Vizigót Királyság
A Vizigót Királyság, más néven Nyugati gót Királyság (latinul: Regnum Visigothorum, gótul: Gutþiuda Þiudinassus) egy kora középkori államalakulat volt, mely az Ibériai-félsziget teljes területét és 507-ig a jelenlegi Franciaország déli területeit foglalta magába. A királyság magterülete az 5. század első felében Aquitania volt (a jelenlegi Délnyugat-Franciaországban), ahol Wallia király vezetésével 418-ban a nyugati gótok egy államalakulatot hoztak létre az addig Nyugat-Római Birodalomhoz tartozó területen. Dél felé terjeszkedve rövidesen elfoglalta az Ibériai-félsziget nagy részét, miközben 507-ben éppen a korábbi központi területről szorították ki az előretörő frankok. Bár I. Iusztinianosz bizánci császár megkísérelte a Nyugat-római Birodalom területét visszafoglalni, a nyugati gótok országát nem sikerült leigáznia, és az még másfél évszázadig uralta az Ibériai-félszigetet. Ebben az időszakban sajátos kultúrája bontakozott ki. 654-ben bocsátották ki a Liber ludiciorum törvénykönyvet, amely évszázadokig a spanyol államalakulatok jogrendszerének alapja lett.

Története 

Az 5. század első felében elérhető közelségbe került a Nyugatrómai Birodalom teljes bukása. 407-ben a germán vandálok és szvévek áttörték a Rajna vonalát és végiggázoltak az Ibériai-félszigeten, sőt az utóbbiak meg is telepedtek ott, míg az előbbiek tovább nyomultak Észak-Afrikába. A nyomukban érkező nyugati gótok (más néven vizigótok) Alarik vezetésével előbb az Appennini-félszigetet rabolták végig, 410-ben magát Rómát is kifosztva, majd Athaulf alatt Galliába nyomultak tovább, 413-ban elfoglalva Narbonne-t és Toulouse-t; a királyság fővárosát Toulouse-ban rendezték be. Hamarosan azonban már Flavius Honorius római császár szövetségében vettek részt a vandálok és szvévek elleni harcokban. Honorius jutalmul átengedte a gótoknak szállásterületként a Garonne folyó mentén elterülő földeket. 418-ban I. Theodorik gót király azonban újabb hódításokba kezdett. Átkelt a Pireneusokon, majd a rómaiak uralta területeken, és 418-ban megdöntötte az alán királyságot. Ezután mind több vizigót települt be az Ibériai-félsziget középső részére, de a területet még bő fél évszázadon át nem csatolták királyságukhoz. A rómaiaktól elfoglalta Arles-t, de 438-ban vereséget szenvedett a Flavius Aëtius vezette római csapatoktól. 451-ben, mikor a hunok lerohanták Galliát, Theuderich már ismét a rómaiak szövetségében harcolt és esett el a catalaunumi csatában.

A 450-es évek közepén a gót csapatok Avitus római császár szövetségében betörtek az Ibériai-félszigetre és 456-ban Astorga mellett súlyos vereséget mértek a szvévekre, majd különösen kegyetlenül, a lakosság jelentős részét lemészárolva kifosztották a szvév fővárost, Bragát is. Még a templomokat is feldúlták, bár ekkorra többségük már áttért a keresztény hitre. A sikeres hadjáratért jutalmul Libius Severus római császár átengedte a gótoknak Narbonne városát. A Narobonne-ban állomásozó római légiók részéről a döntés ellen tiltakozva fellázadtak, de a felkelést 465-re elfojtották a Severus vezette római és a II. Theuderich vezette gót csapatok.

