Amphicar
Az Amphicar Model 770 egy kétéltű autó, mely az 1961-es New York-i Autószalonon került bemutatásra. A járművet 1961 és 1965 között gyártották Nyugat-Németországban, Lübeckben és Borsigwaldéban, Berlinben. A terveket Hanns Trippel készítette, a Volkswagen Schwimmwagen alapjait is figyelembe véve, a gyártást pedig a Quandt Group végezte. A 3878 elkészült darab közül a legtöbbet az Amerikai Egyesült Államokban adták el, ahol egészen 1967-ig árulták.

A korabeli autókhoz és motorcsónakokhoz képest is visszafogott teljesítményű Amphicarra a vízi hatóságok előírásai miatt navigációs fény és zászlórúd is került. Vízi használat után a kocsi 13 ponton igényelt újbóli zsírozást, az egyik ilyenhez való hozzáféréshez a hátsóülést is ki kellett szerelni. Az Amphicar név a kétéltű és autó szavak angol megfelelőinek (amphibious + car) összekombinálásából jött létre.

Megjelenés

A padlólemez az első keréktől előrefelé erősen felfelé ívet, ezzel már önmagában egyedi, csónakszerű megjelenést adva az autó karosszériájának. Szárazföldön a kocsi hasmagassága meglehetősen nagy volt, lökhárítói a karosszériaelemekhez viszonyítva alacsonyan helyezkedtek el, de így is magasan a talaj fölött voltak. Az egy részből álló szélvédő ívesen követte a karosszéria formáját, a lenyitható tető pedig kabrió megjelenést adott a járműnek. A vízi meghajtásról két propeller gondoskodott, melyek a hátsó lökhárító alatt kaptak helyet. A karosszéria lágyacélból készült.

Hajtáslánc

Az Amphicart 1147 cm³-es, 8,0:1-es sűrítési arányú, soros négyhengeres Triumph motorral szerelték, mely a hátuljában helyezkedett el, és egy négysebességes manuális sebességváltón keresztül hajtotta meg a hátsó kerekeket. A vízben ugyanez a motor hajtotta meg a két megfordítható forgásirányú propellert. Ilyenkor a hagyományos sebességváltót üres fokozatban kellett hagyni és egy második sebességváltókarral lehetett váltogatni az előre- és hátramenet között. Rámpához érve a hagyományos sebességváltó egyes fokozatba kapcsolásával az Amphicar önerejéből is képes volt kijönni a vízből.

Teljesítmény

A meghajtásról az az 1147 cm³-es Triumph motor gondoskodott, melyet a Herald 1200-ba is szereltek. A gyártás kezdete előtt sokféle motort kipróbált a gyárt, de az 1961-es viszonyok között a Triumphé volt a legmegfelelőbb a teljesítmény, a súly, a hideg üzem tűrése és a megbízhatóság szempontjából. Ez az erőforrás kisebb-nagyobb változtatásokkal egészen 1980-ig gyártásban maradt, és többek között a Triumph Spitfire-be is szerelték. Az Amphicarban a motor 43 lóerős (32 kW) teljesítmény leadására volt képes, 4750-es fordulatszámon, ami a rövid kipufogó miatt több volt, mint amennyire a Herald 1200-ba szerelve képes volt. A kocsi a Model 770 nevet onnan kapta, hogy vízben 7 csomó, szárazföldön pedig 70 mérföldperóra (110 km/h) volt a végsebessége. A motornak később megjelentek 1296 és 1493 cm³-es változatai is, melyek akár 75 lóerős (56 kW) teljesítményre is képesek voltak. Néhány Amphicar tulajdonos lecserélte járműve eredeti motorját ezekre, a nagyobb sebesség és teljesítmény elérése érdekében.

"Az Amphicar se nem jó autó, se nem jó csónak, de a célnak megfelel" - mondta egy tulajdonos, a szárazföldön és vízen egyaránt visszafogott teljesítményre utalva. Egy másik így fogalmazott: "Szeretünk rá úgy gondolni, mint a leggyorsabb autó a vízen és a leggyorsabb hajó a szárazföldön."

Csakúgy, mint a szárazföldön, a vízben is az első kerekekkel kormányozható, ezért kevésbé jól manőverezhető, mint egy hagyományos motorcsónak. Az autót a Time magazin munkatársa, Dan Neil is megemlítette egy cikkében: "Az Amphicar forradalmasította a vízbefúlást. Az, hogy fennmarad-e a vízen, attól függ, hogy a pumpa meg tud-e birkózni a beszivárgó víz mennyiségével." Valójában a jól karbantartott Amphicarokba egyáltalán nem szivárog be a víz, és akár napokig is egy kikötőben hagyhatók, a vízen lebegve.

