Radonić (Drniš)
Radonić falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében. Közigazgatásilag Drnišhez tartozik.

Fekvése 
Šibeniktől légvonalban 13, közúton 17 km-re északkeletre, községközpontjától légvonalban 13, közúton 21 km-re délnyugatra, Dalmácia középső részén, a Kremen-hegy északi lábánál fekszik. Ma Radonić egy része Drniš községhez és a mirlovići Nagyboldogasszony plébániához, másik része Šibenik községhez és a konjevrati Keresztelő Szent János plébániához tartozik.

Története 
Radonić területe már ősidők óta lakott. A mai település valószínűleg a környező falvakkal egyidőben, a šibeniki püspökség alapítása 1298 után keletkezett. A történeti források a 14. és a 15. században Šibenikhez tartozó településként említik. Neve valószínűleg a középkori "Radićani" nevű hely, vagy a középkori (1443-ban említett) konjevrati Radunić-Raduničić nemzetség nevéből származik. Lakói főként mezőgazdaságból, állattenyésztésből éltek és a környező szántóföldeket, kerteket és szőlőket művelték, terményeiket a közeli városban adták el. Az élet viszonylag békésen zajlott egészen 1463-ig amikor a török meghódította Boszniát. Ezután a Šibeniktől északra fekvő többi településsel együtt lakói állandó rettegésban éltek. Az állandó fenygetettség miatt elsősorban Šibenik városától,  a velencei hatóságoktól vártak védelmet. Az első nagyobb támadás 1468 őszén érte ezt a vidéket amikor Radonić, Brnjica, Goriš és Pokrovnik falvakat rabolta ki és pusztította el a török, lakosságukat pedig elűzte, vagy rabságba hurcolta. Ezekről a véres napokról számolt be a neves šibeniki költő és történetíró, székeskáptalani kanonok, a püspökség általános vikáriusa Juraj Šižgorić 1477-ben írt „Elegiarum et carminum libri tres” (Elégiák és költemények könyve) című művében. Ezt több támadás is követte, melyek következtében a megmaradt lakosság is a partmenti városokban és a szigeteken keresett menedéket. Sorra estek el a környező erősségek is, így Skradin és Knin 1522-ben, Ostrovica 1523-ban, Klissza 1537-ben. 1543-ban a török felégette Pokrovnikot, melyet akkor Ugarcinak neveztek. Ezzel a plébánia is megszűnt működni. A török a puszta vidékekre új muszlim lakosságot telepített, de mellettük jöttek morlakoknak nevezett vlach pásztorok is. A vlachok nagyobb arányú betelepülése a 16. század folyamán történt, amikor teljesen benépesítették a Krkától keletre fekvő 33 települést. Ez az állapot a 17. század végéig tartott, amikor a vereségek hatására a muszlim lakosság elmenekült és kisebb számban visszatértek a korábbi menekültek leszármazottai. Közéjük tartoztak a Živkovićok, akiket a šibeniki varoši anyakönyvek még 1668-ban „Xifcouich” alakban említenek. Nagyobb számú új horvát lakosság érkezett Boszniából és Likából. Miután a terület végleg felszabadult a török uralom alól 1677-ben megalapították a mirlovići plébániát, melyhez a korábban Pokrovnikhoz tartozó településeket is hozzácsatolták. A konjevrati plébániát, amely már a šibeniki püspökség alapítása előtt  is létezett még 1648-ban hozzácsatolták a  varoši plébániához. A konjevrati plébániához tartozott Radonić egy része is, amelynek lakói a török távozása után a közelebb fekvő Pokrovnikra temetkeztek. A plébánia csak 1861-ben lett újra önálló, anyakönyveit is azóta vezetik.  1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. A falunak 1857-ben 684, 1910-ben 885 lakosa volt. Az első világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. Živkovići nevű településrészén 1953-ban új négyosztályos alapiskolát építettek, mely ma is működik.  1991-ben csaknem teljes lakossága horvát nemzetiségű volt, akik a mirlovići plébániához tartoztak. A településnek 2011-ben 412 lakosa volt.