466-ban (bátyja meggyilkolása után) Eurich király került hatalomra, akinek vezetésével a gótok hódításba kezdtek Galliában és konszolidálták hatalmukat az Ibériai-félszigeten, ahol 469-ben elfoglalták a szvévektől Méridát. 472-ben meghódította Hispania Tarraconensis római tartományt, mely az utolsó római fennhatóság alatt álló terület volt a térségben. 476-ra a királyság határai északon már a Rhône és Loire folyók mentén húzódtak. A gót előrenyomulás sikere érdekében Eurich megnyerte magának a galliai és hispániai területek romanizált vezetőinek rokonszenvét; közülük többen hadvezérként segítették elő a hódításokat vagy kormányzóként igazgatták az elfoglalt területeket. Eurich hamarosan szövetségre lépett a Róma bukása után magát császárrá kikiáltó Iulius Nepos római hadvezérrel, aki elismerte a Loire-tól délre eső területeken a gót fennhatóságot. Cserében a gótok katonai segítséget adtak Provence megtartásához, majd Nepos halála után Eurich megszállta a tartományt. A területi hódításokkal párhuzamosan kezdetét vette a királyság konszolidációja. II. Alarich kibocsátotta az állam első törvénygyűjteményét, a Breviarium Alarici-t és megtartotta az első egyházi zsinatot Agdében.

A galliai gót hódítások természetes következménye volt, hogy az új állam konfliktusba került a régió északi részét meghódító frankokkal. 507-ben a vouillé-i csatában súlyos vereséget szenvedtek az I. Klodvig frank király vezette egyesült frank és burgund csapatoktól. 508-ban a főváros, Toulouse is frank kézre került, a gótok pedig kénytelenek voltak kiüríteni galliai területeik jelentős részét, mindössze Narbonne-t és környékét tartva meg. A fővárost Toletumba (Toledo) költöztették át.

A 6. század első felében Theudis király megpróbálkozott egy invázióval Észak-Afrikában a Vandál Királyság rovására, de vereséget szenvedett és ő maga is életét vesztette. A század második felében a Vizigót Királyságra már a Bizánci Birodalom térnyerése jelentette a legnagyobb fenyegetést, mely a vandál állam szétzúzása után a hispániai területek visszafoglalását kísérelte meg. Bár sikerült elfoglalniuk egy kisebb tengerparti sávot, 585-ben Liuvigild király ezt is visszafoglalta. Ezzel párhuzamosan a félsziget északi partvidékén 581-ben elfoglalta Baszkföldet, majd 585-ben egy belviszályt kihasználva a teljes Szvév Királyságot, így egyetlen állam fennhatósága alatt egyesítette a teljes Ibériai-félszigetet. Liuvigild - első "barbár" királyként – már városokat is alapított országában (például Vitoriát).

586-ban, királlyá választása után I. Rekkared áttért a római katolikus hitre, megtagadva korábbi ariánus vallását. Az ennek hatására kitört lázadást a méridai ariánus püspök vezette. A lázadók a frankok segítségét kérték, és ők északról rá is támadtak a gótok államára, de Rekkared csapatai visszaverték őket. A lázadást leverték és kegyetlenül megtorolták, majd Rekkared 589-ben összehívta a toledói zsinatot. Ezen ismét hitet tett a nikaiai zsinat határozatai mellett, és a keresztségben felvette a Flavius nevet, majd a római császárok örökösévé nyilvánította magát.

A 7. században állandósult a belpolitikai instabilitás, gyakorivá váltak a háborúk a Bizánci Birodalommal, a baszkokkal és Asztúriával. A megszilárdult hatalmú római katolikus egyház vált a gót királyok hatalmának tartóoszlopává (és kiszolgálójává). 654-ben Recceswinth nyugati gót király kiadta Liber ludiciorum című törvénygyűjteményét, az ősi germán jogszokás és a római jog sajátos ötvözetét.

A 7. század második felében a Vizigót Birodalom fő ellenségévé az Észak-Afrikában gyorsan előretörő arabok váltak. A trónjáról letaszított Witiza király fiai azonban éppen az arabokat hívták be, hogy legyenek segítségükre a trónbitorló Roderik ellen. A berber származású Tárik ibn-Zijád és Múszá ibn Nuszajr által vezetett arab sereg 711-ben a Guadalete folyó mellett (a mai Cádiz környékén) legyőzte Roderiket. A csatában azonban nemcsak Roderik esett el, de Witiza fiai is. Az arabok a félszigeten maradtak, és gyorsan elfoglalták egész Hispániát — Tárik 713-ban elfoglalta Toledót, 716-ra pedig már a Pireneusok térségében járt. Ezzel megszűnt a Gót Birodalom, csak a neve maradt fenn Katalónia nevében. Gibraltárt, ahol az iszlám csapatok partra szálltak, azóta Dzsebel al-Tarik-nak, azaz Tárik sziklájának hívják.

