Buddhizmus és a szexualitás
A buddhizmus szexualitással kapcsolatos nézetei nem képeznek homogén egészet, ugyanis a különböző buddhista irányzatok időbeni, földrajzi, kulturális és társadalmi különbözőségeik miatt egymástól eltérő módon értelmezik a helytelen szexuális magaviseletet. A történelmi Buddha legelső tanításai szerint a szenvedés (dukkha) oka a sóvárgás (tanhá). A sóvárgás történhet a létezés, a nem-létezés és az érzéki örömök iránt (káma). A sorban az utolsó (az öt akadály közül az egyik) Buddha szerint megakadályozza a dhjána elérését. A Szutta-pitaka számos részében hasonlítja Buddha a szexuális örömöket a nyilakhoz. A Szutta-nipátában található Káma-szuttában Buddha elmagyarázza, hogy a szexuális öröm utáni sóvárgás a szenvedés egyik forrása.

Majd Buddha így folytatja:

Az áradás az emberi szenvedés áradatára vonatkozik. A túlpart a nirvána, amely egy szexuális vágytól mentes állapot.

A Káma-szutta azt jelenti, hogy a szexuális vágy, más szokásokon alapuló érzéki örömhöz hasonlóan, szenvedés forrása. A világi emberek számára Buddha azt tanácsolta, hogy legalább kerüljék a helytelen szexuális viselkedést, amely az általánosan elfogadott szexuális szokások és viselkedés követését jelenti. Buddha a közvetlen tanítványainak (bhikkhuk és bhikkhunik) teljes szexuális önmegtartóztatást (lásd még: brahmacsarja) javasolt.

A cölibátus és az egyház
Bizonyos japán és tibeti buddhista iskolát leszámítva, a legtöbb buddhista szerzetes (bhikkhu) és apáca (bhikkhuni) cölibátusi fogadalmat tesz.

A szex az egyházi szabályok súlyos megszegését jelenti. A théraváda buddhizmusban négy fő szabályszegés létezik, amely az egyházi szanghából való kizárást von maga után: szex, lopás, gyilkosság, kérkedés nem létező emberfeletti képességekkel. A szerzetesek és apácák számára a önkielégítés is helytelen szexuális magaviseletnek minősül. A szerzetesség számára a szextól való teljes önmegtartóztatás szükséges a megvilágosodás eléréséhez. Buddha a következő kritikával élt, amikor egy szerzetes megtörte a cölibátusi fogadalmát, mielőtt kilépett volna a szerzetesek közösségéből:

Világi buddhizmus
A legáltalánosabb buddhista etika megfogalmazása az öt fogadalom és a nemes nyolcrétű ösvény, amely azt mondja, hogy nem ajánlatos ragaszkodni az érzéki örömökhöz, sem sóvárogni értük. Ezek a fogadalmak önként vállalt, személyes vállalások, amelyek nem egy isteni parancsra történnek. A harmadik fogadalom a helytelen szexuális magaviselettől való tartózkodást tartalmazza.

A paráználkodás és a házasságon kívüli szex a brahmacsarja eskü megszegését jelenti.

A théraváda hagyományokban közvetlenül Gautama Buddhának is tulajdonítanak néhány kijelentést a helytelen szexuális magaviselet természetére vonatkozóan. Naranda Mahathera, Srí Lanka-i théraváda buddhista tudós Minden ember etikája (Everyman's Ethics) című művében, amelyben négy különleges szuttát gyűjtött össze és fordított le, a házasságtörés négy bűn egyikének számít, amelyet a bölcs sosem dicsér. Az Anguttara-nikájában Kunda ezüstkovácsnak adott tanításban a helytelen magaviselet a következőképpen szerepel: „...aki olyannal közösül, aki apa, anya, fiú- vagy lánytestvér, vagy ezek vallási közösségének oltalma alatt áll, vagy olyannal aki másnak ígérte már magát vagy el van jegyezve”. Ez és a páli kánon más tanításai is fontos és alapvető tanítások a théraváda buddhisták számára.

