Szenioritás (védjegyjog)
A szenioritás az európai uniós védjegyjog sajátos jogintézménye, amely lehetővé teszi, hogy a védjegybejelentő igényelje azt, hogy az európai uniós védjegybejelentése lajstromozásakor az ő korábbi nemzeti védjegyoltalmának adatait is feljegyezzék. Erre csak azonos megjelölések és azonos árujegyzékek (illetve azonos áruk és/vagy szolgáltatások) esetén kerülhet sor. A szenioritás birtokában a jogosult dönthet úgy, hogy az európai uniós védjegy és a korábbi nemzeti védjegy párhuzamos oltalmát nem tartja fenn azáltal, hogy a nemzeti védjegyének oltalmát nem újítja meg (ezáltal megtakarítja a megújítással kapcsolatos igazgatási szolgáltatási díjat).

Ha a közösségi védjegybejelentés jogosultjának már van azonos megjelölésre, azonos árujegyzékkel korábbi nemzeti (vagy nemzetközi) védjegye, kérheti, hogy az EUSZTH ezt a korábbi napot (szenioritás) tüntesse fel a közösségi védjegy lajstromában. Ha bármelyik feltétel hiányzik, a szenioritás nem illeti meg a jogosultat.

A szenioritás fogalma 

Az európai uniós védjegyrendszer azon az elven alapul, hogy az európai uniós és a nemzeti védjegyrendszerek kiegészítik egymást. A két rendszer különösen a szenioritási és átalakítási eljárások révén kapcsolódik egymáshoz. A rendszer lényeges sajátossága, hogy a lajstromozott jog korábbi bejelentési napja az érvényességi területén mindig előnyt élvez, függetlenül attól, hogy a lajstromozott védjegy nemzeti bejelentésből, nemzetközi megjelölésből vagy közösségi védjegybejelentésből származik-e.

„Elképzelhető, hogy valaki olyan védjegyének a közösségi oltalmáért folyamodik, amely már oltalom alatt áll az Európai Unió valamely tagállamában. Ilyenkor a jogosult dönthet úgy, hogy kéri a szóban forgó tagállami védjegyének szenioritását azonos közösségi védjegye tekintetében. A szenioritás a tagállami védjegy oltalmát mintegy beemeli az azonos közösségi védjegyébe, amely - az érintett ország tekintetében - a tagállami védjegy paramétereivel fog rendelkezni. Ennek megfelelően szükségtelenné válik a tagállami védjegyoltalom megújítása, hiszen annak oltalma a továbbiakban a közösségi védjegy részeként áll fenn.”

A tagállamok (így Magyarország is) nemzeti védjegytörvényeikben illeszkedési szabályokat írnak elő a szenioritás tárgyában az EUSZTH és a nemzeti védjegyhivatal együttműködésének biztosítására.

Illeszkedési szabályok Magyarországon 
A magyar védjegyjogban a védjegyek és földrajzi árujelzőkről szóló 1997. évi XI. törvénynek a módosításáról szóló 2003. évi CII. törvénnyel megállapított 76/F. §-ának rendelkezései biztosítják az illeszkedést a nemzeti jog és az európai uniós védjegyoltalom között.

Magyar tapasztalatok a szenioritással kapcsolatban 

Magyarországnak az Európai Unióhoz való csatlakozásának napját, 2004. május 1-jét követően összesen 1780 db, Magyarországon hatályos nemzeti és nemzetközi védjegy tárgyában igényeltek szenioritást a BPHH-nál tett közösségi védjegybejelentések ügyében. A magyar hivatalhoz 2005-ben érkezett a legtöbb ilyen értesítés, később csökkenő tendenciát mutatott a szenioritási igények száma. Problémát okozott a szabálytalan - tehát a magyar nemzeti védjegylajstromban fel nem jegyezhető - szenioritási igények viszonylag nagy száma. Sajnálatos módon a magyar felvetéseket az európai fél elutasította.

Kapcsolódó szócikkek 
 Európai uniós védjegy
 EUSZTH
 Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

Források 
 A módosított 1997. évi XI. törvény a védjegyek és földrajzi árujelzők oltalmáról
 KVR (CTMR) 34. és 35. cikkei
 Iparjogvédelem. Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala, Budapest, 2012. 
 A védjegytörvény kommentárja. HVG-ORAC 214. 416 – 418. old.

