Mirko Bogović
Mirko Bogović (Varasd, 1816. február 2. – Zágráb, 1893. május 4.) horvát író.

Élete

Gimnáziumi tanulmányait szülőhelyén kezdte, mire egy évet (1831) Szombathelyen töltött a magyar nyelv megtanulása végett, s 1832-ben Zágrábba ment a filozófiai kurzust végezni. 1833-ban mint hadapród (kadét) az 53. számú horvát gyalogezredbe lépett és hét évig katonáskodott; ezután a jogot mint magántanuló a zágrábi akadémián végezte.

Az 1842. évi Zágráb vármegyei tisztújításon az illír párt aljegyzőnek választotta; 1843-ban a pozsonyi országgyűlésen a távollevő Orsich György grófot képviselte; 1844-ben Pesten a királyi táblán ügyvédi oklevelet nyert és Kőrös vármegye táblabírája lett. 1845. július 25-én a tisztújítás alkalmával a magyar és illír párt közt összeütközésre került a dolog és midőn katonaság lépett közbe, ezek Bogović-ot megsebesítették; a vizsgálat alatt bujdosni volt kénytelen; huzamosabb időt Aradon töltött Bohuséknál, rokonainál, és költészettel foglalkozott. 1847-ben az újonnan felállított zágrábi harmincadi felügyelőségnél jegyző lett, de midőn erre az egész magyar párt felzúdult, hasonló minőségben Fiuméba tették át.

1848-ban Jellasich bán híveihez csatlakozott; mint báni biztos Varasdra ment és előkészületeket tett a kitörendő háborúra; azonban csakhamar átlátván, hogy Jellasich és az udvar előtt egészen más célok lebegnek, mint Horvátországnak kedvezőbb állást biztosítani a szent korona alatti kapcsolatban, a magánéletbe vonult.

1850-ben egy általa szerkesztett folyóiratban megjelent cikk miatt félévi börtönt kellett szenvednie és kiszabadulása után Zágráb mellett fekvő nyaralóján egészen az irodalomnak élt. Kevéssel az októberi diploma után a kormány által üldözött Bogović lelkes ovációk tárgya volt; de népszerűsége csökkenni kezdett, midőn magyar érzelmeit fölismerték. A báni értekezletben szót emelt az egyesülés mellett; részt vett egy unió-program szerkesztésében és az ő tollából folyt Varasd vármegyének békülékeny levele a magyar törvényhatóságokhoz.

Mint Zágráb város egyik követe (1861) rendületlenül küzdött a Schmerling-féle abszolutizmus ellen, melynek a városi és megyei gyűléseken szóval és írásban keményen ellenszegült. Az ügyek jobbra fordultával (1865) a horvát kancelláriában magas állással kínálták meg, de ő csak nemzeti képviselő akart maradni, s mint ilyen újra Zágráb városát képviselte. 1871 márciusában a Budapesten székelő horvát miniszter mellé államtitkári minőségben miniszteri tanácsosnak neveztetett ki.

A dél-szláv akadémiának tagja, a horvátoknak egyik legjelesebb költője volt.

Munkái

 Ljubice (Zágráb 1843. Ibolyák, melyekben későbbi nejét, Lentulay Benedek leányát dicsőitette)
 Smilje i kovilje (uo. 1846. Szalmavirágok. Költemények)
 Eomorodni glasi (uo. 1849. Hazafias hangok)
 Zur Bosnischen Frage. Eine Studie (Zágráb, 1880)
 Fankopan (1857, dráma)
 Stjepan zadnji kralj Bosne (dráma, 1857. István, Bosznia utolsó királya)
 Matija Gubec (dráma, 1860)
 Pripovesti (1860, elbeszélések)

Jegyzetek

Források

 

Horvát költők, írók
Varasdiak
1816-ban született személyek
1893-ban elhunyt személyek
Mirko Bogović ( Varasd , február – Zágráb , május ) horvát író . Élete Gimnáziumi tanulmányait szülőhelyén kezdte , mire egy évetSzombathelyen töltött a magyar nyelv megtanulása végett , sben Zágrábba ment a filozófiai kurzust végezni.ban mint hadapród ( kadét ) az számú horvát gyalogezredbe lépett és hét évig katonáskodott ; ezután a jogot mint magántanuló a zágrábi akadémián végezte . Az évi Zágráb vármegyei tisztújításon az illír párt aljegyzőnek választotta;ban a pozsonyi országgyűlésen a távollevő Orsich György grófot képviselte;ben Pesten a királyi táblán ügyvédi oklevelet nyert és Kőrös vármegye táblabírája lett. júliusén a tisztújítás alkalmával a magyar és illír párt közt összeütközésre került a dolog és midőn katonaság lépett közbe , ezek Bogović-ot megsebesítették ; a vizsgálat alatt bujdosni volt kénytelen ; huzamosabb időt Aradon töltött Bohuséknál , rokonainál , és költészettel foglalkozott.ben az újonnan felállított zágrábi harmincadi felügyelőségnél jegyző lett , de midőn erre az egész magyar párt felzúdult , hasonló minőségben Fiuméba tették át . 1848-ban Jellasich bán híveihez csatlakozott ; mint báni biztos Varasdra ment és előkészületeket tett a kitörendő háborúra ; azonban csakhamar átlátván , hogy Jellasich és az udvar előtt egészen más célok lebegnek , mint Horvátországnak kedvezőbb állást biztosítani a szent korona alatti kapcsolatban , a magánéletbe vonult . 1850-ben egy általa szerkesztett folyóiratban megjelent cikk miatt félévi börtönt kellett szenvednie és kiszabadulása után Zágráb mellett fekvő nyaralóján egészen az irodalomnak élt . Kevéssel az októberi diploma után a kormány által üldözött Bogović lelkes ovációk tárgya volt ; de népszerűsége csökkenni kezdett , midőn magyar érzelmeit fölismerték . A báni értekezletben szót emelt az egyesülés mellett ; részt vett egy unió-program szerkesztésében és az ő tollából folyt Varasd vármegyének békülékeny levele a magyar törvényhatóságokhoz . Mint Zágráb város egyik követerendületlenül küzdött a Schmerling-féle abszolutizmus ellen , melynek a városi és megyei gyűléseken szóval és írásban keményen ellenszegült . Az ügyek jobbra fordultávala horvát kancelláriában magas állással kínálták meg , de ő csak nemzeti képviselő akart maradni , s mint ilyen újra Zágráb városát képviselte.márciusában a Budapesten székelő horvát miniszter mellé államtitkári minőségben miniszteri tanácsosnak neveztetett ki . A dél-szláv akadémiának tagja , a horvátoknak egyik legjelesebb költője volt . Munkái Ljubice ( Zágráb Ibolyák , melyekben későbbi nejét , Lentulay Benedek leányát dicsőitette ) Smilje i kovilje ( uo . Szalmavirágok . Költemények ) Eomorodni glasi ( uo . Hazafias hangok ) Zur Bosnischen Frage . Eine Studie ( Zágráb , Fankopan dráma ) Stjepan zadnji kralj Bosne ( dráma , István , Bosznia utolsó királya ) Matija Gubec ( dráma , Pripovesti elbeszélések ) Jegyzetek Források Horvát költők , írók Varasdiak 1816-ban született személyek 1893-ban elhunyt személyek