Photikéi Szent Diadokhosz
Photikéi Szent Diadokhosz (, ), (400 körül – 474) az epiruszi Photiké püspöke, egyházi író.

Művei 
 Kepszalaia gnósztikhá (lat. Capita centum de perfectione spirituali, magy. 'Száz bölcs mondás a lelki tökéletességről') című műve az aszkétika és a misztika történetének tanulmányozása szempontjából bír jelentőséggel. Rövid, tömör kifejezésmódját nagyra értékelték az ortodox kereszténység egyház kolostoraiban. Misztikus lendülete ellenére írása nagyon világos. A messaliánusok ellenfeleként hangsúlyozta az akarat szabadságát és erejét, anélkül azonban, hogy gyengítette volna a kegyelem közreműködését.
 Látomás. Párbeszédes formában megírt műve Isten látásával foglalkozik.

Idézetek 

 „Merüljetek el a hit széles tengerében, amikor zúgnak a hullámai, de elmélkedjetek róla a teljes szélcsend idején is. A hit mélysége olyan, mint a feledés folyója, amelyben elfelejti az ember bűneit, és semmiféle helytelen gondolat nem zavarja.”
 „Isten harcosának állandóan ébren kell tartania értelmét, hogy lelke megkülönböztethesse a gondolatokat, amelyek irányítják. A jó és Istentől származó gondolatokat megőrzi emlékezetének kincsestárában, a rosszakat és az ördögtől származókat pedig kiűzi.”
 „Ha érzelmünk kincseskamráját nem a Szentlélek tölti meg erejével, akkor minden képességünkkel sem ízlelhetjük meg azt kimondhatatlan boldogsággal.”
 „Ha izgalom zavarja a lelket, akkor örömmámor felhője takarja el, vagy ha egészségtelen szomorúság kínját érzi, akkor az értelem képtelen arra, hogy az Úr Jézus jelenlétére gondoljon, bármennyire is készteti rá az ember. Ha a szenvedélyek hatalma egészen elsötétítette, eltávolodik saját értelmétől.”
 „Ha télen kora reggel Kelet felé fordulunk tekintetünkkel a sík mezőn, akkor csak testünknek első felét melegíti fel a nap és a hátunk hideg marad, mert a napsugár nem függőlegesen ér bennünket. Éppen így vannak azok is, akikben a Szentlélek még csak most kezd működni, és szívüket a szent kegyelem csak részben melegítette át. Ez abból fakad, hogy a lélek a lelki gondolatok gyümölcséért fáradozik, alsóbb képességei azonban testét követve vágyakoznak. Mivel még nem árasztotta el a kegyelem szent fénye a szív egész területét, s nem hatolt le a mélyére, s ennek következtében még nem érezhető, ezért jönnek a lélekre egyszerre a jó és a rossz gondolatok. Ugyanaz történik, mint a fenti példában, ha egyszerre érezzük a hideg borzongását és a meleg kellemességét. Attól a naptól fogva, amelyen az értelem e kettős ismeret birtokába jutott, egyszerre jó és rossz gondolatokat kell elviselnie.”

Jegyzetek

Források
 Altaner Bertold: Ókeresztény irodalomtörténet (Patrologia), Szent István Társulat, Budapest, 1947, 304 p
 Kis Filokália (válogatta Mathias Dietz), Filosz Kiadó, 2004,  (elektronikus elérés itt)

Kapcsolódó szócikkek 
 Ókeresztény irodalom

Ókeresztény görög írók
474-ben elhunyt személyek
A Római Birodalom szentjei
Photikéi Szent Diadokhosz ( , ) ,körül –az epiruszi Photiké püspöke , egyházi író . Művei Kepszalaia gnósztikhá ( lat . Capita centum de perfectione spirituali , magy . 'Száz bölcs mondás a lelki tökéletességről' ) című műve az aszkétika és a misztika történetének tanulmányozása szempontjából bír jelentőséggel . Rövid , tömör kifejezésmódját nagyra értékelték az ortodox kereszténység egyház kolostoraiban . Misztikus lendülete ellenére írása nagyon világos . A messaliánusok ellenfeleként hangsúlyozta az akarat szabadságát és erejét , anélkül azonban , hogy gyengítette volna a kegyelem közreműködését . Látomás . Párbeszédes formában megírt műve Isten látásával foglalkozik . Idézetek „ Merüljetek el a hit széles tengerében , amikor zúgnak a hullámai , de elmélkedjetek róla a teljes szélcsend idején is . A hit mélysége olyan , mint a feledés folyója , amelyben elfelejti az ember bűneit , és semmiféle helytelen gondolat nem zavarja.” „ Isten harcosának állandóan ébren kell tartania értelmét , hogy lelke megkülönböztethesse a gondolatokat , amelyek irányítják . A jó és Istentől származó gondolatokat megőrzi emlékezetének kincsestárában , a rosszakat és az ördögtől származókat pedig kiűzi.” „ Ha érzelmünk kincseskamráját nem a Szentlélek tölti meg erejével , akkor minden képességünkkel sem ízlelhetjük meg azt kimondhatatlan boldogsággal.” „ Ha izgalom zavarja a lelket , akkor örömmámor felhője takarja el , vagy ha egészségtelen szomorúság kínját érzi , akkor az értelem képtelen arra , hogy az Úr Jézus jelenlétére gondoljon , bármennyire is készteti rá az ember . Ha a szenvedélyek hatalma egészen elsötétítette , eltávolodik saját értelmétől.” „ Ha télen kora reggel Kelet felé fordulunk tekintetünkkel a sík mezőn , akkor csak testünknek első felét melegíti fel a nap és a hátunk hideg marad , mert a napsugár nem függőlegesen ér bennünket . Éppen így vannak azok is , akikben a Szentlélek még csak most kezd működni , és szívüket a szent kegyelem csak részben melegítette át . Ez abból fakad , hogy a lélek a lelki gondolatok gyümölcséért fáradozik , alsóbb képességei azonban testét követve vágyakoznak . Mivel még nem árasztotta el a kegyelem szent fénye a szív egész területét , s nem hatolt le a mélyére , s ennek következtében még nem érezhető , ezért jönnek a lélekre egyszerre a jó és a rossz gondolatok . Ugyanaz történik , mint a fenti példában , ha egyszerre érezzük a hideg borzongását és a meleg kellemességét . Attól a naptól fogva , amelyen az értelem e kettős ismeret birtokába jutott , egyszerre jó és rossz gondolatokat kell elviselnie.” Jegyzetek Források Altaner Bertold : Ókeresztény irodalomtörténet ( Patrologia ) , Szent István Társulat , Budapest,p Kis Filokália ( válogatta Mathias Dietz ) , Filosz Kiadó , ( elektronikus elérés itt ) Kapcsolódó szócikkek Ókeresztény irodalom Ókeresztény görög írók 474-ben elhunyt személyek A Római Birodalom szentjei