Szexuális jóga
Egyes tibeti szerző szerint a szexuális jóga fizikális gyakorlatára van szükség a legmagasabb szinten a buddhaság eléréséhez. A szexuális jóga szigorú keretek között történik és csak hosszú évekig tartó gyakorlás után engedélyezett. Ennek a jógának a fizikális gyakorlása mindig is rendkívül ritkának számított a történelem során. A tibetiek nagy hányada szerint a tantrikus szövegek helyes gyakorlata csak metaforikus, nem fizikális, és csak szertartásokkor vagy meditatív vizualizáció során alkalmazható. A tibeti buddhizmus egyik legdominánsabb iskolája, a gelugpa szerint a szexuális jóga fizikális alkalmazása az egyetlen módja az egy életen belül történő buddhaság elérésének. A hagyomány szerint az iskolalapító Congkapa nem alkalmazta ezt a gyakorlatot, halála pillanatában viszont elérte a teljes megvilágosodást. Tehát a gelug iskola szerint ez a lehető legmagasabb elérhető szint a szexuális jóga alkalmazása nélkül. Az iskola azt is tanítja, hogy ez a gyakorlat kizárólag a legkiválóbb gyakorlók számára megfelelő, akik közvetlenül megvalósították az ürességet és kivételesen együttérzést fejlesztettek ki. A második legnagyobb tibeti buddhista iskola, a nyingmapa szerint ez a fajta jóga nem szükséges a teljes buddhaság egy életen belüli eléréséhez. A gelug iskolához tartozó 14. dalai láma szerint a gyakorlatot csak vizualizációra szabad használni.

Homoszexualitás
A különböző irányzatokhoz tartozó buddhisták egymástól igen eltérően vélekedhetnek a homoszexualitásról. A buddhizmus alapvető tanítása, hogy az érzékszervi örömök és a vágy általánosságban, főleg a szexuális öröm, mind a megvilágosodást hátráltatják, és sokkal alacsonyabb rendű örömnek számítanak (pl.: a páli píti szó, amelynek jelentése „elragadtatás”), mint a dhjána gyakorlata során fellépő örömök.

Vannak olyan buddhista szövegek, amelyek szerint kerülendő az azonos neműekkel folytatott szexuális aktus.

Egyes buddhista vezetők, mint például a 14. dalai láma és Hszüan Hua csan mester néhány ízben a homoszexualitás ellen emelték fel hangjukat. Jóllehet a dalai láma a helytelen szexuális magaviseletet az ókori indiai szövegek, és azok indo-tibeti szövegmagyarázatai (pl. Congkapa) alapján magyarázta. A dalai láma azt is elmondta, hogy “ezeket a szövegeket fontos az idő, a kultúra és a társadalom kontextusában értelmezni... Ha a homoszexualitás az elfogadott normák részét képezi [manapság], lehetséges, hogy elfogadható... Azonban, semmilyen személy vagy tanító nem fogalmazhatja újra a fogadalmakat. Nekem nem áll hatalmamban újraértelmezni ezeket a fogadalmakat, ugyanis senki nem tehet egyoldalú döntést, és nem adhat ki új rendeletet... Az ilyen újrafogalmazást csak a szangha megbeszéléseinek eredménye lehet a buddhizmus különböző hagyományain belül. A buddhizmus történetében nem példa nélküli egy [erkölcsi] ügy újratárgyalása, azonban ezt kollektívan lehet csak tenni.”; a dalai láma további kutatásra és párbeszédre szólított fel ebben a témában, végezetül elmondta, hogy bárhogyan is szóljon a helytelen szexuális magaviselet definíciója, az sohasem szolgálhat indokként a szexuális kisebbségek diszkriminációjára."

Más fontos buddhista vezetők eltérő állásponton vannak. A bhutáni Dzongszar Khjence rinpocse szerint a szexuális orientációnak nincs köze a buddhisták szexualitás vonatkozású szabályaihoz. Szerinte a homofóbia a társadalom szüleménye.

A szerzetesek és apácák számára más a helyzet. Őket a vinaja (szerzetesek magaviseleti szabályzata) tiltja minden szexuális cselekedettől, azonban ez tisztán pszichológiai értelemben értendő, és a közösülés különféle formái között nem tesz különbséget.