Modelltörténet

A gyártás 1961-ben vette kezdetét. A gyár eleinte túlbecsülte a formabontó jármű iránti várható keresletet, ezért olyan sebességgel kezdte előállítani az alkatrészeket, hogy akár évi 20 ezer darab is elkészíthető legyen. Azonban olyan kevés rendelés érkezett, hogy 1963-tól egészen a gyártás 1965-ös leállításáig már kizárólag az első készletből megmaradt alkatrészekből szerelték össze a modelleket. Az Amphicarok irataiban a gyártási év helyén az eladás, illetve forgalomba helyezés dátuma szerepel, ezért előfordulhat, hogy egy 1963-ban gyártott, de csak 1968-ban eladott darab 1968-as modellként van számon tartva. A 3878 elkészült darabból a legtöbb az Amerikai Egyesült Államokban talált gazdára. Összesen 99 darab balkormányosból átalakított jobbkormányos változat készült, melyek 1964-től voltak megvásárolhatók az Egyesült Királyságban. Néhány darabot a berlini rendőrség és vízimentők is használtak.

Megjelenései a populáris kultúrában

1965-ben két Amphicar sikeres túrát tett a Yukon folyó alaszkai szakaszán, majd 1968-ban szintén két Amphicar átszelte a La Manche-csatornát, helyenként 6 méternél is magasabb hullámokkal és erős széllel szembenézve. Az 1970-es évek végén Howard Singer egy Amphicarral elhajózott San Diegóból Santa Catalina szigetéig.

A kocsi több filmben is feltűnt, ezek között volt a Rotten to the Core (1965), a The Sandwich Man (1966), Az elnök agyturkásza (1967), a Clouseau felügyelő (1968), a Femina ridens (1969), a Savannah Smiles (1982) és a Pontiac expedíció (1994), valamint az Autókereskedők egyik epizódjában is felújítottak egyet.

Az egykori amerikai elnök, Lyndon B. Johnson is rendelkezett egy Amphicarral. A humoráról is ismert elnök gyakran viccelt azzal a Johnson Cityben, Texasban található birtokán, hogy beültette vendégeit a járműbe, majd elindult a birtokon lévő tó felé, azt kiabálva, hogy nem működik a fék.

Amphicar show-k

Az Amphicarokkal kapcsolatos legnagyobb esemény, amikor minden évben július negyedik hetében összegyűlnek a tulajdonosok az Ohio állambeli St. Marys Grand Lake nevű tavánál, és vízre szállnak járműveikkel. Ezt és a többi hasonló amerikai találkozót "úsztatásnak" nevezik.

Galéria

Források

Külső hivatkozások

A hivatalos tulajdonosi klub honlapja
Egy Amphicarral foglalkozó fórum
Brit Amphicar oldal

