Paul Scarron
Paul Scarron (Párizs, 1610. július 1. körül [keresztelője: július 4.] – Párizs, 1660. október 6.) francia költő, író, drámaíró; „az ún. burleszk-költészet, a vaskos tréfa és a ragyogó szellemesség határán mozgó műfaj” legjobb 17. századi képviselője.

Életútja, munkái  
Fiatal korában rendezetlen, könnyelmű élet élt, de 28 éves korában súlyos betegsége (paralízise?) következtében szinte teljesen megbénult, vagyonát elvesztette. Írói munkásságával, adományokból, műveit mecénásoknak ajánlva tartotta fenn magát. Ausztriai Anna királyné, XIV. Lajos anyja évdíjban részesítette. 1652-ben feleségül vette a nála tizenöt évvel fiatalabb Françoise d’Aubignét, Agrippa d’Aubigné barokk költő unokáját, (aki jóval később, már mint Maintenon márkinő XIV. Lajos király szeretője lett, majd morganatikus házasságot kötöttek). Felesége segítségével irodalmi szalont nyitott, háza nyitva állt kora legtekintélyesebb férfiai és asszonyai előtt.

Íróként a finomkodó, emelkedett stílus ellenfeleként lépett fel. A francia irodalomban a burleszk első jelentős művelőjeként tartják számont. A maga korában nagy feltűnést keltett és sokáig népszerű műve, a Virgile travesti Vergilius Aeneis című eposzának paródiája volt (kiadták 1648 és 1653 között). Már korábban megjelent a barokk heroikus költeményeket kifigurázó Typhon ou la Gigantomachie (1644) és néhány vígjátéka is (Jodelet ou le maître valet, 1645; Les trois Dorothées, 1646; L’héritier ridicule, 1649). Az 1650-es években is több színdarabja készült, vígjátékait és novelláit többnyire spanyol minták alapján írta. Költői művei – szonettek, madrigálok, egyéb lírai versek – Poésies diverses összefoglaló címen jelentek meg.

Fő műve, a Roman comique (Komikus regény, 1649–1657) szatirikus éllel, Honoré d’Urfé, Madeleine de Scudéry, La Calprenède és mások (a précieux-k)  fennkölt stílusával szemben íródott. Az érzékeny lelkű, előkelősködő lovagok és hölgyeik mesterkélt világával ellentétben Scarron figurái közönséges emberek, akik gyakran durván és cinikusan, de természetesen viselkednek és egyszerű nyelven beszélnek. A regénynek nincs egységes cselekménye, az elbeszélés fő vonala elvész a vándorszínészek világa, a vidéki élet és a sok apró epizód hol reális, hol karikatúrába forduló ábrázolásában.

Scarron a regény első részét 1651-ben, a másodikat 1657-ben tette közzé. A harmadik részt már nem maradt ideje befejezni.

Jegyzetek

Források 
  

Dobossy László: A francia irodalom története Gondolat, Budapest, 1963 (I./186. o.)
 

Francia költők
Francia írók
Francia drámaírók
1610-ben született személyek
1660-ban elhunyt személyek
Mozgássérültek
Paul Scarron ( Párizs , július körül [ keresztelője : július ] – Párizs , október ) francia költő , író , drámaíró ; „ az ún. burleszk-költészet , a vaskos tréfa és a ragyogó szellemesség határán mozgó műfaj” legjobb századi képviselője . Életútja , munkái Fiatal korában rendezetlen , könnyelmű élet élt , deéves korában súlyos betegsége ( paralízise ? ) következtében szinte teljesen megbénult , vagyonát elvesztette . Írói munkásságával , adományokból , műveit mecénásoknak ajánlva tartotta fenn magát . Ausztriai Anna királyné , XIV . Lajos anyja évdíjban részesítette.ben feleségül vette a nála tizenöt évvel fiatalabb Françoise d’Aubignét , Agrippa d’Aubigné barokk költő unokáját , ( aki jóval később , már mint Maintenon márkinő XIV . Lajos király szeretője lett , majd morganatikus házasságot kötöttek ) . Felesége segítségével irodalmi szalont nyitott , háza nyitva állt kora legtekintélyesebb férfiai és asszonyai előtt . Íróként a finomkodó , emelkedett stílus ellenfeleként lépett fel . A francia irodalomban a burleszk első jelentős művelőjeként tartják számont . A maga korában nagy feltűnést keltett és sokáig népszerű műve , a Virgile travesti Vergilius Aeneis című eposzának paródiája volt ( kiadtákésközött ) . Már korábban megjelent a barokk heroikus költeményeket kifigurázó Typhon ou la Gigantomachieés néhány vígjátéka is ( Jodelet ou le maître valet , Les trois Dorothées , L’héritier ridicule , Azes években is több színdarabja készült , vígjátékait és novelláit többnyire spanyol minták alapján írta . Költői művei – szonettek , madrigálok , egyéb lírai versek – Poésies diverses összefoglaló címen jelentek meg . Fő műve , a Roman comique ( Komikus regény,1657 ) szatirikus éllel , Honoré d’Urfé , Madeleine de Scudéry , La Calprenède és mások ( a précieux-k ) fennkölt stílusával szemben íródott . Az érzékeny lelkű , előkelősködő lovagok és hölgyeik mesterkélt világával ellentétben Scarron figurái közönséges emberek , akik gyakran durván és cinikusan , de természetesen viselkednek és egyszerű nyelven beszélnek . A regénynek nincs egységes cselekménye , az elbeszélés fő vonala elvész a vándorszínészek világa , a vidéki élet és a sok apró epizód hol reális , hol karikatúrába forduló ábrázolásában . Scarron a regény első részétben , a másodikatben tette közzé . A harmadik részt már nem maradt ideje befejezni . Jegyzetek Források Dobossy László : A francia irodalom története Gondolat , Budapest,( I./186. o . ) Francia költők Francia írók Francia drámaírók 1610-ben született személyek 1660-ban elhunyt személyek Mozgássérültek