Podselje
Podselje falu Horvátországban, Split-Dalmácia megyében, Vis szigetén. Közigazgatásilag Vishez tartozik. A sziget történelmi székhelye.

Fekvése 
Splittől légvonalban 55 km-re délnyugatra, Vis városától légvonalban 2, közúton 5 km-re délre, Vis szigetének északkeleti, szárazföld felőli oldalán fekszik.

Története 
Vis szigete már a történelem előtti időkben is lakott volt. Az enyhe éghajlat, a termékeny föld és a halban gazdag tenger már a nagyon korai időkben is bőséges feltételeket biztosított az emberi letelepedéshez. Az ősi indoeurópai kultúra már az i. e. 2. évezredben is virágzott a szigeten. Ezt igazolják a szigeten több helyen található halomsírok és az ősi várromokat jelölő „gradac”, illetve „gradina” helynevek. A sziget központja évszázadok óta a Szent György-öbölben fekvő ősi Issa városa volt. Velencei János (Giovanni de Venezia) krónikás és II. Pietro Orseolo dózse titkára szerint 997 és 998 között a velenceiek lerombolták és kifosztották az akkor már horvátok lakta települést. Ekkor lakossága az újonnan alapított, biztonságosabb Velo Selora, a mai Podseljére költözött át. Ez egyben Podselje alapításának időpontja is. A legenda szerint az akkori Velo Selo Galijától Humig terjedő, különálló, sűrűn lakott települések sorából állt. A központban, ahogy ma is a Velo Seloi Boldogasszony szentélye állt, mely az egész sziget kegyhelye. 1483-ban az aragóniaiak a velenceiekkel vívott háborújuk során Velo Selot is lerombolták. Lakossága a közeli erdőbe és barlangokba, főként az il Forte-barlangba menekült, ahova a Szűzanya képét is rejtette. A kép hatásáról egy legenda is fennmaradt, eszerint erejének köszönhetően az aragóniai katonák csak részben tudták lerombolni a települést. Ennek köszönhetően a Szűzanya tisztelete ma is Visen a legnagyobb a dalmát szigetek közül. Néha még Brač és Hvar szigetének lakói is ide zarándokolnak a segítségét kérni.

Ezután a lakosság újra leköltözött a Szent György-öbölbe a mai Luka és Kut területére és megalapította a mai Vis városát. Vis a velencei uralom alatt a helyi autonómiát élvező Hvar közösségéhez és a Hvari egyházmegyéhez tartozott. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1805-ben a sziget az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de 1811-ben a tengeri fölényben levő angolok elvették a franciáktól. Napóleon végső veresége után újra az osztrákoké lett. A településnek 1880-ban 27, 1910-ben 123 lakosa volt. A 20. század elején a filoxéra járvány elpusztította  a szőlőültetvényeket, mely a lakosság növekvő számú kivándorlásához vezetett.

1918-ban elfoglalták az olasz csapatok, az olasz  uralom 1921-ig tartott. Ezután az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A második világháború során 1941-ben újra olasz megszállás alá került, mely 1943-ig, az olasz kapitulációig tartott. A sziget a szövetséges, főként légi hadműveletek egyik támaszpontjává vált. A velo seloi katonai repülőteret az 1960-as években szüntették meg, helyére szőlőt telepítettek. A II. világháború után a szocialista Jugoszláviához került. A jugoszláv időszak sziget gazdasági stagnálásának időszaka volt, a lakosság száma a felére esett vissza. A szigeten a JNA katonai bázisa működött. 1991-től a független Horvátország része, de 1992-ig a JNA katonái állomásoztak a szigeten. A jugoszláv katonák csak 1992. május 30-án hagyták el végleg a szigetet, helyükre horvát csapatok érkeztek. 2011-ben 19 lakosa volt, akik a halászat és a mezőgazdaság mellett egyre inkább a turizmusból éltek.

Népesség 

(1857-ben és 1869-ben lakosságát Vis városához számították.)

Nevezetességei 
Szűz Mária és Szent Margit tiszteletére szentelt temploma a 14. században épült, a 15. században bővítették. Hivatalosan Szűz Mária a titulusa, de nép Velo Seloi Boldogasszonynak (Gospa Velog Sela) nevezi. 1483-ban Ferdinánd nápolyi és aragóniai király hadai kifosztották és felgyújtották. A templom a visiek nemzeti szentélye, ahova minden évben Nagyboldogasszony ünnepén elzarándokolnak. A településtől a templomig tartó néhány kilométeres utat mezítláb teszik meg.
A kis Szent Kozma és Damján templom a településtől északra fekvő magaslaton áll. Valószínűleg a 15. században épült, de Antun Matijašević Karamaneo szerint Franjo Vukašinović de Lupis építtette a 17. század második felében.

