Nearktikus faunatartomány
A nearktikus faunatartomány (Nearktisz) az északi faunabirodalom (Arctogea) holarktikus faunaterületének egyik tartománya. Észak-Amerika nagy részét öleli fel az arktikus faunatartomány (Arktisz) és az újvilági faunabirodalom (Neotropisz) között. Előbbitől Kanadában, utóbbitól a mexikói felföld déli peremén egy-egy átmeneti zóna választja el.

Állatvilága 

Halfaunája (Pisces) jelentősen gazdagabb, mint a Palearktiszé. Rendkívül jellegzetes taxonjai:
 az iszaphal (Amia calva) az iszaphalalakúak (Amiiformes) rendjének egyetlen ma is élő faja
 a kajmánhalfélék (Lepisosteidae) a csontos halak (Osteichthyes) főosztályában a kajmánhal-alakúak (Lepisosteiformes vagy Semionotiformes) rendjének egyetlen családja. Régebben mozaikpáncélosoknak (Rhomboganoidea) is hívták őket.

A kétéltűek (Amphibia) közül sajátosan nearktikus családja a harántfogú gőtéké (Ambystomatidae) — közéjük tartozik a neoténia klasszikus példájaként közismert mexikói axolotl (Ambystoma mexicana). Kizárólag Észak-Amerika délkeleti vidékén élnek a sziréngőték (Sirenidae).

A nagy amerikai faunacsere eredményeként a Nearktisz hüllő-, madár- és emlős faunájában is sok a pánamerikai, tehát az újvilági faunabirodalommal (Neotroposz) közös elem.

A hüllők (Reptilia) osztályában a krokodilok közül a Kaliforniai-öböl partvidékén átnyúlik ebbe e faunatartományba a hegyesorrú krokodil (Crocodylus acutus) elterjedési területe. Észak-Amerikában bennszülött faj a mississippi aligátor (csukaorrú aligátor, (Alligator mississippiensis).

 A gyíkok (Sauria) legtöbbje a
 leguánfélék (Iguanidae) közül kerül ki;
 a mérgesgyíkfélék (Helodermatidae) családjának jellegzetes tagja a gila (viperagyík, Heloderma suspectum)
 az amerikai lábatlangyíkfélék (Anguidae) mindkét faja (Anniella pulchra, Anniella geronimensis) csak Kaliforniában fordul elő. A krokodilok közül a déli államok területén él a (Alligator missisipiensis).
 A kígyók közül hiányoznak a Palearktiszra jellemző valódi viperák (Viperinae); helyüket a gödörkés arcú viperák (Crotalinae) vették át; közülük legismertebbek a csörgőkígyók (Crotalus spp.).

A madarak (Aves) kevés faja endemikus. Jellegzetes fajok:
 †karolinai papagáj (Conuropsis carolinensis),
 vadpulyka (Meleagris gallopavo),
 a kolibrifélék (Trochilidae) néhány faja (pl. északi kolibri, Archilochus colubris).
 a gyalogkakukk (Geococcyx californianus) a délnyugati, félsivatagos részeken bennszülött.
 Sok a fajdféle (Tetraonidae), nincsenek a túzokalakúak (Otidiformes), bankafélék (Upupidae), légykapók (Muscicapidae), poszáták (Sylviidae) és seregélyek (Sturnidae).

Jellegzetes, nagytestű emlős az amerikai bölény (Bison bison), amit a kihalás széléről szaporítottak vissza több tízezer példányra. Ugyancsak a prérin és ugyancsak tömegesen legelt az endemikus Antilocapridae családba tartozó villásszarvú antilop (Antilocapra americana). Ebből 1908-ra alig  maradt, de számuk a 21. században már megközelíti a félmilliót. A szubkontinensen nincsenek:
 vakondok (Talpini),
 egérfélék (Muridae) és
 pelefélék (Gliridae).

Ezek helyét az őshonos hódmókusok (Aplodontidae), valamint a pánamerikai:
 tasakos egerek (Heteromyidae) és
 tasakos patkányok (Geomyidae) foglalják el.

Jellegzetes, a nagy amerikai faunacsere idején Dél-Amerikából bevándorolt csoportok:
 oposszumok (Didelphidae),
 övesállatok (Dasypodidae),
 mosómedvefélék (Procyonidae) stb.

Felosztása 

A faunatartományt többnyire három faunavidékre osztják, ez a rendszer azonban (egyebek közt az „átmeneti faunavidék” specifikus taxonjainak hiánya miatt) erősen vitatott:
 kanadai faunavidék a 45° szélességi körtől északra;
 sonorai faunavidék a 40° szélességi körtől délre;
 átmeneti faunavidék a kettő között.