Lakosság

Jegyzetek

További információk
 Drniš község hivatalos oldala 
 Radonić története 
 A spliti ferences rendtartomány honlapja 

Šibenik-Knin megye települései
Radonić falu Horvátországban Šibenik-Knin megyében . Közigazgatásilag Drnišhez tartozik . Fekvése Šibeniktől légvonalban közútonkm-re északkeletre , községközpontjától légvonalban közútonkm-re délnyugatra , Dalmácia középső részén , a Kremen-hegy északi lábánál fekszik . Ma Radonić egy része Drniš községhez és a mirlovići Nagyboldogasszony plébániához , másik része Šibenik községhez és a konjevrati Keresztelő Szent János plébániához tartozik . Története Radonić területe már ősidők óta lakott . A mai település valószínűleg a környező falvakkal egyidőben , a šibeniki püspökség alapításaután keletkezett . A történeti források a és a században Šibenikhez tartozó településként említik . Neve valószínűleg a középkori " Radićani " nevű hely , vagy a középkoriban említett ) konjevrati Radunić-Raduničić nemzetség nevéből származik . Lakói főként mezőgazdaságból , állattenyésztésből éltek és a környező szántóföldeket , kerteket és szőlőket művelték , terményeiket a közeli városban adták el . Az élet viszonylag békésen zajlott egészenig amikor a török meghódította Boszniát . Ezután a Šibeniktől északra fekvő többi településsel együtt lakói állandó rettegésban éltek . Az állandó fenygetettség miatt elsősorban Šibenik városától , a velencei hatóságoktól vártak védelmet . Az első nagyobb támadásőszén érte ezt a vidéket amikor Radonić, Brnjica , Goriš és Pokrovnik falvakat rabolta ki és pusztította el a török , lakosságukat pedig elűzte , vagy rabságba hurcolta . Ezekről a véres napokról számolt be a neves šibeniki költő és történetíró , székeskáptalani kanonok , a püspökség általános vikáriusa Juraj Šižgorićben írt „ Elegiarum et carminum libri tres” ( Elégiák és költemények könyve ) című művében . Ezt több támadás is követte , melyek következtében a megmaradt lakosság is a partmenti városokban és a szigeteken keresett menedéket . Sorra estek el a környező erősségek is , így Skradin és Kninben , Ostrovicaban , Klisszaben.ban a török felégette Pokrovnikot , melyet akkor Ugarcinak neveztek . Ezzel a plébánia is megszűnt működni . A török a puszta vidékekre új muszlim lakosságot telepített , de mellettük jöttek morlakoknak nevezett vlach pásztorok is . A vlachok nagyobb arányú betelepülése a század folyamán történt , amikor teljesen benépesítették a Krkától keletre fekvőtelepülést . Ez az állapot a század végéig tartott , amikor a vereségek hatására a muszlim lakosság elmenekült és kisebb számban visszatértek a korábbi menekültek leszármazottai . Közéjük tartoztak a Živkovićok , akiket a šibeniki varoši anyakönyvek mégban „ Xifcouich” alakban említenek . Nagyobb számú új horvát lakosság érkezett Boszniából és Likából . Miután a terület végleg felszabadult a török uralom alólben megalapították a mirlovići plébániát , melyhez a korábban Pokrovnikhoz tartozó településeket is hozzácsatolták . A konjevrati plébániát , amely már a šibeniki püspökség alapítása előtt is létezett mégban hozzácsatolták a varoši plébániához . A konjevrati plébániához tartozott Radonić egy része is , amelynek lakói a török távozása után a közelebb fekvő Pokrovnikra temetkeztek . A plébánia csakben lett újra önálló , anyakönyveit is azóta vezetik. ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . A falunakbenbenlakosa volt . Az első világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . Živkovići nevű településrészénban új négyosztályos alapiskolát építettek , mely ma is működik. ben csaknem teljes lakossága horvát nemzetiségű volt , akik a mirlovići plébániához tartoztak . A településnekbenlakosa volt . Lakosság Jegyzetek További információk Drniš község hivatalos oldala Radonić története A spliti ferences rendtartomány honlapja Šibenik-Knin megye települései