Obrovac Sinjski
Obrovac Sinjski falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Sinjhez tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 32, közúton 42 km-re északkeletre, községközpontjától 8 km-re északkeletre, a dalmát Zagora középső részén, a Hrvacei mező északkeleti szélén, a Cetina bal partján, a Sinjből a bosznia-hercegovinai Livnoba vezető 219. számú út mentén fekszik. Han nevű településrészén található az a közúti híd, mely az egyetlen összeköttetést biztosítja Sinj és Split városai felé.

Története 
A település és vidéke a régészeti leletek tanúsága szerint már a legősibb időktől fogva lakott volt. Ezt elsősorban kedvező fekvése tette lehetővé, hiszen Obrovac területe a termékeny Hrvacei mező szélén és a Kamešnica-hegység csúcsai alatti Gljevi fennsíkon található, mely terület már akkor is kiválóan alkalmas volt a mezőgazdasági termelésre és az állattartásra, kereskedelmi szempontból pedig az adta a jelentőségét, hogy itt vezetett át az egyik fontos kereskedelmi út, mely tengerpart irányából a Cetina folyón és a Dinári-hegységen át Bosznia és Hercegovina felé haladt. A folyót Hannál átívelő fontos híd közelében került elő az a kőből faragott véső, mely a paleolitikumból (i. e. 35000 – 10000) származik és ma Sinjben a Cetinai terület múzeumában őrzik. Ez a vidék rendkívül gazdag más történelem előtti leletekben is, melyek közül kiemelkedik az Obrovac határában talált bronz tőr és a szomszédos Gala területén fekvő Gackón feltárt, cölöpökre épített házakból álló ősi település. A legősibb itt élő ismert nép az illírek egyik törzse a dalmátok voltak. Jelenlétükről a Gljev határában található erődített település maradványai, valamint a Bajagićon és Obrovacon található halomsírok tanúskodnak. A rómaiak a 6 és 9 között zajlott utolsó nagy dalmát felkelés leverését követően szilárdították meg hatalmukat a térségben. A Salonából a provincia belseje felé vezető római út a Mostina nevű helynél, a tripalovai malomnál a mai hani hídtól mintegy kétszáz méterre vezetett át a Hippuson, a mai Cetinán. A római jelenlétet a Gala területén előkerült lakó- és gazdasági épületek, római villagazdaság maradványai, valamint az Obrovac-Hannál az iskola közelében álló közösségi háznál 1956-ban talált cserép- és téglagyártó műhely nagy kemencéjének mára megsemmisült maradványai bizonyítják. Kisebb késő ókori erődítmény maradványai találhatók Gljevnél, mely a népvándorlás idején védte sikertelenül a Dalmáciát övező római limest. Ebből az időből származhat Obrovac neve is, melyet a történészek az avarokkal (obri) hoznak összefüggésbe. A horvátok ősei az avarokkal egy időben, a 7. század elején telepedtek le a Cetina mentén. A kereszténység felvételéről a Gala területén talált és a Cetinai területi múzeumban őrzött 7. századi, a szentélyt a hívektől elválasztó faragott kőtábla tanúskodik. A bajagići ószláv síroknak a sinji ferences kolostorban őrzött mellékleteiből az itt élő lakosság mezőgazdasági tevékenységére következtethetünk. A középkori horvát állam megalapítása után Obrovac vidéke a Cetinai zsupánsághoz, majd az azonos nevű grófsághoz tartozott. A cetinai grófok közül említésre méltók a Nepilićek, akik 1344 és 1435 között birtokolták e területet. Ebből a korból származnak az elsősorban Gljev területén található középkori sírkövek. A Cetina felső folyásának környéke először 1513-ban került török kézre, majd Sinj várának 1536-os eleste után szilárdult meg a török uralom, mely 1686-ig Sinj felszabadításáig tartott. A török uralom idején a horvát lakosság fokozatosan kipusztult. A török valószínűleg újjáépítette a Cetinán átvezető hidat, melyről 1660-ban Evlia Cselebi is ír megemlítve, hogy hét nyílása van és két toronyvár védi, melyek vasalt felvonóhíddal vannak ellátva. Számos török karaván haladt itt át Boszniából Split irányába tartva. Ezt a hidat az 1714 és 1718 között zajlott török-velencei háborúban rombolták le, amikor hatvanezer török harcos vonult itt át Sinj várának újbóli elfoglalására. A török feletti nagy győzelem, majd a pozsareváci béke véget vetett az állandó török veszélynek. A kipusztult lakosság pótlására a velencei hatóságok irányításával és rámai ferences szerzetesek vezetésével Boszniából és Hercegovinából keresztény lakosság érkezett. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be a településre. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. A francia uralom idején építették újjá a Cetinán át Livnoba vezető utat. Hannál a franciák egy nagy ispotály építését is tervezték, de ebből a francia kivonulás miatt nem lett semmi. A Habsburg uralom 1918-ig tartott. Az osztrák uralom idején 1849-ben építették meg a Cetina mai helyén álló hídját. 1903-ban megnyílt a település alapiskolája, mely 1960-ban területi iskola lett, ahova Obrovacon kívül a szomszédos Bajagić, Gala és Gljev gyermekei is jártak. 1907-ben Hanon megalakult a termelő szövetkezet, mely egészen a II. világháborúig működött. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia részévé vált. 1857-ben 439, 1910-ben 819 lakosa volt. A második világháború idején a Független Horvát Állam része volt. A háború után a szocialista Jugoszlávia része lett. Lakói a mezőgazdaságon és az állattenyésztésen kívül a közeli városokba Sinjre, Splitre és más városokba, nemritkán külföldre jártak dolgozni. A Hanból Ruminra vezető utat 1969-ben, a Glavicán át Sinjre vezető utat 1971-ben aszfaltozták le. A település 1991-től a független Horvátországhoz tartozik. A szerb támadásoktól szerencsésen megmenekült. A legnagyobb veszély 1993. január 28-án leselkedett a településre, amikor a horvát hadsereg Peruča hadművelete idején a szerbek a Peruča-tó gátját fel akarták robbantani, de a műveletet és vele a környezeti katasztrófát még időben sikerült megakadályozni. 2011-ben 804 lakosa volt, akik főként mezőgazdaságból és állattenyésztésből éltek, valamint a közeli városokban dolgoztak.