Jegyzetek

További információk 
http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?docid=131968&doclang=HU

Iparjogvédelem
Védjegyjog
A szenioritás az európai uniós védjegyjog sajátos jogintézménye , amely lehetővé teszi , hogy a védjegybejelentő igényelje azt , hogy az európai uniós védjegybejelentése lajstromozásakor az ő korábbi nemzeti védjegyoltalmának adatait is feljegyezzék . Erre csak azonos megjelölések és azonos árujegyzékek ( illetve azonos áruk és/ vagy szolgáltatások ) esetén kerülhet sor . A szenioritás birtokában a jogosult dönthet úgy , hogy az európai uniós védjegy és a korábbi nemzeti védjegy párhuzamos oltalmát nem tartja fenn azáltal , hogy a nemzeti védjegyének oltalmát nem újítja meg ( ezáltal megtakarítja a megújítással kapcsolatos igazgatási szolgáltatási díjat ) . Ha a közösségi védjegybejelentés jogosultjának már van azonos megjelölésre , azonos árujegyzékkel korábbi nemzeti ( vagy nemzetközi ) védjegye , kérheti , hogy az EUSZTH ezt a korábbi napot ( szenioritás ) tüntesse fel a közösségi védjegy lajstromában . Ha bármelyik feltétel hiányzik , a szenioritás nem illeti meg a jogosultat . A szenioritás fogalma Az európai uniós védjegyrendszer azon az elven alapul , hogy az európai uniós és a nemzeti védjegyrendszerek kiegészítik egymást . A két rendszer különösen a szenioritási és átalakítási eljárások révén kapcsolódik egymáshoz . A rendszer lényeges sajátossága , hogy a lajstromozott jog korábbi bejelentési napja az érvényességi területén mindig előnyt élvez , függetlenül attól , hogy a lajstromozott védjegy nemzeti bejelentésből , nemzetközi megjelölésből vagy közösségi védjegybejelentésből származik-e . „ Elképzelhető , hogy valaki olyan védjegyének a közösségi oltalmáért folyamodik , amely már oltalom alatt áll az Európai Unió valamely tagállamában . Ilyenkor a jogosult dönthet úgy , hogy kéri a szóban forgó tagállami védjegyének szenioritását azonos közösségi védjegye tekintetében . A szenioritás a tagállami védjegy oltalmát mintegy beemeli az azonos közösségi védjegyébe , amely - az érintett ország tekintetében - a tagállami védjegy paramétereivel fog rendelkezni . Ennek megfelelően szükségtelenné válik a tagállami védjegyoltalom megújítása , hiszen annak oltalma a továbbiakban a közösségi védjegy részeként áll fenn.” A tagállamok ( így Magyarország is ) nemzeti védjegytörvényeikben illeszkedési szabályokat írnak elő a szenioritás tárgyában az EUSZTH és a nemzeti védjegyhivatal együttműködésének biztosítására . Illeszkedési szabályok Magyarországon A magyar védjegyjogban a védjegyek és földrajzi árujelzőkről szóló évi XI. törvénynek a módosításáról szóló évi CII. törvénnyel megállapítottF . §-ának rendelkezései biztosítják az illeszkedést a nemzeti jog és az európai uniós védjegyoltalom között . Magyar tapasztalatok a szenioritással kapcsolatban Magyarországnak az Európai Unióhoz való csatlakozásának napját , májusjét követően összesendb , Magyarországon hatályos nemzeti és nemzetközi védjegy tárgyában igényeltek szenioritást a BPHH-nál tett közösségi védjegybejelentések ügyében . A magyar hivatalhozben érkezett a legtöbb ilyen értesítés , később csökkenő tendenciát mutatott a szenioritási igények száma . Problémát okozott a szabálytalan - tehát a magyar nemzeti védjegylajstromban fel nem jegyezhető - szenioritási igények viszonylag nagy száma . Sajnálatos módon a magyar felvetéseket az európai fél elutasította . Kapcsolódó szócikkek Európai uniós védjegy EUSZTH Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala Források A módosított évi XI. törvény a védjegyek és földrajzi árujelzők oltalmáról KVR ( CTMR) és cikkei Iparjogvédelem . Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala, Budapest , A védjegytörvény kommentárja . HVG-ORAC– old . Jegyzetek További információk http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?docid=131968&doclang=HU Iparjogvédelem Védjegyjog