A Vizigót Királyság katonai összeomlásának fő oka az volt, hogy a Hispánia lakosságának nagy többségét adó hispanorómaiak felszabadítóként üdvözölték az arabokat, és mindenfelé szövetséget kötöttek velük a hódítók ellen (példájukat követték a gallorómaiak a Frank Birodalom déli részein). A muszlim hódítást csak Asztúriában tudta megakasztani egy keresztény sereg a covadongai csatában, a gót származású Pelayo vezetésével, aki az általa uralt területen létrehozta az Asztúriai Királyságot. Az Ibériai-félsziget túlnyomó része azonban évszázadokra muszlim fennhatóság alá került. Az Asztúriai Királyság által kezdett harc később reconquista (visszahódítás) néven vonult be a történelembe.

Gazdaság, társadalom 

A gót hódítás után Hispániában továbbra is hispanorómai maradt a lakosság elsöprő többsége ( vizigót,  szvév,  hispanorómai), viszont az addigi, jól kiépített infrastruktúra és vele a kereskedelem, majd ennek hatására az egész gazdaság összeomlott. A városok az áruellátás megszűntével elnéptelenedtek; lakóik vidékre költöztek földet művelni. A pénzforgalmat az árucsere, a piacra termelő gazdaságokat az önellátás és vele a termelékenység drasztikus csökkenése váltotta fel. A templomokat, fórumokat, fürdőket lerombolták, hogy kitermeljék belőlük az építőköveket. A felhagyott bányák beomlottak. A kikötők feliszapolódtak, a hidak összerogytak, az utak elkátyúsodtak, a vízvezetékek ledőltek. A városiasodás csak lassan kezdődött újra, akkor is csak az olyan nagyobb központokban mint Toledo, Zaragoza, Sevilla, Tarragona, illetve Barcelona — a Római Birodalomban megvolt mértékét sosem érte el. A kisebb központokban azonban helyi hadurak erősítették meg pozícióikat, fenntartva az állandó jogi és gazdasági bizonytalanságot.

A gót hódítók egyénileg gyorsan romanizálódtak, de ennek nem volt gazdasági jelentősége. Gót mintára tömegesen alakultak faluközösségek és kisparaszti gazdaságok, de ez az állapot nem tartott sokáig. A vagyoni egyenlőtlenségek miatt kialakuló feudális társadalomban a vizigót nemesség gyorsan összeolvadt a helyben talált hispanorómai nemességgel, jobbágyaikká téve a korábbi rabszolgákat, colonusokat és a lesüllyedő gót szabad parasztokat.

A gazdaság meghatározó ága a mezőgazdaság, azon belül a külterjes állattenyésztés és az ekés földművelés volt. A fő igavonó az ökör volt; a vaspapuccsal burkolt, néha kerekes ekét egy–két, nem ritkán három-négy pár ökör húzta. A kétnyomásos rendszerről a 6–7. században tértek át a háromnyomásosra. Főleg tavaszi gabonákat vetettek, alapvetően búzát és tönkölyt. Jóval kevesebb volt az árpa, teljesen hiányzott a rozs és köles.

Sok szőlőt, gyümölcsöt és a konyhakerti zöldséget is termesztettek.

Források 

Wolfram, Herwig: History of the Goths. University of California Press, 1988.
Collins, Roger. Visigothic Spain, 409–711. Blackwell Publishing, Oxford, 2004.
Collins, Roger: Law, Culture, and Regionalism in Early Medieval Spain. Great Yarmouth: Variorum, 1992.
Collins, Roger: The Arab Conquest of Spain, 710–797. Blackwell Publishers, Oxford, 1989.

