye, melynek itt találhatók a legnagyobb, még életképes egyedszámú állományai hazánkban. Itt él még a harangláb (Aquilegia vulgaris), a fehér sás (Carex alba), az erdei szellőrózsa (Anemone sylvestris) valamint a sápadt kosbor (Orchis pallens) is. 

A területre jellemző növénytársulások még a sziklai cserjések (csepleszmeggy, gyöngyvesszőcserjés) és dolomit jelenlétének köszönhetően a közönséges napvirág (Helianthemum ovatum), naprózsa (Fumana procumbens), ezüstvirág (Paronychia cephalotes), valamint előfordul a gubóvirág (Globularia punctata) is.

Állatvilága

A bioszféra-rezervátum állatvilágát többek között ritka endemikus csigafajok: többek között a bödöncsiga (Theodoxus transversalis), valamint a rajzos csiga (Theodoxus danubialis) alkotják. 

A rovarok közül fellelhető itt a fűrészeslábú szöcske (Saga pedo) és számos kétéltű és hüllő, mint például a foltos szalamandra (Salamandra salamandra), pannon gyík (Ablepharus kitaibelii) és a zöld gyík (Lacerta viridis) is.
 
A halak közül a területfn él az értékes bennszülött halfaj a Petényi-márna (Barbus meridionali petényi) is. 

Madárvilága is igen gazdag: ragadozó madarai közül kiemelkedő jelentőségű a kerecsensólyom (Falco cherrug) és a kígyászölyv (Circaetus gallicus). De itt él továbbá a fekete gólya (Ciconia nigra), fehérhátú fakopáncs (Dendrocopos leucotos) és rétisas (Haliaeetus albicilla) is valamint a löszfalakban telepesen fészkel a gyurgyalag (Merops apiaster) is. A barlangokban pedig népes denevérkolóniák: csonkafülű denevér (Myotis emarginatus), nagyfülű denevér (Myotis blythi), pisze denevér (Barbastella barbastellus) élnek. 

A rezervátum területén ezenkívül védett cickány- és pelefajok is élnek, valamint találkozhatunk itt hiúzzal (Lynx lynx) és vidrával (Lutra lutra) is.

