Rafael Núñez (politikus)
Rafael Wenceslao Núñez Moledo (1825. szeptember 28. – 1894. szeptember 18.) kolumbiai író, újságíró, ügyvéd és politikus, 1880 és 1884 között Kolumbia elnöke. Rafael Núñez 1825. szeptember 28-án született Cartagena de Indias-ban. 1894. szeptember 18-án, szintén Cartagenában hunyt el.

Fiatalkora 
Núñez Cartagena de Indias-ban született 1825. szeptember 28-án, Dolores García Moledo és Colonel Francisco Núñez García elsőszülött gyermekeként. Még két testvére született. Szülei unokatestvérek voltak, 1824. október 6-án házasodtak össze. 

Rafael Núñez korai éveiről keveset tudunk. Annyi bizonyos, hogy 1848-ban kerületi bíróként dolgozott Chiriquí-ben, Panamában.

Politikai pályája 
1848-ban Núñez megalapította a La Democracia (A Demokrácia) című újságot Cartagenában, Kolumbiában. Célja José Maria Obando tábornok megválasztásának népszerűsítése volt, aki José Hilario Lópezt követte az elnöki pályán. Ugyanabban az évben kinevezték a kormány vezérkari főnökének Cartagenában, ezzel megkezdődött politikai karrierje.

1853-ban parlamenti képviselőnek választották a kolumbiai Kongresszusba. 1854-ben Bolívar kormányzója lett. 1855 és 1857 között  pénz- és hadügyminiszterként (ma védelmi miniszter) funkcionált Manuel María Mallarino kormányában. 

1855-ben publikálta első nagy hangvételű politikai értekezéseit, a La Federación lapban. Később, a Mosquera-kormány alatt pénzügyminiszterként szolgált. 

Miután Kolumbiát képviselte a Ríonegro Békeszerződés aláírásában, külföldre távozott. Két évet élt New York-ban, ezután kolumbiai diplomata volt Le Havre-ban, majd konzul Liverpoolban.

1876-ban tért vissza hazájába, ahol politikai harcok dúltak. Ebben az évben jelöltként indult az elnökválasztáson, de a választást nem nyerte meg. Négy évvel később Kolumbia elnökévé választották az 1880-tól 1882-ig tartó ciklusra, majd 1884-ben újraválasztották, a Konzervatív Párt támogatásával.

A nevéhez kapcsolódik a La Regeneración (Újjászületés) nevű 1884-es mozgalom, valamint az 1886-os Kolumbiai Alkotmány is.

Az 1886-os alkotmányos reform, Miguel Antonio Caro-val együttműködve, Núñez legkiemelkedőbb politikai teljesítménye. Ez az alkotmány volt érvényben (néhány későbbi kiegészítéssel és változtatással) egészen az új alkotmány 1991-es elfogadásáig.

1878 és 1888 között több száz befolyásos cikket írt az alkotmányreformmal kapcsolatban, melyek  olyan újságokban jelentek meg, mint a bogotai La Luz és La Nación, valamint a cartagenai El Porvenir és  El Impulso. Ezenkívül az ő nevéhez fűződik a kolumbiai himnusz szövegének megírása is.

1886-ban és 1892-ben is újraválasztották, bár az utolsó ciklust már nem vállalta, mint Kolumbia elnöke. Helyette az alelnöke, Miguel Antonio Caro esküdött fel az elnökségre 1892-től 1898-ig.

Jelentősebb eredményei 
Az első ciklusa alatt Núñez visszaállította a békét és a rendet az országban. Engedélyezte a száműzött  Keresztény Püspökség visszatérését az országba. Létrehozta a Katonai Akadémiát és a Nemzeti Zeneakadémiát. Bevezette a nemzetközi távírószolgálatot. Megújította a diplomáciai kapcsolatokat Spanyolországgal, mely a Függetlenségi Háború óta teljesen megszakadt. Ezenkívül nemzetközi kereskedelmi és kulturális egyezményeket kötött Franciaországgal és Nagy-Britanniával.

Második ciklusa alatt Núñez az ország politikai struktúrájának alapos és teljes körű átvizsgálását támogatta és rendelte el, mely megalapozta a későbbi 1886-os Alkotmányt.

Irodalmi vonatkozása 
1874-ben Európában publikálták Núñez legfontosabb írásait.

Núñez írta meg Kolumbia himnuszának, a ¡Oh Gloria Inmarcesible! -nek szövegét.

Gabriel García Márquez is megemlíti Núñezt a Szerelem a kolera idején (Amor en los tiempos del cólera) című 1985-ben írt regényében.