Európa történelmi államai
Középkori államok
Idegen nyelvű térképet tartalmazó szócikkek
Spanyolország történelme
A Vizigót Királyság , más néven Nyugati gót Királyság ( latinul : Regnum Visigothorum , gótul : Gutþiuda Þiudinassus ) egy kora középkori államalakulat volt , mely az Ibériai-félsziget teljes területét ésig a jelenlegi Franciaország déli területeit foglalta magába . A királyság magterülete az század első felében Aquitania volt ( a jelenlegi Délnyugat-Franciaországban ) , ahol Wallia király vezetésévelban a nyugati gótok egy államalakulatot hoztak létre az addig Nyugat-Római Birodalomhoz tartozó területen . Dél felé terjeszkedve rövidesen elfoglalta az Ibériai-félsziget nagy részét , miközbenben éppen a korábbi központi területről szorították ki az előretörő frankok . Bár I. Iusztinianosz bizánci császár megkísérelte a Nyugat-római Birodalom területét visszafoglalni , a nyugati gótok országát nem sikerült leigáznia , és az még másfél évszázadig uralta az Ibériai-félszigetet . Ebben az időszakban sajátos kultúrája bontakozott ki.ben bocsátották ki a Liber ludiciorum törvénykönyvet , amely évszázadokig a spanyol államalakulatok jogrendszerének alapja lett . Története Az század első felében elérhető közelségbe került a Nyugatrómai Birodalom teljes bukása.ben a germán vandálok és szvévek áttörték a Rajna vonalát és végiggázoltak az Ibériai-félszigeten , sőt az utóbbiak meg is telepedtek ott , míg az előbbiek tovább nyomultak Észak-Afrikába . A nyomukban érkező nyugati gótok ( más néven vizigótok ) Alarik vezetésével előbb az Appennini-félszigetet rabolták végig, ben magát Rómát is kifosztva , majd Athaulf alatt Galliába nyomultak tovább, ban elfoglalva Narbonne-t és Toulouse-t ; a királyság fővárosát Toulouse-ban rendezték be . Hamarosan azonban már Flavius Honorius római császár szövetségében vettek részt a vandálok és szvévek elleni harcokban . Honorius jutalmul átengedte a gótoknak szállásterületként a Garonne folyó mentén elterülő földeket.ban I. Theodorik gót király azonban újabb hódításokba kezdett . Átkelt a Pireneusokon , majd a rómaiak uralta területeken , ésban megdöntötte az alán királyságot . Ezután mind több vizigót települt be az Ibériai-félsziget középső részére , de a területet még bő fél évszázadon át nem csatolták királyságukhoz . A rómaiaktól elfoglalta Arles-t , deban vereséget szenvedett a Flavius Aëtius vezette római csapatoktól.ben , mikor a hunok lerohanták Galliát , Theuderich már ismét a rómaiak szövetségében harcolt és esett el a catalaunumi csatában . Aes évek közepén a gót csapatok Avitus római császár szövetségében betörtek az Ibériai-félszigetre ésban Astorga mellett súlyos vereséget mértek a szvévekre , majd különösen kegyetlenül , a lakosság jelentős részét lemészárolva kifosztották a szvév fővárost , Bragát is . Még a templomokat is feldúlták , bár ekkorra többségük már áttért a keresztény hitre . A sikeres hadjáratért jutalmul Libius Severus római császár átengedte a gótoknak Narbonne városát . A Narobonne-ban állomásozó római légiók részéről a döntés ellen tiltakozva fellázadtak , de a felkeléstre elfojtották a Severus vezette római és a II. Theuderich vezette gót csapatok . 