Kontinentális kongresszus
A Kontinentális kongresszus az Amerikai Egyesült Államokat létrehozó, azt előkészítő tárgyalássorozat volt, mely több alkalommal 1774 és 1776 között zajlott Philadelphiában. A Kontinentális kongresszus alatt a Philadelphiában az Egyesült Államok függetlenségi nyilatkozata elfogadásáig ülésező 13 gyarmat részvételével ülésező gyűlések érthetőek. A Függetlenségi nyilatkozat elfogadása után a Kontinentális kongresszus átalakult Szövetségi kongresszussá, mely 1781-ig, az első Konföderációs kongresszus összeüléséig ülésezett változó helyszínen, majd a Konföderációs kongresszus 1789-ig, az első, a mai értelmében vett kétkamarás képviselőház létrejöttéig volt hivatalban.

Összességében, összefoglaló néven Kontinentális kongresszusnak azt az 1774 és 1789. között lezajlott üléssorozatot, amely elősegítette az Amerikai Egyesült Államok létrejöttét.

Előzmények 

Anglia és az észak-amerikai gyarmatok között hosszú ideig állt fenn polgárjogi, valamint adózási probléma. Az alapprobléma az volt, hogy Anglia az adóból származó bevételt elvárta, de mint gyarmat az adózók részére semmiféle képviseletet, jogi vagy politikai megnyilvánulási lehetőséget nem biztosított. Az amerikai gyarmatokon élőknek nem kívántak képviseletet biztosítani a brit törvényhozásban. A király és az angol kormány, valamint hallgatólagosan az angol uralkodó  által kinevezett királyi kormányzók által egyaránt támogatott megszorítások az ipari, vagy jövedelem törvények bevezetésével kezdődtek Ezek korlátozták az amerikai feldolgozóipart. Ennek célja az volt, hogy megvédjék az angol ipart a konkurenciától, és egyúttal gyarmati státuszba szorítsák vissza az amerikai gazdaságot. Többek között ilyenek voltak a vastörvény, a kalaptörvény és a melasztörvény. Az amerikaiak számára legkomolyabb gondot a cukor- vagy melasztörvény okozta, mivel rendkívül magas vámot szabott ki a behozott melaszra, ami az amerikai rumkészítés és -exportálás üzletét tette veszteségessé. Mivel az amerikai kereskedők jelentős része ebből élt ez komoly veszteségeket okozott. Az angol uralommal szembeni ellenséges légkört szította az 1763-as királyi proklamáció is, mely tiltotta az Appalache-hegységen túli letelepedést, illetve az 1765. évi elszállásolási törvény, mely  a brit hadsereg állománya számára kötelező ellátás és szállásbiztosítást írt elő.

Különböző szerveződések alakultak az intézkedések elleni fellépésre: Szabadság Fiai (Sons of Liberty), behozatalellenes mozgalom (nonimportation movement). A gyarmatok sikereket is értek el, egyes intézkedések többé-kevésbé visszavonták. Törekvésük volt, hogy beleszólást szerezzenek a rájuk kivetett adónemekbe, de a király iránt továbbra hűek kívántak maradni.

Az utcákon tüntetések zajlottak, melyeket a helyőrségek folyamatosan jelentettek Londonnak. 1770-re újabb brit katonákat kellett behívni, hogy fenn tudják tartani a rendet. A kaotikus körülmények miatt a helyiek és a katonák közti feszültség kiéleződött. Ennek eredménye lett az 1770. március 5-i bostoni sortűz, vagy bostoni mészárlás, ahol öt amerikai halt meg, és több mint egy tucat megsebesült.

A gyarmatok kárára és ellenkezését kiváltó újabb és újabb törvények (Stamp Act, Townshend-törvények, valamint  az 1773-as teatörvény) olyan felháborodást keltettek a gyarmatok lakóban, hogy szükségesnek éreztek összehívni egy az összes gyarmatot lefedő kvázi érdekvédelmi gyűlést. Végül ez a gyűléssorozat vezetett a függetlenedő Amerikai Egyesült Államok alapjainak lerakásához.

