Via Egnatia
A Via Egnatia (ógörög Egnatia Hodosz /  Ἐγνατία Ὁδός) az ókori Római Birodalom egyik jelentős, mintegy 1100 kilométer hosszú kereskedelmi és hadi útja volt, amely az Adriai-tenger keleti partvidékét kötötte össze nyugat–keleti irányban Byzantiummal. Nyomvonala Illyricum és Macedonia, valamint a későbbi Thracia provinciákat szelte át. Építése a független Illír Királyság Róma általi leverését követően, i. e. 148 és 117 között indult meg a birodalom prokonzulja, Gnaeus Egnatius irányításával, aki az út névadójává is vált (Via Egnatia a. m. ’Egnatius-út’). A terv az volt, hogy a birodalmi fővárosból a brundisiumi partvidékig (ma Brindisi, Olaszország) vezető, addigra már teljes hosszában kiépült Via Appia végpontján – esetleg Hydruntumban (ma Otranto) – kihajózók a Balkán-félszigeten hasonló minőségben kiépített úton közelíthessék meg a keleti országrészeket. A rómaiak a korban két jelentősebb kikötőt is használtak a tengerszoros túlpartján, így a Via Egnatiának két kiindulópontja volt: egyike Dyrrachiumnál, a másik pedig Apolloniánál. E két útszakasz Asparagium Dyrrachinorumnál egyesült, majd a Genusus (Shkumbin) folyó völgyét követve i. e. 120-ig a Hebrosz (Marica) folyó partján álló Cypseláig épült ki. Az út befejezése, a Byzantiumig vezető szakasz kiépítése Augustus római császár nevéhez fűződik.

A római útépítési hagyományoknak megfelelően a Via Egnatia közel 6 méter széles, mélyen alapozott, kőburkolatú út volt. Tartósságának tanúsága, hogy még a középkor évszázadaiban is használatban állt mint fontos kereskedelmi út, illetve a hódító hadak felvonulását megkönnyítő útvonal. Egyebek mellett a 11. századi normann, majd 14. századi oszmán-török betörések és hódítások sikeréhez is nagyban hozzájárult.

A mai Durrës és Ohrid között húzódó, SH4-es, SH7-es és SH3-as jelölésű albániai autóutak több szakasza az egykori Via Egnatiára, vagy azzal párhuzamosan épült. A több mint kétezer éves út egyes részei ma is láthatóak, így például Elbasan közelében a Shkumbin felett átívelő, eredetileg ötlyukú híd (topciasi híd), amelyet a későbbi évszázadokban is aktívan használtak, és bővítettek. Albániában további Via Egnatia-hidak és útszakaszok maradványai láthatóak ma is Xibraka és Qukës térségében.

A Via Egnatia települései 

Az alábbi táblázat a Via Egnatia által érintett jelentősebb korabeli településeket tünteti fel, nyugatról keleti irányba haladva.

Jegyzetek

Források 

Via Egnatia
Albániai régészeti lelőhelyek
A Via Egnatia ( ógörög Egnatia Hodosz / Ἐγνατία Ὁδός ) az ókori Római Birodalom egyik jelentős , mintegykilométer hosszú kereskedelmi és hadi útja volt , amely az Adriai-tenger keleti partvidékét kötötte össze nyugat–keleti irányban Byzantiummal . Nyomvonala Illyricum és Macedonia , valamint a későbbi Thracia provinciákat szelte át . Építése a független Illír Királyság Róma általi leverését követően , i. e.ésközött indult meg a birodalom prokonzulja , Gnaeus Egnatius irányításával , aki az út névadójává is vált ( Via Egnatia a. m . ’Egnatius-út’ ) . A terv az volt , hogy a birodalmi fővárosból a brundisiumi partvidékig ( ma Brindisi , Olaszország ) vezető , addigra már teljes hosszában kiépült Via Appia végpontján – esetleg Hydruntumban ( ma Otranto ) – kihajózók a Balkán-félszigeten hasonló minőségben kiépített úton közelíthessék meg a keleti országrészeket . A rómaiak a korban két jelentősebb kikötőt is használtak a tengerszoros túlpartján , így a Via Egnatiának két kiindulópontja volt : egyike Dyrrachiumnál , a másik pedig Apolloniánál . E két útszakasz Asparagium Dyrrachinorumnál egyesült , majd a Genusus ( Shkumbin ) folyó völgyét követve i. e.ig a Hebrosz ( Marica ) folyó partján álló Cypseláig épült ki . Az út befejezése , a Byzantiumig vezető szakasz kiépítése Augustus római császár nevéhez fűződik . A római útépítési hagyományoknak megfelelően a Via Egnatia közelméter széles , mélyen alapozott , kőburkolatú út volt . Tartósságának tanúsága , hogy még a középkor évszázadaiban is használatban állt mint fontos kereskedelmi út , illetve a hódító hadak felvonulását megkönnyítő útvonal . Egyebek mellett a századi normann , majd századi oszmán-török betörések és hódítások sikeréhez is nagyban hozzájárult . A mai Durrës és Ohrid között húzódó , SH4-es , SH7-es és SH3-as jelölésű albániai autóutak több szakasza az egykori Via Egnatiára , vagy azzal párhuzamosan épült . A több mint kétezer éves út egyes részei ma is láthatóak , így például Elbasan közelében a Shkumbin felett átívelő , eredetileg ötlyukú híd ( topciasi híd ) , amelyet a későbbi évszázadokban is aktívan használtak , és bővítettek . Albániában további Via Egnatia-hidak és útszakaszok maradványai láthatóak ma is Xibraka és Qukës térségében . A Via Egnatia települései Az alábbi táblázat a Via Egnatia által érintett jelentősebb korabeli településeket tünteti fel , nyugatról keleti irányba haladva . Jegyzetek Források Via Egnatia Albániai régészeti lelőhelyek