Szigünnák
A szigünnák – szigünnai (Σίγυνναι), szigünoi (Σίγυνοι), sziginnoi (Σίγιννοι), szigümnoi (Σίγιμνοι) – nevű népet ókori források említik az Al-Duna, illetve a Kaukázus vidékéről, valamint Egyiptomból. Származásuk szerint alighanem médek, irániak voltak.

Az i. e. 5. században a kelet-európai puszta a Donyec és a Dnyeszter, illetve az Al-Duna között a királyi szkíták birtoka volt. A puszta nyugati peremén, valamint a Havasalföldön, az Erdélyi-medencében és a Tiszántúlon szkíták által uralt trák népesség lakott. Alföldünk középső és északi felét, valamint a Kisalföld északi tartományait is a korainak nevezett szkíták birtokolták.

Ugyanezen időben – Hérodotosz, illetve Apollóniosz Rhodiosz szerint – a Havasalföldön egy szigünnai, illetve szigünoi nevű népesség is lakott. Hérodotosz szerint birtokaik nyugati határa az Adria vidékéig terjedt. Más szóval az említett nép Alföldünkön, esetleg még a Dráva–Száva vidékén is jelen lehetett. Sztrabón beszámolója mindezeknek ellentmond. Szerinte az említett nép a Kaukázus környékén élt. Pszeudo-Orpheusz is a Kaukázus vidékéről említi őket.

Nevük 
Fischer Károly Antal a szigünnai nép nevét szigony szavunkkal rokonította. Mások ellenben a szegény, illetve a cigány kifejezésre hivatkoznak. A szegény szó mellett érvel például Tóth Imre, a cigány kifejezéssel kapcsolatban pedig többek között Bussell és Barrett dolgozata adhat útbaigazítást. Ami mondanivalójuk lényegét illeti, e kérdésre még nem sikerült megnyugtató választ találni.

Fischer szófejtésének helyességét megerősíti Timonax (i. e. 1. század) Peri Szküthón (Περι Σκυθον) című munkája, illetve a rá hivatkozó ókori írók. Preston (233–234. oldal) ekképpen szól hozzá e kérdéshez:
„Timonax (miképpen tudós görög magyarázói idézik) azt írja, Szkítiát tárgyaló első könyvében, hogy nevezett országhoz ötven különböző törzs tartozott. A Sigunni és Graucenii ide számláltattak. Nevüket előbbiek az általuk használt sajátos lándzsáktól kölcsönözték.”

Fischer magyarázatának hitelét igazolja még Alexandriai Hészükhiosz szótára is. Nevezett szerzőnél a görögös köntösbe öltöztetett szkíta szigünoi (σίγυνοι) kifejezés jelentése: éles lándzsák.

Arisztotelész Poetika (Περὶ ποιητικῆς) című munkájában (21. szakasz) ilyenképpen nyilatkozik a szigony (σιγυνον) kifejezésről:
„A szigünon szó – lándzsa – a ciprusiak számára bevett kifejezés, számunkra azonban idegen.”

Forrásaink 
Hérodotosz szerint a szigünnák a trákok országától északra (az Al-Duna bal partján) laktak. Birtokaik határa nyugaton megközelítette a henetoi nevű nép lakóhelyét: ez nagyjából a mai Veneto tartomány. (Ha hitelt adunk a tudósításnak, akkor a szigünnák az Alföldön, és talán még a Dráva–Száva vidékén is jelen lehettek.) Méd divat szerint öltözködtek, és méd telepeseknek nevezték magukat. Megtudhatjuk még: Liguria népe, bizonyára a Rhône völgyének lakosai, a házaló árusokat, a ciprusiak pedig gerelyeiket, avagy szigonyaikat illették hasonló névvel.

Apollóniosz Rhodiosz az argonauták útja kapcsán beszél róluk. Az Argó behajózott a Duna deltájának egyik ágába, és szokatlan megjelenésével megriasztotta a környék pásztorait, közöttük a szigünoi nép képviselőit is. Nevezettek lakóhelyét ezek szerint a Havasalföldön, a Fekete-tenger partvidékén kellene keresnünk, közel a Duna torkolatához.

Sztrabón Kaukázus környékinek mondja, és a Kaszpi-tenger déli partjánál élő népek csoportjában sorolja fel a szóban forgó nemzetséget.

