Marcus Porcius Cato Maior
Marcus Porcius Cato Maior (Tusculum, I. e. 234 – Róma, I. e. 149) ókori római író, történetíró, államférfi. Censorius vagy Sapiens, a bölcs; később Priscus és Maior melléknévvel ruházták föl megkülönböztetésül dédunokájától.

Élete 
Plebejus származású volt, de a legmagasabb tisztségeket is elérte. Alig volt 17 éves, amikor Quintus Fabius Maximus Verrucosus Cunctator alatt részt vett 214-ben a Hannibál elleni csatákban Campaniában; majd 209-ben a tarentumi, 207-ben a metaurusi csatában. Emellett a tudományokat is ápolta; apja birtokán gazdasággal, később Rómában jogtudománnyal, szónoklattal foglalkozott és többször szerepelt mint védőügyvéd.

Az állami hivatalokban is gyorsan emelkedett. 204-ben már Szicíliában találjuk mint quaestort Scipio társaságában, 199-ben aedilis, 198-ban praetor, majd Szardinia helytartója, 195-ben consul lett. Konzulsága után Hispaniába ment proconsulnak, ahol rendet csinált az ott lakó néptörzsek között. Alighogy visszatért, 191-ben már Syriába vonult mint Manus Acilius Glabrio alvezére és a thermopülai magaslatokat elfoglalva elősegítette a rómaiak győzelmét Antiochus felett.

Ezután Rómában maradt és a nyilvános életnek szentelte magát. 184-ben barátjával, Lucius Valerius Flaccusszal együtt censorrá választották. A legnagyobb eréllyel lépett fel egyes senatorok ellen és különösen a nők fényűzése ellen. Gondja volt Róma fejlődésére is, vízvezetéket és bazilikát építtetett. Annak az irányzatnak a legnagyobb képviselője volt, amely – a görög-párti Scipióval és körével szemben – a görög kultúra hatásától féltette a régi itáliai hagyományokat. Élete végéig szívósan harcolt a görög irodalom és művészet meghonosítása ellen. „A görög szellem ellen felhozta mindazt az érvet, amelyet a maradiság fel szokott hozni a magasabbrendű új iránt: az erkölcstelenség, a nemzetietlenség, az egészségtelen elpuhultság vádját.”

Cato az irodalomban is nevezetes helyet foglal el. Jogtudományi művei, szónoklatai, fia számára írt didaktikai munkái elvesztek. Legfontosabb műve a latin nyelven írt Origines, vagyis Kezdetek (7 könyv), a római állam története Róma alapításától – az ő számítása szerint Kr. e. 751-től – a maga koráig. Ebből csak töredékek vannak meg, teljes egészében ránk maradt viszont a földművelésről szóló De agricultura című munkája. Fő műve a fiához írt nagy oktató kompendium lehetett: Ad Marcum Filium. Különösen a görög orvosoktól inti fiát, akik egész Rómát meg akarják mérgezni, és ajánlja a bevált házi szereket.

Cicero Catót mint az első nagy szónokot említi. A nevéhez fűződő disztichonokat, amelyek a középkorban nagy becsben álltak (Dicta Catonis), valószínűleg nem ő írta.

Szónoklatait gyakran fejezte be az elhíresült Ceterum censeo… kezdetű mondattal.

Magyarul 
A jó erkölcsre oktató Kátónak versei; ford. Nagy Lajos; Royer Ny., Eger, 1756
A jó erkölcsre oktató Kátónak versei; ford. felső-büki Nagy Lajos; Püspöki Oskola Ny., Eger, 1772
Cato bölcs mondásai; szöveggond., ford., bev., jegyz. Némethy Géza; MTA, Bp., 1891 (Görög és latin remekírók)
A földművelésről; ford., jegyz. Kun József, bev. Maróti Egon; Akadémiai, Bp., 1966 (Görög és latin írók)
Cato mondásai / Dicta Catonis; in: Latin mondások; ford. Nagyillés János, utószó Jászay Tamás; LAZI, Szeged, 2001

Források 
 Cato bölcs mondásai. Görög és latin remekírók . Franklin Társulat, Budapest, 1891
 Dicta Catonis quae vulgo inscribuntur Catonis disticha de moribus. Editiones Criticae Scriptorum Graecorum et Romanorum. Academia Litterarum Hungarica, Budapest, 1895
 Szerb Antal: A világirodalom története (Magvető Könyvkiadó, Budapest, 1962) A római irodalom / A köztársaság kora c. alfejezet, 71. oldal.

 
 (Szerk. Kardos László) Világirodalom I. Ókor-Középkor Tankönyvkiadó, 1962 (Kézirat, ELTE BTK egyetemi jegyzet.) 117. oldal.

További információk 
 Leffler Sámuel: Római irodalomtörténet – A középiskolák felsőbb osztályai számára és a művelt közönség használatára, Lampel Róbert (Wodianer F. és Fiai) Cs. és Kir. könyvkereskedése, Budapest, 1903, 53–57. o.

