Zagvozd
Zagvozd falu és község Horvátországban Split-Dalmácia megyében.

Fekvése 
Splittől légvonalban 51, közúton 69 km-re keletre, Makarskától légvonalban 11, közúton 21 km-re északra, Közép-Dalmáciában a dalmát Zagora területén a Biokovo-hegység északi lejtői alatti völgykatlanban fekszik. Északról az Orljaca (909 m), a Veliki Drežanj (775 m), a Golo Brdo (636 m) és a Lukova glava (742 m) hegycsúcsai határolják. A község területe északnyugat-délkeleti irányban mintegy tíz kilométer hosszúságban nyúlik el, míg a Biokovo-hegységtől számítva mintegy nyolc kilométer a területének a szélessége. Területének a legnagyobb része hegyvidék. A megművelhető szántóterület 413 hektár, a legelő 4252 hektár, az erdő 1512 hektár, mintegy 25 hektár terület művelhetetlen. Áthalad rajta az A1-es autópálya és a franciák által 1804 és 1809 között épített régi napóleoni út. Legjelentősebb infrastrukturális objektuma a Szent Illés-alagút (tunel Sv. Ilija) a 76-os számú főúton Zagvozdot a Makarskai riviérával köti össze. Ezáltal Zagvozdtól az egyik legnépszerűbb tengeri üdülőhely Baška Voda mindössze 15 percnyi autóútra van. Éghajlata részben kontinentális, részben mediterrán. A Biokovo-hegységben gyakran már novemberben, sőt néha előtte is havazik és a hó csak májusban tűnik el teljesen.
Zagvozd településrészei: Bartulovići, Brzice, Buljubašići, Bunje, Gaće, Gornji Čaglji, Milići, Mučići, Pirić Kusić, Prodani, Pružići, Radići, Rako, Rastovac, Svaguše és Tomčići Mlikote.

A község települései 
Közigazgatásilag Zagvozdon kívül Biokovsko Selo, Krstatice, Rastovac, Rašćane Gornje, Župa és Župa Srednja települések tartoznak hozzá.

Története 
Zagvozd területe már a történelem előtti időkben is lakott volt. Ezt bizonyítja a számos itt található ókori halomsír, melynek egy része a 20. század második felében sajnálatos módon megsemmisült, köveit az útépítésekhez használták fel. A térség első ismert népe az illírek egyik törzse a dalmaták voltak, akik a magaslatokon épített, jól védhető erődített településeikben laktak. Innen könnyen ellenőrizni tudták a környező vidéket. Többségük állattartással foglalkozott, kisebb részük pedig földművelésből élt. A rómaiak csak hosszú ideig tartó harcok után hódították meg ezt a vidéket, melyek az i. e. 156. évtől egészen 9-ig tartottak. Az illírek elleni 9-ben aratott végső győzelem után Dalmáciára békésebb idők következtek, mely időszak 378-ig a nagy népvándorlásig tartott. Az illír lakosság nagy gazdasági fejlődésen ment át és romanizálódott. Zagvozd első írásos említése 533-ban a salonai zsinaton „Montanense” alakban történt. Valószínűsíthető, hogy a korabeli nagy kiterjedésű zagorai plébániának éppen Zagvozd volt a székhelye. A mai horvátok ősei a 7. században az avar hódítás után érkeztek ide és 925-ben megalapították királyságukat. A horvát letelepedés utáni középkori időszak népességéről mesél a számos sírkő, melyek nagy része az utóbbi száz évben ugyancsak megsemmisült. A Horvát Királyság uralma kétszáz évig tartott, ezután a többi horvát területtel együtt a 12. század elejétől a magyar királyok fennhatósága alatt volt. 1420-ra egész Dalmácia a Velencei Köztársaság uralma alá került. A török támadások a 15. század második felében kezdődtek. 1463-ban a török meghódította a szomszédos Boszniát, majd 1471-re ez a terület is az fennhatósága alá tartozott. A lakosság nagy része már korábban délre a tengermellékre, főként Poljica, Kaštel és a Brać-sziget környékére menekült. 1715-ben Bijanković makarskai püspök a Szentszéknek írt jelentésében Zagvozdról azt írja, hogy egyedülálló település abban a tekintetben, hogy a török uralom alatt három temploma is volt. A Nagyboldogasszony templomot 1620 körül építették, Stipan Tomičić egyenesen Isztambulból hozta az engedélyt az építéséhez. A térség végleges felszabadítása csak 1684-ben történt meg, amikor újra velencei uralom alá került. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. A francia uralom idején 1809-ben Marmont marsall parancsára építették meg a településen áthaladó főutat. A településnek 1857-ben 1105, 1910-ben 2252 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. 2011-ben a településnek 767 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
