Vatroslav Jagić
Vatroslav Jagić (Varasd, 1838. július 6. – Bécs, 1923. augusztus 5.) horvát nyelvész, filológus, szlavista, egyetemi tanár. Kutatási területe a horvát nyelv szintaxisa, nyelvtana és története volt, emellett foglalkozott a régi egyházi szláv eredetével is. A modern szlavisztika egyik alapítójának tekintik, számos későbbi szlavista tudós tanult nála. A Magyar Tudományos Akadémia 1896-ban tiszteleti tagjává választotta.

Életpályája 
Varasdon született, az elemi iskolát és a középiskola első éveit itt végezte, az érettségit már Zágrábban tette le. Ezt követően Bécsbe költözött, ahol beiratkozott a Bécsi Egyetemre és Franc Miklošičnál tanult szlavisztikát. Doktori értekezését 1871-ben védte meg Lipcsében. Ezt megelőzően 1860-tól egy zágrábi középiskolában tanított horvát nyelvet és irodalmat. 1869-ben a Jugoszláv (ma: Horvát) Tudományos és Művészeti Akadémia rendes tagjává választották. 1871-ben Odesszába ment, hogy az ottani egyetemen tanítson szlavisztikát, majd 1874-ben a berlini Friedrich Wilhelm Egyetem első szlavisztikaprofesszora lett. Itt 1880-ig tanított, amikor is Pétervárra költözött, mivel az ottani egyetemen kapott professzori állást.

1886-ban visszatért Bécsbe, hogy átvegye egykori mentora, Franc Miklošič, professzori székét. Itt oktatott és kutatott 1908-as nyugdíjba vonulásáig. Tanítványai között volt a ruszinok kutatója, Hodinka Antal, de az ukrán költő Ivan Franko és a lengyel nyelvész Aleksander Brückner is. 1870-ben az Orosz Tudományos Akadémia, 1896-ban a Magyar Tudományos Akadémia választotta levelező, illetve tiszteleti tagjává. 1908-ban osztrák nemesi címet kapott. Bécsben hunyt el 1923-ban, de szülővárosában temették el.

Tudományos munkássága 
Első tanulmányait még középiskolai tanári időszakában jelentette meg. 1863-ban Josip Torbarral és Franjo Račkival megalapította a Književnik (Írástudó) című horvát nyelvű folyóiratot. A periodikában számos horvát nyelvvel, irodalommal és nyelvtörténettel foglalkozó írást adott közre. Főbb témakörei az igék, a paleográfia, a népi költészet és forrásai voltak. Berlini időszakában alapította meg (1871-ben) az Archiv für slavistische Philologie (A szláv filológia archívuma) című folyóiratot, amelynek negyvenöt évig volt szerkesztője. Második bécsi időszakában foglalkozott azzal a kérdéssel, hogy a szláv filológiáról enciklopédiát írjon. Ebből született az 1910-ben Pétervárott megjelent Istorija slavjanskoj filologii (A szláv filológia története) című munkája, amely összegezte az a szlavisztika fejlődését a kezdeti időszakoktól a 19. századig. Tudománytörténeti munkássága közé tartozik Jernej Kopitar horvát és Josef Dobrovský cseh szlavista levelezésének közreadása.

Ezenkívül foglalkozott a régi egyházi szláv eredettörténetével is. Bebizonyította, hogy az addigi felfogás téves, miszerint Pannóniából származik, és az a mai Macedónia déli részéből eredeztethető. 1900-ban Entstehungsgeschichte der kirchenslavischen Sprache (Az egyházi szláv nyelv keletkezéstörténete) címmel monográfiát jelentett meg a témában. Emellett Juraj Križanić domonkosrendi szerzetes életét is feldolgozta, aki a 17. század neves pánszlávista gondolkodója volt.

Emlékezete 
Halálát követően Bécs-Hietzingben és Horvátország több területén utcát neveztek el róla (Bécsben 1936-ban). Varasdon a központi parkot róla nevezték el, valamint Zágrábban a botanikus kerttel szemben emléktáblát állítottak emlékére. 1954-ben állították fel mellszobrát a Bécsi Egyetem díszudvarán. A szobor Ivan Meštrović munkája.

A Horvát Filológiai Társaság a négyévente megtartott kongresszusán adományozza oda a Vatroslav Jagić-díjat, amelyet azok a nem horvát nemzetiségű tudósok kaphatnak meg, akik a kroatiszitika és a szlavisztika területén értek el kiemelkedő eredményt. Két magyar díjazott is van Hadrovics László és Nyomárkay István személyében.

Fontosabb munkái 
Historia književnosti naroda hrvatskoga i srpskoga (1867)
Das Leben der Wurzel dê in den slawischen Sprachen (1870)
Codex glagoliticus Zographensis (1879)
Codex Marianus (1883)
Istočniki dlja istorii slavjanskoj filologii (1885)
Carminum christianorum versio paleoslovenica-rossica (1886)
Missale glagoliticum Hervojae (1891)
Entstehungsgeschichte der kirchenslavischen Sprache (1900)
Istorija slavjanskoj filologii (1910)

Források 

Nyomárkay István akadémikus, professor emeritus kitüntetése, ELTE BTK, 2010. szeptember 17.
 