Lakosság

Nevezetességei 
A bajagić-obrovaci plébánia közös Szent Miklós plébániatemploma Bajagićon áll. A templomot 1937-ben faragott kövekből építették neoromán stílusban. Harangtornya 1955-ben épült.
Han településrészen egy Szent Miklós tiszteletére szentelt kápolna áll.
A plébániaházat 1974-ben építették fel Hanon Ante Barać tervei szerint. Földszintjén egy Kisboldogasszony kápolna található, mely hittanteremként is szolgál. 1988-ban a plébániatemplom közelében új plébániát építettek, azt követően a hani ház kápolnaként szolgált.

Jegyzetek

Források 
Az Ivan Mažuranić alapiskola honlapja 
A spliti ferences rendtartomány honlapja

További információk 
Sinj város hivatalos oldala 
Sinj város turisztikai irodájának honlapja 
A sinji plébánia honlapja 
A split-makarskai érsekség honlapja 

Split-Dalmácia megye települései
Obrovac Sinjski falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Sinjhez tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re északkeletre , községközpontjátólkm-re északkeletre , a dalmát Zagora középső részén , a Hrvacei mező északkeleti szélén , a Cetina bal partján , a Sinjből a bosznia-hercegovinai Livnoba vezető számú út mentén fekszik . Han nevű településrészén található az a közúti híd , mely az egyetlen összeköttetést biztosítja Sinj és Split városai felé . Története A település és vidéke a régészeti leletek tanúsága szerint már a legősibb időktől fogva lakott volt . Ezt elsősorban kedvező fekvése tette lehetővé , hiszen Obrovac területe a termékeny Hrvacei mező szélén és a Kamešnica-hegység csúcsai alatti Gljevi fennsíkon található , mely terület már akkor is kiválóan alkalmas volt a mezőgazdasági termelésre és az állattartásra , kereskedelmi szempontból pedig az adta a jelentőségét , hogy itt vezetett át az egyik fontos kereskedelmi út , mely tengerpart irányából a Cetina folyón és a Dinári-hegységen át Bosznia és Hercegovina felé haladt . A folyót Hannál átívelő fontos híd közelében került elő az a kőből faragott véső , mely a paleolitikumból ( i. e.–származik és ma Sinjben a Cetinai terület múzeumában őrzik . Ez a vidék rendkívül gazdag más történelem előtti leletekben is , melyek közül kiemelkedik az Obrovac határában talált bronz tőr és a szomszédos Gala területén fekvő Gackón feltárt , cölöpökre épített házakból álló ősi település . A legősibb itt élő ismert nép az illírek egyik törzse a dalmátok voltak . Jelenlétükről a Gljev határában található erődített település maradványai , valamint a Bajagićon és Obrovacon található halomsírok tanúskodnak . A rómaiak aésközött zajlott utolsó nagy dalmát felkelés leverését követően szilárdították meg hatalmukat a térségben . A Salonából a provincia belseje felé vezető római út a Mostina nevű helynél , a tripalovai malomnál a mai hani hídtól mintegy kétszáz méterre vezetett át a Hippuson , a mai Cetinán . A római jelenlétet a Gala területén előkerült lakó- és gazdasági épületek , római villagazdaság maradványai , valamint az Obrovac-Hannál az iskola közelében álló közösségi háználban talált cserép- és téglagyártó műhely nagy kemencéjének mára megsemmisült maradványai bizonyítják . Kisebb késő ókori erődítmény maradványai találhatók Gljevnél , mely a népvándorlás idején védte sikertelenül a Dalmáciát övező római limest . Ebből az időből származhat Obrovac neve is , melyet a történészek az avarokkal ( obri ) hoznak összefüggésbe . A horvátok ősei az avarokkal egy időben , a század elején telepedtek le a Cetina mentén . A kereszténység felvételéről a Gala területén talált és a Cetinai területi múzeumban őrzött századi , a szentélyt a hívektől elválasztó faragott kőtábla tanúskodik . A bajagići ószláv síroknak a sinji ferences kolostorban