Júrei
A júrei【幽霊】, a japán jókaiokban felbukkanó alak, a nyugati kultúrában a kísértetekkel hozható összefüggésbe. A szó két kandzsiból épül fel: a 幽 (jú) jelentése mély, rejtett, és 霊 (rei), melynek jelentése lélek, szellem. Egyéb elnevezései a bórei (亡霊 – „tönkretett, vagy elhunyt lélek”), Sirjó (死霊 – „halott lélek”), vagy a sokkal tágabb jelentéssel bíró Jókai (妖怪 – „szellem”), vagy Obake (お化け – „változó dolog”).

A kínai és nyugati kultúrában megtalálható kísértetekhez hasonlóan, a júreiek is a túlvilágtól elszakítottnak vélt, háborgó lelkek.

Japán túlvilág 
A tradicionális japán hiedelem szerint, minden ember rendelkezik lélekkel, amit reikonnak (霊魂) hívunk. Az ember halálakor a reikon elhagyja a testet, és egyfajta purgatóriumba lép, ahol a temetés, és a temetést megelőző rituálék elvégzésére vár, hogy ezáltal elődjei közé léphessen. Ha mindezeket sikeresen elvégzik, a hiedelem szerint a reikon, a még élő család védelmezőjévé válik, és minden év augusztusában, a bon fesztivál alatt visszatér családjához, hogy hálát adhassanak neki.

Ha azonban az ember hirtelen, vagy erőszakos módon hal meg, mint például emberölés, vagy öngyilkosság, és a megfelelő rituálék nem kerülnek elvégzésre, vagy ha a lélek olyan erőteljes érzelmek hatása alatt áll, mint a bosszúvágy, szeretet, féltékenység, gyűlölet, vagy bánat, akkor úgy tartják, hogy a reikon, júreié alakul, ami azután képes átjárni a két világ között. Az érzelemnek, vagy gondolatnak, különösképpen erősnek kell lennie, és akár a legártalmatlanabb gondolatok is megzavarhatják a halott nyugalmát. Miután egy gondolat belép a haldokló ember elméjébe, a júrei visszatér, hogy elvégezze az utolsó kigondolt cselekedetet, és csak azután lép be a reinkarnáció ciklusába.

A júrei ezután a Földön marad, amíg a hiányzó rituálék elvégzésével, vagy az érzelmi konfliktus (ami evilághoz köti) megoldásával, nyugovóra nem térhet. Ha a rituálék nem fejeződnek be, vagy a konfliktus megoldatlan marad, a júrei a Földön marad kísérteni.

Általában minél alacsonyabb a társadalmi rangja annak az embernek, aki erőszakos halált halt, vagy akivel élete során erőszakosan bántak, annál erősebb júreiként tér vissza. Ilyen eseteket illusztrál a Jocuja Kaidan történetben Oiva sorsa, vagy a Bancsó szarajasikiben Okiku története.

Megjelenés 

A 17. század végén, a "Hjakumonogatari Kaidankai" nevezetű játék terjedt el Japánban, és a kaidan(szellemtörténet) népszerűvé vált a színházban, irodalomban, és egyéb művészeti ágakban. Már ebben az időben sajátos jellegzetességekkel különböztették meg az élőktől, hogy a júrei karakterek könnyedén felismerhetőek legyenek.

Az első, mára már hagyományossá vált júrei alakot, Marujama Ókjo alkotta meg, a „The Ghost of Oyuki” című festményén. A legtöbb júrei festmény a Zenshó-anban található, Tokióban, amik csak augusztusban láthatók, mivel a hagyomány szerint ez a hónap, a lelkek hónapja.

Napjainkban a júrei ábrázolás többnyire azonos, a karakter kísértet jellege könnyen beazonosítható, és a japán kultúra szempontjából hiteles.

 Fehér ruházat: A júrei általában fehér ruhában jelenik meg, ami az Edo-korban, a temetésre használt fehér kimonót jelképezi. A sintó vallásban a fehér szín, a tisztaságot jelentette, ami a papok és a holtak színének számított.
 Fekete haj: A júrei haja általában hosszú, fekete, és kócos, ami egyesek szerint a kabuki színházból lett átvéve, ahol minden színész parókát hordott. Ez azonban tévhit: ebben a korban a japán nők hosszú hajat növesztettek, amit feltűzve hordtak, és csak temetésen lett kiengedve.
 Kezek és lábak: A júreikre jellemző, hogy nincs lábuk, így a levegőben lebegnek. Kezeik élettelenül lógnak vállaik mellett kinyújtva. Ezek a tulajdonságok az edo-kori festményekből erednek, amiket aztán a kabuki vett át. Ezekben a színházakban, a lábak hiányát gyakran hosszú kimonóval ábrázolták, vagy a színészt kötelekkel, a levegőben lógatták.
 Hitodama: A júreieket gyakran ábrázolják lebegő tűz (hitodama) kíséretében, ami többnyire lila, zöld, vagy kék színű.