A Kármelhegyi boldogasszony tiszteletére szentelt új plébániatemploma 1963-ban épült Ante Barač tervei szerint. Háromhajós betonépület, hosszúsága 24, szélessége 12 méter. Eredetileg a homlokzat északi oldalán állt egy lapos tetejű harangtorony. Az oltár mögött a  falon egy nagyméretű kerámia kompozíció látható közepén a Kármelhegyi boldogasszony alakjával, akit horvát szentek és boldogok, valamint angyalok vesznek körül. Dušan Stanojević spliti képzőművész alkotása. 1986-ban a templomot teljesen átépítették. A beton tetőre horganyzott bádoglemezből készült nyeregtetőt húztak. A szentély mögé két emeletes toldalékot építettek. A tornyot tíz méterrel megemelték és rézborítású piramisban záródó fedést kapott. Később a homlokzat másik oldalára felépítették a második harangtornyot. A templomudvart kerítéssel és támfalakkal vették körül. 1996-ban Marko Gugić tervei szerint a templombelső is megújult. Az ablakokat színes üvegablakokra cserélték, melyek három spliti művész Miroslav Klarić, Nikola Džaja, és Josip Bosnić alkotásai. A kóruson elhelyezett orgona Anton Škrabl mester rogaška slatinai műhelyében készült. 2000-ben a templom búcsúünnepén Mate Maks Mlikota hazai mester három képet ajándékozott a templomnak, melyek a főbejárat fölé kerültek. A horvát nemzet történetének és hitéletének jeles alakjait ábrázolják. A bejárat fölé a homlokzatra a spliti Hrvoja Marko Peruzović muránói üvegből készített mozaikképe került, mely Szűz Mária alakját a kinyilatkoztatások szerint ábrázolja. A képet 2016 júniusában áldotta meg Barišić érsek.
A Nagyboldogasszony tiszteletére szentelt régi plébániatemploma 1620 körül épülhetett, mivel Kačić makarskai püspök a Szentszéknek írt 1626-os jelentésében azt állítja, hogy „az utóbbi években” építették. Egyhajós épület négyszögletes apszissal, csúcsíves boltozattal. A homlokzata felett álló pengefalú harangtorony három harang számára készült. A templomban két régi sír is található. A hagyomány azt tartja, hogy az egyikben egy diakónus, Petar Milić nyugszik, aki 1627-ben Dobrinče határában a törökkel vívott csatában esett el. A templomot 1973-ban teljesen megújították. A belső falakat bevakolták és a liturgikus teret az új előírások szerint rendezték át. A menza nélkül álló régi nagyoltár a hajó jobb oldalára került, ahol korábban Szűz Mária oltára állt, amely viszont ma az apszisban látható a Szűzanya régi szobrával.
A Donji Rastovacon álló Szent Kereszt templomot 1630-ban építették négyszögletes apszissal, csúcsíves boltozattal. 1973-ban a régi plébániatemplommal egy időben megújították. Apszisában régi, 16. századi kép látható, mely Krisztust ábrázolja a kereszten. A homlokzat feletti harangtoronyban egy harang látható.
A település központjában az új plébániatemplom mellett áll a Mindenszentek templom. Ez a templom is a török uralom idején épült. Az akkor beteg Kačić püspök helyettese Pavao Posilović szentelte fel 1644. január 20-án. Ez a bejárat felett elhelyezett kőtáblán olvasható. Még 1636 előtt épülhetett, mivel Kačić püspök ekkor már említi a szentszéki jelentésében. A templom négyszögletes apszissal, csúcsíves boltozattal épült, a homlokzat feletti harangtoronyban egy harang látható. 1973-ban kívül-belül felújították.
A radići Mária szíve templomot 1989-ben építették. A helyiek már 1928 óta kérték, hogy ezen a helyen templomot építsenek, mivel a plébániatemplom 7 kilométerre volt. Végül a templom a helyi lakosság és barátaik támogatásával épült fel. Téglával burkolt betonépület. A templomban egy nagy feszület és Mária szívének szobra található.
