Keleti korallkígyó
{{Taxobox
|name = Keleti korallkígyó
|image = Coral 009.jpg
|image_caption  = 
| status = LC
| status_system = iucn3.1
| trend = stable
| regnum = Állatok (Animalia)
| phylum = Gerinchúrosok (Chordata)
| subphylum = Gerincesek (Vertebrata)
| classis = Hüllők (Reptilia)
|ordo = Pikkelyes hüllők (Squamata)
|subordo = Kígyók (Serpentes)
| familia = Mérgessiklófélék  (Elapidae)
| genus = Micrurus
| species = M. fulvius
| binomial = Micrurus fulvius
| binomial_authority = Johann Georg Wagler, 1824
| synonyms = 
 Coluber fulvius Linnaeus, 1766
 Elaps fulvius François Marie Daudin, 1803
 Vipera fulvia Richard Harlan, 1826
 Elaps tristis Spencer Fullerton Baird és Charles Frédéric Girard, 1853
 Elaps fulvius George Albert Boulenger, 1896
 Micrurus fulvius fulvius Karl Patterson Schmidt, 1928
 Micrurus fulvius barbouri Schmidt, 1928
 Micruroides fulvius Stickel, 1952
| range_map = USA Coral Snake Range.png
| range_map_caption = Elterjedési területe az USA-ban
|subdivision = 
| wikispecies = Micrurus
| wikicommonscat = Micrurus fulvius
}}

A keleti korallkígyó (Micrurus fulvius), más néven harlekinkígyó''' a hüllők (Reptilia) osztályának a pikkelyes hüllők (Squamata) rendjébe, ezen belül a mérgessiklófélék (Elapidae) családjába tartozó faj.

Nem állnak védelem alatt.

 Elterjedése 

Az Amerikai Egyesült Államok délkeleti és déli részén, valamint Északkelet-Mexikóban gyakori.
Észak Karolinától Floridáig megtalálható, van egy populációjuk Közép Alabamában is, nyugaton Mississippi és Kelet-Louisiana állam.
Az Egyesült Államok keleti részén élő egyetlen korallkígyófaj.

 Előfordulása 

Sok helyen előfordul fenyvesekben, nyílt ligeterdőkben, patakok-, folyópartok mellett, irtásokon.
Sokat mozog, de rejtőzködő életmódja miatt ritkán látható, a legtöbb kígyófajtával ellentétben napon sem sütkérezik, így ekkor sem lehet megpillantani.

 Megjelenése 

Karcsú, hengeres testű állat, a nyaktól alig elkülönülő kerek fejjel, rövid farokkal, kicsiny, kerek pupillájú szemekkel, látszólag kicsiny szájnyílással, ami azonban megtévesztő, mert képesek vele nagyobb zsákmányt is gond nélkül lenyelni. Átlagos hossza 51–75 cm. Ritkán érik el az 1 métert.
Az eddigi leghosszabb példány 120,7 cm volt.
Gyönyörű színeivel a legtöbb kígyót, és hüllőt is felülmúlja. Monadális, testén két vörös gyűrű között csak egy fekete látható, tehát vörös, sárga, fekete, sárga, vörös színek váltakoznak.
Testét sima pikkelyek borítják, melyek 15 sorban elrendezett pikkelyekből és lekerekített haspajzsokból állnak, a felpajzsuk egyszerű, alsó farokpajzsaik párosával helyezkednek el. Csatornás fogaik mögött egyetlenegy tömör foguk sincs. Állandó és folyamatosan kint lévő, üreges méregfogaiknál a méreg nem a fogban van, hanem az ínyből fecskendeződik ki. A méregfogak rögzítettek, nem mozgathatóak, kizárják a véletlen marás esélyét.

 Életmódja 

Szereti a trópusi éghajlatú dombokat, de élőhely szempontjából nem igazán válogatós. Mocsaras, homokos, sziklás, fás területeken egyaránt előfordul. Félénksége miatt lakott területekre nem húzódik be.
Ideje nagy részét a föld alatt tölti, a felszínen törmelékhalmok, levélkupacok között rejtőzik. Nem mászik fára vagy bokorra, mint sok más kígyó. Minden más kígyófajjal, élőlénnyel, sőt saját fajtársaival szemben is agresszív. Az embert nagyon ritkán marják meg, ha igen, az szinte mindig emberi gondatlanság, rálépnek vagy meg akarják fogni.

