Pozla Gora
Pozla Gora falu Horvátországban, Dubrovnik-Neretva megyében. Közigazgatásilag Pojezerje községhez tartozik.

Fekvése 
Makarskától légvonalban 43, közúton 54 km-re délkeletre, községközpontjától 6 km-re délkeletre, az A1-es autópálya mentén fekszik.

Története 
A térség első ismert lakói az illírek voltak, halomsírjaik és egykori váraik maradványai máig fennmaradtak. A horvát törzsek a 7. század végén és a 8. század elején telepedtek le itt, ezután területe a neretvánok kenézségének Paganiának a részét képezte. A középkoriban területe a podjezerjei plébánia része volt. A török a 15. század második felében hódította meg ezt a vidéket. A török uralom idején a megmaradt keresztény lakosság lelki gondozását kezdetben a ljubuški ferences atyák látták el, majd miután 1563-ban kolostorukat lerombolták a zaostrogi kolostorból jöttek ide ferences szerzetesek. A térség török uralom végével a 17. század végén 1690 körül népesült be. A mai lakosság döntően azoktól a betelepülőktől származik, akik a moreai háború (1684-1699) idején érkeztek ide Hercegovinából Mate Bebić szerdár vezetése alatt. A róluk szóló legrégibb dokumentum egy 1704-ből származó telekkönyvi összeírás. Az idők folyamán, különösen a hercegovinai határt megállapító pozsareváci békével (1718.) zárult ún. kis háború után azonban ezeket a családokat újak váltották fel. 1767-ben az otrić-strugei plébániát, melyhez a település is tartozott leválasztották a podjezerjei plébániáról. A plébánia székhelye kezdetben Strugén volt, csak a 18. század végén lett a székhely Otrićon, a plébániatemplom pedig az ottani Szent Miklós templom lett, ahogy máig is így van. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. 1857-ben 725, 1910-ben 673 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A második világháború idején a Független Horvát Állam része volt. A háború után megindult a lakosság kivándorlása főként a délkeletre fekvő Metkovićra, kisebb részben az újonnan alapított Kobiljačára. A településnek 2011-ben már csak 62 lakosa volt, akik főként mezőgazdaságból éltek.

Népesség 

(1880-ban Zlagora, 1890-től 1910-ig Pozlagora néven. 1880 és 1910 között településrészként, 1921-től önálló településként. Az adatok 1857 és 1910 között az egykori Struge, 1857-ben, 1869-ben , valamint 1890 és 1931 között Dubrave, 1857-ben, 1869-ben és 1921-ben Mali Prolog, 1857-ben és 1869-ben Otrić-Seoci, 1857-ben, 1869-ben, 1921-ben és 1931-ben az egykori Brečići települések lakossági adatait is tartalmazzák.)

Nevezetességei 
A Kisboldogasszony templom az 1990-es években épült. Egyszerű betonépület a homlokzat bal oldalán harangtoronnyal. Egyszerű oltárán Szűz Mária szobra áll. A homlokzatot és a harangtornyot 2004-ben kőlapokkal burkolták.

Oktatás 
A településen 1939 és 1972 között működött az iskola.

Jegyzetek

Források 
Pojezerje község hivatalos oldala 
A split-makarskai érsekség honlapja – Otrić-Struge

További információk 
Blog a plébániáról 

Dubrovnik-Neretva megye települései
Pozla Gora falu Horvátországban , Dubrovnik-Neretva megyében . Közigazgatásilag Pojezerje községhez tartozik . Fekvése Makarskától légvonalban közútonkm-re délkeletre , községközpontjátólkm-re délkeletre , az A1-es autópálya mentén fekszik . Története A térség első ismert lakói az illírek voltak , halomsírjaik és egykori váraik maradványai máig fennmaradtak . A horvát törzsek a század végén és a század elején telepedtek le itt , ezután területe a neretvánok kenézségének Paganiának a részét képezte . A középkoriban területe a podjezerjei plébánia része volt . A török a század második felében hódította meg ezt a vidéket . A török uralom idején a megmaradt keresztény lakosság lelki gondozását kezdetben a ljubuški ferences atyák látták el , majd miutánban kolostorukat lerombolták a zaostrogi kolostorból jöttek ide ferences szerzetesek . A térség török uralom végével a század végénkörül népesült be . A mai lakosság döntően azoktól a betelepülőktől származik , akik a moreai háborúidején érkeztek ide Hercegovinából Mate Bebić szerdár vezetése alatt . A róluk szóló legrégibb dokumentum egyből származó telekkönyvi összeírás . Az idők folyamán , különösen a hercegovinai határt megállapító pozsareváci békével ) zárult ún. kis háború után azonban ezeket a családokat újak váltották fel.ben az otrić-strugei plébániát , melyhez a település is tartozott leválasztották a podjezerjei plébániáról . A plébánia székhelye kezdetben Strugén volt , csak a század végén lett a székhely Otrićon , a plébániatemplom pedig az ottani Szent Miklós templom lett , ahogy máig is így van . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett.benbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A második világháború idején a Független Horvát Állam része volt . A háború után megindult a lakosság kivándorlása főként a délkeletre fekvő Metkovićra , kisebb részben az újonnan alapított Kobiljačára . A településnekben már csaklakosa volt , akik főként mezőgazdaságból éltek . Népesség ( 1880-ban Zlagora,tőlig Pozlagora néven.ésközött településrészként,től önálló településként . Az adatokésközött az egykori Struge, ben, ben , valamintésközött Dubrave, ben, ben ésben Mali Prolog, ben ésben Otrić-Seoci , ben , ben, ben ésben az egykori Brečići települések lakossági adatait is tartalmazzák . ) Nevezetességei A Kisboldogasszony templom azes években épült . Egyszerű betonépület a homlokzat bal oldalán harangtoronnyal . Egyszerű oltárán Szűz Mária szobra áll . A homlokzatot és a harangtornyotben kőlapokkal burkolták . Oktatás A településenésközött működött az iskola . Jegyzetek Források Pojezerje község hivatalos oldala A split-makarskai érsekség honlapja – Otrić-Struge További információk Blog a plébániáról Dubrovnik-Neretva megye települései