Kizel
Kizel () város Oroszország Permi határterületén, a Kizeli önkormányzati járás székhelye. A Kizeli-szénmedence és az uráli szénbányászat egyik központja volt (a bányák kimerüléséig).

Lakossága:  fő (a 2010. évi népszámláláskor).

Fekvése 
A Permi határterület keleti részén, Permtől 166 km-re északkeletre, az azonos nevű folyó partján terül el, a Középső-Urál nyugati lejtőjén. Vasútállomás a Csuszovoj–Szolikamszk vasútvonalon. A városon vezet át az Urál nyugati előterének településeit összekötő észak-déli irányú Kungur–Csuszovoj–Szolikamszk országút.

Története 
A település a Lazarev család által 1784-ben alapított és 1789-ben megnyitott vasolvasztó és vasgyártó üzem mellett alakult ki. Szenet először 1786-ban találtak és 1797-ben kezdték meg a kitermelést. A vasgyártó üzem 1919-ig működött, később erre alapozva bányagépjavító vállalat létesült. 

A szovjet korszakban a területen működő szénbányákat szervezetileg egyetlen nagy trösztben egyesítették (Kizelugol). A szénbányászat – egy idő után már csökkenő mértékben – az 1990-es évekig folytatódott, majd a bányákat bezárták. A lakosság lélekszáma ettől gyorsan csökkent.

2004 végén a városhoz csatolták Rudnyicsnij (1944-ig Artyomovszkij) bányásztelepülést, melynek szénbányáját 1939-től kezdve művelték.

Gulag-lágerek 
A második világháború idején Kizelben is Gulag-lágereket alakítottak. 1942. novembertől rabok a Sirokovszkiji-víztározó építésére létrehozott lágerszervezet keretében, majd az abból leválasztott részlegből 1947. júniusban önálló lágerré szervezett Kizeli ITL, röviden KizelLag keretében dolgoztak. A víztározó és vízerőmű építésén kívül többek között erdőirtáson, fűrésztelepeken, a koszvai hidrolízisüzem építési munkáin vettek részt. Nagy számban voltak köztük kitelepített német nemzetiségű szovjet állampolgárok. A KizelLag 1960-ban még létezett.

Gazdasága 
A város jelentős gyárát, a Nyugat-Uráli Darugyárat birtokló gazdasági társaság 2010-ben csődbe jutott. A belőle alapított Nyugat-Uráli Gépgyár Kft 2012-ben olajipari fúrótornyok gyártásával (illetve összeszerelésével) indította meg a termelést. A régi ruhagyár termelését a 2010-es évek elején sikerült újrakezdeni: a zárt intézményben elítélt nőket foglalkoztatnak egyenruhák és a hadseregtől kapott megrendelések teljesítésén.

A Kizeli-szénmedence 
A Kizelről elnevezett szénmedence az Urál legjelentősebb és legkorábban, 1786-ban felfedezett szénmezőjét rejti, illetve rejtette. A Középső-Urál északi részének nyugati előhegyeiben található medence feketeszén-vagyonát az 1970-es években kb. 600 millió tonnára becsülték. A mintegy 2000 km² kiterjedésű szénmező a Jajva és a Vilva folyók között, észak-déli irányban kb. 80 km hosszan húzódik. Kitermelése általában csak mélyműveléssel volt lehetséges. Iparilag hasznosítható szénvagyona a 20. század végére lényegében kimerült, vagy csak gazdaságtalanul lenne kitermelhető, ezért bányáit (vagy azok nagy többségét) bezárták.

Jegyzetek

Források 

A Permi határterület települései
Kizel ( ) város Oroszország Permi határterületén , a Kizeli önkormányzati járás székhelye . A Kizeli-szénmedence és az uráli szénbányászat egyik központja volt ( a bányák kimerüléséig ) . Lakossága : fő ( a évi népszámláláskor ) . Fekvése A Permi határterület keleti részén , Permtőlkm-re északkeletre , az azonos nevű folyó partján terül el , a Középső-Urál nyugati lejtőjén . Vasútállomás a Csuszovoj–Szolikamszk vasútvonalon . A városon vezet át az Urál nyugati előterének településeit összekötő észak-déli irányú Kungur–Csuszovoj–Szolikamszk országút . Története A település a Lazarev család általben alapított ésben megnyitott vasolvasztó és vasgyártó üzem mellett alakult ki . Szenet előszörban találtak ésben kezdték meg a kitermelést . A vasgyártó üzemig működött , később erre alapozva bányagépjavító vállalat létesült . A szovjet korszakban a területen működő szénbányákat szervezetileg egyetlen nagy trösztben egyesítették ( Kizelugol ) . A szénbányászat – egy idő után már csökkenő mértékben – azes évekig folytatódott , majd a bányákat bezárták . A lakosság lélekszáma ettől gyorsan csökkent . 2004 végén a városhoz csatolták Rudnyicsnijig Artyomovszkij ) bányásztelepülést , melynek szénbányájáttől kezdve művelték . Gulag-lágerek A második világháború idején Kizelben is Gulag-lágereket alakítottak. novembertől rabok a Sirokovszkiji-víztározó építésére létrehozott lágerszervezet keretében , majd az abból leválasztott részlegből júniusban önálló lágerré szervezett Kizeli ITL , röviden KizelLag keretében dolgoztak . A víztározó és vízerőmű építésén kívül többek között erdőirtáson , fűrésztelepeken , a koszvai hidrolízisüzem építési munkáin vettek részt . Nagy számban voltak köztük kitelepített német nemzetiségű szovjet állampolgárok . A KizelLagban még létezett . Gazdasága A város jelentős gyárát , a Nyugat-Uráli Darugyárat birtokló gazdasági társaságben csődbe jutott . A belőle alapított Nyugat-Uráli Gépgyár Kftben olajipari fúrótornyok gyártásával ( illetve összeszerelésével ) indította meg a termelést . A régi ruhagyár termelését aes évek elején sikerült újrakezdeni : a zárt intézményben elítélt nőket foglalkoztatnak egyenruhák és a hadseregtől kapott megrendelések teljesítésén . A Kizeli-szénmedence A Kizelről elnevezett szénmedence az Urál legjelentősebb és legkorábban, ban felfedezett szénmezőjét rejti , illetve rejtette . A Középső-Urál északi részének nyugati előhegyeiben található medence feketeszén-vagyonát azes években kb.milli ó tonnára becsülték . A mintegykm² kiterjedésű szénmező a Jajva és a Vilva folyók között , észak-déli irányban kb.km hosszan húzódik . Kitermelése általában csak mélyműveléssel volt lehetséges . Iparilag hasznosítható szénvagyona a század végére lényegében kimerült , vagy csak gazdaságtalanul lenne kitermelhető , ezért bányáit ( vagy azok nagy többségét ) bezárták . Jegyzetek Források A Permi határterület települései