Zlarin (Šibenik)
Zlarin falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében. Közigazgatásilag Šibenikhez tartozik.

Fekvése 
Šibenik központjától légvonalban 6 km-re délnyugatra, Dalmácia középső részén, az azonos nevű sziget északnyugati öblében fekszik. Zlarin szigete Dalmácia kisebb szigetei közé tartozik. Legmagasabb pontja 169 méter. Területét nagyrészt ciprus és fenyőerdő borítja, de természetes élőhelye a rozmaringnak, a fügének és az olajfának is. A sziget az Adria azon szigetei közé tartozik, ahova autóval is megengedett a behajtás. Lakossága a szezonon kívüli időszakban alig háromszáz, de a nyári turistaszezonban meghaladja a kétezret is.

Története 
Az itt talált leletek tanúsága szerint a sziget már a kőkorszaktól fogva egészen a római korig lakott volt. Az első ismert nép amely itt élt az illírek fejlett hajózással rendelkező liburn nevű törzse volt. Első írásos említése IV. Béla magyar király 1245-ben kibocsátott kiváltságlevelében történt, melyben Zlarint Šibenik városának részeként említi. 1298-ban azon birtokok között említik, melyeket Šibenik városa az újonnan alapított püspökségnek engedett át. Ezután egészen 1843-ig a püspökség birtoka volt. 1487-ben Juraj Šižgorić "De situ Illyriae et civitate Sibenici" című latin nyelvű művében említi Zlarint. 1621-ben a Bućina-öbölben kis kápolna épült benne egy Tiziano Vecellio velencei iskolájából származó festménnyel. 1649-ben a Šibeniket sújtó pestisjárvány idején a város nemessége Zlarinra menekült. 1735 és 1740 között a régi helyén Giovanni Scocco šibeniki építész felépítette a Mária mennybevitele templomot. 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. Közben 1810-ben megnyílt a település első iskolája. 1835-ben a kolerajárványnak 70 lakos esett áldozatul. 1839-ben felépítették a Lerojnak nevezett órástornyot. 1852-ben az iskolát körzeti főiskola rangjára emelték. A településnek 1857-ben 1643, 1910-ben 1846 lakosa volt. A település az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. 1914-ben kiépítették a település első nyilvános fürdőhelyét. 1929-ben kis hőerőművet építettek, mellyel a település elektromos árammal való ellátását a közvilágítással együtt biztosították. 1900 és 1941 között Zlarinon 18 kisebb üzlet, 7 pékség, 2 húsbolt és halbolt működött. Mellettük számos kézműves is élt a településen. A második világháború idején a zlariniak ellenálltak az olasz fasiszta hatóságoknak. (Šibeniket és vidékét 1941. április 15-én szállták meg az olasz csapatok.) Állandó kapcsolatban álltak a Srima-félszigeten működő partizán parancsnoksággal, majd később nagy számban csatlatoztak a jugoszláv felszabadító egységekhez. A háború  alatt a település több bombatámadást is elszenvedett. 1956-ban egy tengeralatti kábellel Zlarint is bekapcsolták az országos energiahálózatba. 1972-ben kis telefonközpontot avattak és létrejött az állandó hajóforgalom a közeli Šibenik városával. 1973-ban első alkalommal tartották meg a "Srdelada" elnevezésű zlarini fesztivált. 1976-ban a Srima-félszigetről kiépített csővezetéken ivóvízzel látták el a szigetet, ahol 8 kilométeres vízvezeték-hálózatot építettek ki. A településnek 2011-ben 284 lakosa volt, akik főként a turizmusból éltek, de sokan foglalkoztak halászattal is és a közeli Šibenik városában dolgoztak.