Bejegyzés a Horvát enciklopédiában 

Horvát nyelvészek
Szlavisták
1838-ban született személyek
1923-ban elhunyt személyek
Varasdiak
MTA-tagok
A Szentpétervári Tudományos Akadémia tagjai
A Román Akadémia tagjai
Vatroslav Jagić ( Varasd , július – Bécs , augusztus ) horvát nyelvész , filológus , szlavista , egyetemi tanár . Kutatási területe a horvát nyelv szintaxisa , nyelvtana és története volt , emellett foglalkozott a régi egyházi szláv eredetével is . A modern szlavisztika egyik alapítójának tekintik , számos későbbi szlavista tudós tanult nála . A Magyar Tudományos Akadémiaban tiszteleti tagjává választotta . Életpályája Varasdon született , az elemi iskolát és a középiskola első éveit itt végezte , az érettségit már Zágrábban tette le . Ezt követően Bécsbe költözött , ahol beiratkozott a Bécsi Egyetemre és Franc Miklošičnál tanult szlavisztikát . Doktori értekezésétben védte meg Lipcsében . Ezt megelőzőentól egy zágrábi középiskolában tanított horvát nyelvet és irodalmat.ben a Jugoszláv ( ma : Horvát ) Tudományos és Művészeti Akadémia rendes tagjává választották.ben Odesszába ment , hogy az ottani egyetemen tanítson szlavisztikát , majdben a berlini Friedrich Wilhelm Egyetem első szlavisztikaprofesszora lett . Ittig tanított , amikor is Pétervárra költözött , mivel az ottani egyetemen kapott professzori állást . 1886-ban visszatért Bécsbe , hogy átvegye egykori mentora , Franc Miklošič , professzori székét . Itt oktatott és kutatottas nyugdíjba vonulásáig . Tanítványai között volt a ruszinok kutatója , Hodinka Antal , de az ukrán költő Ivan Franko és a lengyel nyelvész Aleksander Brückner is.ben az Orosz Tudományos Akadémia, ban a Magyar Tudományos Akadémia választotta levelező , illetve tiszteleti tagjává.ban osztrák nemesi címet kapott . Bécsben hunyt elban , de szülővárosában temették el . Tudományos munkássága Első tanulmányait még középiskolai tanári időszakában jelentette meg.ban Josip Torbarral és Franjo Račkival megalapította a Književnik ( Írástudó ) című horvát nyelvű folyóiratot . A periodikában számos horvát nyelvvel , irodalommal és nyelvtörténettel foglalkozó írást adott közre . Főbb témakörei az igék , a paleográfia , a népi költészet és forrásai voltak . Berlini időszakában alapította megben ) az Archiv für slavistische Philologie ( A szláv filológia archívuma ) című folyóiratot , amelynek negyvenöt évig volt szerkesztője . Második bécsi időszakában foglalkozott azzal a kérdéssel , hogy a szláv filológiáról enciklopédiát írjon . Ebből született azben Pétervárott megjelent Istorija slavjanskoj filologii ( A szláv filológia története ) című munkája , amely összegezte az a szlavisztika fejlődését a kezdeti időszakoktól a századig . Tudománytörténeti munkássága közé tartozik Jernej Kopitar horvát és Josef Dobrovský cseh szlavista levelezésének közreadása . Ezenkívül foglalkozott a régi egyházi szláv eredettörténetével is . Bebizonyította , hogy az addigi felfogás téves , miszerint Pannóniából származik , és az a mai Macedónia déli részéből eredeztethető.ban Entstehungsgeschichte der kirchenslavischen Sprache ( Az egyházi szláv nyelv keletkezéstörténete ) címmel monográfiát jelentett meg a témában . Emellett Juraj Križanić domonkosrendi szerzetes életét is feldolgozta , aki a század neves pánszlávista gondolkodója volt . Emlékezete Halálát követően Bécs-Hietzingben és Horvátország több területén utcát neveztek el róla ( Bécsbenban ) . Varasdon a központi parkot róla nevezték el , valamint Zágrábban a botanikus kerttel szemben emléktáblát állítottak emlékére.ben állították fel mellszobrát a Bécsi Egyetem díszudvarán . A szobor Ivan Meštrović munkája . A Horvát Filológiai Társaság a négyévente megtartott kongresszusán adományozza oda a Vatroslav Jagić-díjat , amelyet azok a nem horvát nemzetiségű tudósok kaphatnak meg , akik a kroatiszitika és a szlavisztika területén értek el kiemelkedő eredményt . Két magyar díjazott is van Hadrovics László és Nyomárkay István személyében . Fontosabb munkái Historia književnosti naroda hrvatskoga i srpskoga Das Leben der Wurzel dê in den slawischen Sprachen Codex glagoliticus Zographensis Codex Marianus Istočniki dlja istorii slavjanskoj filologii Carminum christianorum versio paleoslovenica-rossica Missale glagoliticum Hervojae Entstehungsgeschichte der kirchenslavischen Sprache Istorija slavjanskoj filologii Források Nyomárkay István akadémikus , professor emeritus kitüntetése , ELTE BTK , szeptember Bejegyzés a Horvát enciklopédiában Horvát nyelvészek Szlavisták 1838-ban született személyek 1923-ban elhunyt személyek Varasdiak MTA-tagok A Szentpétervári Tudományos Akadémia tagjai A Román Akadémia tagjai