Konjsko (Klissza)
Konjsko falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Klisszához tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 10, közúton 20 km-re északkeletre, a Dalmát Zagora területén, Mućko poljén fekszik.

Története 
A település neve Dmitar Zvonimir horvát király 1083-ban kibocsátott adomány levelében szerepel először „teritorium in loco, qui Smina nuncupatur, illud quidem, quod Conustina niminatur“ (a Smina nevű helyen levő birtok, melyet Conustinának neveznek) alakban. A korabeli dokumentumokból kiderül a Smina nevű terület nem más, mint a mai Mućko polje, mely a Kozjak lejtőitől a Cetinai mező felé található hegyekig terjed, Conustina pedig a mai Konjskónak felel meg. A középkorban a sminai plébániához tartozott, melyet már 1185-ben a klisszai, a livnoi, a cetinai és poljicai plébániákkal együtt említenek. (Smina, vagy Zmina mint földrajzi fogalom 1682-ben szerepel utoljára oklevelekben.) A település 1537-ben Klissza elestével került török kézre. Ezen a településen volt a török uralom idején a kegyetlenségéről híres Musztafa Baraković dizdár székhelye, akit a poljicaiak 1648-ban a klisszai vár visszafoglalása utáni kivonulás közben kitört zavargásban lemészároltak. A falui plébániáját 1750-ben alapították. 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település a Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. A településnek 1857-ben 348, 1910-ben 474 lakosa volt. Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A második világháború idején olasz csapatok szállták meg. A háború után a szocialista Jugoszlávia része lett. Lakossága 2011-ben 283 fő volt.

Lakosság 

(1869-ben lakóinak egy részét Veliki Bročanachoz számították.)

Nevezetességei
Mihály arkangyal tiszteletére szentelt plébániatemploma középkori, gótikus eredetű. 1718-ban a régi templom alapjain újjáépítették. Egyhajós, négyszög alaprajzú épület négyszögletes apszissal. A templom körül szépen karbantartott temető található régi díszes sírkövekkel, köztük török sírkövek is találhatók.
A spliti Tartaglia család barokk várkastélya egy stratégiailag kedvező helyen, a falu feletti sziklán áll. A várkastély a nyugati oldalról hozzáférhetetlen, míg keletről és északról ahol a lejtő lankásabb magas falak védik, melyek egy nagyméretű gazdasági udvart zárnak körbe. Ide egy barokk kocsibejárón lehet bejutni. A nyugati oldalon található a lőréses falakkal épített várkastély déli oldalán nyári terasszal. Így a várkastély gazdasági, nyaraló és védelmi funkciókat egyaránt szolgált.

Jegyzetek

További információk
Klissza község hivatalos oldala 
Klissza információs portálja 
Klissza turisztikai irodájának honlapja  
Krešimir Kužić: Zabilježbe polarnog svjetla na zagorskim kamicima 
Zoraida Demori-Staničić: Spomenici u 17. i 18. stoljeća u Splitskoj Zagori 
Lovre Katić: Naseljenje starohrvatske podmorske župe 
Ogorje.net: Zmina 

Split-Dalmácia megye települései
Konjsko falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Klisszához tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re északkeletre , a Dalmát Zagora területén , Mućko poljén fekszik . Története A település neve Dmitar Zvonimir horvát királyban kibocsátott adomány levelében szerepel először „ teritorium in loco , qui Smina nuncupatur , illud quidem , quod Conustina niminatur“ ( a Smina nevű helyen levő birtok , melyet Conustinának neveznek ) alakban . A korabeli dokumentumokból kiderül a Smina nevű terület nem más , mint a mai Mućko polje , mely a Kozjak lejtőitől a Cetinai mező felé található hegyekig terjed , Conustina pedig a mai Konjskónak felel meg . A középkorban a sminai plébániához tartozott , melyet márben a klisszai , a livnoi , a cetinai és poljicai plébániákkal együtt említenek . ( Smina , vagy Zmina mint földrajzi fogalomben szerepel utoljára oklevelekben . ) A településben Klissza elestével került török kézre . Ezen a településen volt a török uralom idején a kegyetlenségéről híres Musztafa Baraković dizdár székhelye , akit a poljicaiakban a klisszai vár visszafoglalása utáni kivonulás közben kitört zavargásban lemészároltak . A falui plébániájátben alapították.ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település a Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . A településnekbenbenlakosa volt . Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A második világháború idején olasz csapatok szállták meg . A háború után a szocialista Jugoszlávia része lett . Lakosságabenfő volt . Lakosság ( 1869-ben lakóinak egy részét Veliki Bročanachoz számították . ) Nevezetességei Mihály arkangyal tiszteletére szentelt plébániatemploma középkori , gótikus eredetű.ban a régi templom alapjain újjáépítették . Egyhajós , négyszög alaprajzú épület négyszögletes apszissal . A templom körül szépen karbantartott temető található régi díszes sírkövekkel , köztük török sírkövek is találhatók . A spliti Tartaglia család barokk várkastélya egy stratégiailag kedvező helyen , a falu feletti sziklán áll . A várkastély a nyugati oldalról hozzáférhetetlen , míg keletről és északról ahol a lejtő lankásabb magas falak védik , melyek egy nagyméretű gazdasági udvart zárnak körbe . Ide egy barokk kocsibejárón lehet bejutni . A nyugati oldalon található a lőréses falakkal épített várkastély déli oldalán nyári terasszal . Így a várkastély gazdasági , nyaraló és védelmi funkciókat egyaránt szolgált . Jegyzetek További információk Klissza község hivatalos oldala Klissza információs portálja Klissza turisztikai irodájának honlapja Krešimir Kužić : Zabilježbe polarnog svjetla na zagorskim kamicima Zoraida Demori-Staničić : Spomenici u i stoljeća u Splitskoj Zagori Lovre Katić : Naseljenje starohrvatske podmorske župe Ogorje.net: Zmina Split-Dalmácia megye települései