Lakosság

Nevezetességei 
A Rašeljai Boldogasszony templom testvériségének szabálykönyve az első ča nyelvjárásban íródott horvát írott szöveg. Az 1456-ban készített dokumentum Zlarin legnagyobb jelentőségű írásos emléke. A templom építésének legendája szerint a templomot először Klepacon kellett volna felépíteni, azonban az emberek a mai templom helyén egy fatörzsön a Szűzanya képét találták meg. A képet levették és Klepacra vitték, másnap azonban a kép ismét a korábbi helyén volt. Ezért úgy határoztak, hogy a templomot azon a helyen építik fel. A sziget legrégebben épített temploma egyhajós, kőből épített épület. Homlokzatán a bejárat kétoldalán két kisebb ablak, felette szép rózsaablak látható. Az oromzaton áll a pengefalú harangtorony benne két haranggal. 
A sziget keleti végénél egy 1. századi hajótörésben elsüllyedt hajó maradtványai találhatók.
Mária mennybevitele tiszteletére szentelt plébániatemploma 1735 és 1740 között épült barokk stílusban. A templomban található Szent Fortunatónak a sziget védőszentjének ereklyéje. Róla annyi ismert, hogy római katona volt akinek testét Zlarinra hozták és a templom oltárában helyezték el. A templom a központtól kissé távolabb egy állítólagos forrás fölé épült, mely a hagyomány szerint a főoltár alatt ered. Úgy tartják, hogy a föld alatti vízfolyások elősegítik a magába forduló., bűnbánó érzést. Akárhogyan is van tény, hogy a templom előtt ma is található egy kút, mely vizét ebből a forrásból kaphatja. 
A településen még két templom áll. A Szent Simon templomban numizmatikai gyűjteményt, a Szent Rókus templomban egyházművészeti múzeumot rendeztek be. 
A szigeten több fogadalmi kápolna is található. Az első a település központjához közeli fingaci mezőn, a második a hajótöröttek fogadalmi kápolnája a Marin- és Vela Oštrica-fokok között annak a helynek a közelében, ahol hajójuk elsüllyedt. A Bućina-öbölben is épült egy kis kápolna 1621-ben benne egy Tiziano Vecellio velencei iskolájából származó festmény volt elhelyezve. Ma már romos állapotban van. 
Az értékesebb házak közül kiemelkedik egy gazdag šibeniki család nyaralója, mely a Vela Oštrica-fokon és a szomszédos Bućina-öbölben áll. A nyaraló a 17. század első felében épült, ma lakóházként szolgál.
A középületek közül kiemelkedik az 1839-ben épített órástorony, melynek “Leroj” a népszerű neve.
1943. március 25-én az olasz fasiszta megszálló hatóságok koncentrációs tábort („Campo koncentramento rastrellati di Zlarino”) hoztak létre Zlarin szigetén. A tábor három hónapig működött. Az ide deportált emberek főleg a Drniš, Šibenik és Trogir városok közötti területről származtak. A fogvatartottak zlarini fogva tartása alatt sátrakban tartózkodtak. Mindegyikük 15-20 embernek adott otthont, nagyon embertelen körülmények között. A rendelkezésre álló adatok szerint 1943. április 30-án 1645 fogvatartott volt ebben a táborban, míg a tábor kiürítésének napján, 1943. június 15-én körülbelül 1200 fogvatartott tartózkodott itt. Később az összes fogvatartottat Rijekán keresztül olaszországi táborokba szállították. A Zlarinon található egykori tábor a sziget északnyugati oldalán, a teljesen lakatlan és sziklás Marin-fokon, Zlarin központjától mintegy 800 méterre található, amellyel állandó betonút kötötte össze. Szögesdrót és őrtornyok határolták. Bár rövid ideig működött, a zlarini tábor Dalmáciában az olasz megszállás idején az egyik legfontosabb koncentrációs tábor volt. Helyén ma egy egyszerű, kőből rakott emlékhely található.

Gazdaság 
A korallvadászat első írásos nyomai az Adrián a 13. századból származnak. 1412-ben a zlariniakat híres korallvadászokként tartották számon, akik a kitermelt korallt Nápoly és Szicília piacain adták el. A zlariniak Velencei Köztársaság bukása után is különleges jogokat kaptak a korall kitermelésére, melyet egészen 1955-ig űztek. Ekkor azonban egy sikertelen vadászat miatt, melyenk eredményét csak áron alul tudták Olaszországban értékesíteni ez a megélhetési forrás hanyatlásnak indult. Azóta a zlarini korallüzletet Viktor Lukin műveli, akinek "Viktor" nevű korall boltja működik itt és néhány éve megnyitotta a "Zlarinka" nevű korall központot. Épp a korallnak volt köszönhető, hogy Zlarin volt az első olyan horvát üdülőhely, melynek saját turistakaluza volt.

Kultúra 
Minden évben július végén hagyományosan megrendezik a Fingac-öbölben a "Bodulska balada" zenei estet. Az est jellemzője, hogy a horvát zene csillagai olyan dalokat adnak itt elő, melyek kapcsolatosak a szigettel és az itteniek életével. Az esemény részeként ismert horvát és külföldi festőművészek állítják ki a Zlarinnal és a környező szigetekkel kapcsolatos képeiket. A rendezvény fő célja, hogy az élet visszatérjen az elhagyott szigetekre.

