Pakri-szigetek
A Pakri-szigetek (észtül: Pakri saared, svédül: Rågöarna) Észtországhoz tartozó szigetek a Finn-öbölben. Két nagy sziget – Suur-Pakri (Nagy-Pakri) és Väike-Pakri (Kis-Pakri) – és a közöttük elhelyezkedő több apróbb sziget alkotja. Közigazgatásilag 1947-től az észt Paldiski városhoz tartozik. Hosszú ideig a szigeteket észtországi svédek lakták, akik azonban a második világháború alatt elmenekültek. Lakossága 2011-ben 8 fő volt.

Fekvése és földrajza 
A szigetek Észtország szárazföldi részétől néhány kilométerre fekszenek. Väike-Pakri Paldiskitől 3 km-re nyugatra található. A várostól a több mint 20 m mélységű Paldiski-öböl, míg délről a szárazföldtől a Kurske-szoros választja el. A két sziget között apróbb kis szigetek, földdarabok találhatók. A szigetek össz-területe 24,7 km². Közülük a Suur-Pakri területe 11,6 km², Väike-Pakri területe 12,9 km², vagyis a nevük ellenére a Vaike-Pakri (azaz Kis-Pakri) a nagyobb. A kis szigetek közül Lonngund (0,1 km²) és Kappa (0,04 km²) a jelentősebbek. 1952-ben Suur-Pakrit és Väike-Pakrit Longgundon keresztül gáttal kötötték össze, így szárazföldi összeköttetést létesítettek a nagyobb szigetek között.

Története és népessége 
A szigeteken közel hat évszázadig svédek éltek. A sziget első írásos említése 1283-ból való, amikor V. Erik megerősítette ott a Padisei kolostor tulajdonjogát.  A nyugati szigeten 1345-ben hozták létre az első svéd települést, amikor öt – valószínűleg finnországi - svéd földműves család 34 ezüstért földet vett ott a Padisei kolostortól. (A kolostor két évvel korábban leégett, ezért az apátnak nagy szüksége volt a pénzre). A szigetek svéd neve (Rågöarna) az ottani fő terményből, a rozsból (svédül råg) származik.

A livóniai háborúban a szigeteket a dánoktól a svédek szerezték meg, a Padisei kolsor Vaike-Pakrin lévő birtokai a svéd királyra tulajdonába kerültek. A 17. század elején, 1628-ban II. Gusztáv Adolf svéd király Väike-Pakrit Thomas von Ramm a rigai polgármesternek adományozta.

A svéd uralmat követő orosz fennhatóság dején a szigeteket Rog és Rooge néven is ismerték.

A szigetek az 1921-es észtországi földreformig a von Ramm család tulajdonában voltak. A két világháború közötti független Észtországban a szigetek önálló járást alkottak. Az 1934-es észtországi népszámlálás idején 354 fő lakott ott, döntően svédek és 13 német. Ekkor a két szigeten öt faluban 119 háztartás volt. 1935-től egy néprajzi múzeum is nyílt, amelyet azonban 1940-ben bezártak. Mindkét nagy szigetnek saját temploma és iskolája volt.

Észtország 1939-es szovjet bekebelezése után a szigetekre partvédelmi tüzérséget telepítettek. 1944 augusztusában, amikor a szigeteket ismét a szovjet hadsereg szállta meg, a svéd lakosságot Svédországba evakuálták és a szigetek nagyrészt lakatlanok lettek. De Väike-Pakrin Vaikeküla faluban még 1965-ig is lakott néhány fő. A második világháború után, a szovjet időszakban a szigeteken lőteret létesítettek, tüzérségi lövészetek és légibombázás célterületei voltak.

Észtország függetlenségének visszaállítása után a szigeteken 1992-ben megszűnt a katonai jelenlét. A szovjet időkből azonban a terület lőtéri hasznosítás miatt veszélyessé vált. 1997-re a szigetek nagy részét megtisztították a bombáktól és lövedékektől, de Suur-Pakrin még napjainkban is vannak veszélyes területek.

A 2000-es évek elejétől az Väike-Pakri újra lakott. Észtország a második világháború idején távozott lakosok, illetve leszármazottaiknak visszaadta a földjeik egy részét és Svédországból néhányan áttelepültek oda. Suur-Pakri továbbra is lakatlan, míg Väike-Pakri lakossága 2006-ban 6 fő, 2011-ben 8 fő volt.

1998 óta a Pakri-szigetek természetvédelmi terület, ahol tilos a horgászat és a vadászat.

