Borotvakés
A borotvakés a hagyományos nedves borotválkozás klasszikus eszköze. Jellemzője a nyélbe hajtható penge, ami biztonságos tárolást, szállítást és használatot tesz lehetővé. A biztonsági borotvák megjelenésével csökkent ugyan a borotvakések népszerűsége, használatuk azonban ma is széles körben elterjedt. A mai napig gyártanak borotvakéseket világszerte, valamint az antik borotvákkal is aktívan kereskednek napjainkban. 

A borotvakések használata megfelelő gyakorlatot igényel.

A borotvakés megalkotása 

Az első összecsukható borotvakés az angliai Sheffield városában jelent meg 1680-ban, melynek végleges formáját 1740-ben Benjamin Huntsman alkotta meg. Ennek már homorú élezésű (az angol hollow grind alapján)  kialakítású volt a pengéje, melyet öntéssel, majd egy több fázisú, különböző csiszolóköveken elvégzett élezési folyamat révén hoztak létre. A borotvakés készítésének teljes folyamata Hunt találmánya.   

Később a borotvakés készítésének technológiája szerte európában elterjedt, és a különböző gyártók megjelenésével, illetve a piaci verseny fokozódásával jelentősen javult a felhasznált anyagok minősége és az előállítási technológia. A penge kialakításában elterjedt a rideg szénacél használata, amely annak ellenére, hogy igen törkény, rendkívűl jól élezhető. A nyelek tekintetében is igen nagy fejlődés ment végbe a borotvakés megalkotása óta, melynek eredményeképpen a legkülönfélébb anyagok felhasználásával készülnek borotvakések (szaru, csont, különböző fa és fém anyagok, valamint a műanyagok).  

A cserélhető pengés borotvák megjelenésével a borotvakések népszerűsége egyértelműen csökkent, egyre többen tértek át az eldobható pengés borotvákra, mivel ezen készülékek esetében nincs szükség rendszeres élezésre, továbbá használatuk is jóval biztonságosabb.

Részei 

A borotvakés két fő alkotórésze a penge és a nyél - e két alkotórészt egy szegecs rögzíti egymáshoz olyan módon, hogy a penge könnyen elfordítható legyen.  

A penge

A penge anyaga túlnyomó részt magas széntartalmú szénacél. A szénacél alkalmas arra, hogy a legfinomabb penge-szemcseszerkezetet hozzák létre a gyártás során, lehetővé téve az igen éles homorú élezésű penge-kialakítást. 

A penge elkeskenyedő vége a farok, amely a kés stabil tartásában segít. Nyitott állapotban ezt a gyűrűs és/vagy kisújjal kell tartani. A penge szélesebbik része a szár. Ennek a forgó szegecs felé eső része a pengető, ami általában rovátkolt, hogy használat közben ne csússzon meg. A penge kiszélesedő részén van kiképezve a vágóél és a gerinc. A vágóél és a pengető között található a váll, amely főleg a homorú élezésű pengéknél a vágóél stabilitását adja. A penge orrának kiképzése különböző lehet. Általános a lekerekített forma, amely megakadályozza a bőr borotválkozás közbeni esetleges megsérülését. 

A penge méreteinek meghatározás hüvelyk-mértékegységben történik, törtszámok segítségével. A 8/8-os méret megközelítőleg 25mm szélességet jelent. A leginkább elterjedt a 3/8 és a 7/8 közötti méretek. 

Váll

A váll, más néven stabilizátor szerepe a vékonyra köszörült penge stabilizálása. Létezik váll nélküli, illetve dupla vállas kiképzés is. 

Penge profilok

Sokféle pengeprofil létezik, de mára a legelterjedtebb a homorú élezésű kialakítás. A homorú élezésű kialakítás eredményezi a legélesebb vágóélet - ezen kialakítás hátránya azonban sérülékenysége, mely gyakori karbantartással és borotvaszíjon történő élezéssel kezelhető. 

A nyél

A nyél alapvető szerepe elsősorban a borotvakés védelme, amely a vágófelület nyélbe történő behajtásával történik. 

A nyelet a pengéhez egy szegecs rögzíti, amit úgy helyeznek be, hogy a penge könnyen becsukható legyen. A két nyélpanel egymáshoz rögzítését a nyél másik végén szintén szegecs látja el. Léteznek olyan nyelek, ahol egy harmadik, távtartó szegecs is van a nyélpanel közepén - ez nagyobb stabilitást ad a nyélnek, ám használatuk a körülményesebb kialakítás miatt nem túl elterjedt. 

A nyélpanelek közötti optimális távolságot a nyél végében található ék biztosítja. Az ék határozza meg, hogy a penge milyen mélyen záródik a nyélbe. Az ék helytele illesztése a penge instabilitását és annak nyélrészből történő kilógását eredményezheti.

A borotvakés karbantartása  

A borotvakések karbantartása általánosságban a tisztán, szárazon és élesen tartást jelenti. Tisztítása történhet meleg vizes átmosással, illetve alkoholos fertőtlenítéssel, amely  elpusztítja a pengén esetlegesen megtelepedő kórokozókat a penge károsítása nélkül 
 
A borotvakés élezése két fázisú folyamat. A élezés elvégezhető alapesetben a borotválkozást megelőzően borotvafenő szíj segítségével, amely a napi karbantartás része. Amennyiben a penge élezése nem megoldható a napi karbantartás keretében (szíjjal történő élezés), úgy a penge csiszolósor által történő élfrissítése adja vissza a borotvakés élét.

