Török István (forradalmár)
Török István (Sárvár, 1930. november 12. – Győr, 1958. december 2.) vasesztergályos, 1956-os vértanú.

Élete
Apja baloldali pártok, az SZDP, majd az MDP tagja volt. István az általános iskolát követően a cukorgyárban helyezkedett el, ahol 1951-ben vasesztergályos vizsgát tett. A Dolgozó Ifjúság Szövetsége (DISZ) titkára volt két éven át, és főtitkára a Kinizsi Sportkörnek. Katonai szolgálata alatt jelentkezett a Kossuth Tüzér Tiszti Iskolára, 1953-ban alhadnaggyá nevezték ki, de egyúttal le is szerelték. Bár felvételét kérte a Magyar Dolgozók Pártjába (MDP), jelöltségét elutasították.

Szerepe a forradalomban
A győri vagongyárban állt munkába esztergályosként. 1956. október 25-én csatlakozott a győri tüntetéshez, a pártháznál és a BM megyei főosztályánál gyülekezők között is megtaláljuk. A pártház védőinek sortüzétől a tüntetők szétfutottak. 

Másnap újabb tüntetés vette kezdetét, ahol Török István már beszédet is mondott a városi tanács erkélyéről. A laktanyához érkezve a tüntetők beválasztották a katonai parancsnoksághoz küldendő követségbe, amelynek feladata a katonaság átállásának elérése volt. Szintén küldöttként vett részt a helyi ÁVH-parancsnokkal a politikai rabok szabadon bocsátásáról szóló tárgyalásokon. Alhadnagyként az átállt rendőrségnek is tagja lett.
Többször küldték vidékre, hogy a lincseléseket, összetűzéseket megakadályozza. 28-án Szigethy Attila, a Dunántúli Nemzeti Tanács vezetője megbízta, hogy látogasson el a nyugat-magyarországi városokba, és tájékoztatást kért Töröktől a kialakult helyzetről, aki ekkor szülővárosába is hazalátogatott. 

Október 29-én megakadályozta, hogy a győri vagongyár gyűlésén leszámoljanak a korábbi rendszer vélt kiszolgálóival. Másnap a Nagy Imréhez induló küldöttségnek is tagja lett, amely a vagongyár munkásságának kéréseit terjesztette a miniszterelnök elé. 

November 4-e után illegalitásba vonult, röplapokat terjesztett, valamint a szovjet egységek megtámadását tervezte többekkel együtt. A győri katonatisztek, illetve a tatabányai nemzetőrség segítségét igényelték, de az akcióra nem került sor.

Török István ezt követően, november 18-án emigrált, előbb Ausztriába, majd az Egyesült Államokba. Egy év múlva a magyar hatóságok amnesztiaígéretében bízva tért haza. 1957. október 12-én azonban letartóztatták. Az első fokon a Benke László vezette bíróság 1958. május 3-án szervezkedés vezetése és gyilkosság vádjával halálra ítélte. A Legfelsőbb Bíróság Mecsér József vezette tanácsa az ítéletet november 25-én jóváhagyta és december 2-án végrehajtották rajta az ítéletet. Kivégzése előtt ezt mondta: „Biztos vagyok benne, hogy eljön az idő, amikor a családnak nem kell miattam szégyenkeznie, amikor éppúgy hősi halott leszek, mint Rajk László.”

Emlékezete
1989. június 15-én a sopronkőhidai temetőben gyászünnepséget tartottak, családja is részt vett a megemlékezésen. Ekkor még semmit sem tudtak a sírok hollétéről, a felállított emlékműre 9 nevet véstek, köztük Török Istvánét és munkatársáét, Szigethy Attiláét is. A Győrben kivégzett és jeltelenül elhantolt Török István maradványait 1991-ben találták meg és sikeresen azonosították.

A megtalált hamvakat Sárvárra vitték. Április 12-én, az újratemetés napján a ravatalozót nemzeti színű zászlókkal díszítették fel. A gyászbeszédet Lamatsch Endre plébános mondta el felette. Őt dr. Dénes Tibor alpolgármester követte, aki a régmúlt korok hőseihez hasonlította Török Istvánt. A Ötvenhatosok Vas Megyei Szövetsége nevében Bajontai Imre húzott párhuzamot 1848 és 1956 között. Beszédet mondott még a Szigethy Attila Alapítvány kuratóriumi elnöke, dr. Erdélyi István és a Történelmi Igazságtétel Bizottság Észak-Dunántúli Szervezetének elnöke, Lazur Barna is. Az ünnepségen részt vett Török István családja is. 

A Soproni úti temetőben, a Berke Géza-féle kripta mögötti díszsírhelyen nyugszik, remélhetőleg, már háborítatlanul az 56-os forradalom és szabadságharc sárvári születésű mártírja, Török István. Sírjánál minden év október 23-án a város önkormányzata helyez el koszorút. 

Győrött utca viseli a nevét, ahol 2001-ben a város önkormányzata felállította emléktábláját. E helyen rendszeresen megemlékezéseket tartanak a mártír emlékére.