Források
 Bioszféra-rezervátumok 

Magyarország védett területei
Pilis (hegység)
A Pilisi bioszféra-rezervátum081 hektárnyi területen , a Duna–Ipoly Nemzeti Parkban ( korábban Pilisi Tájvédelmi Körzet ) területén fekszik . A rezervátum a karsztos alapkőzetű Pilis hegységet és elsősorban annak lomberdeit foglalja magában . Leírása A Pilisi bioszféra-rezervátumotben jelölték ki a mérsékelt övi lombhullató erdők képviselőjeként . Elsődleges kutatási céljának a turizmus és a földhasználat erdőkre , élővíz-rendszerekre és a talajokra gyakorolt hatásainak vizsgálatát határozták meg . A rezervátum kijelölését a változatos terepalakulatokon kifejlődött és viszonylag eredeti állapotban mindmáig fennmaradt élővilág indokolja . A területek kijelölésénél természetvédelmi szempontból a elsősorban a fakitermelésben nem jelentős állományok természetvédelmi szempontból különösen értékes élővilágát részesítették előnyben . Figyelembe véve az élővilág mellett a geológiai alapkőzetek , sziklakibúvások- , alakzatok és a talajtípusok lehetőségét is , de általános szempont volt a flóra és fauna gazdagsága is . E területek jelentősége a védett fajok megőrzésén túl a géntartalékok biztosítását szolgáló ( élő génbank területek ) élőhelyekben rejlik , ahol minden , még a legközönségesebb fajokat is fokozott védelemben kell részesíteni . A rezervátum területénmagterületet alakítottak ki . A területet nagy szintkülönbségek , meredek , sziklás gerincek , mély völgyek jellemzik . Növényvilága A nehezen megközelíthető , változatos fajösszetételű élőhelyek helyzetüknél és gyenge termőhelyi adottságaiknál fogva alkalmasak az őserdőszerűen fenntartott kísérleti területeknek . Fő értékük az idős bükkös , cseres-tölgyes , bokorerdő-állományok , dolomit sziklagyepek , hársas törmeléklejtő- , illetve sziklaerdők , de megtalálhatók itt a száraz tölgyesek , extrazonális gyertyános tölgyesek is . Különleges értéket jelentenek a tisztások , amelyeken mészkerülő fajok élnek , mint például a szőrfű ( Nardus stricta ) és a kígyónyelv páfrány ( Ophioglossum vulgatum ) , a védett fajok közül pedig a kornis tárnics ( Gentiana pneumonanthe ) de több orchidea faj is megtalálható itt . Védett növényfajai ezenkívül : több árvalányhaj , nőszirom , és kökörcsin faj , vagy a magyar zergevirág ( Doronicum hungaricum ) , a hegyközi cickafark ( Achillea crithmifolia ) , a tavaszi hérics ( Adonis vernalis ) , hangyabogáncs ( Jurinea mollis ) . A területen megbúvó lápokon menedéket talált a védett fajok közül többek között a vidrafű ( Menyanthes trifoliata ) , a hússzínű ujjaskosbor ( Dactylorhiza incarnata ) , a mocsári kosbor ( Orchis laxiflora ) is . A terület bennszülött faja a magyar bogáncs ( Carduus collinus ) . A Pilis üledékes kőzetvonulatán több ritka fajnak , például a fokozottan védett magyarföldi husángnak ( Ferula sadleriana ) is élőhelye , melynek itt találhatók a legnagyobb , még életképes egyedszámú állományai hazánkban . Itt él még a harangláb ( Aquilegia vulgaris ) , a fehér sás ( Carex alba ) , az erdei szellőrózsa ( Anemone sylvestris ) valamint a sápadt kosbor ( Orchis pallens ) is . A területre jellemző növénytársulások még a sziklai cserjések ( csepleszmeggy , gyöngyvesszőcserjés ) és dolomit jelenlétének köszönhetően a közönséges napvirág ( Helianthemum ovatum ) , naprózsa ( Fumana procumbens ) , ezüstvirág ( Paronychia cephalotes ) , valamint előfordul a gubóvirág ( Globularia punctata ) is . Állatvilága A bioszféra-rezervátum állatvilágát többek között ritka endemikus csigafajok : többek között a bödöncsiga ( Theodoxus transversalis ) , valamint a rajzos csiga ( Theodoxus danubialis ) alkotják . A rovarok közül fellelhető itt a fűrészeslábú szöcske ( Saga pedo ) és számos kétéltű és hüllő , mint például a foltos szalamandra ( Salamandra salamandra ) , pannon gyík ( Ablepharus kitaibelii ) és a zöld gyík ( Lacerta viridis ) is . A halak közül a területfn él az értékes bennszülött halfaj a Petényi-márna ( Barbus meridionali petényi ) is . Madárvilága is igen gazdag : ragadozó madarai közül kiemelkedő jelentőségű a kerecsensólyom ( Falco cherrug ) és a kígyászölyv ( Circaetus gallicus ) . De itt él továbbá a fekete gólya ( Ciconia nigra ) , fehérhátú fakopáncs ( Dendrocopos leucotos ) és rétisas ( Haliaeetus albicilla ) is valamint a löszfalakban telepesen fészkel a gyurgyalag ( Merops apiaster ) is . A barlangokban pedig népes denevérkolóniák : csonkafülű denevér ( Myotis emarginatus ) , nagyfülű denevér ( Myotis blythi ) , pisze denevér ( Barbastella barbastellus ) élnek . A rezervátum területén ezenkívül védett cickány- és pelefajok is élnek , valamint találkozhatunk itt hiúzzal ( Lynx lynx ) és vidrával ( Lutra lutra ) is . Források Bioszféra-rezervátumok Magyarország védett területei Pilis ( hegység )