Orvosi atracél
Az orvosi atracél (Anchusa officinalis) a borágófélék (Boraginaceae) családjába tartozó atracél (Anchusa) növénynemzetség egyik faja. Nevezik még patikai ökörnyelvfűnek is.

Származása, elterjedése 

Európától a Kaukázusig, Magyarországon gyakori. Száraz, szikár gyepek; száraz, meleg erdők; szántóföldek; zavart, taposott termőhelyek; faültetvények. Száraz talajokon él. Közömbös kémhatású talajokon előforduló faj.

Megjelenése, felépítése 

Kétéves, évelő növény. 20-80 (ritkán 100) cm magasságot elérő, felálló szárú. Az egész növény szemölcsökön álló serteszőrökkel sűrűn borított (ez alapján lehet megkülönböztetni a hasonló megjelenésű erdei gyöngykölestől, melynek hajtása sokkal kevésbé szőrös, majdnem kopasz). Szára rendszerint csak a virágzatban ágazik el. Levelei lándzsásak, a legalsók nyélbe keskenyedők, a felsők ülők, laposak, ép- vagy ritkásan fogas szélűek, körülölelik a szárat. Virágzata sokvirágú, a virágok murvalevelesek, tölcsér alakúak, ötcimpájú pártával. Csészéje kb. harmadáig cimpákra osztott, terméséréskor kb. 1 cm hosszú. Pártája színe eleinte bíbor színű, később lila, kék, ritkán fehér; csöve egyenes és a csészéből felényire kiálló, átmérője és csövének hossza egyaránt mintegy 7–10 mm. Terméskék ferdén tojás alakúak, finom szemölcsűek és bordázottak.

Drog, hatóanyagok 
Gyógyhatása nem ismert. Allantoin, nyálkaanyagok, cseranyagok, toxikus pirrolizidin-alkaloidok.

A leveles hajtást a népi gyógyá­szat a fekete nadálytőhöz hasonlóan használja belsőleg köhögés vagy hasmenés ellen, külsőleg sérülések és reumatikus fájdalmak kezelésére. 

Fogyasztása semmilyen formában nem javasolt, ugyanis a növény pirrolizidin alkaloidokat tartalmaz, amelyek bizonyítottan mérgezők a máj számára. A fiatal levelek és hajtások zöldségként való fogyasztása sem tanácsos.

Jegyzetek

Források 

 Kincsesbánya vadvirágai Anchusa officinalis
 Növényhatározó Info  Anchusa officinalis

Növényfajok
Borágófélék
Az orvosi atracél ( Anchusa officinalis ) a borágófélék ( Boraginaceae ) családjába tartozó atracél ( Anchusa ) növénynemzetség egyik faja . Nevezik még patikai ökörnyelvfűnek is . Származása , elterjedése Európától a Kaukázusig , Magyarországon gyakori . Száraz , szikár gyepek ; száraz , meleg erdők ; szántóföldek ; zavart , taposott termőhelyek ; faültetvények . Száraz talajokon él . Közömbös kémhatású talajokon előforduló faj. Megjelenése , felépítése Kétéves , évelő növény.( ritkáncm magasságot elérő , felálló szárú . Az egész növény szemölcsökön álló serteszőrökkel sűrűn borított ( ez alapján lehet megkülönböztetni a hasonló megjelenésű erdei gyöngykölestől , melynek hajtása sokkal kevésbé szőrös , majdnem kopasz ) . Szára rendszerint csak a virágzatban ágazik el . Levelei lándzsásak , a legalsók nyélbe keskenyedők , a felsők ülők , laposak , ép- vagy ritkásan fogas szélűek , körülölelik a szárat . Virágzata sokvirágú , a virágok murvalevelesek , tölcsér alakúak , ötcimpájú pártával . Csészéje kb . harmadáig cimpákra osztott , terméséréskor kb.cm hosszú . Pártája színe eleinte bíbor színű , később lila , kék , ritkán fehér ; csöve egyenes és a csészéből felényire kiálló , átmérője és csövének hossza egyaránt mintegy10 mm . Terméskék ferdén tojás alakúak , finom szemölcsűek és bordázottak . Drog , hatóanyagok Gyógyhatása nem ismert . Allantoin , nyálkaanyagok , cseranyagok , toxikus pirrolizidin-alkaloidok . A leveles hajtást a népi gyógyá­szat a fekete nadálytőhöz hasonlóan használja belsőleg köhögés vagy hasmenés ellen , külsőleg sérülések és reumatikus fájdalmak kezelésére . Fogyasztása semmilyen formában nem javasolt , ugyanis a növény pirrolizidin alkaloidokat tartalmaz , amelyek bizonyítottan mérgezők a máj számára . A fiatal levelek és hajtások zöldségként való fogyasztása sem tanácsos . Jegyzetek Források Kincsesbánya vadvirágai Anchusa officinalis Növényhatározó Info Anchusa officinalis Növényfajok Borágófélék