Az Orpheosz Argonautika, az Argó útjának i. sz. 5–6. századi feldolgozása említ egy szigümnoi nevű népet is. A Fekete-tenger délkeleti partjánál honos nemzetek között – nyugatról kelet felé haladva: szapeiroi (σαπειροι), büzerai (βυζεραι), sigymnoi (σιγυμνοι) – sorolja fel őket az ismeretlen szerző. A büzerai nép ókori források szerint az Akampszisz (Ακαμψις: Çoruh) folyó környékén, Kolkhisztól nyugatra lakott.

Sztephanosz Büzantiosz – Ktésziasz jelentésére hivatkozva – említ egy Szigünnosz (Σιγυννος) nevű egyiptomi várost, illetve lakóit (szigünnoi: σιγυννοι). Ezen adatot, bár olykor idézik, nem kapcsolják össze az Al-Duna, illetve a Kaukázus vidéki csoporttal.

Vélemények 
Larcher vélekedése szerint a szauromatai névvel felruházott népesség egy része költözhetett a Duna vidékére; ezektől származna a szigünnai nép. (Az iráni szarmatákat, szauromatákat – nem tévesztendők össze a szkíta alánokkal – a királyi szkíták telepítették le, az i. e. 7. és 6. század fordulóján a Don mellékére.) A liguriaiak, illetve ciprusiak által használt kifejezéssel kapcsolatban Larcher ezt mondja: Hérodotosz megjegyzése, mivel nem tartozik szorosan a tárgyhoz, zavart okoz. Egyesek feltételezik – teszi hozzá még –, hogy a szigünnai nép volt a cigányok őse.

Latham szerint a szigünnai név különböző népek gyülekezetét jelenti. A szigünnai és a cigány kifejezés párhuzamát lehetségesnek tartja. Szerinte a Liguria lakói által használt hasonló kifejezés hivatkozhat a cigányokra. Ebből azonban nem következik – mondja végül –, hogy a szigünnai névvel illetettek cigányok lettek volna. Vagyis hasonló nevek jelölhetnek különböző népeket.

Macan megjegyzése szerint Hérodotosz valójában nem médekről (Μῆδοι), méd eredetű népről, hanem a trák maidoi (Μαῖδοι) törzsről – egykor a Pirin hegység területén éltek – tudósít.

Myres szerint a szigünnai nevű népesség az i. e. 5. században nagy területet uralt a Duna mellékén. Birtokaik a trákok szomszédságától az Adria vidékéig terjedtek. Kereskedők voltak, és eljutottak a Rajna völgyéig, később pedig a Kaukázus vidékére is. A szigünnák – mondja Myres – valószínűleg azonosak a sequani nevű kelta néppel. Utóbbiak tehát a Duna vidékéről származnának, a médekkel nem lehet kapcsolatuk. Szerzőnk Hérodotosz megjegyzéseit a vándorló árusokkal, illetve a ciprusi szigonnyal kapcsolatban kulcsfontosságú adatnak tekinti. Liguriai lakói szigünnai – vagy hasonló, pl. sequani – névvel ruházták fel a házalókat, és ez lehetővé teszi, hogy a Duna mellékén élő kereskedőket, illetve a szigünnai népet és a hallstattiakat összefogjuk. A hallstatti, illetve a La Tène műveltség iparának csúcsterméke a gaesum és a pilum nevű szigünnai mintájú hajítófegyver. Szerzőnk szerint a ciprusi szigony neve a szigünnai (sequani) népre hivatkozik. A fegyver, illetve a vasművesség elterjedése Kis-Ázsiában, valamint a Közel-Keleten kapcsolatban lehet nevezett nép vándorlásával, illetve a Kaukázus vidékén letelepedett csoportjukkal.

