MTU–55
Az MTU–55  (oroszul: МТУ–55) szovjet hídvető harckocsi, amely ollós rohamhidat hordoz. Feladata a természetes és mesterséges akadályok gyors és erőszakos leküzdése, akár harci körülmények között is. A jármű a T–55 közepes harckocsin alapul. A torony helyére építették a hadihíd hordozására és telepítésére szolgáló szerkezetet. Csehszlovákiában a ZŤS Martin gyártotta MT–55A (MT – Mostný tank) típusjelzéssel az ott licenc alapján gyártott T–55A-t alapul véve. Az NDK-ban BLG–60 (BLG – Brückenlegegerät) típusjelzéssel gyártották, de ott csak a híd és a vetőszerkezet készült, a T–55A alváz lengyel eredetű volt. Az eszközt a harckocsi magasabb egységek (zászlóaljak vagy dandárok) műszaki szakaszaiban alkalmazták.

Története 
Az MTU–20 hídvető harckocsi felváltására fejlesztették ki az 1960-as évek elején Nyizsnyij Tagilban az Uralvagonzavod tervezőirodájában. Kifejlesztésében csehszlovák és kelet-német szakemberek is részt vettek. Sorozatgyártása 1962-ben indult el az Uráli Vagongyárban (Uralvagonzavod) és ugyanebben az évben rendszeresítették a Szovjet Hadseregben Az 1960-as évektől ez a típus lett a Varsói Szerződés műszaki csapatainak egységesített hídvető harckocsija.

Csehszlovákiában a túrócszentmártoni ZŤS Martin gyártotta, amelyhez a licenc alapján helyben készített T–55-ös harckocsit vették alapul. Egy ötdarabos előszéria után 1969-ben kezdődött a csehszlovákiai sorozatgyártás. Csehszlovákiában 1969–1985 között 1762 darabot készítettek, ebből 183 darab volt a Varsói Szerződésen kívüli országba szánt MT–55KS exportváltozat.

Az NDK-ban BLG–60 típusjelzéssel gyártották. Az NDK-ban a híd és a vetőszerkezet készült, amelyhez lengyel gyártású T–55A alvázat használtak. A magdeburgi Ernst Thälmann Nehézgépipari Kombinát (SKET)  készítette a hidat, míg a jármű végszerelése a STAG Genthin vállalatnál történt. Az NDK-ban 187 egység készült. 1972-ben modernizálták, a hordozó járművet a T–55AM műszaki szintjére hozták, ez lett a BLG–60M. Az 1980-as években tovább modernizálták, hogy a szélesebb T–72-es harckocsikkal felszerelt egységek is használhassák. Ehhez 20 cm-el megnövelték a nyomtávot. Az új jármű a BLG-–60M2 típusjelzést kapta.

Jellemzői 
A hídszerkezet acéllemezből készült szekrényes konstrukció, járófelületéte érdesített. Teherbírása 50 t, áthidaló képessége 16 m. A híd telepítés és bontása 3–4 perc alatt lehetséges.

Az alváz a T–55 harckocsin alapul, de toronnyal nem rendelkezik. Motrorja a T–55-nél is használt 580 LE-s V–55 dízelmotor. A jármű R–123 harckocsirádióval és R–120 belső beszélő berendezéssel volt ellátva. Fegyverzettel nem rendelkezik.

A jármű személyzete két fő: a parancsnok és a gépkezelő (vezető).

Típusváltozatok 
 MTU–55 – a Szovjetunióban gyártott jármű
 MT–55A – csehszlovák változat
 MT–55KS – Csehszlovák exportváltozat, amelyhez alvázként nem a T–55A-t, hanem a T–55-ös harckocsit használták. 1971-től gyártották.
 PM–55 – gumikerekes változat, az eredeti hídszerkezetet a Tatra 813-as teherautóra telepítették
 BLG–60 – NDK gyártású változat
 BLG–60M – modernizált NDK változat
 BLG–60M2 – növelt nyomtávú modernizált változat, kb. 30 db-t alakítottak át

Források

 A. V. Karpenko: Obozrenyije otyecsesztvennoj bronyetankovoj tyehnyiki (1905–1995), Nyebszki Basztyion kiadó, Szentpétervát, 1996, p. 457.
 Mihail Barjatyinszkij: T–54 i T–55, „Tank-szoldat sorozat”, JAUZA, Moszkva, 2015,  , p. 85.
 Szentesi György (szerk.): Arzenál ’84, Zrínyi Katonai Könyv- és Lapkiadó, Budapest, 1984, , p. 234.
 http://www.militärmodell.de/Galerie/BLG/index.htm
 http://www.militaertechnik-der-nva.de/Waffensysteme/BLP72/BLP72.html