Egykori települések
A szigetek falvai a második világháború előtt időszakig (zárójelben a települések észt neve):

Suur-Pakri
Strobyn (Suurküla)
Strandbyn vagy Åsbyn (Rannaküla)
Bisagidbyn (Lepiku küla)

Vaike-Pakri
Storbyn (Suurküla)
Lillbyn (Vaikeküla)

Jegyzetek

Források
 A Pakri-szigetek története Pakri információs portálján

Észtország szigetei
A Pakri-szigetek ( észtül : Pakri saared , svédül : Rågöarna ) Észtországhoz tartozó szigetek a Finn-öbölben . Két nagy sziget – Suur-Pakri ( Nagy-Pakri ) és Väike-Pakri ( Kis-Pakri ) – és a közöttük elhelyezkedő több apróbb sziget alkotja . Közigazgatásilagtől az észt Paldiski városhoz tartozik . Hosszú ideig a szigeteket észtországi svédek lakták , akik azonban a második világháború alatt elmenekültek . Lakosságabenfő volt . Fekvése és földrajza A szigetek Észtország szárazföldi részétől néhány kilométerre fekszenek . Väike-Pakri Paldiskitőlkm-re nyugatra található . A várostól a több mintm mélységű Paldiski-öböl , míg délről a szárazföldtől a Kurske-szoros választja el . A két sziget között apróbb kis szigetek , földdarabok találhatók . A szigetek össz-területe7 km² . Közülük a Suur-Pakri területe6 km² , Väike-Pakri területe9 km² , vagyis a nevük ellenére a Vaike-Pakri ( azaz Kis-Pakri ) a nagyobb . A kis szigetek közül Lonngund1 km² ) és Kappa04 km² ) a jelentősebbek.ben Suur-Pakrit és Väike-Pakrit Longgundon keresztül gáttal kötötték össze , így szárazföldi összeköttetést létesítettek a nagyobb szigetek között . Története és népessége A szigeteken közel hat évszázadig svédek éltek . A sziget első írásos említéseból való , amikor V . Erik megerősítette ott a Padisei kolostor tulajdonjogát . A nyugati szigetenben hozták létre az első svéd települést , amikor öt – valószínűleg finnországi - svéd földműves családezüstért földet vett ott a Padisei kolostortól . ( A kolostor két évvel korábban leégett , ezért az apátnak nagy szüksége volt a pénzre ) . A szigetek svéd neve ( Rågöarna ) az ottani fő terményből , a rozsból ( svédül råg ) származik . A livóniai háborúban a szigeteket a dánoktól a svédek szerezték meg , a Padisei kolsor Vaike-Pakrin lévő birtokai a svéd királyra tulajdonába kerültek . A század elején, ban II. Gusztáv Adolf svéd király Väike-Pakrit Thomas von Ramm a rigai polgármesternek adományozta . A svéd uralmat követő orosz fennhatóság dején a szigeteket Rog és Rooge néven is ismerték . A szigetek azes észtországi földreformig a von Ramm család tulajdonában voltak . A két világháború közötti független Észtországban a szigetek önálló járást alkottak . Azes észtországi népszámlálás idejénfő lakott ott , döntően svédek ésnémet . Ekkor a két szigeten öt falubanháztartás volt.től egy néprajzi múzeum is nyílt , amelyet azonbanben bezártak . Mindkét nagy szigetnek saját temploma és iskolája volt . Észtországes szovjet bekebelezése után a szigetekre partvédelmi tüzérséget telepítettek.augusztusában , amikor a szigeteket ismét a szovjet hadsereg szállta meg , a svéd lakosságot Svédországba evakuálták és a szigetek nagyrészt lakatlanok lettek . De Väike-Pakrin Vaikeküla faluban mégig is lakott néhány fő . A második világháború után , a szovjet időszakban a szigeteken lőteret létesítettek , tüzérségi lövészetek és légibombázás célterületei voltak . Észtország függetlenségének visszaállítása után a szigetekenben megszűnt a katonai jelenlét . A szovjet időkből azonban a terület lőtéri hasznosítás miatt veszélyessé vált.re a szigetek nagy részét megtisztították a bombáktól és lövedékektől , de Suur-Pakrin még napjainkban is vannak veszélyes területek . Aes évek elejétől az Väike-Pakri újra lakott . Észtország a második világháború idején távozott lakosok , illetve leszármazottaiknak visszaadta a földjeik egy részét és Svédországból néhányan áttelepültek oda . Suur-Pakri továbbra is lakatlan , míg Väike-Pakri lakosságabanfő, benfő volt . 1998 óta a Pakri-szigetek természetvédelmi terület , ahol tilos a horgászat és a vadászat . Egykori települések A szigetek falvai a második világháború előtt időszakig ( zárójelben a települések észt neve ) : Suur-Pakri Strobyn ( Suurküla ) Strandbyn vagy Åsbyn ( Rannaküla) Bisagidbyn ( Lepiku küla ) Vaike-Pakri Storbyn ( Suurküla ) Lillbyn ( Vaikeküla ) Jegyzetek Források A Pakri-szigetek története Pakri információs portálján Észtország szigetei