Otago régió
Otago Új-Zéland második legnagyobb területű régiója, azaz felső fokú közigazgatási egysége. A Déli-szigeten terül el. Irányító szervezete a regionális tanács (Otago Regional Council). Területe körülbelül  km², lakossága a 2013-as népszámlálás idején  fő volt. A régió fővárosa Dunedin. Itt alapították 1869-ben az ország első egyetemét. A történelmi Otago tartomány egyes területei ma a szomszédos Canterbury régióhoz illetve a Southland régióhoz tartoznak.

Nevének eredete
A maori eredetű Otago nevet a környékre érkező európai telepesek adták a területnek az 1830-40-es években. A maori szó (északi dialektusban Otakou) eredeti jelentése vitatott, jelenthet „elszigetelt falut” is, de inkább a „vörös talaj földje” értelmezést tartják valósnak, ugyanis Dunedin környékén a talaj színe valóban sokfelé vöröses, okkerszínű. Otago lett a neve az első európai településnek a mai Otago Harbour partján. A közelben lévő, közigazgatásilag Dunedinhez tartozó modern település mai neve Otakou. Itt jött létre a Skót Szabadegyházhoz (Free Church of Scotland, 1843–1900) tartozó Otago Association nevű társadalmi-egyházi szervezet, ami a környék betelepítésében játszott kulcsszerepet.

Történelme
A maori honfoglalók először Új-Zéland Északi-szigetére érkeztek, de hamarosan felfedezték maguknak a Déli-sziget partvonalát és egyes belső részeit is. Ideiglenes vagy állandó településeiket a tengerparton, a folyók torkolatánál alakították ki, mivel a tenger nyújtotta a legbiztosabb élelmiszer-forrást a kagylók és halak formájában. Parti támaszpontjaikról indultak szezonális vándorútjaikra a belső vidékek felfedezésére, moa-vadászatra, ehető növények, leginkább a Cordyline nemzetséghez tartozó különböző káposztafa-fajták (cabbage tree) gyűjtésére, valamint később a havas hegyvidékeken a nagyra becsült féldrágakő, a pounamu kitermelésére. Az éghajlat a meleg északnál jóval kedvezőtlenebb volt a maorik megtelepedésére, legfontosabb élelmiszernövényük, az édesburgonya itt már nem termett meg, ezért az itteni népsűrűségük mindvégig alacsony maradt. Ennek ellenére a törzsi háborúk erre a területre is kiterjedtek.

A 18. század legvégén, a 19. század elején európai bálna- és fókavadászok jelentek meg Új-Zéland déli részén, így  mai Otago régió területén is. Megismertették a helyi maorikat a burgonyatermesztéssel, vasból készült eszközöket adtak el neki, a két népcsoport viszonyát azonban sok konfliktus terhelte. A neves bálnavadász és kereskedő Wellers testvérek az 1830-as években már állandó jellegű bálnavadász-állomást hoztak létre az Otago Harbour természetes kikötő-öblében.

Az állandó letelepedés, Otago tartomány és Dunedin város létrehozása a Skóciából érkező telepesekhez kötődik. A Skót Szabadegyház szervezésében 1848 márciusában két kivándorló-hajó érkezett Skóciából. Világi vezetőjük William Cargill volt, a napóleoni háborúk veteránja, akit a telepesek az 1852-ben létrehozott (a mai Southland régiót is magába foglaló) Otago tartomány vezetőjévé választottak. A telepesek kezdetben Dunedin környékén koncentrálódtak, majd a Taieri folyó torkolatához közeli termékeny alföldet (Taieri Plains) is birtokba vették. 

1861-ben a korábbi kaliforniai és ausztráliai aranyláz egyik veteránja jelentős aranyleletet fedezett fel az egyik folyó medrében, és ezzel kitört az otagoi aranyláz. Kalandorok tömegei érkeztek a világ minden részéből a területre, megtörve a lakosság addigi egységes skót presbiteriánus jellegét. A nemesfém kitermelése nagy gazdasági fellendülést hozott, ami egy időre Otago tartományt Új-Zéland gazdasági és kulturális központjává tette. Ekkor és itt adták ki az ország első napilapját, az Otago Daily Times-t. A kulturális fellendülés hatására jött létre 1969-ben Dunedin városában az ország első egyeteme, az Otago University is.

A könnyen hozzáférhető arany mennyisége azonban a hatvanas évek végére minimálisra csökkent, az aranyláz elmúlt, a kalandorok távoztak. A gazdasági élet visszaesett, és az ország gazdasági és kulturális súlypontja fokozatosan észak felé helyeződött át.

Földrajza
A régió nyugati határát a Déli-Alpok, a déli-sziget vízválasztója alkotja. Ezen helyezkedik el a régió legmagasabb hegycsúcsa, a Mount Aspiring is. a folyók innen kelet felé folynak, általában nagy, glaciális eredetű tavakon keresztül. Otago e részén sok a jégkorszaki eredetű képződmény, U alakú gleccservölgyek fordulnak elő, egyes helyeken a gleccserek is megmaradtak. A belső dombvidékeken alakultak ki a jellegzetes új-zélandi füves puszták. A folyók vízállása erősen ingadozik. Itt található az ország legnagyobb vízhozamú folyója, a Clutha, ami a Wakatipu, Wanaka, és Hawea tavakból ered. A Clutha nagyjából délkeleti irányban szeli át a régiót és Balclutha település mellett önlik a tengerbe. A folyón nagy vízerőművek épültek Clyde és Roxburgh mellett. A régió északi határát nagyjából a Waitaki folyó alkotja, aminek vízgyűjtó területe már nagyrészt a szomszédos Canterbury régió területére esik. E folyó energiáját szintén nagy mértékben kiaknázzák.