Jegyzetek

További információk 
Buddhist Sexual Ethics: Main Issues – Alexander Berzin
Buddhist & Western Views on Sex – Alexander Berzin
Thinking through Texts: Toward a Critical Buddhist Theology of Sexuality by José Ignacio Cabezón, Public Lecture, Naropa University, September 23, 2008

Kapcsolódó szócikkek 
Buddhista etika

Buddhizmus
Szexualitás
A buddhizmus szexualitással kapcsolatos nézetei nem képeznek homogén egészet , ugyanis a különböző buddhista irányzatok időbeni , földrajzi , kulturális és társadalmi különbözőségeik miatt egymástól eltérő módon értelmezik a helytelen szexuális magaviseletet . A történelmi Buddha legelső tanításai szerint a szenvedés ( dukkha ) oka a sóvárgás ( tanhá ) . A sóvárgás történhet a létezés , a nem-létezés és az érzéki örömök iránt ( káma ) . A sorban az utolsó ( az öt akadály közül az egyik ) Buddha szerint megakadályozza a dhjána elérését . A Szutta-pitaka számos részében hasonlítja Buddha a szexuális örömöket a nyilakhoz . A Szutta-nipátában található Káma-szuttában Buddha elmagyarázza , hogy a szexuális öröm utáni sóvárgás a szenvedés egyik forrása . Majd Buddha így folytatja : Az áradás az emberi szenvedés áradatára vonatkozik . A túlpart a nirvána , amely egy szexuális vágytól mentes állapot . A Káma-szutta azt jelenti , hogy a szexuális vágy , más szokásokon alapuló érzéki örömhöz hasonlóan , szenvedés forrása . A világi emberek számára Buddha azt tanácsolta , hogy legalább kerüljék a helytelen szexuális viselkedést , amely az általánosan elfogadott szexuális szokások és viselkedés követését jelenti . Buddha a közvetlen tanítványainak ( bhikkhuk és bhikkhunik ) teljes szexuális önmegtartóztatást ( lásd még : brahmacsarja ) javasolt . A cölibátus és az egyház Bizonyos japán és tibeti buddhista iskolát leszámítva , a legtöbb buddhista szerzetes ( bhikkhu ) és apáca ( bhikkhuni ) cölibátusi fogadalmat tesz . A szex az egyházi szabályok súlyos megszegését jelenti . A théraváda buddhizmusban négy fő szabályszegés létezik , amely az egyházi szanghából való kizárást von maga után : szex , lopás , gyilkosság , kérkedés nem létező emberfeletti képességekkel . A szerzetesek és apácák számára a önkielégítés is helytelen szexuális magaviseletnek minősül . A szerzetesség számára a szextól való teljes önmegtartóztatás szükséges a megvilágosodás eléréséhez . Buddha a következő kritikával élt , amikor egy szerzetes megtörte a cölibátusi fogadalmát , mielőtt kilépett volna a szerzetesek közösségéből : Világi buddhizmus A legáltalánosabb buddhista etika megfogalmazása az öt fogadalom és a nemes nyolcrétű ösvény , amely azt mondja , hogy nem ajánlatos ragaszkodni az érzéki örömökhöz , sem sóvárogni értük . Ezek a fogadalmak önként vállalt , személyes vállalások , amelyek nem egy isteni parancsra történnek . A harmadik fogadalom a helytelen szexuális magaviselettől való tartózkodást tartalmazza . A paráználkodás és a házasságon kívüli szex a brahmacsarja eskü megszegését jelenti . A théraváda hagyományokban közvetlenül Gautama Buddhának is tulajdonítanak néhány kijelentést a helytelen szexuális magaviselet természetére vonatkozóan . Naranda Mahathera , Srí Lanka-i théraváda buddhista tudós Minden ember etikája ( Everyman's Ethics ) című művében , amelyben négy különleges szuttát gyűjtött össze és fordított le , a házasságtörés négy bűn egyikének számít , amelyet a bölcs sosem dicsér . Az Anguttara-nikájában Kunda ezüstkovácsnak adott tanításban a helytelen magaviselet a következőképpen szerepel : „ ...aki olyannal közösül , aki apa , anya , fiú- vagy lánytestvér , vagy ezek vallási közösségének oltalma alatt áll , vagy olyannal aki másnak ígérte már magát vagy el van jegyezve” . Ez és a páli kánon más tanításai is fontos és alapvető tanítások a théraváda buddhisták számára . Szexuális jóga Egyes tibeti szerző szerint a szexuális jóga fizikális gyakorlatára van szükség a legmagasabb szinten a buddhaság