Jegyzetek

További információk
 Šibenik község hivatalos oldala 
 Šibenik turisztikai irodájának honlapja 
 Zlarin turisztikai irodájának honlapja 
 A šibeniki püspökség honlapja

Fordítás 

Šibenik-Knin megye települései
Zlarin falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében . Közigazgatásilag Šibenikhez tartozik . Fekvése Šibenik központjától légvonalbankm-re délnyugatra , Dalmácia középső részén , az azonos nevű sziget északnyugati öblében fekszik . Zlarin szigete Dalmácia kisebb szigetei közé tartozik . Legmagasabb pontjaméter . Területét nagyrészt ciprus és fenyőerdő borítja , de természetes élőhelye a rozmaringnak , a fügének és az olajfának is . A sziget az Adria azon szigetei közé tartozik , ahova autóval is megengedett a behajtás . Lakossága a szezonon kívüli időszakban alig háromszáz , de a nyári turistaszezonban meghaladja a kétezret is . Története Az itt talált leletek tanúsága szerint a sziget már a kőkorszaktól fogva egészen a római korig lakott volt . Az első ismert nép amely itt élt az illírek fejlett hajózással rendelkező liburn nevű törzse volt . Első írásos említése IV . Béla magyar királyben kibocsátott kiváltságlevelében történt , melyben Zlarint Šibenik városának részeként említi.ban azon birtokok között említik , melyeket Šibenik városa az újonnan alapított püspökségnek engedett át . Ezután egészenig a püspökség birtoka volt.ben Juraj Šižgorić " De situ Illyriae et civitate Sibenici " című latin nyelvű művében említi Zlarint.ben a Bućina-öbölben kis kápolna épült benne egy Tiziano Vecellio velencei iskolájából származó festménnyel.ben a Šibeniket sújtó pestisjárvány idején a város nemessége Zlarinra menekült.ésközött a régi helyén Giovanni Scocco šibeniki építész felépítette a Mária mennybevitele templomot.ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . Közbenben megnyílt a település első iskolája.ben a kolerajárványnaklakos esett áldozatul.ben felépítették a Lerojnak nevezett órástornyot.ben az iskolát körzeti főiskola rangjára emelték . A településnekbenbenlakosa volt . A település az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett.ben kiépítették a település első nyilvános fürdőhelyét.ben kis hőerőművet építettek , mellyel a település elektromos árammal való ellátását a közvilágítással együtt biztosították.ésközött Zlarinonkisebb üzlet,pékség , húsbolt és halbolt működött . Mellettük számos kézműves is élt a településen . A második világháború idején a zlariniak ellenálltak az olasz fasiszta hatóságoknak . ( Šibeniket és vidékét áprilisén szállták meg az olasz csapatok . ) Állandó kapcsolatban álltak a Srima-félszigeten működő partizán parancsnoksággal , majd később nagy számban csatlatoztak a jugoszláv felszabadító egységekhez . A háború alatt a település több bombatámadást is elszenvedett.ban egy tengeralatti kábellel Zlarint is bekapcsolták az országos energiahálózatba.ben kis telefonközpontot avattak és létrejött az állandó hajóforgalom a közeli Šibenik városával.ban első alkalommal tartották meg a " Srdelada " elnevezésű zlarini fesztivált.ban a Srima-félszigetről kiépített csővezetéken ivóvízzel látták el a szigetet , aholkilométeres vízvezeték-hálózatot építettek ki . A településnekbenlakosa volt , akik főként a turizmusból éltek , de sokan foglalkoztak halászattal is és a közeli Šibenik városában dolgoztak . Lakosság Nevezetességei A Rašeljai Boldogasszony templom testvériségének szabálykönyve az első ča nyelvjárásban íródott horvát írott szöveg . Azban készített dokumentum Zlarin legnagyobb jelentőségű írásos emléke . A templom építésének legendája szerint a templomot először Klepacon kellett volna felépíteni , azonban az emberek a mai templom helyén egy fatörzsön a Szűzanya képét találták meg . A képet levették és Klepacra vitték , másnap azonban a kép ismét a korábbi helyén volt . Ezért úgy határoztak , hogy a templomot azon a helyen építik fel . A sziget legrégebben épített temploma egyhajós , kőből épített épület . Homlokzatán a bejárat kétoldalán két kisebb ablak , felette szép rózsaablak látható . Az oromzaton áll a pengefalú harangtorony benne két haranggal . A