Jegyzetek 

Ókori római enciklopédisták
Consulok az i. e. 2. században
Az i. e. 230-as években született személyek
Az i. e. 140-es években elhunyt személyek
Marcus Porcius Cato Maior ( Tusculum , I. e.– Róma , I. e.ókori római író , történetíró , államférfi . Censorius vagy Sapiens , a bölcs ; később Priscus és Maior melléknévvel ruházták föl megkülönböztetésül dédunokájától . Élete Plebejus származású volt , de a legmagasabb tisztségeket is elérte . Alig voltéves , amikor Quintus Fabius Maximus Verrucosus Cunctator alatt részt vettben a Hannibál elleni csatákban Campaniában ; majdben a tarentumi, ben a metaurusi csatában . Emellett a tudományokat is ápolta ; apja birtokán gazdasággal , később Rómában jogtudománnyal , szónoklattal foglalkozott és többször szerepelt mint védőügyvéd . Az állami hivatalokban is gyorsan emelkedett.ben már Szicíliában találjuk mint quaestort Scipio társaságában, ben aedilis, ban praetor , majd Szardinia helytartója, ben consul lett . Konzulsága után Hispaniába ment proconsulnak , ahol rendet csinált az ott lakó néptörzsek között . Alighogy visszatért, ben már Syriába vonult mint Manus Acilius Glabrio alvezére és a thermopülai magaslatokat elfoglalva elősegítette a rómaiak győzelmét Antiochus felett . Ezután Rómában maradt és a nyilvános életnek szentelte magát.ben barátjával , Lucius Valerius Flaccusszal együtt censorrá választották . A legnagyobb eréllyel lépett fel egyes senatorok ellen és különösen a nők fényűzése ellen . Gondja volt Róma fejlődésére is , vízvezetéket és bazilikát építtetett . Annak az irányzatnak a legnagyobb képviselője volt , amely – a görög-párti Scipióval és körével szemben – a görög kultúra hatásától féltette a régi itáliai hagyományokat . Élete végéig szívósan harcolt a görög irodalom és művészet meghonosítása ellen . „ A görög szellem ellen felhozta mindazt az érvet , amelyet a maradiság fel szokott hozni a magasabbrendű új iránt : az erkölcstelenség , a nemzetietlenség , az egészségtelen elpuhultság vádját.” Cato az irodalomban is nevezetes helyet foglal el . Jogtudományi művei , szónoklatai , fia számára írt didaktikai munkái elvesztek . Legfontosabb műve a latin nyelven írt Origines , vagyis Kezdetekkönyv ) , a római állam története Róma alapításától – az ő számítása szerint Kr. e.től – a maga koráig . Ebből csak töredékek vannak meg , teljes egészében ránk maradt viszont a földművelésről szóló De agricultura című munkája . Fő műve a fiához írt nagy oktató kompendium lehetett : Ad Marcum Filium . Különösen a görög orvosoktól inti fiát , akik egész Rómát meg akarják mérgezni , és ajánlja a bevált házi szereket . Cicero Catót mint az első nagy szónokot említi . A nevéhez fűződő disztichonokat , amelyek a középkorban nagy becsben álltak ( Dicta Catonis ) , valószínűleg nem ő írta . Szónoklatait gyakran fejezte be az elhíresült Ceterum censeo… kezdetű mondattal . Magyarul A jó erkölcsre oktató Kátónak versei ; ford . Nagy Lajos ; Royer Ny. , Eger , A jó erkölcsre oktató Kátónak versei ; ford . felső-büki Nagy Lajos ; Püspöki Oskola Ny . , Eger , Cato bölcs mondásai ; szöveggond . , ford . , bev . , jegyz . Némethy Géza ; MTA, Bp.,( Görög és latin remekírók ) A földművelésről ; ford . , jegyz . Kun József , bev . Maróti Egon ; Akadémiai , Bp.,( Görög és latin írók ) Cato mondásai / Dicta Catonis ; in : Latin mondások ; ford . Nagyillés János , utószó Jászay Tamás ; LAZI , Szeged , Források Cato bölcs mondásai . Görög és latin remekírók \ . Franklin Társulat , Budapest , Dicta Catonis quae vulgo inscribuntur Catonis disticha de moribus . Editiones Criticae Scriptorum Graecorum et Romanorum . Academia Litterarum Hungarica, Budapest , Szerb Antal : A világirodalom története ( Magvető Könyvkiadó, Budapest,A római irodalom / A köztársaság kora c. alfejezet , oldal . ( Szerk . Kardos László ) Világirodalom I. Ókor-Középkor Tankönyvkiadó ,( Kézirat , ELTE BTK egyetemi jegyzet . ) oldal . További információk Leffler Sámuel : Római irodalomtörténet – A középiskolák felsőbb osztályai számára és a művelt közönség használatára , Lampel Róbert ( Wodianer F. és Fiai ) Cs. és Kir. könyvkereskedése, Budapest,57. o . Jegyzetek Ókori római enciklopédisták Consulok az i . e. században Az i. e.as években született személyek Az i. e.es években elhunyt személyek