Sárgatorkú bülbül
A sárgatorkú bülbül (Atimastillas flavicollis) a verébalakúak (Passeriformes) rendjébe, ezen belül a bülbülfélék (Pycnonotidae) családjába és az Atimastillas nembe tartozó egyedüli faj.

Rendszerezése 
A fajt William John Swainson angol ornitológus írta le 1837-ben, a Haematornis nembe Haematornis flavicollis néven. Sorolták a Chlorocichla nembe Chlorocichla flavicollis néven is.

Alfajok 
 Atimastillas flavicollis flavicollis (Swainson, 1837) – Szenegáltól és délnyugat-Malitól Nigériágig, észak-Kamerunig, északnyugat-Közép-afrikai Köztársaságig, Sierra Leonéig, észak-Elefántcsontpartig, délkelet-Ghánáig, dél-Beninig;
 Atimastillas flavicollis sorror (Neumann, 1914) – északközép-Kameruntól dél-Közép-afrikai Köztársaságig, délnyugat-Dél-Szudánig, a Kongói Köztársaságig és közép-Kongói Demokratikus Köztársaságig, középnyugat-Etiópia;
 Atimastillas flavicollis flavigula (Cabanis, 1880) – Angola, délkelet- és kelet-Kongói Demokratikus Köztársaság, Uganda, nyugat-Kenya, nyugat-Tanzánia.

Előfordulása 
Benin, Bissau-Guinea, Burkina Faso, Elefántcsontpart, Gambia, Ghána, Guinea, Kamerun, a Közép-afrikai Köztársaság, Mali, Nigéria, Sierra Leone, Szenegál és Togo területén honos.

Természetes élőhelyei a szubtrópusi és trópusi, síkvidéki esőerdők, szavannák és cserjések, folyók és patakok környékén, valamint ültetvények, szántóföldek és vidéki kertek. Állandó, nem vonuló faj.

Megjelenése 
Testhossza 22 centiméter testtömege 37-60 gramm.

Életmódja 
Gyümölcsökkel és rovarokkal táplálkozik.

Természetvédelmi helyzete 
Az elterjedési területe rendkívül, egyedszáma pedi stabil. A Természetvédelmi Világszövetség Vörös listáján nem fenyegetett fajként szerepel.

Jegyzetek

Források

További információk 
 Képek az interneten a fajról
 
 

Madárfajok
Bülbülfélék
Benin madarai
Bissau-Guinea madarai
Burkina Faso madarai
Elefántcsontpart madarai
Gambia madarai
Ghána madarai
Guinea madarai
Kamerun madarai
A Közép-afrikai Köztársaság madarai
Mali madarai
Nigéria madarai
Sierra Leone madarai
Szenegál madarai
Togo madarai
A sárgatorkú bülbül ( Atimastillas flavicollis ) a verébalakúak ( Passeriformes ) rendjébe , ezen belül a bülbülfélék ( Pycnonotidae ) családjába és az Atimastillas nembe tartozó egyedüli faj. Rendszerezése A fajt William John Swainson angol ornitológus írta leben , a Haematornis nembe Haematornis flavicollis néven . Sorolták a Chlorocichla nembe Chlorocichla flavicollis néven is . Alfajok Atimastillas flavicollis flavicollis ( Swainson,– Szenegáltól és délnyugat-Malitól Nigériágig , észak-Kamerunig , északnyugat-Közép-afrikai Köztársaságig , Sierra Leonéig , észak-Elefántcsontpartig , délkelet-Ghánáig , dél-Beninig ; Atimastillas flavicollis sorror ( Neumann,– északközép-Kameruntól dél-Közép-afrikai Köztársaságig , délnyugat-Dél-Szudánig , a Kongói Köztársaságig és közép-Kongói Demokratikus Köztársaságig , középnyugat-Etiópia ; Atimastillas flavicollis flavigula ( Cabanis,– Angola , délkelet- és kelet-Kongói Demokratikus Köztársaság , Uganda , nyugat-Kenya , nyugat-Tanzánia . Előfordulása Benin , Bissau-Guinea, Burkina Faso , Elefántcsontpart , Gambia , Ghána , Guinea , Kamerun , a Közép-afrikai Köztársaság , Mali , Nigéria , Sierra Leone , Szenegál és Togo területén honos . Természetes élőhelyei a szubtrópusi és trópusi , síkvidéki esőerdők , szavannák és cserjések , folyók és patakok környékén , valamint ültetvények , szántóföldek és vidéki kertek . Állandó , nem vonuló faj. Megjelenése Testhosszacentiméter testtömegegramm . Életmódja Gyümölcsökkel és rovarokkal táplálkozik . Természetvédelmi helyzete Az elterjedési területe rendkívül , egyedszáma pedi stabil . A Természetvédelmi Világszövetség Vörös listáján nem fenyegetett fajként szerepel . Jegyzetek Források További információk Képek az interneten a fajról Madárfajok Bülbülfélék Benin madarai Bissau-Guinea madarai Burkina Faso madarai Elefántcsontpart madarai Gambia madarai Ghána madarai Guinea madarai Kamerun madarai A Közép-afrikai Köztársaság madarai Mali madarai Nigéria madarai Sierra Leone madarai Szenegál madarai Togo madarai