466-ban ( bátyja meggyilkolása után ) Eurich király került hatalomra , akinek vezetésével a gótok hódításba kezdtek Galliában és konszolidálták hatalmukat az Ibériai-félszigeten , aholben elfoglalták a szvévektől Méridát.ben meghódította Hispania Tarraconensis római tartományt , mely az utolsó római fennhatóság alatt álló terület volt a térségben. ra a királyság határai északon már a Rhône és Loire folyók mentén húzódtak . A gót előrenyomulás sikere érdekében Eurich megnyerte magának a galliai és hispániai területek romanizált vezetőinek rokonszenvét ; közülük többen hadvezérként segítették elő a hódításokat vagy kormányzóként igazgatták az elfoglalt területeket . Eurich hamarosan szövetségre lépett a Róma bukása után magát császárrá kikiáltó Iulius Nepos római hadvezérrel , aki elismerte a Loire-tól délre eső területeken a gót fennhatóságot . Cserében a gótok katonai segítséget adtak Provence megtartásához , majd Nepos halála után Eurich megszállta a tartományt . A területi hódításokkal párhuzamosan kezdetét vette a királyság konszolidációja . II. Alarich kibocsátotta az állam első törvénygyűjteményét , a Breviarium Alarici-t és megtartotta az első egyházi zsinatot Agdében . A galliai gót hódítások természetes következménye volt , hogy az új állam konfliktusba került a régió északi részét meghódító frankokkal.ben a vouillé-i csatában súlyos vereséget szenvedtek az I. Klodvig frank király vezette egyesült frank és burgund csapatoktól.ban a főváros , Toulouse is frank kézre került , a gótok pedig kénytelenek voltak kiüríteni galliai területeik jelentős részét , mindössze Narbonne-t és környékét tartva meg . A fővárost Toletumba ( Toledo ) költöztették át . A század első felében Theudis király megpróbálkozott egy invázióval Észak-Afrikában a Vandál Királyság rovására , de vereséget szenvedett és ő maga is életét vesztette . A század második felében a Vizigót Királyságra már a Bizánci Birodalom térnyerése jelentette a legnagyobb fenyegetést , mely a vandál állam szétzúzása után a hispániai területek visszafoglalását kísérelte meg . Bár sikerült elfoglalniuk egy kisebb tengerparti sávot, ben Liuvigild király ezt is visszafoglalta . Ezzel párhuzamosan a félsziget északi partvidékénben elfoglalta Baszkföldet , majdben egy belviszályt kihasználva a teljes Szvév Királyságot , így egyetlen állam fennhatósága alatt egyesítette a teljes Ibériai-félszigetet . Liuvigild - első " barbár " királyként – már városokat is alapított országában ( például Vitoriát ) . 586-ban , királlyá választása után I. Rekkared áttért a római katolikus hitre , megtagadva korábbi ariánus vallását . Az ennek hatására kitört lázadást a méridai ariánus püspök vezette . A lázadók a frankok segítségét kérték , és ők északról rá is támadtak a gótok államára , de Rekkared csapatai visszaverték őket . A lázadást leverték és kegyetlenül megtorolták , majd Rekkaredben összehívta a toledói zsinatot . Ezen ismét hitet tett a nikaiai zsinat határozatai mellett , és a keresztségben felvette a Flavius nevet , majd a római császárok örökösévé nyilvánította magát . A században állandósult a belpolitikai instabilitás , gyakorivá váltak a háborúk a Bizánci Birodalommal , a baszkokkal és Asztúriával . A megszilárdult hatalmú római katolikus egyház vált a gót királyok hatalmának tartóoszlopává ( és kiszolgálójává) .ben Recceswinth nyugati gót király kiadta Liber ludiciorum című törvénygyűjteményét , az ősi germán jogszokás és a római jog sajátos ötvözetét . A század második felében a Vizigót Birodalom fő ellenségévé az Észak-Afrikában gyorsan előretörő arabok váltak . A trónjáról letaszított Witiza király fiai azonban éppen az arabokat hívták be , hogy legyenek segítségükre a trónbitorló Roderik ellen . A berber származású Tárik ibn-Zijád és Múszá ibn Nuszajr által vezetett arab seregben a Guadalete folyó mellett ( a mai Cádiz környékén ) legyőzte Roderiket . A csatában azonban nemcsak Roderik esett el , de