Első kontinentális kongresszus 

Az Első kontinentális kongresszus Philadelphiában, a Carpenter Hallban zajlódott le, 1774. szeptember 5. és október 26. között. Az üléssorozaton a tizenhárom korabeli gyarmat közül tizenkettő képviseltette magát (a határozottan királypárti Georgia távol maradt), ötvenhat képviselővel. A kongresszus célja az volt, hogy megtalálja a lehetőséget a londoni kormányzattal való megegyezésre. Az amerikai követelések lényegében az autonómiáról, a gyarmatok súlyának megfelelő parlamenti képviseletről és beleszólásról az egész birodalmat érintő ügyekbe szóltak. Bár a Kongresszus lett később a függetlenedő Amerikai Egyesült Államok törvényhozásának magja lett, az 1774-ben összeülő képviselők közül ekkor még csak a legradikálisabbak gondoltak a szakításra, s ez a gondolat nem is nyert különösebb támogatást. Ennek fő oka az lehetett, hogy a gyarmatoknak szüksége volt az angol uralkodó támogatására az amerikai őslakosok támadásaival szemben.

A Peyton Randolph elnökségével összeülő Kontinentális Kongresszus lehetőségei jelentősen korlátozottak voltak. Bár döntést hoztak a  Nagy-Britanniából érkező áruk bojkottjáról, valamint egy III. György brit király részére küldött petícióról, de más eszközük nem volt. Az angol kereskedelem szabotálása sikeresnek bizonyult, ellenben a petíciót teljes mértékben az angol udvar figyelmen kívül helyezte, arra semmiféle választ nem adott.

Az Első Kontinentális Kongresszus legfontosabb eredménye a gyarmatok egységes fellépése lett. A Joseph Galloway által közzétett „Uniós tervben” megálmodott autonóm észak-amerikai törvényhozó testület mintegy lenyomata volt ennek a kialakulóban lévő közös identitásnak, mely végül a függetlenség útjára vitte Amerikát. Mindehhez persze arra is szükség volt, hogy III. György király - az erőviszonyok hibás felmérése után - 1774 során nyilvánosan elutasítsa a tárgyalások lehetőségét is. Ennek hatására 1774. december 1-jén életbe lépett az angol áruk teljes bojkottja. Az első kontinentális kongresszus 1774. október 26-án fejezte be a munkáját, azzal a kitétellel, hogy ha a brit kormány nem foglalkozik követeléseikkel 1775. májusában új ülésszakot hívnak össze.

Második kontinentális kongresszus 

Az első kontinentális kongresszus után az engedetlenség felszámolására irányuló brit terveknek megfelelően újabb csapatokat küldtek Bostonba, és parancsnokuk Thomas Gage tábornok a gyarmat katonai kormányzója lett. Az első katonai összecsapásra 1775. április 19-én került sor, a  Bostonból a közeli Concord mellett. Itt a lázadók fegyver- és lőporkészletét akarták lefoglalni, valamint Samuel Adams és John Hancock radikális vezetőket akarták letartóztatni. Viszont a gyarmatok lázadó lakossága felkészülten várta a brit katonákat, s az összecsapás a lázadók győzelmével zárult. Ez az időpont tekinthető az amerikai függetlenségi háború kezdetének.

Az 1775 májusában, Philadelphiában összeült Második Kontinentális Kongresszus egyes küldöttei számára a függetlenné válás már reális célnak tűnt, ám egyelőre senki sem sürgette. Bár sokan úgy gondolták, a brit parlamentnek nincs törvényes fennhatósága az amerikai gyarmatok felett, azt remélték, hogy III. György király az ő oldalukon foglal állást, mivel a hozzá és a brit alkotmányhoz való hűségüket továbbra is hangsúlyozták. 1775. július 5-én a kongresszus újabb petíciót fogalmazott meg, amelyet (hat hét múlva, amikor az Londonba ért) az uralkodó nem vett át. Augusztus 23-án, a Bunker Hill-i csata (június 17.) hírére reagálva György proklamációban jelentette ki, hogy az amerikai gyarmatok „nyílt lázadásba” kezdtek, október 26-án, a parlament nyitó ülésén tartott beszédében pedig színleltnek nevezte az amerikaiak iránta való hűségét, mivel valódi céljuk szerinte egy független birodalom megalapítása volt. György kijelentette, hogy szándékában áll a lázadás fegyverrel való elfojtása, és ehhez akár idegen csapatok segítségét is igénybe veszi.