Csoportosítás 
Bár minden japán kísértet júrei, a haláluk, és a Földhöz kötött feladatuk alapján, különböző kategóriákba csoportosíthatjuk őket.

 Onrjó: Bosszúálló kísértetek, akik az ellenük tett erőszak miatt, visszatérnek a purgatóriumból.
 Ubume: Anya kísértet, aki szülés közben, vagy kisgyerekeket hátrahagyva távozott el. Ez a júrei visszatér gyerekeihez, hogy vigyázzoon rájuk, gyakran még édességet is hoz nekik.
 Gorjó: Bosszúálló kísértetek az arisztokráciából, főképpen azok, aki mártírhalált haltak.
 Funajúrei: Olyan kísértetek, akik a tengerben vesztették életüket. Ezeket a szellemeket néha hal jellegű emberként ábrázolják, néhánynak még akár sellőhöz hasonló alakja is van.
 Zashiki-varashi: Gyerekek kísértetei. Ezek a kísértetek többnyire csintalanok, játékosak, mintsem veszélyesek.
 Samurai Ghosts: A Taira–Minamoto-háború veteránjai, akik a háborúban estek el. Ezek a harcos kísértetek szinte csak és kizárólag a Nóban jelennek meg. Más júreiekkel ellentétben, ezeket a kísérteteket általában lábakkal ábrázolják.
 Seductress Ghosts: Olyan nők vagy férfiak, akik haláluk előtt szerelmi viszonyt folytattak egy másik személlyel. Ilyen kísértetek találhatók meg a Botan Dóróban.
 Earth-bound spirits (地縛霊): A legritkább júreiek. Ezek a lelkek nem keresnek beteljesülést, hanem csupán egy adott helyszínhez, vagy helyzethez kötődnek. Híres példa erre Okiku története, vagy a „Ju-On: The Grudge” című film.

Kísértetjárás 
A júreiek nem bolyonganak céltalanul, hanem inkább egy konkrét helyszín közelében maradnak, mint például haláluk helyszíne, vagy ahol testük megtalálható, de előfordulhat az is, hogy gyilkosukat, vagy szerettüket követik. Általában hajnali 2 és 3 óra között jelennek meg, ami „természetfeletti órának” számít Japánban, mert ekkor a legvékonyabb a határ az élők, és a holtak világa között.

A júreiek addig kísértik a kiválasztott személyt, vagy helyszínt, amíg céljuk be nem teljesül, és tovább nem léphetnek a túlvilágra. Azonban néhány különösen erős júrei, főképpen az onrjók, gyilkosuk méltó büntetésének elnyerése után is tovább folytatják a kísértést.

Híres kísértetjárta helyszínek 

Néhány híres helyszín, amikről úgy tartják, hogy júreiek kísértik, a Himedzsi várkastély kútja, amit Okiku szelleme kísért, és Aokigahara, ami a Fudzsi hegy tövében található hírhedt öngyilkossági helyszín. Továbbá egy rendkívül erős onrjóról, Oiváról, az a mondás járja, hogy bosszút áll minden olyan színészen, aki színdarabban, vagy filmben az ő alakját személyesíti meg.

Okiku, Oiva és Ocuja képviselik a „három nagy júreit” (三大幽霊) a japán kultúrában. Ezeknek a júreiknek a történeteit évszázadokon át mesélték, karakterük és sorsuk pedig nagy hatással volt a japán művészetekre és társadalomra.

Jegyzetek

Források 
 Davisson, Zack. Yūrei The Japanese Ghost. Chin Music Press, 2014. .
 Foster, Michael Dylan. Pandemonium and Parade Japanese Demonology and the Culture of Yōkai. University of California Press, Berkeley 2009. .
 Foster, Michael Dylan. The Book of Yōkai: Mysterious Creatures of Japanese Folklore. Shinonome Kijin. University of California Press, Oakland, 2014. .
 Iwasaka, Michiko; Toelken, Barre. Ghosts And The Japanese: Cultural Experience in Japanese Death Legends. Utah: Utah State University Press, 1994. .
 Yanigata, Kunio. 定本柳田國男集. Chikuma Shobō, Tokió, 1970.