eléréséhez . A szexuális jóga szigorú keretek között történik és csak hosszú évekig tartó gyakorlás után engedélyezett . Ennek a jógának a fizikális gyakorlása mindig is rendkívül ritkának számított a történelem során . A tibetiek nagy hányada szerint a tantrikus szövegek helyes gyakorlata csak metaforikus , nem fizikális , és csak szertartásokkor vagy meditatív vizualizáció során alkalmazható . A tibeti buddhizmus egyik legdominánsabb iskolája , a gelugpa szerint a szexuális jóga fizikális alkalmazása az egyetlen módja az egy életen belül történő buddhaság elérésének . A hagyomány szerint az iskolalapító Congkapa nem alkalmazta ezt a gyakorlatot , halála pillanatában viszont elérte a teljes megvilágosodást . Tehát a gelug iskola szerint ez a lehető legmagasabb elérhető szint a szexuális jóga alkalmazása nélkül . Az iskola azt is tanítja , hogy ez a gyakorlat kizárólag a legkiválóbb gyakorlók számára megfelelő , akik közvetlenül megvalósították az ürességet és kivételesen együttérzést fejlesztettek ki . A második legnagyobb tibeti buddhista iskola , a nyingmapa szerint ez a fajta jóga nem szükséges a teljes buddhaság egy életen belüli eléréséhez . A gelug iskolához tartozó dalai láma szerint a gyakorlatot csak vizualizációra szabad használni . Homoszexualitás A különböző irányzatokhoz tartozó buddhisták egymástól igen eltérően vélekedhetnek a homoszexualitásról . A buddhizmus alapvető tanítása , hogy az érzékszervi örömök és a vágy általánosságban , főleg a szexuális öröm , mind a megvilágosodást hátráltatják , és sokkal alacsonyabb rendű örömnek számítanak ( pl . : a páli píti szó , amelynek jelentése „ elragadtatás” ) , mint a dhjána gyakorlata során fellépő örömök . Vannak olyan buddhista szövegek , amelyek szerint kerülendő az azonos neműekkel folytatott szexuális aktus . Egyes buddhista vezetők , mint például a dalai láma és Hszüan Hua csan mester néhány ízben a homoszexualitás ellen emelték fel hangjukat . Jóllehet a dalai láma a helytelen szexuális magaviseletet az ókori indiai szövegek , és azok indo-tibeti szövegmagyarázatai ( pl . Congkapa ) alapján magyarázta . A dalai láma azt is elmondta , hogy “ezeket a szövegeket fontos az idő , a kultúra és a társadalom kontextusában értelmezni. . . Ha a homoszexualitás az elfogadott normák részét képezi [ manapság ] , lehetséges , hogy elfogadható. . . Azonban , semmilyen személy vagy tanító nem fogalmazhatja újra a fogadalmakat . Nekem nem áll hatalmamban újraértelmezni ezeket a fogadalmakat , ugyanis senki nem tehet egyoldalú döntést , és nem adhat ki új rendeletet. . . Az ilyen újrafogalmazást csak a szangha megbeszéléseinek eredménye lehet a buddhizmus különböző hagyományain belül . A buddhizmus történetében nem példa nélküli egy [ erkölcsi ] ügy újratárgyalása , azonban ezt kollektívan lehet csak tenni.” ; a dalai láma további kutatásra és párbeszédre szólított fel ebben a témában , végezetül elmondta , hogy bárhogyan is szóljon a helytelen szexuális magaviselet definíciója , az sohasem szolgálhat indokként a szexuális kisebbségek diszkriminációjára . " Más fontos buddhista vezetők eltérő állásponton vannak . A bhutáni Dzongszar Khjence rinpocse szerint a szexuális orientációnak nincs köze a buddhisták szexualitás vonatkozású szabályaihoz . Szerinte a homofóbia a társadalom szüleménye . A szerzetesek és apácák számára más a helyzet . Őket a vinaja ( szerzetesek magaviseleti szabályzata ) tiltja minden szexuális cselekedettől , azonban ez tisztán pszichológiai értelemben értendő , és a közösülés különféle formái között nem tesz különbséget . Jegyzetek További információk Buddhist Sexual Ethics : Main Issues – Alexander Berzin Buddhist & Western Views on Sex – Alexander Berzin Thinking through Texts : Toward a Critical Buddhist Theology of Sexuality by José Ignacio Cabezón , Public Lecture , Naropa University , September Kapcsolódó szócikkek Buddhista etika Buddhizmus Szexualitás