A király válasza után a függetlenséget sürgető hangok felerősödtek; köztük az egyik leghatásosabb Thomas Paine-é volt, aki Józan ész című, hamar népszerűvé váló írásában (megj. 1776. január 10.) a teljes függetlenség és a köztársaság kikiáltása mellett érvelt.

Az 1776. június 7-én összeült Kongresszus egyetértett Paine teljes függetlenségre való törekvésével. Június 11-étől Benjamin Franklin, John Adams, Thomas Jefferson, Robert R. Livingston és Roger Sherman elkezdték írni a nyilatkozatot, és összeállították az első változatot, ami július 1-jén került a Kongresszus elé. John Hancock, a Kongresszus elnöke, és titkára, Charles Thomson, július 4-én aláírta az okmányt. A nyilatkozat azonban csak augusztus 10-ére ért el Londonba, és csak 1783-ban, a párizsi békével lépett érvénybe.

Szövetségi és konföderációs kongresszus 
A Függetlenségi nyilatkozat elfogadása után a Kontinentális kongresszus átalakult Szövetségi kongresszussá. Ebben minden államnak egy szavazata volt, s a döntések meghozatalához kétharmados többség volt szükséges. Hosszas viták után derült ki ennek a rendszernek a működésképtelensége, s az 1787-ben elfogadott alkotmányba már gyakorlatilag a mai rendszer (minden államnak két szenátora van, minden állam lélekszámától függően küldhet képviselőt a kongresszusba) került be. 1781. március 1 és 1789. március 4. között Konföderációs kongresszus néven ülésezett, amikor szerepét átvette az Egyesült Államok kétkamarás kongresszusa.

Ülések helyszíne 
A kontinentális (majd konföderációs) kongresszus a hadi állapotok miatt változó helyszíneken ülésezett.

Első kontinentális kongresszus:
 1774. szeptember 5. - október 26.: Carpenter's House, Philadelphia, Pennsylvania
Második kontinentális kongresszus:
 1775. május 10. - 1776. december 12.: Pennsylvania State House, Philadelphia, Pennsylvania
Szövetségi kongresszus:
 1776. december 20. - 1777. február 27.: Henry Fite House, Baltimore, Maryland
 1777. május 5. - 1777. szeptember 18.: Pennsylvania State House, Philadelphia
 1777. szeptember 27. (egy napig): Court House, Lancaster, Pennsylvania
 1777. szeptember 30. - j1778. június 27.: Court House, York, Pennsylvania
 1778. június 2. - 1778. július 20.: College Hall, Philadelphia
 1778. július 23. - 1781. március 1.: Pennsylvania State House, Philadelphia
Konföderációs kongresszus:
 1781. március 1. – 1781. november 3.: Pennsylvania State House, Philadelphia
 1781. november 5. – 1782. november 2.,: Pennsylvania State House, Philadelphia
 1782. november 4. – 1783. június 21.: Pennsylvania State House, Philadelphia
 1783. június 30. – 1783. november 1..: Princeton, New Jersey
 1783. november 3. – 1783. november 4.: Princeton, New Jersey
 1783. november 26. – 1784. június 3.: Annapolis, Maryland
 1784. november 1. – 1784. december 24.: Trenton, New Jersey
 1785. január 11. – 1785. november 4.: New York, New York
 1785. november 7. – 1789. március 2.: New York, New York

A Kongresszus vezetése

A kongresszus elnökei

A kongresszus titkára

Küldöttek listája 
A listában jelzésre kerül, hogy az adott illető milyen dokumentum elfogadásában vett részt.