őrzött mellékleteiből az itt élő lakosság mezőgazdasági tevékenységére következtethetünk . A középkori horvát állam megalapítása után Obrovac vidéke a Cetinai zsupánsághoz , majd az azonos nevű grófsághoz tartozott . A cetinai grófok közül említésre méltók a Nepilićek , akikésközött birtokolták e területet . Ebből a korból származnak az elsősorban Gljev területén található középkori sírkövek . A Cetina felső folyásának környéke előszörban került török kézre , majd Sinj váránakos eleste után szilárdult meg a török uralom , melyig Sinj felszabadításáig tartott . A török uralom idején a horvát lakosság fokozatosan kipusztult . A török valószínűleg újjáépítette a Cetinán átvezető hidat , melyrőlban Evlia Cselebi is ír megemlítve , hogy hét nyílása van és két toronyvár védi , melyek vasalt felvonóhíddal vannak ellátva . Számos török karaván haladt itt át Boszniából Split irányába tartva . Ezt a hidat azésközött zajlott török-velencei háborúban rombolták le , amikor hatvanezer török harcos vonult itt át Sinj várának újbóli elfoglalására . A török feletti nagy győzelem , majd a pozsareváci béke véget vetett az állandó török veszélynek . A kipusztult lakosság pótlására a velencei hatóságok irányításával és rámai ferences szerzetesek vezetésével Boszniából és Hercegovinából keresztény lakosság érkezett . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be a településre.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett . A francia uralom idején építették újjá a Cetinán át Livnoba vezető utat . Hannál a franciák egy nagy ispotály építését is tervezték , de ebből a francia kivonulás miatt nem lett semmi . A Habsburg uralomig tartott . Az osztrák uralom idejénben építették meg a Cetina mai helyén álló hídját.ban megnyílt a település alapiskolája , melyban területi iskola lett , ahova Obrovacon kívül a szomszédos Bajagić , Gala és Gljev gyermekei is jártak.ben Hanon megalakult a termelő szövetkezet , mely egészen a II. világháborúig működött.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia részévé vált.benbenlakosa volt . A második világháború idején a Független Horvát Állam része volt . A háború után a szocialista Jugoszlávia része lett . Lakói a mezőgazdaságon és az állattenyésztésen kívül a közeli városokba Sinjre , Splitre és más városokba , nemritkán külföldre jártak dolgozni . A Hanból Ruminra vezető utatben , a Glavicán át Sinjre vezető utatben aszfaltozták le . A településtől a független Horvátországhoz tartozik . A szerb támadásoktól szerencsésen megmenekült . A legnagyobb veszély januárán leselkedett a településre , amikor a horvát hadsereg Peruča hadművelete idején a szerbek a Peruča-tó gátját fel akarták robbantani , de a műveletet és vele a környezeti katasztrófát még időben sikerült megakadályozni.benlakosa volt , akik főként mezőgazdaságból és állattenyésztésből éltek , valamint a közeli városokban dolgoztak . Lakosság Nevezetességei A bajagić-obrovaci plébánia közös Szent Miklós plébániatemploma Bajagićon áll . A templomotben faragott kövekből építették neoromán stílusban . Harangtornyaben épült . Han településrészen egy Szent Miklós tiszteletére szentelt kápolna áll . A plébániaházatben építették fel Hanon Ante Barać tervei szerint . Földszintjén egy Kisboldogasszony kápolna található , mely hittanteremként is szolgál.ban a plébániatemplom közelében új plébániát építettek , azt követően a hani ház kápolnaként szolgált . Jegyzetek Források Az Ivan Mažuranić alapiskola honlapja A spliti ferences rendtartomány honlapja További információk Sinj város hivatalos oldala Sinj város turisztikai irodájának honlapja A sinji plébánia honlapja A split-makarskai érsekség honlapja Split-Dalmácia megye települései