Még a fogságban tartott példányok viselkedése is kiszámíthatatlan. Ha más kígyókat észlel, hirtelen tekercsbe hajtja a testét, majd újra kibontja a gyűrűit. Ha ingerlik is, farkát rezegtetni kezdi és durrogó hangot ad ki. Támadó állást soha nem vesz fel, veszély esetén a fejét a földre nyomja, vagy elrejti a test kanyarulatai közé.
Mozgása nem igazán ügyes, izomereje is elmarad más fajokéhoz képest. Teste elülső részét nem tudja felemelni, vagy hátsó részét lengetni. Ennek ellenére elég gyors, a földbe is képes beásni magát. Nagyon szereti a vizet. Mozogni is főleg nyirkos, felhős időben, esőben, vagy eső után szokott.

Szabadon ismeretlen az élettartama, fogságban általában 7 évig él.

 Szaporodása 

A nőstények 2 éves korban érik el az ivarérettséget  55 cm-es testhosszúság  környékén, a hímek rövidebb idő alatt válnak ivaréretté.  Magányos állatok, csak tavasszal, párzáskor keresik a másik nemet, de ekkor is agresszívak egymással. 2-13 hosszúkás elnyújtott tojását a nőstény  föld alatti üregbe, rönkök, vagy korhadó ágak alá rakja, melyek kikelése májustól júliusig  tart. A kikelt kiskígyók 18–23 cm hosszúak és mind mintázatukban, mind méreg erősségükben ugyanolyanok mint a felnőtt példányok.  A testhosszuk 2 éven belül megduplázódik.

 Tápláléka 

Elsősorban kígyókkal táplálkozik, de gyíkokat, békákat, madarakat, halakat, rovarokat, valamint a saját fajtársait is megeszi. Áldozatait mérge befecskendezésével öli meg.

 Mérge 

Az Amerikai Egyesült Államokban előforduló mérgeskígyó marások 70%-át, a halálesetek zömét csörgőkígyók okozzák. A maradék 30%-ban főleg rezesfejű kígyók, illetve kisebbrészt gyapotszájú kígyók  és csak kevesebb mint 1%-ban a korallkígyók a vétkesek.
A mérges kígyók marása nem mindig vezet mérgezéshez. A viperafélék marásainak kb. 25%-ában valójában nem kerül méreg a sebbe, ez az arány a kobráknál és a korallkígyóknál kb. 50%.

Összesen pár eset történt, ahol marása halállal végződött. Egyrészt ez köszönhető félénk magatartásának, ha teheti inkább elmenekül, másrészt kicsi fejük miatt, harapáskor ahhoz, hogy az ínyből kijusson a méreg, bele kell rágnia magát a megharapott felületbe.

Maráskor a harapás körüli szöveteket alig károsítja, csak kis mértékben keletkezik duzzanat, vagy fájdalom, a seb helye esetleg bizsereghet, a közeli izmok gyengesége is előfordulhat. A komolyabb tünetek kialakulásához több órára van szükség. Ezen idő hosszúsága nagyon sok mindentől függ, pl. a marás helyétől, nemtől, életkortól, testsúlytól, egészségi állapottól.
1-2 óra múlva általános gyengeség, rendezetlen izomműködés, látás- és beszédzavarok, fokozott nyálelválasztás, nyelési nehézségek, néha igen nagymértékű légzési rendellenesség, majd halál is bekövetkezhet.

Mérge posztszinaptikus ideg- és izomméreg, elsősorban a  tüdőt támadja meg.
A világ 10 legveszélyesebb mérgű kígyója közé tartozik.

 Tartása 

Terráriuma 22-24 C°-os hőmérsékletű legyen, aljzatán ásásra alkalmas tőzeggel, melyen valamilyen fa, vagy műanyag fedőlap, ami alá a kígyó biztonsággal elrejtőzhet. Táplálása kisebb kígyókkal, vakondgyíkokkal történhet. Nem hobbiállat, tartása inkább hivatásos bemutatóhelyeknek, vagy tudományos gyűjteményeknek javasolt.

 Hasonló fajok 

Összetéveszthető a Texasi korallkígyóval (Micrurus tener) és  a Vörös királysiklóval (Lampropeltis triangulum)''. Az utóbbi nem mérges kígyó.

Érdekesség

Az Amerikai polgárháborúban az első haláleset egy keleti korallkígyó marása miatt történt.