Jegyzetek

Források 
Burnett, Edward Cody. The Continental Congress. New York: Norton, 1941.
Ellis, Richard J. Founding the American Presidency. Rowman & Littlefield, 1999. .
Fowler, William M., Jr. The Baron of Beacon Hill: A Biography of John Hancock. Boston: Houghton Mifflin, 1980. .
Jillson, Calvin C. and Rick K. Wilson. Congressional Dynamics: Structure, Coordination, and Choice in the First American Congress, 1774–1789. Stanford University Press, 1994. .
Morris, Richard B. The Forging of the Union, 1781-1789, Harper & Row, 1987.
Sanders, Jennings Bryans, The Presidency of the Continental Congress 1774-89, Chicago, 1930.
Library of Congress – Journals of the Continental Congress, 1774–1789
Library of Congress – Letters of Delegates to Congress, 1774–1789
Documents from the Continental Congress and the Constitutional Convention From the Collections at the Library of Congress
The 14 Presidents of Congress before George Washington, The Treaty of Paris Center

Az Amerikai Egyesült Államok történelmének eseményei
Philadelphia
Amerikai függetlenségi háború
A Kontinentális kongresszus az Amerikai Egyesült Államokat létrehozó , azt előkészítő tárgyalássorozat volt , mely több alkalommalésközött zajlott Philadelphiában . A Kontinentális kongresszus alatt a Philadelphiában az Egyesült Államok függetlenségi nyilatkozata elfogadásáig ülésezőgyarmat részvételével ülésező gyűlések érthetőek . A Függetlenségi nyilatkozat elfogadása után a Kontinentális kongresszus átalakult Szövetségi kongresszussá , melyig , az első Konföderációs kongresszus összeüléséig ülésezett változó helyszínen , majd a Konföderációs kongresszusig , az első , a mai értelmében vett kétkamarás képviselőház létrejöttéig volt hivatalban . Összességében , összefoglaló néven Kontinentális kongresszusnak azt azés között lezajlott üléssorozatot , amely elősegítette az Amerikai Egyesült Államok létrejöttét . Előzmények Anglia és az észak-amerikai gyarmatok között hosszú ideig állt fenn polgárjogi , valamint adózási probléma . Az alapprobléma az volt , hogy Anglia az adóból származó bevételt elvárta , de mint gyarmat az adózók részére semmiféle képviseletet , jogi vagy politikai megnyilvánulási lehetőséget nem biztosított . Az amerikai gyarmatokon élőknek nem kívántak képviseletet biztosítani a brit törvényhozásban . A király és az angol kormány , valamint hallgatólagosan az angol uralkodó által kinevezett királyi kormányzók által egyaránt támogatott megszorítások az ipari , vagy jövedelem törvények bevezetésével kezdődtek Ezek korlátozták az amerikai feldolgozóipart . Ennek célja az volt , hogy megvédjék az angol ipart a konkurenciától , és egyúttal gyarmati státuszba szorítsák vissza az amerikai gazdaságot . Többek között ilyenek voltak a vastörvény , a kalaptörvény és a melasztörvény . Az amerikaiak számára legkomolyabb gondot a cukor- vagy melasztörvény okozta , mivel rendkívül magas vámot szabott ki a behozott melaszra , ami az amerikai rumkészítés és -exportálás üzletét tette veszteségessé . Mivel az amerikai kereskedők jelentős része ebből élt ez komoly veszteségeket okozott . Az angol uralommal szembeni ellenséges légkört szította azas királyi proklamáció is , mely tiltotta az Appalache-hegységen túli letelepedést , illetve az évi elszállásolási törvény , mely a brit hadsereg állománya számára kötelező ellátás és szállásbiztosítást írt elő . Különböző szerveződések alakultak az intézkedések elleni fellépésre : Szabadság Fiai ( Sons of Liberty ) , behozatalellenes mozgalom ( nonimportation movement ) . A gyarmatok sikereket is értek el , egyes intézkedések többé-kevésbé visszavonták . Törekvésük volt , hogy beleszólást szerezzenek a rájuk kivetett adónemekbe , de a király iránt továbbra hűek kívántak maradni . Az utcákon tüntetések zajlottak , melyeket a helyőrségek folyamatosan jelentettek Londonnak.re újabb brit katonákat kellett behívni , hogy fenn tudják tartani a rendet . A kaotikus körülmények miatt a helyiek és a katonák közti feszültség kiéleződött . Ennek eredménye lett az márciusi bostoni sortűz , vagy bostoni mészárlás , ahol