Források 
 http://wiki.badgerandblade.com/History_of_Shaving

Külső hivatkozások 

 Borotvafórum

Kozmetika
Szerszámok
A borotvakés a hagyományos nedves borotválkozás klasszikus eszköze . Jellemzője a nyélbe hajtható penge , ami biztonságos tárolást , szállítást és használatot tesz lehetővé . A biztonsági borotvák megjelenésével csökkent ugyan a borotvakések népszerűsége , használatuk azonban ma is széles körben elterjedt . A mai napig gyártanak borotvakéseket világszerte , valamint az antik borotvákkal is aktívan kereskednek napjainkban . A borotvakések használata megfelelő gyakorlatot igényel . A borotvakés megalkotása Az első összecsukható borotvakés az angliai Sheffield városában jelent megban , melynek végleges formájátben Benjamin Huntsman alkotta meg . Ennek már homorú élezésű ( az angol hollow grind alapján ) kialakítású volt a pengéje , melyet öntéssel , majd egy több fázisú , különböző csiszolóköveken elvégzett élezési folyamat révén hoztak létre . A borotvakés készítésének teljes folyamata Hunt találmánya . Később a borotvakés készítésének technológiája szerte európában elterjedt , és a különböző gyártók megjelenésével , illetve a piaci verseny fokozódásával jelentősen javult a felhasznált anyagok minősége és az előállítási technológia . A penge kialakításában elterjedt a rideg szénacél használata , amely annak ellenére , hogy igen törkény , rendkívűl jól élezhető . A nyelek tekintetében is igen nagy fejlődés ment végbe a borotvakés megalkotása óta , melynek eredményeképpen a legkülönfélébb anyagok felhasználásával készülnek borotvakések ( szaru , csont , különböző fa és fém anyagok , valamint a műanyagok ) . A cserélhető pengés borotvák megjelenésével a borotvakések népszerűsége egyértelműen csökkent , egyre többen tértek át az eldobható pengés borotvákra , mivel ezen készülékek esetében nincs szükség rendszeres élezésre , továbbá használatuk is jóval biztonságosabb . Részei A borotvakés két fő alkotórésze a penge és a nyél - e két alkotórészt egy szegecs rögzíti egymáshoz olyan módon , hogy a penge könnyen elfordítható legyen . A penge A penge anyaga túlnyomó részt magas széntartalmú szénacél . A szénacél alkalmas arra , hogy a legfinomabb penge-szemcseszerkezetet hozzák létre a gyártás során , lehetővé téve az igen éles homorú élezésű penge-kialakítást . A penge elkeskenyedő vége a farok , amely a kés stabil tartásában segít . Nyitott állapotban ezt a gyűrűs és/ vagy kisújjal kell tartani . A penge szélesebbik része a szár . Ennek a forgó szegecs felé eső része a pengető , ami általában rovátkolt , hogy használat közben ne csússzon meg . A penge kiszélesedő részén van kiképezve a vágóél és a gerinc . A vágóél és a pengető között található a váll , amely főleg a homorú élezésű pengéknél a vágóél stabilitását adja . A penge orrának kiképzése különböző lehet . Általános a lekerekített forma , amely megakadályozza a bőr borotválkozás közbeni esetleges megsérülését . A penge méreteinek meghatározás hüvelyk-mértékegységben történik , törtszámok segítségével . A8-os méret megközelítőlegm szélességet jelent . A leginkább elterjedt a8 és a8 közötti méretek . Váll A váll , más néven stabilizátor szerepe a vékonyra köszörült penge stabilizálása . Létezik váll nélküli , illetve dupla vállas kiképzés is . Penge profilok Sokféle pengeprofil létezik , de mára a legelterjedtebb a homorú élezésű kialakítás . A homorú élezésű kialakítás eredményezi a legélesebb vágóélet - ezen kialakítás hátránya azonban sérülékenysége , mely gyakori karbantartással és borotvaszíjon történő élezéssel kezelhető . A nyél A nyél alapvető szerepe elsősorban a borotvakés védelme , amely a vágófelület nyélbe történő behajtásával történik . A nyelet a pengéhez egy szegecs rögzíti , amit úgy helyeznek be , hogy a penge könnyen becsukható legyen . A két nyélpanel egymáshoz rögzítését a nyél másik végén szintén szegecs látja el . Léteznek olyan nyelek , ahol egy harmadik , távtartó szegecs is van a nyélpanel közepén - ez nagyobb stabilitást ad a nyélnek , ám használatuk a körülményesebb kialakítás miatt nem túl elterjedt . A nyélpanelek közötti optimális távolságot a nyél végében található ék biztosítja . Az ék határozza meg , hogy a penge milyen mélyen záródik a nyélbe . Az ék helytele illesztése a penge instabilitását és annak nyélrészből történő kilógását eredményezheti . A borotvakés karbantartása A borotvakések karbantartása általánosságban a tisztán , szárazon és élesen tartást jelenti . Tisztítása történhet meleg vizes átmosással , illetve alkoholos fertőtlenítéssel , amely elpusztítja a pengén esetlegesen megtelepedő kórokozókat a penge károsítása nélkül A borotvakés élezése két fázisú folyamat . A élezés elvégezhető alapesetben a borotválkozást megelőzően borotvafenő szíj segítségével , amely a napi karbantartás része . Amennyiben a penge élezése nem megoldható a napi karbantartás keretében ( szíjjal történő élezés ) , úgy a penge csiszolósor által történő élfrissítése adja vissza a borotvakés élét . Források http://wiki.badgerandblade.com/History_of_Shaving Külső hivatkozások Borotvafórum Kozmetika Szerszámok