Jegyzetek

Források 
Vis város hivatalos oldala 
Vis város turisztikai irodájának honlapja

További információk 
Vis turisztikai portálja 
Virtuális séta a szigeten

Fordítás 

Vis települései
Podselje falu Horvátországban , Split-Dalmácia megyében , Vis szigetén . Közigazgatásilag Vishez tartozik . A sziget történelmi székhelye . Fekvése Splittől légvonalbankm-re délnyugatra , Vis városától légvonalban közútonkm-re délre , Vis szigetének északkeleti , szárazföld felőli oldalán fekszik . Története Vis szigete már a történelem előtti időkben is lakott volt . Az enyhe éghajlat , a termékeny föld és a halban gazdag tenger már a nagyon korai időkben is bőséges feltételeket biztosított az emberi letelepedéshez . Az ősi indoeurópai kultúra már az i . e. évezredben is virágzott a szigeten . Ezt igazolják a szigeten több helyen található halomsírok és az ősi várromokat jelölő „ gradac” , illetve „ gradina” helynevek . A sziget központja évszázadok óta a Szent György-öbölben fekvő ősi Issa városa volt . Velencei János ( Giovanni de Venezia ) krónikás és II. Pietro Orseolo dózse titkára szerintésközött a velenceiek lerombolták és kifosztották az akkor már horvátok lakta települést . Ekkor lakossága az újonnan alapított , biztonságosabb Velo Selora , a mai Podseljére költözött át . Ez egyben Podselje alapításának időpontja is . A legenda szerint az akkori Velo Selo Galijától Humig terjedő , különálló , sűrűn lakott települések sorából állt . A központban , ahogy ma is a Velo Seloi Boldogasszony szentélye állt , mely az egész sziget kegyhelye.ban az aragóniaiak a velenceiekkel vívott háborújuk során Velo Selot is lerombolták . Lakossága a közeli erdőbe és barlangokba , főként az il Forte-barlangba menekült , ahova a Szűzanya képét is rejtette . A kép hatásáról egy legenda is fennmaradt , eszerint erejének köszönhetően az aragóniai katonák csak részben tudták lerombolni a települést . Ennek köszönhetően a Szűzanya tisztelete ma is Visen a legnagyobb a dalmát szigetek közül . Néha még Brač és Hvar szigetének lakói is ide zarándokolnak a segítségét kérni . Ezután a lakosság újra leköltözött a Szent György-öbölbe a mai Luka és Kut területére és megalapította a mai Vis városát . Vis a velencei uralom alatt a helyi autonómiát élvező Hvar közösségéhez és a Hvari egyházmegyéhez tartozott . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ben a sziget az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , deben a tengeri fölényben levő angolok elvették a franciáktól . Napóleon végső veresége után újra az osztrákoké lett . A településnekbanbenlakosa volt . A század elején a filoxéra járvány elpusztította a szőlőültetvényeket , mely a lakosság növekvő számú kivándorlásához vezetett . 1918-ban elfoglalták az olasz csapatok , az olasz uralomig tartott . Ezután az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A második világháború soránben újra olasz megszállás alá került , melyig , az olasz kapitulációig tartott . A sziget a szövetséges , főként légi hadműveletek egyik támaszpontjává vált . A velo seloi katonai repülőteret azas években szüntették meg , helyére szőlőt telepítettek . A II. világháború után a szocialista Jugoszláviához került . A jugoszláv időszak sziget gazdasági stagnálásának időszaka volt , a lakosság száma a felére esett vissza . A szigeten a JNA katonai bázisa működött.től a független Horvátország része , deig a JNA katonái állomásoztak a szigeten . A jugoszláv katonák csak májusán hagyták el végleg a szigetet , helyükre horvát csapatok érkeztek.benlakosa volt , akik a halászat és a mezőgazdaság mellett egyre inkább a turizmusból éltek . Népesség ( 1857-ben ésben lakosságát Vis városához számították . ) Nevezetességei Szűz Mária és Szent Margit tiszteletére szentelt temploma a században épült , a században bővítették . Hivatalosan Szűz Mária a titulusa , de nép Velo Seloi Boldogasszonynak ( Gospa Velog Sela ) nevezi.ban Ferdinánd nápolyi és aragóniai király hadai kifosztották és felgyújtották . A templom a visiek nemzeti szentélye , ahova minden évben Nagyboldogasszony ünnepén elzarándokolnak . A településtől a templomig tartó néhány kilométeres utat mezítláb teszik meg . A kis Szent Kozma és Damján templom a településtől északra fekvő magaslaton áll . Valószínűleg a században épült , de Antun Matijašević Karamaneo szerint Franjo Vukašinović de Lupis építtette a század második felében . Jegyzetek Források Vis város hivatalos oldala Vis város turisztikai irodájának honlapja További információk Vis turisztikai portálja Virtuális séta a szigeten Fordítás Vis települései