Források
 Szibler Imréné Varga Mária: Akikért a harang szól... (Részletek) In. Vasi Szemle. 1996. 4. szám
 Tatai Zsuzsanna – Nagy Róbert: Török István az 1956-os győri forradalmi események mártírja. Győri Tanulmányok Füzetek, 18. 2016

Külső hivatkozások
 Életrajza
 Szerepe a forradalomban
 Újratemetéséről

1930-ban született személyek
1958-ban elhunyt személyek
A kommunizmus üldözöttei Magyarországon
Sárváriak
1956-os tevékenységük miatt kivégzett emberek
Magyar esztergályosok
Török István ( Sárvár , november – Győr , december ) vasesztergályos, os vértanú . Élete Apja baloldali pártok , az SZDP , majd az MDP tagja volt . István az általános iskolát követően a cukorgyárban helyezkedett el , aholben vasesztergályos vizsgát tett . A Dolgozó Ifjúság Szövetsége ( DISZ ) titkára volt két éven át , és főtitkára a Kinizsi Sportkörnek . Katonai szolgálata alatt jelentkezett a Kossuth Tüzér Tiszti Iskolára, ban alhadnaggyá nevezték ki , de egyúttal le is szerelték . Bár felvételét kérte a Magyar Dolgozók Pártjába ( MDP ) , jelöltségét elutasították . Szerepe a forradalomban A győri vagongyárban állt munkába esztergályosként. októberén csatlakozott a győri tüntetéshez , a pártháznál és a BM megyei főosztályánál gyülekezők között is megtaláljuk . A pártház védőinek sortüzétől a tüntetők szétfutottak . Másnap újabb tüntetés vette kezdetét , ahol Török István már beszédet is mondott a városi tanács erkélyéről . A laktanyához érkezve a tüntetők beválasztották a katonai parancsnoksághoz küldendő követségbe , amelynek feladata a katonaság átállásának elérése volt . Szintén küldöttként vett részt a helyi ÁVH-parancsnokkal a politikai rabok szabadon bocsátásáról szóló tárgyalásokon . Alhadnagyként az átállt rendőrségnek is tagja lett . Többször küldték vidékre , hogy a lincseléseket , összetűzéseket megakadályozza.án Szigethy Attila , a Dunántúli Nemzeti Tanács vezetője megbízta , hogy látogasson el a nyugat-magyarországi városokba , és tájékoztatást kért Töröktől a kialakult helyzetről , aki ekkor szülővárosába is hazalátogatott . Októberén megakadályozta , hogy a győri vagongyár gyűlésén leszámoljanak a korábbi rendszer vélt kiszolgálóival . Másnap a Nagy Imréhez induló küldöttségnek is tagja lett , amely a vagongyár munkásságának kéréseit terjesztette a miniszterelnök elé . Novembere után illegalitásba vonult , röplapokat terjesztett , valamint a szovjet egységek megtámadását tervezte többekkel együtt . A győri katonatisztek , illetve a tatabányai nemzetőrség segítségét igényelték , de az akcióra nem került sor . Török István ezt követően , novemberán emigrált , előbb Ausztriába , majd az Egyesült Államokba . Egy év múlva a magyar hatóságok amnesztiaígéretében bízva tért haza. októberén azonban letartóztatták . Az első fokon a Benke László vezette bíróság májusán szervezkedés vezetése és gyilkosság vádjával halálra ítélte . A Legfelsőbb Bíróság Mecsér József vezette tanácsa az ítéletet novemberén jóváhagyta és decemberán végrehajtották rajta az ítéletet . Kivégzése előtt ezt mondta : „ Biztos vagyok benne , hogy eljön az idő , amikor a családnak nem kell miattam szégyenkeznie , amikor éppúgy hősi halott leszek , mint Rajk László.” Emlékezete 1989. júniusén a sopronkőhidai temetőben gyászünnepséget tartottak , családja is részt vett a megemlékezésen . Ekkor még semmit sem tudtak a sírok hollétéről , a felállított emlékműrenevet véstek , köztük Török Istvánét és munkatársáét , Szigethy Attiláét is . A Győrben kivégzett és jeltelenül elhantolt Török István maradványaitben találták meg és sikeresen azonosították . A megtalált hamvakat Sárvárra vitték . Áprilisén , az újratemetés napján a ravatalozót nemzeti színű zászlókkal díszítették fel . A gyászbeszédet Lamatsch Endre plébános mondta el felette . Őt dr. Dénes Tibor alpolgármester követte , aki a régmúlt korok hőseihez hasonlította Török Istvánt . A Ötvenhatosok Vas Megyei Szövetsége nevében Bajontai Imre húzott párhuzamotésközött . Beszédet mondott még a Szigethy Attila Alapítvány kuratóriumi elnöke , dr. Erdélyi István és a Történelmi Igazságtétel Bizottság Észak-Dunántúli Szervezetének elnöke , Lazur Barna is . Az ünnepségen részt vett Török István családja is . A Soproni úti temetőben , a Berke Géza-féle kripta mögötti díszsírhelyen nyugszik , remélhetőleg , már háborítatlanul azos forradalom és szabadságharc sárvári születésű mártírja , Török István . Sírjánál minden év októberán a város önkormányzata helyez el koszorút . Győrött utca viseli a nevét , aholben a város önkormányzata felállította emléktábláját . E helyen rendszeresen megemlékezéseket tartanak a mártír emlékére . Források Szibler Imréné Varga Mária : Akikért a harang szól. . . ( Részletek ) In . Vasi Szemle. szám Tatai Zsuzsanna – Nagy Róbert : Török István azos győri forradalmi események mártírja . Győri Tanulmányok Füzetek , Külső hivatkozások Életrajza Szerepe a forradalomban Újratemetéséről 1930-ban született személyek 1958-ban elhunyt személyek A kommunizmus üldözöttei Magyarországon Sárváriak 1956-os tevékenységük miatt kivégzett emberek Magyar esztergályosok