Jegyzetek

Források 

 Nyugat-magyarországi Egyetem: Regionális állatföldrajz: Területegységek

Állatföldrajz

Holarktikus faunaterület
A nearktikus faunatartomány ( Nearktisz ) az északi faunabirodalom ( Arctogea ) holarktikus faunaterületének egyik tartománya . Észak-Amerika nagy részét öleli fel az arktikus faunatartomány ( Arktisz ) és az újvilági faunabirodalom ( Neotropisz ) között . Előbbitől Kanadában , utóbbitól a mexikói felföld déli peremén egy-egy átmeneti zóna választja el . Állatvilága Halfaunája ( Pisces ) jelentősen gazdagabb , mint a Palearktiszé . Rendkívül jellegzetes taxonjai : az iszaphal ( Amia calva ) az iszaphalalakúak ( Amiiformes ) rendjének egyetlen ma is élő faja a kajmánhalfélék ( Lepisosteidae ) a csontos halak ( Osteichthyes ) főosztályában a kajmánhal-alakúak ( Lepisosteiformes vagy Semionotiformes ) rendjének egyetlen családja . Régebben mozaikpáncélosoknak ( Rhomboganoidea ) is hívták őket . A kétéltűek ( Amphibia ) közül sajátosan nearktikus családja a harántfogú gőtéké ( Ambystomatidae ) — közéjük tartozik a neoténia klasszikus példájaként közismert mexikói axolotl ( Ambystoma mexicana ) . Kizárólag Észak-Amerika délkeleti vidékén élnek a sziréngőték ( Sirenidae ) . A nagy amerikai faunacsere eredményeként a Nearktisz hüllő- , madár- és emlős faunájában is sok a pánamerikai , tehát az újvilági faunabirodalommal ( Neotroposz ) közös elem . A hüllők ( Reptilia ) osztályában a krokodilok közül a Kaliforniai-öböl partvidékén átnyúlik ebbe e faunatartományba a hegyesorrú krokodil ( Crocodylus acutus ) elterjedési területe . Észak-Amerikában bennszülött faj a mississippi aligátor ( csukaorrú aligátor , ( Alligator mississippiensis ) . A gyíkok ( Sauria ) legtöbbje a leguánfélék ( Iguanidae ) közül kerül ki ; a mérgesgyíkfélék ( Helodermatidae ) családjának jellegzetes tagja a gila ( viperagyík , Heloderma suspectum ) az amerikai lábatlangyíkfélék ( Anguidae ) mindkét faja ( Anniella pulchra , Anniella geronimensis ) csak Kaliforniában fordul elő . A krokodilok közül a déli államok területén él a ( Alligator missisipiensis ) . A kígyók közül hiányoznak a Palearktiszra jellemző valódi viperák ( Viperinae ) ; helyüket a gödörkés arcú viperák ( Crotalinae ) vették át ; közülük legismertebbek a csörgőkígyók ( Crotalus spp. ) . A madarak ( Aves ) kevés faja endemikus . Jellegzetes fajok : † karolinai papagáj ( Conuropsis carolinensis ) , vadpulyka ( Meleagris gallopavo ) , a kolibrifélék ( Trochilidae ) néhány faja ( pl. északi kolibri , Archilochus colubris ) . a gyalogkakukk ( Geococcyx californianus ) a délnyugati , félsivatagos részeken bennszülött . Sok a fajdféle ( Tetraonidae ) , nincsenek a túzokalakúak ( Otidiformes ) , bankafélék ( Upupidae ) , légykapók ( Muscicapidae ) , poszáták ( Sylviidae ) és seregélyek ( Sturnidae ) . Jellegzetes , nagytestű emlős az amerikai bölény ( Bison bison ) , amit a kihalás széléről szaporítottak vissza több tízezer példányra . Ugyancsak a prérin és ugyancsak tömegesen legelt az endemikus Antilocapridae családba tartozó villásszarvú antilop ( Antilocapra americana ) . Ebbőlra alig maradt , de számuk a században már megközelíti a félmilliót . A szubkontinensen nincsenek : vakondok ( Talpini ) , egérfélék ( Muridae ) és pelefélék ( Gliridae ) . Ezek helyét az őshonos hódmókusok ( Aplodontidae ) , valamint a pánamerikai : tasakos egerek ( Heteromyidae ) és tasakos patkányok ( Geomyidae ) foglalják el . Jellegzetes , a nagy amerikai faunacsere idején Dél-Amerikából bevándorolt csoportok : oposszumok ( Didelphidae ) , övesállatok ( Dasypodidae ) , mosómedvefélék ( Procyonidae ) stb . Felosztása A faunatartományt többnyire három faunavidékre osztják , ez a rendszer azonban ( egyebek közt az „ átmeneti faunavidék” specifikus taxonjainak hiánya miatt ) erősen vitatott : kanadai faunavidék a szélességi körtől északra ; sonorai faunavidék a szélességi körtől délre ; átmeneti faunavidék a kettő között . Jegyzetek Források Nyugat-magyarországi Egyetem : Regionális állatföldrajz : Területegységek Állatföldrajz Holarktikus faunaterület