Macquarie-sziget
A Macquarie-sziget a Csendes-óceán délnyugati részén fekszik, mintegy félúton Új-Zéland és az Antarktisz között. A Csendes-óceán legdélibb szigete a déli szélesség 54° 30' és a keleti hosszúság 158° 57' alatt,  területtel, 4-500 méter magas hegyekkel.
1977-től UNESCO világörökségi helyszín. A sziget ad otthont szinte a teljes királypingvin-populációnak az éves fészkelési időszakban. Ugyancsak a szaporodási időszakban jelentős a déli elefántfóka állománya is. A sziget része a Antipodes Subantarctic szigetek tundra ökorégiójának.
1948-tól az ausztrál Antarktisz-kutatók (AAD) tartanak fenn itt állandó bázist, a Macquarie-szigeti kutató állomás, a földszoros északi végén a Wireless Hill sziget lábánál található. A szigetnek állandó lakossága nincs, lakossága általában 20-40 ember az év folyamán.

Fekvése
Tasmániától 1500 km-re délkeletre és az Antarktisztól mintegy 1300 km-re északra található.

Földrajza
A  nagyságú sziget mintegy 5 km széles és 34 km hosszú. Ez a tengerfelszín alatti Macquarie-hátságnak a vízből kiemelkedő része. A part vonulata hegyes, sziklás.

Az éghajlat párás, viharos, csapadékos és fagyos. Az éves átlaghőmérséklet 0 és 4,4 Celsius-fok között van. Gyakran havazik is, de tartós hó és jég a szigeten nem marad meg.

Története

A Tasmániától mintegy 1500 kilométerrel délre fekvő szigetet 1810. július 11-én az ausztrál/brit Frederick Hasselborough véletlenül fedezte fel. A sziget a felfedezése előtt több százezer óriáspingvin (Aptenodytes patagonicus) otthona volt, melyek két nagy kolóniában éltek itt. Az addig lakatlan szigetre 1889 és 1920 között az ide települt olajipar a pingvinállományt a kihalás szélére sodorta. Naponta több ezer pingvint dobáltak hatalmas katlanokba, hogy kifőzzék zsírjukat, melyet aztán lámpaolajként, és gépek kenőanyagaként használtak fel. 1930-ra mindössze 3400 példányuk maradt.

1933-ban azonban a sziget rezervátum lett és a pingvinek védetté váltak. Mindez, valamint a halászati gyakorlat csökkentése, illetve 2000-ben a macskák eltüntetése a szigetről vezetett odáig, hogy a madarak egyedszáma növekedni kezdett, és ma már négy egészséges kolónia található meg a szigeten.

1911 és 1914 között a sziget lett az ausztrálázsiai Antarktisz Expedíció, Sir Douglas Mawson expedíciójának bázisa. George Ainsworth meteorológiai állomást üzemeltetett itt 1911 és 1913  között.

1948. május 25-én az Ausztrál Nemzeti Antarktisz kutatócsoport (ANARE) létrehozta az expedíció székhelyét Macquarie-szigeten.

Galéria

A Csendes-óceán szigetei
Ausztrália szigetei
Tasmania
A Macquarie-sziget a Csendes-óceán délnyugati részén fekszik , mintegy félúton Új-Zéland és az Antarktisz között . A Csendes-óceán legdélibb szigete a déli szélesség és a keleti hosszúság alatt , területtel,méter magas hegyekkel . 1977-től UNESCO világörökségi helyszín . A sziget ad otthont szinte a teljes királypingvin-populációnak az éves fészkelési időszakban . Ugyancsak a szaporodási időszakban jelentős a déli elefántfóka állománya is . A sziget része a Antipodes Subantarctic szigetek tundra ökorégiójának . 1948-tól az ausztrál Antarktisz-kutatók ( AAD ) tartanak fenn itt állandó bázist , a Macquarie-szigeti kutató állomás , a földszoros északi végén a Wireless Hill sziget lábánál található . A szigetnek állandó lakossága nincs , lakossága általábanember az év folyamán . Fekvése Tasmániátólkm-re délkeletre és az Antarktisztól mintegykm-re északra található . Földrajza A nagyságú sziget mintegykm széles éskm hosszú . Ez a tengerfelszín alatti Macquarie-hátságnak a vízből kiemelkedő része . A part vonulata hegyes , sziklás . Az éghajlat párás , viharos , csapadékos és fagyos . Az éves átlaghőmérsékletés4 Celsius-fok között van . Gyakran havazik is , de tartós hó és jég a szigeten nem marad meg . Története A Tasmániától mintegykilométerrel délre fekvő szigetet júliusén az ausztrál/ brit Frederick Hasselborough véletlenül fedezte fel . A sziget a felfedezése előtt több százezer óriáspingvin ( Aptenodytes patagonicus ) otthona volt , melyek két nagy kolóniában éltek itt . Az addig lakatlan szigetreésközött az ide települt olajipar a pingvinállományt a kihalás szélére sodorta . Naponta több ezer pingvint dobáltak hatalmas katlanokba , hogy kifőzzék zsírjukat , melyet aztán lámpaolajként , és gépek kenőanyagaként használtak fel.ra mindösszepéldányuk maradt . 1933-ban azonban a sziget rezervátum lett és a pingvinek védetté váltak . Mindez , valamint a halászati gyakorlat csökkentése , illetveben a macskák eltüntetése a szigetről vezetett odáig , hogy a madarak egyedszáma növekedni kezdett , és ma már négy egészséges kolónia található meg a szigeten . 1911 ésközött a sziget lett az ausztrálázsiai Antarktisz Expedíció , Sir Douglas Mawson expedíciójának bázisa . George Ainsworth meteorológiai állomást üzemeltetett ittés között . 1948. májusén az Ausztrál Nemzeti Antarktisz kutatócsoport ( ANARE ) létrehozta az expedíció székhelyét Macquarie-szigeten . Galéria A Csendes-óceán szigetei Ausztrália szigetei Tasmania