Witiza fiai is . Az arabok a félszigeten maradtak , és gyorsan elfoglalták egész Hispániát — Tárikban elfoglalta Toledót , ra pedig már a Pireneusok térségében járt . Ezzel megszűnt a Gót Birodalom , csak a neve maradt fenn Katalónia nevében . Gibraltárt , ahol az iszlám csapatok partra szálltak , azóta Dzsebel al-Tarik-nak , azaz Tárik sziklájának hívják . A Vizigót Királyság katonai összeomlásának fő oka az volt , hogy a Hispánia lakosságának nagy többségét adó hispanorómaiak felszabadítóként üdvözölték az arabokat , és mindenfelé szövetséget kötöttek velük a hódítók ellen ( példájukat követték a gallorómaiak a Frank Birodalom déli részein ) . A muszlim hódítást csak Asztúriában tudta megakasztani egy keresztény sereg a covadongai csatában , a gót származású Pelayo vezetésével , aki az általa uralt területen létrehozta az Asztúriai Királyságot . Az Ibériai-félsziget túlnyomó része azonban évszázadokra muszlim fennhatóság alá került . Az Asztúriai Királyság által kezdett harc később reconquista ( visszahódítás ) néven vonult be a történelembe . Gazdaság , társadalom A gót hódítás után Hispániában továbbra is hispanorómai maradt a lakosság elsöprő többsége ( vizigót , szvév , hispanorómai ) , viszont az addigi , jól kiépített infrastruktúra és vele a kereskedelem , majd ennek hatására az egész gazdaság összeomlott . A városok az áruellátás megszűntével elnéptelenedtek ; lakóik vidékre költöztek földet művelni . A pénzforgalmat az árucsere , a piacra termelő gazdaságokat az önellátás és vele a termelékenység drasztikus csökkenése váltotta fel . A templomokat , fórumokat , fürdőket lerombolták , hogy kitermeljék belőlük az építőköveket . A felhagyott bányák beomlottak . A kikötők feliszapolódtak , a hidak összerogytak , az utak elkátyúsodtak , a vízvezetékek ledőltek . A városiasodás csak lassan kezdődött újra , akkor is csak az olyan nagyobb központokban mint Toledo , Zaragoza , Sevilla , Tarragona , illetve Barcelona — a Római Birodalomban megvolt mértékét sosem érte el . A kisebb központokban azonban helyi hadurak erősítették meg pozícióikat , fenntartva az állandó jogi és gazdasági bizonytalanságot . A gót hódítók egyénileg gyorsan romanizálódtak , de ennek nem volt gazdasági jelentősége . Gót mintára tömegesen alakultak faluközösségek és kisparaszti gazdaságok , de ez az állapot nem tartott sokáig . A vagyoni egyenlőtlenségek miatt kialakuló feudális társadalomban a vizigót nemesség gyorsan összeolvadt a helyben talált hispanorómai nemességgel , jobbágyaikká téve a korábbi rabszolgákat , colonusokat és a lesüllyedő gót szabad parasztokat . A gazdaság meghatározó ága a mezőgazdaság , azon belül a külterjes állattenyésztés és az ekés földművelés volt . A fő igavonó az ökör volt ; a vaspapuccsal burkolt , néha kerekes ekét egy–két , nem ritkán három-négy pár ökör húzta . A kétnyomásos rendszerről a7. században tértek át a háromnyomásosra . Főleg tavaszi gabonákat vetettek , alapvetően búzát és tönkölyt . Jóval kevesebb volt az árpa , teljesen hiányzott a rozs és köles . Sok szőlőt , gyümölcsöt és a konyhakerti zöldséget is termesztettek . Források Wolfram , Herwig : History of the Goths . University of California Press , Collins , Roger . Visigothic Spain,711. Blackwell Publishing , Oxford , Collins , Roger : Law , Culture , and Regionalism in Early Medieval Spain . Great Yarmouth : Variorum , Collins , Roger : The Arab Conquest of Spain,797. Blackwell Publishers , Oxford , Európa történelmi államai Középkori államok Idegen nyelvű térképet tartalmazó szócikkek Spanyolország történelme