A donji rastovaci Szent István templom 1863-ban épült egy régi kápolna helyén, melyet az építés előtt lebontottak. Egyhajós, kis méretű épület, félköríves apszissal. 1973-ban felújították, ekkor nyerte mai formáját. Ugyancsak ezen a településrészen áll a hasonló formájú Gyógyító boldogasszony kápolna, melyet Andrija Lončar plébános a saját költségén építtetett a szülőháza mellett.
Az Orljaca-hegyen áll a Mihály arkangyal kápolna, melyet 1899-ben építettek. Csak a szent ünnepén és Szent Márk napján a mezők megáldásakor mondanak misét benne.
A Szent Illés kápolnát 2000-ben építették a Biokovo-hegység 1642 méteres azonos nevű csúcsán a régi kápolna helyén. Anyagát a horvát hadsereg helikopterei szállították a hegyre. Tetejére a gyakori villámcsapások okozta károk elkerülésére villámhárítót szereltek.
A Keresztút kápolnát 1997-ben kezdték építeni Ivan Madunić tervei szerint. A keresztút 14 stációja a plébániatemplomtól Rastovac és Zagvozd központja felé vezető út mellett áll.
 „Ploča-Vukov greb” régészeti lelőhelye Bartulovići falu közelében, a Zagvozd-Grabovac helyi út mentén található. A lelőhely egy középkori temető sírkövekkel, melyekből 1 oromzatos és 2 táblás maradt fenn a mai napig. Az oromzat közepén egy széles szalag fut át, a mezőt két részre osztva. Az északi és déli szélesebb oldalon a felső részen vadászat látható (vadász és két szarvas), míg az alsó részen egy csigavonal látható. Az északi oldalon a vadászat ábrázolása felett az 1649-es év van bevésve, keleti és nyugati oldalát pedig csigavonalak díszítik. Gerincét spirális csigavonallal díszítették. A sírtáblákat virágok, antropomorf keresztek, hullámvonalak díszítik. A lelőhelytől kicsit nyugatabbra őskori halomsír található.
 Stapići falutól délkeletre található „Zaranač ploča” régészeti övezete. A több régészeti rétegű területnek három fejlődési szakasza van. Az első fázist hat őskori halom képviseli. A legnagyobb, mintegy 25 m átmérőjű halom a makadám úttól délre található. Két nagyobb sír látható a halom felszínén. Tőle délre egy másik, körülbelül 15 m átmérőjű halom, míg tőle körülbelül 100 m-re délkeletre egy részben elpusztított, körülbelül 17 m átmérőjű halom található. A halom nyugati szélén egy nagy díszített és egy díszítetlen sírkőlap található. A sírkövek kora a 15. századra tehető. E halomtól északra, a makadám út mentén további három halom található. A halmok körül és a domb lejtőjén késő középkori sírok láthatók, amelyek a fejlődés 3. szakaszát jelentik ezen a lelőhelyen.

Gazdaság 
A település lakóinak fő bevételi forrását ma már a turizmus adja, mely a Szent Illés alagút és az A1-es autópálya megépítése után lett jelentős. A számos nyaraló és hétvégi ház mellett a „Biokovo” autóskemping is a turizmust szolgálja. A Bikovo-hegységnek, mely az Adriapart legmagasabb természeti képződménye egy részét 1981-ben natúrparkká, 1998-ban pedig nemzeti parkká nyilvánították. A hegységbe, mely a történelem során az "Adrion" és a "Mons Slavorum" nevet is viselte több turistaút vezet.
A község kijelölt gazdasági zónái a Troje gomile (2,75 hektár), a Brlozi (11 hektár), a Golo brdo (31,46 hektár), a Buljubašići (0,31 hektár) és a Slana gomila (2,52 hektár). Turisztikai-vendéglátási zónák a Bakotine staje (2,60 hektár), a Golubinčina (2,82 hektár), a Mandešina (1,89 hektár),a Vranjača (3,73 hektár) és a Kosarovac (0,41 hektár).

Kultúra 
A település országos hírű színházi fesztiválja a „Glumci u Zagvozdu”, melyet 1997 óta minden év nyarán megrendeznek. Általában június végétől  augusztus közepéig tart és az egész országból sok látogatót vonz.
Jelentős turisztikai látványosság a „Bunje” a halászok estje, melyet augusztus első szombatján rendeznek a Bunje nevű településrészen és már tizenöt éves múltra tekinthet vissza. Az eseményt a Vodenjak nevű 17. században kiépített forrás mellett rendezik, ahova a település lakói hagyományosan össze szoktak gyűlni. A forrás medencéje 5 méter mély, 11 méter hosszú és 9 méter széles. A helyiek úszni szoktak benne, de rendeznek itt vízbeugró versenyt és 2009 óta vízilabdatornát is.