Források 

1825-ben született személyek
1894-ben elhunyt személyek
Kolumbiai politikusok
Rafael Wenceslao Núñez Moledo szeptember – szeptember ) kolumbiai író , újságíró , ügyvéd és politikus,ésközött Kolumbia elnöke . Rafael Núñez szeptemberán született Cartagena de Indias-ban. szeptemberán , szintén Cartagenában hunyt el . Fiatalkora Núñez Cartagena de Indias-ban született szeptemberán , Dolores García Moledo és Colonel Francisco Núñez García elsőszülött gyermekeként . Még két testvére született . Szülei unokatestvérek voltak , októberán házasodtak össze . Rafael Núñez korai éveiről keveset tudunk . Annyi bizonyos , hogyban kerületi bíróként dolgozott Chiriquí-ben , Panamában . Politikai pályája 1848-ban Núñez megalapította a La Democracia ( A Demokrácia ) című újságot Cartagenában , Kolumbiában . Célja José Maria Obando tábornok megválasztásának népszerűsítése volt , aki José Hilario Lópezt követte az elnöki pályán . Ugyanabban az évben kinevezték a kormány vezérkari főnökének Cartagenában , ezzel megkezdődött politikai karrierje . 1853-ban parlamenti képviselőnek választották a kolumbiai Kongresszusba.ben Bolívar kormányzója lett.ésközött pénz- és hadügyminiszterként ( ma védelmi miniszter ) funkcionált Manuel María Mallarino kormányában . 1855-ben publikálta első nagy hangvételű politikai értekezéseit , a La Federación lapban . Később , a Mosquera-kormány alatt pénzügyminiszterként szolgált . Miután Kolumbiát képviselte a Ríonegro Békeszerződés aláírásában , külföldre távozott . Két évet élt New York-ban , ezután kolumbiai diplomata volt Le Havre-ban , majd konzul Liverpoolban . 1876-ban tért vissza hazájába , ahol politikai harcok dúltak . Ebben az évben jelöltként indult az elnökválasztáson , de a választást nem nyerte meg . Négy évvel később Kolumbia elnökévé választották aztólig tartó ciklusra , majdben újraválasztották , a Konzervatív Párt támogatásával . A nevéhez kapcsolódik a La Regeneración ( Újjászületés ) nevűes mozgalom , valamint azos Kolumbiai Alkotmány is . Azos alkotmányos reform , Miguel Antonio Caro-val együttműködve , Núñez legkiemelkedőbb politikai teljesítménye . Ez az alkotmány volt érvényben ( néhány későbbi kiegészítéssel és változtatással ) egészen az új alkotmányes elfogadásáig . 1878 ésközött több száz befolyásos cikket írt az alkotmányreformmal kapcsolatban , melyek olyan újságokban jelentek meg , mint a bogotai La Luz és La Nación , valamint a cartagenai El Porvenir és El Impulso . Ezenkívül az ő nevéhez fűződik a kolumbiai himnusz szövegének megírása is . 1886-ban ésben is újraválasztották , bár az utolsó ciklust már nem vállalta , mint Kolumbia elnöke . Helyette az alelnöke , Miguel Antonio Caro esküdött fel az elnökségretőlig . Jelentősebb eredményei Az első ciklusa alatt Núñez visszaállította a békét és a rendet az országban . Engedélyezte a száműzött Keresztény Püspökség visszatérését az országba . Létrehozta a Katonai Akadémiát és a Nemzeti Zeneakadémiát . Bevezette a nemzetközi távírószolgálatot . Megújította a diplomáciai kapcsolatokat Spanyolországgal , mely a Függetlenségi Háború óta teljesen megszakadt . Ezenkívül nemzetközi kereskedelmi és kulturális egyezményeket kötött Franciaországgal és Nagy-Britanniával . Második ciklusa alatt Núñez az ország politikai struktúrájának alapos és teljes körű átvizsgálását támogatta és rendelte el , mely megalapozta a későbbios Alkotmányt . Irodalmi vonatkozása 1874-ben Európában publikálták Núñez legfontosabb írásait . Núñez írta meg Kolumbia himnuszának , a ¡ Oh Gloria Inmarcesible ! -nek szövegét . Gabriel García Márquez is megemlíti Núñezt a Szerelem a kolera idején ( Amor en los tiempos del cólera ) címűben írt regényében . Források 1825-ben született személyek 1894-ben elhunyt személyek Kolumbiai politikusok