öt amerikai halt meg , és több mint egy tucat megsebesült . A gyarmatok kárára és ellenkezését kiváltó újabb és újabb törvények ( Stamp Act , Townshend-törvények , valamint azas teatörvény ) olyan felháborodást keltettek a gyarmatok lakóban , hogy szükségesnek éreztek összehívni egy az összes gyarmatot lefedő kvázi érdekvédelmi gyűlést . Végül ez a gyűléssorozat vezetett a függetlenedő Amerikai Egyesült Államok alapjainak lerakásához . Első kontinentális kongresszus Az Első kontinentális kongresszus Philadelphiában , a Carpenter Hallban zajlódott le , szeptember és október között . Az üléssorozaton a tizenhárom korabeli gyarmat közül tizenkettő képviseltette magát ( a határozottan királypárti Georgia távol maradt ) , ötvenhat képviselővel . A kongresszus célja az volt , hogy megtalálja a lehetőséget a londoni kormányzattal való megegyezésre . Az amerikai követelések lényegében az autonómiáról , a gyarmatok súlyának megfelelő parlamenti képviseletről és beleszólásról az egész birodalmat érintő ügyekbe szóltak . Bár a Kongresszus lett később a függetlenedő Amerikai Egyesült Államok törvényhozásának magja lett , azben összeülő képviselők közül ekkor még csak a legradikálisabbak gondoltak a szakításra , s ez a gondolat nem is nyert különösebb támogatást . Ennek fő oka az lehetett , hogy a gyarmatoknak szüksége volt az angol uralkodó támogatására az amerikai őslakosok támadásaival szemben . A Peyton Randolph elnökségével összeülő Kontinentális Kongresszus lehetőségei jelentősen korlátozottak voltak . Bár döntést hoztak a Nagy-Britanniából érkező áruk bojkottjáról , valamint egy III. György brit király részére küldött petícióról , de más eszközük nem volt . Az angol kereskedelem szabotálása sikeresnek bizonyult , ellenben a petíciót teljes mértékben az angol udvar figyelmen kívül helyezte , arra semmiféle választ nem adott . Az Első Kontinentális Kongresszus legfontosabb eredménye a gyarmatok egységes fellépése lett . A Joseph Galloway által közzétett „ Uniós tervben” megálmodott autonóm észak-amerikai törvényhozó testület mintegy lenyomata volt ennek a kialakulóban lévő közös identitásnak , mely végül a függetlenség útjára vitte Amerikát . Mindehhez persze arra is szükség volt , hogy III. György király - az erőviszonyok hibás felmérése után -során nyilvánosan elutasítsa a tárgyalások lehetőségét is . Ennek hatására decemberjén életbe lépett az angol áruk teljes bojkottja . Az első kontinentális kongresszus októberán fejezte be a munkáját , azzal a kitétellel , hogy ha a brit kormány nem foglalkozik követeléseikkel májusában új ülésszakot hívnak össze . Második kontinentális kongresszus Az első kontinentális kongresszus után az engedetlenség felszámolására irányuló brit terveknek megfelelően újabb csapatokat küldtek Bostonba , és parancsnokuk Thomas Gage tábornok a gyarmat katonai kormányzója lett . Az első katonai összecsapásra áprilisén került sor , a Bostonból a közeli Concord mellett . Itt a lázadók fegyver- és lőporkészletét akarták lefoglalni , valamint Samuel Adams és John Hancock radikális vezetőket akarták letartóztatni . Viszont a gyarmatok lázadó lakossága felkészülten várta a brit katonákat , s az összecsapás a lázadók győzelmével zárult . Ez az időpont tekinthető az amerikai függetlenségi háború kezdetének . Azmájusában , Philadelphiában összeült Második Kontinentális Kongresszus egyes küldöttei számára a függetlenné válás már reális célnak tűnt , ám egyelőre senki sem sürgette . Bár sokan úgy gondolták , a brit parlamentnek nincs törvényes fennhatósága az amerikai gyarmatok felett , azt remélték , hogy III. György király az ő oldalukon foglal állást , mivel a hozzá és a brit alkotmányhoz való hűségüket továbbra is hangsúlyozták. júliusén a kongresszus újabb petíciót fogalmazott meg , amelyet ( hat hét múlva , amikor az Londonba ért ) az uralkodó nem vett át . Augusztusán , a Bunker Hill-i csata ( június ) hírére reagálva György proklamációban jelentette ki , hogy az amerikai gyarmatok „ nyílt lázadásba” kezdtek , októberán , a parlament nyitó ülésén tartott beszédében pedig színleltnek