Jegyzetek

Források 
  in  (1837): Aristotelis De rhetorica libri III., De rhetorica ad Alexandrum, De poetica. In: Aristotelis opera. Accedunt indices sylburgiani. Tomus XI. Oxonii.
  (1979): Herodotus’ Sigynnai (5.9) and Gipsies. Greece & Rome 26 (1): 58–60.
  (1919): The Problem of the Gipsies: Sigynnae, Sequani, Zigeuner. Folklore 30 (2): 103–129.
  (1917): Erklärung der skythisch-sarmatischen Namen und Wörter aus der ungarischen Sprache. II. Band. Berlin.
  in  (1892): Herodotos történeti könyvei. Görögül és magyarul. Első kötet. I–III. könyv. Görög és latín remekírók. Budapest.
  in  (1893): Herodotos történeti könyvei. Görögül és magyarul. Második kötet. IV–VI. könyv. Görög és latín remekírók. Budapest.
  in  (1894): Herodotos történeti könyvei. Görögül és magyarul. Harmadik kötet. VII–IX. könyv. Görög és latín remekírók. Budapest.
  in  (1867): Hesychii Alexandrini lexicon. Jenae.
  in  (1844): Larcher’s notes on Herodotus. Historical and critical comments on the History of Herodotus, with a chronological table. New edition, with corrections and additions, by William Desborough Cooley. In two volumes. Vol. II. London.
  (1857): Sigynnes. P. 999. In  (ed.): Dictionary of Greek and Roman Geography. In two volumes. Vol. II. Iabadius–Zymethus. Boston.
  (1895): Herodotus. The Fourth, Fifth, and Sixth Books. With Introduction, Notes, Appendices, Indices, Maps. Vol I. Introduction, Text with Notes. London.
  (1907): The Sigynnae of Herodotus: An Ethnological Problem of the Early Iron Age. Pp. 255–276. In , , , , , , , , , , , , , , ,  and , , , : Anthropological Essays presented to Edward Burnett Tylor in honour of his 75th birthday Oct. 2 1907. With a Bibliography by Barbara W. Freire-Marreco. Oxford.
  (transl.) (1822): The Argonautics of Apollonius Rhodius. Vol. II. In The British Poets. Including Translations. In One Hundred Volumes. XCI. Apollonius Rhodius, Vol. II. Chiswick.
  (2009): Magyar őstörténet, avagy „nem jöttünk mi sehonnan sem”. Budapest. (A könyv szövege és képei.)
  (1970): Note on Sigynnae and Obeloi. Bulletin de correspondance hellénique 94 (1): 35–44.

Kapcsolódó szócikkek 
 Agathürszök
 A Kárpát-medence története a honfoglalásig
 Királyi szkíták