sziget keleti végénél egy századi hajótörésben elsüllyedt hajó maradtványai találhatók . Mária mennybevitele tiszteletére szentelt plébániatemplomaésközött épült barokk stílusban . A templomban található Szent Fortunatónak a sziget védőszentjének ereklyéje . Róla annyi ismert , hogy római katona volt akinek testét Zlarinra hozták és a templom oltárában helyezték el . A templom a központtól kissé távolabb egy állítólagos forrás fölé épült , mely a hagyomány szerint a főoltár alatt ered . Úgy tartják , hogy a föld alatti vízfolyások elősegítik a magába forduló . , bűnbánó érzést . Akárhogyan is van tény , hogy a templom előtt ma is található egy kút , mely vizét ebből a forrásból kaphatja . A településen még két templom áll . A Szent Simon templomban numizmatikai gyűjteményt , a Szent Rókus templomban egyházművészeti múzeumot rendeztek be . A szigeten több fogadalmi kápolna is található . Az első a település központjához közeli fingaci mezőn , a második a hajótöröttek fogadalmi kápolnája a Marin- és Vela Oštrica-fokok között annak a helynek a közelében , ahol hajójuk elsüllyedt . A Bućina-öbölben is épült egy kis kápolnaben benne egy Tiziano Vecellio velencei iskolájából származó festmény volt elhelyezve . Ma már romos állapotban van . Az értékesebb házak közül kiemelkedik egy gazdag šibeniki család nyaralója , mely a Vela Oštrica-fokon és a szomszédos Bućina-öbölben áll . A nyaraló a század első felében épült , ma lakóházként szolgál . A középületek közül kiemelkedik azben épített órástorony , melynek “Leroj” a népszerű neve . 1943. márciusén az olasz fasiszta megszálló hatóságok koncentrációs tábort ( „ Campo koncentramento rastrellati di Zlarino” ) hoztak létre Zlarin szigetén . A tábor három hónapig működött . Az ide deportált emberek főleg a Drniš , Šibenik és Trogir városok közötti területről származtak . A fogvatartottak zlarini fogva tartása alatt sátrakban tartózkodtak . Mindegyikükembernek adott otthont , nagyon embertelen körülmények között . A rendelkezésre álló adatok szerint áprilisánfogvatartott volt ebben a táborban , míg a tábor kiürítésének napján , júniusén körülbelülfogvatartott tartózkodott itt . Később az összes fogvatartottat Rijekán keresztül olaszországi táborokba szállították . A Zlarinon található egykori tábor a sziget északnyugati oldalán , a teljesen lakatlan és sziklás Marin-fokon , Zlarin központjától mintegyméterre található , amellyel állandó betonút kötötte össze . Szögesdrót és őrtornyok határolták . Bár rövid ideig működött , a zlarini tábor Dalmáciában az olasz megszállás idején az egyik legfontosabb koncentrációs tábor volt . Helyén ma egy egyszerű , kőből rakott emlékhely található . Gazdaság A korallvadászat első írásos nyomai az Adrián a századból származnak.ben a zlariniakat híres korallvadászokként tartották számon , akik a kitermelt korallt Nápoly és Szicília piacain adták el . A zlariniak Velencei Köztársaság bukása után is különleges jogokat kaptak a korall kitermelésére , melyet egészenig űztek . Ekkor azonban egy sikertelen vadászat miatt , melyenk eredményét csak áron alul tudták Olaszországban értékesíteni ez a megélhetési forrás hanyatlásnak indult . Azóta a zlarini korallüzletet Viktor Lukin műveli , akinek " Viktor " nevű korall boltja működik itt és néhány éve megnyitotta a " Zlarinka " nevű korall központot . Épp a korallnak volt köszönhető , hogy Zlarin volt az első olyan horvát üdülőhely , melynek saját turistakaluza volt . Kultúra Minden évben július végén hagyományosan megrendezik a Fingac-öbölben a " Bodulska balada " zenei estet . Az est jellemzője , hogy a horvát zene csillagai olyan dalokat adnak itt elő , melyek kapcsolatosak a szigettel és az itteniek életével . Az esemény részeként ismert horvát és külföldi festőművészek állítják ki a Zlarinnal és a környező szigetekkel kapcsolatos képeiket . A rendezvény fő célja , hogy az élet visszatérjen az elhagyott szigetekre . Jegyzetek További információk Šibenik község hivatalos oldala Šibenik turisztikai irodájának honlapja Zlarin turisztikai irodájának honlapja A šibeniki püspökség honlapja Fordítás Šibenik-Knin megye települései