Fordítás 
 

Japán mitológia
A júrei 【 幽霊 】 , a japán jókaiokban felbukkanó alak , a nyugati kultúrában a kísértetekkel hozható összefüggésbe . A szó két kandzsiból épül fel : a 幽 ( jú ) jelentése mély , rejtett , és 霊 ( rei ) , melynek jelentése lélek , szellem . Egyéb elnevezései a bórei ( 亡霊 – „ tönkretett , vagy elhunyt lélek” ) , Sirjó ( 死霊 – „ halott lélek” ) , vagy a sokkal tágabb jelentéssel bíró Jókai ( 妖怪 – „ szellem” ) , vagy Obake ( お化け – „ változó dolog” ) . A kínai és nyugati kultúrában megtalálható kísértetekhez hasonlóan , a júreiek is a túlvilágtól elszakítottnak vélt , háborgó lelkek . Japán túlvilág A tradicionális japán hiedelem szerint , minden ember rendelkezik lélekkel , amit reikonnak ( 霊魂 ) hívunk . Az ember halálakor a reikon elhagyja a testet , és egyfajta purgatóriumba lép , ahol a temetés , és a temetést megelőző rituálék elvégzésére vár , hogy ezáltal elődjei közé léphessen . Ha mindezeket sikeresen elvégzik , a hiedelem szerint a reikon , a még élő család védelmezőjévé válik , és minden év augusztusában , a bon fesztivál alatt visszatér családjához , hogy hálát adhassanak neki . Ha azonban az ember hirtelen , vagy erőszakos módon hal meg , mint például emberölés , vagy öngyilkosság , és a megfelelő rituálék nem kerülnek elvégzésre , vagy ha a lélek olyan erőteljes érzelmek hatása alatt áll , mint a bosszúvágy , szeretet , féltékenység , gyűlölet , vagy bánat , akkor úgy tartják , hogy a reikon , júreié alakul , ami azután képes átjárni a két világ között . Az érzelemnek , vagy gondolatnak , különösképpen erősnek kell lennie , és akár a legártalmatlanabb gondolatok is megzavarhatják a halott nyugalmát . Miután egy gondolat belép a haldokló ember elméjébe , a júrei visszatér , hogy elvégezze az utolsó kigondolt cselekedetet , és csak azután lép be a reinkarnáció ciklusába . A júrei ezután a Földön marad , amíg a hiányzó rituálék elvégzésével , vagy az érzelmi konfliktus ( ami evilághoz köti ) megoldásával , nyugovóra nem térhet . Ha a rituálék nem fejeződnek be , vagy a konfliktus megoldatlan marad , a júrei a Földön marad kísérteni . Általában minél alacsonyabb a társadalmi rangja annak az embernek , aki erőszakos halált halt , vagy akivel élete során erőszakosan bántak , annál erősebb júreiként tér vissza . Ilyen eseteket illusztrál a Jocuja Kaidan történetben Oiva sorsa , vagy a Bancsó szarajasikiben Okiku története . Megjelenés A század végén , a " Hjakumonogatari Kaidankai " nevezetű játék terjedt el Japánban , és a kaidan( szellemtörténet ) népszerűvé vált a színházban , irodalomban , és egyéb művészeti ágakban . Már ebben az időben sajátos jellegzetességekkel különböztették meg az élőktől , hogy a júrei karakterek könnyedén felismerhetőek legyenek . Az első , mára már hagyományossá vált júrei alakot , Marujama Ókjo alkotta meg , a „ The Ghost of Oyuki” című festményén . A legtöbb júrei festmény a Zenshó-anban található , Tokióban , amik csak augusztusban láthatók , mivel a hagyomány szerint ez a hónap , a lelkek hónapja . Napjainkban a júrei ábrázolás többnyire azonos , a karakter kísértet jellege könnyen beazonosítható , és a japán kultúra szempontjából hiteles . Fehér ruházat : A júrei általában fehér ruhában jelenik meg , ami az Edo-korban , a temetésre használt fehér kimonót jelképezi . A sintó vallásban a fehér szín , a tisztaságot jelentette , ami a papok és a holtak színének számított . Fekete haj : A júrei haja általában hosszú , fekete , és kócos , ami egyesek szerint a kabuki színházból lett átvéve , ahol minden színész parókát hordott . Ez azonban tévhit : ebben a korban a japán nők hosszú hajat növesztettek , amit feltűzve hordtak , és csak temetésen lett kiengedve . Kezek és lábak : A júreikre jellemző , hogy nincs lábuk , így a levegőben lebegnek . Kezeik élettelenül