Mérgével kutatásokat végeznek, rák, AIDS és más komolyabb betegségekre.

Jegyzetek 

Mérgessiklófélék
Hüllőfajok
Mexikó hüllői
Az Amerikai Egyesült Államok hüllői
{ { Taxobox |name = Keleti korallkígyó |image = Coraljpg |image_caption = | status = LC | status_system = iucn3.1 | trend = stable | regnum = Állatok ( Animalia ) | phylum = Gerinchúrosok ( Chordata ) | subphylum = Gerincesek ( Vertebrata ) | classis = Hüllők ( Reptilia ) |ordo = Pikkelyes hüllők ( Squamata ) |subordo = Kígyók ( Serpentes ) | familia = Mérgessiklófélék ( Elapidae ) | genus = Micrurus | species = M. fulvius | binomial = Micrurus fulvius | binomial_authority = Johann Georg Wagler , | synonyms = Coluber fulvius Linnaeus , Elaps fulvius François Marie Daudin , Vipera fulvia Richard Harlan , Elaps tristis Spencer Fullerton Baird és Charles Frédéric Girard , Elaps fulvius George Albert Boulenger , Micrurus fulvius fulvius Karl Patterson Schmidt , Micrurus fulvius barbouri Schmidt , Micruroides fulvius Stickel , | range_map = USA Coral Snake Range.png | range_map_caption = Elterjedési területe az USA-ban |subdivision = | wikispecies = Micrurus | wikicommonscat = Micrurus fulvius } } A keleti korallkígyó ( Micrurus fulvius ) , más néven harlekinkígyó''' a hüllők ( Reptilia ) osztályának a pikkelyes hüllők ( Squamata ) rendjébe , ezen belül a mérgessiklófélék ( Elapidae ) családjába tartozó faj. Nem állnak védelem alatt . Elterjedése Az Amerikai Egyesült Államok délkeleti és déli részén , valamint Északkelet-Mexikóban gyakori . Észak Karolinától Floridáig megtalálható , van egy populációjuk Közép Alabamában is , nyugaton Mississippi és Kelet-Louisiana állam . Az Egyesült Államok keleti részén élő egyetlen korallkígyófaj. Előfordulása Sok helyen előfordul fenyvesekben , nyílt ligeterdőkben , patakok- , folyópartok mellett , irtásokon . Sokat mozog , de rejtőzködő életmódja miatt ritkán látható , a legtöbb kígyófajtával ellentétben napon sem sütkérezik , így ekkor sem lehet megpillantani . Megjelenése Karcsú , hengeres testű állat , a nyaktól alig elkülönülő kerek fejjel , rövid farokkal , kicsiny , kerek pupillájú szemekkel , látszólag kicsiny szájnyílással , ami azonban megtévesztő , mert képesek vele nagyobb zsákmányt is gond nélkül lenyelni . Átlagos hossza75 cm . Ritkán érik el azmétert . Az eddigi leghosszabb példány7 cm volt . Gyönyörű színeivel a legtöbb kígyót , és hüllőt is felülmúlja . Monadális , testén két vörös gyűrű között csak egy fekete látható , tehát vörös , sárga , fekete , sárga , vörös színek váltakoznak . Testét sima pikkelyek borítják , melyeksorban elrendezett pikkelyekből és lekerekített haspajzsokból állnak , a felpajzsuk egyszerű , alsó farokpajzsaik párosával helyezkednek el . Csatornás fogaik mögött egyetlenegy tömör foguk sincs . Állandó és folyamatosan kint lévő , üreges méregfogaiknál a méreg nem a fogban van , hanem az ínyből fecskendeződik ki . A méregfogak rögzítettek , nem mozgathatóak , kizárják a véletlen marás esélyét . Életmódja Szereti a trópusi éghajlatú dombokat , de élőhely szempontjából nem igazán válogatós . Mocsaras , homokos , sziklás , fás területeken egyaránt előfordul . Félénksége miatt lakott területekre nem húzódik be . Ideje nagy részét a föld alatt tölti , a felszínen törmelékhalmok , levélkupacok között rejtőzik . Nem mászik fára vagy bokorra , mint sok más kígyó . Minden más kígyófajjal , élőlénnyel , sőt saját fajtársaival szemben is agresszív . Az embert nagyon ritkán marják meg , ha igen , az szinte mindig emberi gondatlanság , rálépnek vagy meg akarják fogni . Még a fogságban tartott példányok