Ókori sztyeppei népek
A szigünnák – szigünnai ( Σίγυνναι ) , szigünoi ( Σίγυνοι ) , sziginnoi ( Σίγιννοι ) , szigümnoi ( Σίγιμνοι ) – nevű népet ókori források említik az Al-Duna , illetve a Kaukázus vidékéről , valamint Egyiptomból . Származásuk szerint alighanem médek , irániak voltak . Az i . e. században a kelet-európai puszta a Donyec és a Dnyeszter , illetve az Al-Duna között a királyi szkíták birtoka volt . A puszta nyugati peremén , valamint a Havasalföldön , az Erdélyi-medencében és a Tiszántúlon szkíták által uralt trák népesség lakott . Alföldünk középső és északi felét , valamint a Kisalföld északi tartományait is a korainak nevezett szkíták birtokolták . Ugyanezen időben – Hérodotosz , illetve Apollóniosz Rhodiosz szerint – a Havasalföldön egy szigünnai , illetve szigünoi nevű népesség is lakott . Hérodotosz szerint birtokaik nyugati határa az Adria vidékéig terjedt . Más szóval az említett nép Alföldünkön , esetleg még a Dráva–Száva vidékén is jelen lehetett . Sztrabón beszámolója mindezeknek ellentmond . Szerinte az említett nép a Kaukázus környékén élt . Pszeudo-Orpheusz is a Kaukázus vidékéről említi őket . Nevük Fischer Károly Antal a szigünnai nép nevét szigony szavunkkal rokonította . Mások ellenben a szegény , illetve a cigány kifejezésre hivatkoznak . A szegény szó mellett érvel például Tóth Imre , a cigány kifejezéssel kapcsolatban pedig többek között Bussell és Barrett dolgozata adhat útbaigazítást . Ami mondanivalójuk lényegét illeti , e kérdésre még nem sikerült megnyugtató választ találni . Fischer szófejtésének helyességét megerősíti Timonax ( i . e. század ) Peri Szküthón ( Περι Σκυθον ) című munkája , illetve a rá hivatkozó ókori írók . Preston234. oldal ) ekképpen szól hozzá e kérdéshez : „ Timonax ( miképpen tudós görög magyarázói idézik ) azt írja , Szkítiát tárgyaló első könyvében , hogy nevezett országhoz ötven különböző törzs tartozott . A Sigunni és Graucenii ide számláltattak . Nevüket előbbiek az általuk használt sajátos lándzsáktól kölcsönözték.” Fischer magyarázatának hitelét igazolja még Alexandriai Hészükhiosz szótára is . Nevezett szerzőnél a görögös köntösbe öltöztetett szkíta szigünoi ( σίγυνοι ) kifejezés jelentése : éles lándzsák . Arisztotelész Poetika ( Περὶ ποιητικῆς ) című munkájában szakasz ) ilyenképpen nyilatkozik a szigony ( σιγυνον ) kifejezésről : „ A szigünon szó – lándzsa – a ciprusiak számára bevett kifejezés , számunkra azonban idegen.” Forrásaink Hérodotosz szerint a szigünnák a trákok országától északra ( az Al-Duna bal partján ) laktak . Birtokaik határa nyugaton megközelítette a henetoi nevű nép lakóhelyét : ez nagyjából a mai Veneto tartomány . ( Ha hitelt adunk a tudósításnak , akkor a szigünnák az Alföldön , és talán még a Dráva–Száva vidékén is jelen lehettek . ) Méd divat szerint öltözködtek , és méd telepeseknek nevezték magukat . Megtudhatjuk még : Liguria népe , bizonyára a Rhône völgyének lakosai , a házaló árusokat , a ciprusiak pedig gerelyeiket , avagy szigonyaikat illették hasonló névvel . Apollóniosz Rhodiosz az argonauták útja kapcsán beszél róluk . Az Argó behajózott a Duna deltájának egyik ágába , és szokatlan megjelenésével megriasztotta a környék pásztorait , közöttük a szigünoi nép képviselőit is . Nevezettek lakóhelyét ezek szerint a Havasalföldön , a Fekete-tenger partvidékén kellene keresnünk , közel a Duna torkolatához . Sztrabón Kaukázus környékinek mondja , és a Kaszpi-tenger déli partjánál élő népek csoportjában sorolja fel a szóban forgó nemzetséget . Az Orpheosz Argonautika , az Argó útjának i. sz.6. századi feldolgozása említ egy szigümnoi nevű népet is . A Fekete-tenger délkeleti partjánál honos nemzetek között – nyugatról kelet felé haladva : szapeiroi ( σαπειροι ) , büzerai ( βυζεραι ) , sigymnoi ( σιγυμνοι ) – sorolja fel őket az ismeretlen szerző . A büzerai nép ókori források szerint az Akampszisz ( Ακαμψις : Çoruh ) folyó környékén , Kolkhisztól nyugatra lakott . Sztephanosz Büzantiosz – Ktésziasz jelentésére hivatkozva – említ egy Szigünnosz ( Σιγυννος ) nevű egyiptomi várost , illetve lakóit ( szigünnoi : σιγυννοι ) . Ezen adatot , bár olykor idézik , nem kapcsolják össze az Al-Duna , illetve a Kaukázus vidéki csoporttal . Vélemények Larcher vélekedése szerint a szauromatai névvel felruházott népesség egy része költözhetett a Duna vidékére ; ezektől származna a szigünnai nép . ( Az iráni szarmatákat , szauromatákat – nem tévesztendők össze a szkíta alánokkal – a királyi szkíták telepítették le , az i . e. és század fordulóján a Don mellékére . ) A liguriaiak , illetve ciprusiak által használt kifejezéssel kapcsolatban Larcher ezt mondja : Hérodotosz megjegyzése , mivel nem tartozik szorosan a tárgyhoz , zavart okoz . Egyesek feltételezik – teszi hozzá még – , hogy a szigünnai nép volt a cigányok őse . Latham szerint a szigünnai név különböző népek gyülekezetét jelenti . A szigünnai és a cigány kifejezés párhuzamát lehetségesnek tartja . Szerinte a Liguria lakói által használt hasonló kifejezés hivatkozhat a cigányokra . Ebből azonban nem következik – mondja végül – , hogy a szigünnai névvel illetettek cigányok lettek volna . Vagyis hasonló nevek jelölhetnek különböző népeket . Macan megjegyzése szerint Hérodotosz valójában nem médekről ( Μῆδοι ) , méd eredetű népről , hanem a trák maidoi ( Μαῖδοι ) törzsről – egykor a Pirin hegység területén éltek – tudósít . Myres szerint a szigünnai nevű népesség az i . e. században nagy területet uralt a Duna mellékén . Birtokaik a trákok szomszédságától az Adria vidékéig terjedtek . Kereskedők voltak , és eljutottak a Rajna völgyéig , később pedig a Kaukázus vidékére is . A szigünnák – mondja Myres – valószínűleg azonosak a sequani nevű kelta néppel . Utóbbiak tehát a Duna vidékéről származnának , a médekkel nem lehet kapcsolatuk . Szerzőnk Hérodotosz megjegyzéseit a vándorló árusokkal , illetve a ciprusi szigonnyal kapcsolatban kulcsfontosságú adatnak tekinti . Liguriai lakói szigünnai – vagy hasonló , pl. sequani – névvel ruházták fel a házalókat , és ez lehetővé teszi , hogy a Duna mellékén élő kereskedőket , illetve a szigünnai népet és a hallstattiakat összefogjuk . A hallstatti , illetve a La Tène műveltség iparának csúcsterméke a gaesum és a pilum nevű szigünnai mintájú hajítófegyver . Szerzőnk szerint a ciprusi szigony neve a szigünnai ( sequani ) népre hivatkozik . A fegyver , illetve a vasművesség elterjedése Kis-Ázsiában , valamint a Közel-Keleten kapcsolatban lehet nevezett nép vándorlásával , illetve a Kaukázus vidékén letelepedett csoportjukkal . Jegyzetek Források in Aristotelis De rhetorica libri III. , De rhetorica ad Alexandrum , De poetica . In : Aristotelis opera . Accedunt indices sylburgiani . Tomus XI. Oxonii . Herodotus’ Sigynnai9 ) and Gipsies . Greece & Rome( 1) :60. The Problem of the Gipsies : Sigynnae , Sequani , Zigeuner . Folklore( 2 ) : 129. Erklärung der skythisch-sarmatischen Namen und Wörter aus der ungarischen Sprache . II. Band . Berlin. in Herodotos történeti könyvei . Görögül és magyarul . Első kötet . I–III. könyv . Görög és latín remekírók . Budapest. in Herodotos történeti könyvei . Görögül és magyarul . Második kötet . IV–VI. könyv . Görög és latín remekírók . Budapest. in Herodotos történeti könyvei . Görögül és magyarul . Harmadik kötet . VII–IX. könyv . Görög és latín remekírók . Budapest. in Hesychii Alexandrini lexicon . Jenae. in Larcher’s notes on Herodotus . Historical and critical comments on the History of Herodotus , with a chronological table . New edition , with corrections and additions , by William Desborough Cooley . In two volumes . Vol . II. London . Sigynnes . P . 999. In ( ed . ) : Dictionary of Greek and Roman Geography . In two volumes . Vol . II. Iabadius–Zymethus . Boston . Herodotus . The Fourth , Fifth , and Sixth Books . With Introduction , Notes , Appendices , Indices , Maps . Vol I. Introduction , Text with Notes . London . The Sigynnae of Herodotus : An Ethnological Problem of the Early Iron Age . Pp.276 . In , , , , , , , , , , , , , , , and , , , \ : Anthropological Essays presented to Edward Burnett Tylor in honour of hish birthday Oct. 2 With a Bibliography by Barbara W. Freire-Marreco . Oxford. ( transl . ) The Argonautics of Apollonius Rhodius . Vol . II. In The British Poets . Including Translations . In One Hundred Volumes. XCI. Apollonius Rhodius , Vol . II. Chiswick . Magyar őstörténet , avagy „ nem jöttünk mi sehonnan sem” . Budapest . ( A könyv szövege és képei . ) Note on Sigynnae and Obeloi . Bulletin de correspondance hellénique( 1) :44. Kapcsolódó szócikkek Agathürszök A Kárpát-medence története a honfoglalásig Királyi szkíták Ókori sztyeppei népek