lógnak vállaik mellett kinyújtva . Ezek a tulajdonságok az edo-kori festményekből erednek , amiket aztán a kabuki vett át . Ezekben a színházakban , a lábak hiányát gyakran hosszú kimonóval ábrázolták , vagy a színészt kötelekkel , a levegőben lógatták . Hitodama : A júreieket gyakran ábrázolják lebegő tűz ( hitodama ) kíséretében , ami többnyire lila , zöld , vagy kék színű . Csoportosítás Bár minden japán kísértet júrei , a haláluk , és a Földhöz kötött feladatuk alapján , különböző kategóriákba csoportosíthatjuk őket . Onrjó : Bosszúálló kísértetek , akik az ellenük tett erőszak miatt , visszatérnek a purgatóriumból . Ubume : Anya kísértet , aki szülés közben , vagy kisgyerekeket hátrahagyva távozott el . Ez a júrei visszatér gyerekeihez , hogy vigyázzoon rájuk , gyakran még édességet is hoz nekik . Gorjó : Bosszúálló kísértetek az arisztokráciából , főképpen azok , aki mártírhalált haltak . Funajúrei : Olyan kísértetek , akik a tengerben vesztették életüket . Ezeket a szellemeket néha hal jellegű emberként ábrázolják , néhánynak még akár sellőhöz hasonló alakja is van . Zashiki-varashi : Gyerekek kísértetei . Ezek a kísértetek többnyire csintalanok , játékosak , mintsem veszélyesek . Samurai Ghosts : A Taira–Minamoto-háború veteránjai , akik a háborúban estek el . Ezek a harcos kísértetek szinte csak és kizárólag a Nóban jelennek meg . Más júreiekkel ellentétben , ezeket a kísérteteket általában lábakkal ábrázolják . Seductress Ghosts : Olyan nők vagy férfiak , akik haláluk előtt szerelmi viszonyt folytattak egy másik személlyel . Ilyen kísértetek találhatók meg a Botan Dóróban . Earth-bound spirits ( 地縛霊 ) : A legritkább júreiek . Ezek a lelkek nem keresnek beteljesülést , hanem csupán egy adott helyszínhez , vagy helyzethez kötődnek . Híres példa erre Okiku története , vagy a „ Ju-On : The Grudge” című film . Kísértetjárás A júreiek nem bolyonganak céltalanul , hanem inkább egy konkrét helyszín közelében maradnak , mint például haláluk helyszíne , vagy ahol testük megtalálható , de előfordulhat az is , hogy gyilkosukat , vagy szerettüket követik . Általában hajnaliésóra között jelennek meg , ami „ természetfeletti órának” számít Japánban , mert ekkor a legvékonyabb a határ az élők , és a holtak világa között . A júreiek addig kísértik a kiválasztott személyt , vagy helyszínt , amíg céljuk be nem teljesül , és tovább nem léphetnek a túlvilágra . Azonban néhány különösen erős júrei , főképpen az onrjók , gyilkosuk méltó büntetésének elnyerése után is tovább folytatják a kísértést . Híres kísértetjárta helyszínek Néhány híres helyszín , amikről úgy tartják , hogy júreiek kísértik , a Himedzsi várkastély kútja , amit Okiku szelleme kísért , és Aokigahara , ami a Fudzsi hegy tövében található hírhedt öngyilkossági helyszín . Továbbá egy rendkívül erős onrjóról , Oiváról , az a mondás járja , hogy bosszút áll minden olyan színészen , aki színdarabban , vagy filmben az ő alakját személyesíti meg . Okiku , Oiva és Ocuja képviselik a „ három nagy júreit” ( 三大幽霊 ) a japán kultúrában . Ezeknek a júreiknek a történeteit évszázadokon át mesélték , karakterük és sorsuk pedig nagy hatással volt a japán művészetekre és társadalomra . Jegyzetek Források Davisson , Zack. Yūrei The Japanese Ghost . Chin Music Press , \ . Foster , Michael Dylan . Pandemonium and Parade Japanese Demonology and the Culture of Yōkai . University of California Press, Berkeley \ . Foster , Michael Dylan . The Book of Yōkai : Mysterious Creatures of Japanese Folklore . Shinonome Kijin . University of California Press , Oakland , \ . Iwasaka , Michiko ; Toelken , Barre . Ghosts And The Japanese : Cultural Experience in Japanese Death Legends . Utah : Utah State University Press,\. Yanigata , Kunio . 定本柳田國男集 . Chikuma Shobō , Tokió , Fordítás Japán mitológia