nevezte az amerikaiak iránta való hűségét , mivel valódi céljuk szerinte egy független birodalom megalapítása volt . György kijelentette , hogy szándékában áll a lázadás fegyverrel való elfojtása , és ehhez akár idegen csapatok segítségét is igénybe veszi . A király válasza után a függetlenséget sürgető hangok felerősödtek ; köztük az egyik leghatásosabb Thomas Paine-é volt , aki Józan ész című , hamar népszerűvé váló írásában ( megj. január ) a teljes függetlenség és a köztársaság kikiáltása mellett érvelt . Az júniusén összeült Kongresszus egyetértett Paine teljes függetlenségre való törekvésével . Júniusétől Benjamin Franklin , John Adams , Thomas Jefferson , Robert R. Livingston és Roger Sherman elkezdték írni a nyilatkozatot , és összeállították az első változatot , ami júliusjén került a Kongresszus elé . John Hancock , a Kongresszus elnöke , és titkára , Charles Thomson , júliusén aláírta az okmányt . A nyilatkozat azonban csak augusztusére ért el Londonba , és csakban , a párizsi békével lépett érvénybe . Szövetségi és konföderációs kongresszus A Függetlenségi nyilatkozat elfogadása után a Kontinentális kongresszus átalakult Szövetségi kongresszussá . Ebben minden államnak egy szavazata volt , s a döntések meghozatalához kétharmados többség volt szükséges . Hosszas viták után derült ki ennek a rendszernek a működésképtelensége , s azben elfogadott alkotmányba már gyakorlatilag a mai rendszer ( minden államnak két szenátora van , minden állam lélekszámától függően küldhet képviselőt a kongresszusba ) került be. márciusés március között Konföderációs kongresszus néven ülésezett , amikor szerepét átvette az Egyesült Államok kétkamarás kongresszusa . Ülések helyszíne A kontinentális ( majd konföderációs ) kongresszus a hadi állapotok miatt változó helyszíneken ülésezett . Első kontinentális kongresszus : szeptember - október : Carpenter's House , Philadelphia , Pennsylvania Második kontinentális kongresszus : május - december : Pennsylvania State House , Philadelphia , Pennsylvania Szövetségi kongresszus : december - február : Henry Fite House, Baltimore , Maryland május - szeptember : Pennsylvania State House , Philadelphia szeptember ( egy napig ) : Court House , Lancaster , Pennsylvania szeptember - j1778. június : Court House , York , Pennsylvania június - július : College Hall , Philadelphia július - március : Pennsylvania State House , Philadelphia Konföderációs kongresszus : március – november : Pennsylvania State House , Philadelphia november – november , : Pennsylvania State House , Philadelphia november – június : Pennsylvania State House , Philadelphia június – november . : Princeton , New Jersey november – november : Princeton , New Jersey november – június : Annapolis , Maryland november – december : Trenton , New Jersey január – november : New York , New York november – március : New York , New York A Kongresszus vezetése A kongresszus elnökei A kongresszus titkára Küldöttek listája A listában jelzésre kerül , hogy az adott illető milyen dokumentum elfogadásában vett részt . Jegyzetek Források Burnett , Edward Cody . The Continental Congress . New York : Norton , Ellis , Richard J. Founding the American Presidency . Rowman & Littlefield , \ . Fowler , William M. , Jr . The Baron of Beacon Hill : A Biography of John Hancock . Boston : Houghton Mifflin , \ . Jillson , Calvin C. and Rick K. Wilson . Congressional Dynamics : Structure , Coordination , and Choice in the First American Congress, 1789. Stanford University Press , \ . Morris , Richard B . The Forging of the Union , Harper & Row , Sanders , Jennings Bryans , The Presidency of the Continental Congress Chicago , Library of Congress – Journals of the Continental Congress, 1789 Library of Congress – Letters of Delegates to Congress, 1789 Documents from the Continental Congress and the Constitutional Convention From the Collections at the Library of Congress ThePresidents of Congress before George Washington , The Treaty of Paris Center Az Amerikai Egyesült Államok történelmének eseményei Philadelphia Amerikai függetlenségi háború