viselkedése is kiszámíthatatlan . Ha más kígyókat észlel , hirtelen tekercsbe hajtja a testét , majd újra kibontja a gyűrűit . Ha ingerlik is , farkát rezegtetni kezdi és durrogó hangot ad ki . Támadó állást soha nem vesz fel , veszély esetén a fejét a földre nyomja , vagy elrejti a test kanyarulatai közé . Mozgása nem igazán ügyes , izomereje is elmarad más fajokéhoz képest . Teste elülső részét nem tudja felemelni , vagy hátsó részét lengetni . Ennek ellenére elég gyors , a földbe is képes beásni magát . Nagyon szereti a vizet . Mozogni is főleg nyirkos , felhős időben , esőben , vagy eső után szokott . Szabadon ismeretlen az élettartama , fogságban általábanévig él . Szaporodása A nőstényekéves korban érik el az ivarérettséget cm-es testhosszúság környékén , a hímek rövidebb idő alatt válnak ivaréretté . Magányos állatok , csak tavasszal , párzáskor keresik a másik nemet , de ekkor is agresszívak egymással.hosszúkás elnyújtott tojását a nőstény föld alatti üregbe , rönkök , vagy korhadó ágak alá rakja , melyek kikelése májustól júliusig tart . A kikelt kiskígyók23 cm hosszúak és mind mintázatukban , mind méreg erősségükben ugyanolyanok mint a felnőtt példányok . A testhosszukéven belül megduplázódik . Tápláléka Elsősorban kígyókkal táplálkozik , de gyíkokat , békákat , madarakat , halakat , rovarokat , valamint a saját fajtársait is megeszi . Áldozatait mérge befecskendezésével öli meg . Mérge Az Amerikai Egyesült Államokban előforduló mérgeskígyó marások-át , a halálesetek zömét csörgőkígyók okozzák . A maradék-ban főleg rezesfejű kígyók , illetve kisebbrészt gyapotszájú kígyók és csak kevesebb mint-ban a korallkígyók a vétkesek . A mérges kígyók marása nem mindig vezet mérgezéshez . A viperafélék marásainak kb.-ában valójában nem kerül méreg a sebbe , ez az arány a kobráknál és a korallkígyóknál kb . . Összesen pár eset történt , ahol marása halállal végződött . Egyrészt ez köszönhető félénk magatartásának , ha teheti inkább elmenekül , másrészt kicsi fejük miatt , harapáskor ahhoz , hogy az ínyből kijusson a méreg , bele kell rágnia magát a megharapott felületbe . Maráskor a harapás körüli szöveteket alig károsítja , csak kis mértékben keletkezik duzzanat , vagy fájdalom , a seb helye esetleg bizsereghet , a közeli izmok gyengesége is előfordulhat . A komolyabb tünetek kialakulásához több órára van szükség . Ezen idő hosszúsága nagyon sok mindentől függ , pl. a marás helyétől , nemtől , életkortól , testsúlytól , egészségi állapottól . 1-2 óra múlva általános gyengeség , rendezetlen izomműködés , látás- és beszédzavarok , fokozott nyálelválasztás , nyelési nehézségek , néha igen nagymértékű légzési rendellenesség , majd halál is bekövetkezhet . Mérge posztszinaptikus ideg- és izomméreg , elsősorban a tüdőt támadja meg . A világlegveszélyesebb mérgű kígyója közé tartozik . Tartása TerráriumaC°-os hőmérsékletű legyen , aljzatán ásásra alkalmas tőzeggel , melyen valamilyen fa , vagy műanyag fedőlap , ami alá a kígyó biztonsággal elrejtőzhet . Táplálása kisebb kígyókkal , vakondgyíkokkal történhet . Nem hobbiállat , tartása inkább hivatásos bemutatóhelyeknek , vagy tudományos gyűjteményeknek javasolt . Hasonló fajok Összetéveszthető a Texasi korallkígyóval ( Micrurus tener ) és a Vörös királysiklóval ( Lampropeltis triangulum ) '' . Az utóbbi nem mérges kígyó . Érdekesség Az Amerikai polgárháborúban az első haláleset egy keleti korallkígyó marása miatt történt . Mérgével kutatásokat végeznek , rák , AIDS és más komolyabb betegségekre . Jegyzetek Mérgessiklófélék Hüllőfajok Mexikó hüllői Az Amerikai Egyesült Államok hüllői