Hídvető járművek
Az MTU–55 ( oroszul : МТУ–55 ) szovjet hídvető harckocsi , amely ollós rohamhidat hordoz . Feladata a természetes és mesterséges akadályok gyors és erőszakos leküzdése , akár harci körülmények között is . A jármű a T–55 közepes harckocsin alapul . A torony helyére építették a hadihíd hordozására és telepítésére szolgáló szerkezetet . Csehszlovákiában a ZŤS Martin gyártotta MT–55A ( MT – Mostný tank ) típusjelzéssel az ott licenc alapján gyártott T–55A-t alapul véve . Az NDK-ban BLG–60 ( BLG – Brückenlegegerät ) típusjelzéssel gyártották , de ott csak a híd és a vetőszerkezet készült , a T–55A alváz lengyel eredetű volt . Az eszközt a harckocsi magasabb egységek ( zászlóaljak vagy dandárok ) műszaki szakaszaiban alkalmazták . Története Az MTU–20 hídvető harckocsi felváltására fejlesztették ki azas évek elején Nyizsnyij Tagilban az Uralvagonzavod tervezőirodájában . Kifejlesztésében csehszlovák és kelet-német szakemberek is részt vettek . Sorozatgyártásaben indult el az Uráli Vagongyárban ( Uralvagonzavod ) és ugyanebben az évben rendszeresítették a Szovjet Hadseregben Azas évektől ez a típus lett a Varsói Szerződés műszaki csapatainak egységesített hídvető harckocsija . Csehszlovákiában a túrócszentmártoni ZŤS Martin gyártotta , amelyhez a licenc alapján helyben készített T–55-ös harckocsit vették alapul . Egy ötdarabos előszéria utánben kezdődött a csehszlovákiai sorozatgyártás . Csehszlovákiában1985 közöttdarabot készítettek , ebbőldarab volt a Varsói Szerződésen kívüli országba szánt MT–55KS exportváltozat . Az NDK-ban BLG–60 típusjelzéssel gyártották . Az NDK-ban a híd és a vetőszerkezet készült , amelyhez lengyel gyártású T–55A alvázat használtak . A magdeburgi Ernst Thälmann Nehézgépipari Kombinát ( SKET ) készítette a hidat , míg a jármű végszerelése a STAG Genthin vállalatnál történt . Az NDK-banegység készült.ben modernizálták , a hordozó járművet a T–55AM műszaki szintjére hozták , ez lett a BLG–60M . Azas években tovább modernizálták , hogy a szélesebb T–72-es harckocsikkal felszerelt egységek is használhassák . Ehhezcm-el megnövelték a nyomtávot . Az új jármű a BLG-–60M2 típusjelzést kapta . Jellemzői A hídszerkezet acéllemezből készült szekrényes konstrukció , járófelületéte érdesített . Teherbírásat , áthidaló képességem . A híd telepítés és bontása4 perc alatt lehetséges . Az alváz a T–55 harckocsin alapul , de toronnyal nem rendelkezik . Motrorja a T–55-nél is használtLE-s V–55 dízelmotor . A jármű R–123 harckocsirádióval és R–120 belső beszélő berendezéssel volt ellátva . Fegyverzettel nem rendelkezik . A jármű személyzete két fő : a parancsnok és a gépkezelő ( vezető ) . Típusváltozatok MTU–55 – a Szovjetunióban gyártott jármű MT–55A – csehszlovák változat MT–55KS – Csehszlovák exportváltozat , amelyhez alvázként nem a T–55A-t , hanem a T–55-ös harckocsit használták.től gyártották . PM–55 – gumikerekes változat , az eredeti hídszerkezetet a Tatraas teherautóra telepítették BLG–60 – NDK gyártású változat BLG–60M – modernizált NDK változat BLG–60M2 – növelt nyomtávú modernizált változat , kb.db -t alakítottak át Források A. V . Karpenko : Obozrenyije otyecsesztvennoj bronyetankovoj tyehnyiki1995 ) , Nyebszki Basztyion kiadó , Szentpétervát , p. Mihail Barjatyinszkij : T–54 i T–55 , „ Tank-szoldat sorozat” , JAUZA , Moszkva , , p. Szentesi György ( szerk . ) : Arzenál ’84 , Zrínyi Katonai Könyv- és Lapkiadó , Budapest , , p. http://www.milit ärmodell.de/Galerie/ BLG/index. htm http://www.militaertechnik-der-nva.de/Waffensysteme/BLP72/BLP72.html Hídvető járművek