Német autók
Az Amphicar Modelegy kétéltű autó , mely azes New York-i Autószalonon került bemutatásra . A járművetésközött gyártották Nyugat-Németországban , Lübeckben és Borsigwaldéban , Berlinben . A terveket Hanns Trippel készítette , a Volkswagen Schwimmwagen alapjait is figyelembe véve , a gyártást pedig a Quandt Group végezte . Aelkészült darab közül a legtöbbet az Amerikai Egyesült Államokban adták el , ahol egészenig árulták . A korabeli autókhoz és motorcsónakokhoz képest is visszafogott teljesítményű Amphicarra a vízi hatóságok előírásai miatt navigációs fény és zászlórúd is került . Vízi használat után a kocsiponton igényelt újbóli zsírozást , az egyik ilyenhez való hozzáféréshez a hátsóülést is ki kellett szerelni . Az Amphicar név a kétéltű és autó szavak angol megfelelőinek ( amphibious + car ) összekombinálásából jött létre . Megjelenés A padlólemez az első keréktől előrefelé erősen felfelé ívet , ezzel már önmagában egyedi , csónakszerű megjelenést adva az autó karosszériájának . Szárazföldön a kocsi hasmagassága meglehetősen nagy volt , lökhárítói a karosszériaelemekhez viszonyítva alacsonyan helyezkedtek el , de így is magasan a talaj fölött voltak . Az egy részből álló szélvédő ívesen követte a karosszéria formáját , a lenyitható tető pedig kabrió megjelenést adott a járműnek . A vízi meghajtásról két propeller gondoskodott , melyek a hátsó lökhárító alatt kaptak helyet . A karosszéria lágyacélból készült . Hajtáslánc Az Amphicartcm³-es,0: 1-es sűrítési arányú , soros négyhengeres Triumph motorral szerelték , mely a hátuljában helyezkedett el , és egy négysebességes manuális sebességváltón keresztül hajtotta meg a hátsó kerekeket . A vízben ugyanez a motor hajtotta meg a két megfordítható forgásirányú propellert . Ilyenkor a hagyományos sebességváltót üres fokozatban kellett hagyni és egy második sebességváltókarral lehetett váltogatni az előre- és hátramenet között . Rámpához érve a hagyományos sebességváltó egyes fokozatba kapcsolásával az Amphicar önerejéből is képes volt kijönni a vízből . Teljesítmény A meghajtásról az azcm³-es Triumph motor gondoskodott , melyet a Heraldba is szereltek . A gyártás kezdete előtt sokféle motort kipróbált a gyárt , de azes viszonyok között a Triumphé volt a legmegfelelőbb a teljesítmény , a súly , a hideg üzem tűrése és a megbízhatóság szempontjából . Ez az erőforrás kisebb-nagyobb változtatásokkal egészenig gyártásban maradt , és többek között a Triumph Spitfire-be is szerelték . Az Amphicarban a motorlóerőskW ) teljesítmény leadására volt képes, es fordulatszámon , ami a rövid kipufogó miatt több volt , mint amennyire a Heraldba szerelve képes volt . A kocsi a Modelnevet onnan kapta , hogy vízbencsomó , szárazföldön pedigmérföldperórakm/h ) volt a végsebessége . A motornak később megjelentekéscm³-es változatai is , melyek akárlóerőskW ) teljesítményre is képesek voltak . Néhány Amphicar tulajdonos lecserélte járműve eredeti motorját ezekre , a nagyobb sebesség és teljesítmény elérése érdekében . " Az Amphicar se nem jó autó , se nem jó csónak , de a célnak megfelel " - mondta egy tulajdonos , a szárazföldön és vízen egyaránt visszafogott teljesítményre utalva . Egy másik így fogalmazott : " Szeretünk rá úgy gondolni , mint a leggyorsabb autó a vízen és a leggyorsabb hajó a szárazföldön . " Csakúgy , mint a szárazföldön , a vízben is az első kerekekkel kormányozható , ezért kevésbé jól manőverezhető , mint egy hagyományos motorcsónak . Az autót a Time magazin munkatársa , Dan Neil is megemlítette egy cikkében : " Az Amphicar forradalmasította a vízbefúlást . Az , hogy fennmarad-e a vízen , attól függ , hogy a pumpa meg tud-e birkózni a beszivárgó víz mennyiségével . " Valójában a jól karbantartott Amphicarokba egyáltalán nem szivárog be a víz , és akár napokig is egy kikötőben hagyhatók , a vízen lebegve . Modelltörténet A gyártásben vette kezdetét . A gyár eleinte túlbecsülte a formabontó jármű iránti várható keresletet , ezért olyan sebességgel kezdte előállítani az alkatrészeket , hogy akár éviezer darab is elkészíthető legyen . Azonban olyan kevés rendelés érkezett , hogytól egészen a gyártásös leállításáig már kizárólag az első készletből megmaradt alkatrészekből szerelték össze a modelleket . Az Amphicarok irataiban a gyártási év helyén az eladás , illetve forgalomba helyezés dátuma szerepel , ezért előfordulhat , hogy egyban gyártott , de csakban eladott darabas modellként van számon tartva . Aelkészült darabból a legtöbb az Amerikai Egyesült Államokban talált gazdára . Összesendarab balkormányosból átalakított jobbkormányos változat készült , melyektől voltak megvásárolhatók az Egyesült Királyságban . Néhány darabot a berlini rendőrség és vízimentők is használtak . Megjelenései a populáris kultúrában 1965-ben két Amphicar sikeres túrát tett a Yukon folyó alaszkai szakaszán , majdban szintén két Amphicar átszelte a La Manche-csatornát , helyenkéntméternél is magasabb hullámokkal és erős széllel szembenézve . Azes évek végén Howard Singer egy Amphicarral elhajózott San Diegóból Santa Catalina szigetéig . A kocsi több filmben is feltűnt , ezek között volt a Rotten to the Core a The Sandwich Man Az elnök agyturkásza a Clouseau felügyelő a Femina ridens a Savannah Smilesés a Pontiac expedíció valamint az Autókereskedők egyik epizódjában is felújítottak egyet . Az egykori amerikai elnök , Lyndon B . Johnson is rendelkezett egy Amphicarral . A humoráról is ismert elnök gyakran viccelt azzal a Johnson Cityben , Texasban található birtokán , hogy beültette vendégeit a járműbe , majd elindult a birtokon lévő tó felé , azt kiabálva , hogy nem működik a fék . Amphicar show-k Az Amphicarokkal kapcsolatos legnagyobb esemény , amikor minden évben július negyedik hetében összegyűlnek a tulajdonosok az Ohio állambeli St . Marys Grand Lake nevű tavánál , és vízre szállnak járműveikkel . Ezt és a többi hasonló amerikai találkozót " úsztatásnak " nevezik . Galéria Források Külső hivatkozások A hivatalos tulajdonosi klub honlapja Egy Amphicarral foglalkozó fórum Brit Amphicar oldal Német autók