Jegyzetek

Források 
Zagvozd község weboldala 
A split-makarskai érsekség honlapja 
A zagvozdi színházi fesztivál honlapja  

Split-Dalmácia megye települései
Zagvozd falu és község Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re keletre , Makarskától légvonalban közútonkm-re északra , Közép-Dalmáciában a dalmát Zagora területén a Biokovo-hegység északi lejtői alatti völgykatlanban fekszik . Északról az Orljacam ) , a Veliki Drežanjm ) , a Golo Brdom ) és a Lukova glavam ) hegycsúcsai határolják . A község területe északnyugat-délkeleti irányban mintegy tíz kilométer hosszúságban nyúlik el , míg a Biokovo-hegységtől számítva mintegy nyolc kilométer a területének a szélessége . Területének a legnagyobb része hegyvidék . A megművelhető szántóterülethektár , a legelőhektár , az erdőhektár , mintegyhektár terület művelhetetlen . Áthalad rajta az A1-es autópálya és a franciák általésközött épített régi napóleoni út . Legjelentősebb infrastrukturális objektuma a Szent Illés-alagút ( tunel Sv . Ilija ) aos számú főúton Zagvozdot a Makarskai riviérával köti össze . Ezáltal Zagvozdtól az egyik legnépszerűbb tengeri üdülőhely Baška Voda mindösszepercnyi autóútra van . Éghajlata részben kontinentális , részben mediterrán . A Biokovo-hegységben gyakran már novemberben , sőt néha előtte is havazik és a hó csak májusban tűnik el teljesen . Zagvozd településrészei : Bartulovići , Brzice, Buljubašići , Bunje , Gaće , Gornji Čaglji , Milići , Mučići , Pirić Kusić , Prodani , Pružići , Radići , Rako , Rastovac , Svaguše és Tomčići Mlikote . A község települései Közigazgatásilag Zagvozdon kívül Biokovsko Selo , Krstatice , Rastovac , Rašćane Gornje , Župa és Župa Srednja települések tartoznak hozzá . Története Zagvozd területe már a történelem előtti időkben is lakott volt . Ezt bizonyítja a számos itt található ókori halomsír , melynek egy része a század második felében sajnálatos módon megsemmisült , köveit az útépítésekhez használták fel . A térség első ismert népe az illírek egyik törzse a dalmaták voltak , akik a magaslatokon épített , jól védhető erődített településeikben laktak . Innen könnyen ellenőrizni tudták a környező vidéket . Többségük állattartással foglalkozott , kisebb részük pedig földművelésből élt . A rómaiak csak hosszú ideig tartó harcok után hódították meg ezt a vidéket , melyek az i . e. évtől egészenig tartottak . Az illírek elleniben aratott végső győzelem után Dalmáciára békésebb idők következtek , mely időszakig a nagy népvándorlásig tartott . Az illír lakosság nagy gazdasági fejlődésen ment át és romanizálódott . Zagvozd első írásos említéseban a salonai zsinaton „ Montanense” alakban történt . Valószínűsíthető , hogy a korabeli nagy kiterjedésű zagorai plébániának éppen Zagvozd volt a székhelye . A mai horvátok ősei a században az avar hódítás után érkeztek ide ésben megalapították királyságukat . A horvát letelepedés utáni középkori időszak népességéről mesél a számos sírkő , melyek nagy része az utóbbi száz évben ugyancsak megsemmisült . A Horvát Királyság uralma kétszáz évig tartott , ezután a többi horvát területtel együtt a század elejétől a magyar királyok fennhatósága alatt volt.ra egész Dalmácia a Velencei Köztársaság uralma alá került . A török támadások a század második felében kezdődtek.ban a török meghódította a szomszédos Boszniát , majdre ez a terület is az fennhatósága alá tartozott . A lakosság nagy része már korábban délre a tengermellékre , főként Poljica , Kaštel és a Brać-sziget környékére menekült.ben Bijanković makarskai püspök a Szentszéknek írt jelentésében Zagvozdról azt írja , hogy egyedülálló település abban a tekintetben , hogy a török uralom alatt három temploma is volt . A Nagyboldogasszony templomotkörül építették , Stipan Tomičić egyenesen Isztambulból hozta az engedélyt az építéséhez . A térség végleges felszabadítása csakben történt meg , amikor újra velencei uralom alá került . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett . A francia uralom idejénben Marmont marsall parancsára építették meg a településen áthaladó főutat . A településnekbenbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához került.óta a független Horvátországhoz tartozik.ben a településneklakosa volt . Lakosság Nevezetességei A Kármelhegyi boldogasszony tiszteletére szentelt új plébániatemplomaban épült Ante Barač tervei szerint . Háromhajós betonépület , hosszúsága szélességeméter . Eredetileg a homlokzat északi oldalán állt egy lapos tetejű harangtorony . Az oltár mögött a falon egy nagyméretű kerámia kompozíció látható közepén a Kármelhegyi boldogasszony alakjával , akit horvát szentek és boldogok , valamint angyalok vesznek körül . Dušan Stanojević spliti képzőművész alkotása.ban a templomot teljesen átépítették . A beton tetőre horganyzott bádoglemezből készült nyeregtetőt húztak . A szentély mögé két emeletes toldalékot építettek . A tornyot tíz méterrel megemelték és rézborítású piramisban záródó fedést kapott . Később a homlokzat másik oldalára felépítették a második harangtornyot . A templomudvart kerítéssel és támfalakkal vették körül.ban Marko Gugić tervei szerint a templombelső is megújult . Az ablakokat színes üvegablakokra cserélték , melyek három spliti művész Miroslav Klarić , Nikola Džaja , és Josip Bosnić alkotásai . A kóruson elhelyezett orgona Anton Škrabl mester rogaška slatinai műhelyében készült.ben a templom búcsúünnepén Mate Maks Mlikota hazai mester három képet ajándékozott a templomnak , melyek a főbejárat fölé kerültek . A horvát nemzet történetének és hitéletének jeles alakjait ábrázolják . A bejárat fölé a homlokzatra a spliti Hrvoja Marko Peruzović muránói üvegből készített mozaikképe került , mely Szűz Mária alakját a kinyilatkoztatások szerint ábrázolja . A képetjúniusában áldotta meg Barišić érsek . A Nagyboldogasszony tiszteletére szentelt régi plébániatemplomakörül épülhetett , mivel Kačić makarskai püspök a Szentszéknek írtos jelentésében azt állítja , hogy „ az utóbbi években” építették . Egyhajós épület négyszögletes apszissal , csúcsíves boltozattal . A homlokzata felett álló pengefalú harangtorony három harang számára készült . A templomban két régi sír is található . A hagyomány azt tartja , hogy az egyikben egy diakónus , Petar Milić nyugszik , akiben Dobrinče határában a törökkel vívott csatában esett el . A templomotban teljesen megújították . A belső falakat bevakolták és a liturgikus teret az új előírások szerint rendezték át . A menza nélkül álló régi nagyoltár a hajó jobb oldalára került , ahol korábban Szűz Mária oltára állt , amely viszont ma az apszisban látható a Szűzanya régi szobrával . A Donji Rastovacon álló Szent Kereszt templomotban építették négyszögletes apszissal , csúcsíves boltozattal.ban a régi plébániatemplommal egy időben megújították . Apszisában régi , századi kép látható , mely Krisztust ábrázolja a kereszten . A homlokzat feletti harangtoronyban egy harang látható . A település központjában az új plébániatemplom mellett áll a Mindenszentek templom . Ez a templom is a török uralom idején épült . Az akkor beteg Kačić püspök helyettese Pavao Posilović szentelte fel januárán . Ez a bejárat felett elhelyezett kőtáblán olvasható . Mégelőtt épülhetett , mivel Kačić püspök ekkor már említi a szentszéki jelentésében . A templom négyszögletes apszissal , csúcsíves boltozattal épült , a homlokzat feletti harangtoronyban egy harang látható.ban kívül-belül felújították . A radići Mária szíve templomotben építették . A helyiek máróta kérték , hogy ezen a helyen templomot építsenek , mivel a plébániatemplomkilométerre volt . Végül a templom a helyi lakosság és barátaik támogatásával épült fel . Téglával burkolt betonépület . A templomban egy nagy feszület és Mária szívének szobra található . A donji rastovaci Szent István templomban épült egy régi kápolna helyén , melyet az építés előtt lebontottak . Egyhajós , kis méretű épület , félköríves apszissal.ban felújították , ekkor nyerte mai formáját . Ugyancsak ezen a településrészen áll a hasonló formájú Gyógyító boldogasszony kápolna , melyet Andrija Lončar plébános a saját költségén építtetett a szülőháza mellett . Az Orljaca-hegyen áll a Mihály arkangyal kápolna , melyetben építettek . Csak a szent ünnepén és Szent Márk napján a mezők megáldásakor mondanak misét benne . A Szent Illés kápolnátben építették a Biokovo-hegységméteres azonos nevű csúcsán a régi kápolna helyén . Anyagát a horvát hadsereg helikopterei szállították a hegyre . Tetejére a gyakori villámcsapások okozta károk elkerülésére villámhárítót szereltek . A Keresztút kápolnátben kezdték építeni Ivan Madunić tervei szerint . A keresztútstációja a plébániatemplomtól Rastovac és Zagvozd központja felé vezető út mellett áll . „ Ploča-Vukov greb” régészeti lelőhelye Bartulovići falu közelében , a Zagvozd-Grabovac helyi út mentén található . A lelőhely egy középkori temető sírkövekkel , melyekbőloromzatos éstáblás maradt fenn a mai napig . Az oromzat közepén egy széles szalag fut át , a mezőt két részre osztva . Az északi és déli szélesebb oldalon a felső részen vadászat látható ( vadász és két szarvas ) , míg az alsó részen egy csigavonal látható . Az északi oldalon a vadászat ábrázolása felett azes év van bevésve , keleti és nyugati oldalát pedig csigavonalak díszítik . Gerincét spirális csigavonallal díszítették . A sírtáblákat virágok , antropomorf keresztek , hullámvonalak díszítik . A lelőhelytől kicsit nyugatabbra őskori halomsír található . Stapići falutól délkeletre található „ Zaranač ploča” régészeti övezete . A több régészeti rétegű területnek három fejlődési szakasza van . Az első fázist hat őskori halom képviseli . A legnagyobb , mintegym átmérőjű halom a makadám úttól délre található . Két nagyobb sír látható a halom felszínén . Tőle délre egy másik , körülbelülm átmérőjű halom , míg tőle körülbelülm-re délkeletre egy részben elpusztított , körülbelülm átmérőjű halom található . A halom nyugati szélén egy nagy díszített és egy díszítetlen sírkőlap található . A sírkövek kora a századra tehető . E halomtól északra , a makadám út mentén további három halom található . A halmok körül és a domb lejtőjén késő középkori sírok láthatók , amelyek a fejlődés szakaszát jelentik ezen a lelőhelyen . Gazdaság A település lakóinak fő bevételi forrását ma már a turizmus adja , mely a Szent Illés alagút és az A1-es autópálya megépítése után lett jelentős . A számos nyaraló és hétvégi ház mellett a „ Biokovo” autóskemping is a turizmust szolgálja . A Bikovo-hegységnek , mely az Adriapart legmagasabb természeti képződménye egy részétben natúrparkká, ban pedig nemzeti parkká nyilvánították . A hegységbe , mely a történelem során az " Adrion " és a " Mons Slavorum " nevet is viselte több turistaút vezet . A község kijelölt gazdasági zónái a Troje gomile75 hektár ) , a Brlozihektár ) , a Golo brdo46 hektár ) , a Buljubašići31 hektár ) és a Slana gomila52 hektár ) . Turisztikai-vendéglátási zónák a Bakotine staje60 hektár ) , a Golubinčina82 hektár ) , a Mandešina89 hektár ) ,a Vranjača73 hektár ) és a Kosarovac41 hektár ) . Kultúra A település országos hírű színházi fesztiválja a „ Glumci u Zagvozdu” , melyetóta minden év nyarán megrendeznek . Általában június végétől augusztus közepéig tart és az egész országból sok látogatót vonz . Jelentős turisztikai látványosság a „ Bunje” a halászok estje , melyet augusztus első szombatján rendeznek a Bunje nevű településrészen és már tizenöt éves múltra tekinthet vissza . Az eseményt a Vodenjak nevű században kiépített forrás mellett rendezik , ahova a település lakói hagyományosan össze szoktak gyűlni . A forrás medencéjeméter mély,méter hosszú ésméter széles . A helyiek úszni szoktak benne , de rendeznek itt vízbeugró versenyt ésóta vízilabdatornát is . Jegyzetek Források Zagvozd község weboldala A split-makarskai érsekség honlapja A zagvozdi színházi fesztivál honlapja Split-Dalmácia megye települései