A negyedik leghosszabb új-zélandi folyó, a Taieri teljes hosszában Otago területén folyik. A magas hegyekben ered, majd egy jégkorszaki eredetű, magasan fekvő, széles folyóvölgyben (Strath-Taieri) folytatja útját. Az óceán közelében hordalékából termékeny alföldet hozott létre (Taieri Plains).

Gazdasága
A régió déli részén, Kaitangata település környékén régebben jelentős szénbányászat folyt. A mélyművelés 1972-es abbahagyása után folytatott külszíni termelés a 21. század elején már csak helyi igényeket elégít ki. A Waitaki és a Clutha folyókon országos jelentőségű vízerőművek működnek. A régió központi részén elterülő borvidék a világ legdélebbi fekvésű neves bortermelő területe, ahol főleg pinot noir, chardonnay, sauvignon blanc, merlot, és rajnai rizling fajtákat termesztenek.

2003-ban a régió gazdasága az országos GDP 4%-át termelte meg.

Lakossága

Lásd még 
 Helyi önkormányzatok Új-Zélandon

Jegyzetek

Fordítás

Források

Kapcsolódó szócikkek 
 Helyi önkormányzatok Új-Zélandon
 Otago Museum

Új-Zéland régiói
Otago Új-Zéland második legnagyobb területű régiója , azaz felső fokú közigazgatási egysége . A Déli-szigeten terül el . Irányító szervezete a regionális tanács ( Otago Regional Council ) . Területe körülbelül km² , lakossága aas népszámlálás idején fő volt . A régió fővárosa Dunedin . Itt alapítottákben az ország első egyetemét . A történelmi Otago tartomány egyes területei ma a szomszédos Canterbury régióhoz illetve a Southland régióhoz tartoznak . Nevének eredete A maori eredetű Otago nevet a környékre érkező európai telepesek adták a területnek azes években . A maori szó ( északi dialektusban Otakou ) eredeti jelentése vitatott , jelenthet „ elszigetelt falut” is , de inkább a „ vörös talaj földje” értelmezést tartják valósnak , ugyanis Dunedin környékén a talaj színe valóban sokfelé vöröses , okkerszínű . Otago lett a neve az első európai településnek a mai Otago Harbour partján . A közelben lévő , közigazgatásilag Dunedinhez tartozó modern település mai neve Otakou . Itt jött létre a Skót Szabadegyházhoz ( Free Church of Scotland, 1900 ) tartozó Otago Association nevű társadalmi-egyházi szervezet , ami a környék betelepítésében játszott kulcsszerepet . Történelme A maori honfoglalók először Új-Zéland Északi-szigetére érkeztek , de hamarosan felfedezték maguknak a Déli-sziget partvonalát és egyes belső részeit is . Ideiglenes vagy állandó településeiket a tengerparton , a folyók torkolatánál alakították ki , mivel a tenger nyújtotta a legbiztosabb élelmiszer-forrást a kagylók és halak formájában . Parti támaszpontjaikról indultak szezonális vándorútjaikra a belső vidékek felfedezésére , moa-vadászatra , ehető növények , leginkább a Cordyline nemzetséghez tartozó különböző káposztafa-fajták ( cabbage tree ) gyűjtésére , valamint később a havas hegyvidékeken a nagyra becsült féldrágakő , a pounamu kitermelésére . Az éghajlat a meleg északnál jóval kedvezőtlenebb volt a maorik megtelepedésére , legfontosabb élelmiszernövényük , az édesburgonya itt már nem termett meg , ezért az itteni népsűrűségük mindvégig alacsony maradt . Ennek ellenére a törzsi háborúk erre a területre is kiterjedtek . A század legvégén , a század elején európai bálna- és fókavadászok jelentek meg Új-Zéland déli részén , így mai Otago régió területén is . Megismertették a helyi maorikat a burgonyatermesztéssel , vasból készült eszközöket adtak el neki , a két népcsoport viszonyát azonban sok konfliktus terhelte . A neves bálnavadász és kereskedő Wellers testvérek azas években már állandó jellegű bálnavadász-állomást hoztak létre az Otago Harbour természetes kikötő-öblében . Az állandó letelepedés , Otago tartomány és Dunedin város létrehozása a Skóciából érkező telepesekhez kötődik . A Skót Szabadegyház szervezésébenmárciusában két kivándorló-hajó érkezett Skóciából . Világi vezetőjük William Cargill volt , a napóleoni háborúk veteránja , akit a telepesek azben létrehozott ( a mai Southland régiót is magába foglaló ) Otago tartomány vezetőjévé választottak . A telepesek kezdetben Dunedin környékén koncentrálódtak , majd a Taieri folyó torkolatához közeli termékeny alföldet ( Taieri Plains ) is birtokba vették . 1861-ben a korábbi kaliforniai és ausztráliai aranyláz egyik veteránja jelentős aranyleletet fedezett fel az egyik folyó medrében , és ezzel kitört az otagoi aranyláz . Kalandorok tömegei érkeztek a világ minden részéből a területre , megtörve a lakosság addigi egységes skót presbiteriánus jellegét . A nemesfém kitermelése nagy gazdasági fellendülést hozott , ami egy időre Otago tartományt Új-Zéland gazdasági és kulturális központjává tette . Ekkor és itt adták ki az ország első napilapját , az Otago Daily Times-t . A kulturális fellendülés hatására jött létreben Dunedin városában az ország első egyeteme , az Otago University is . A könnyen hozzáférhető arany mennyisége azonban a hatvanas évek végére minimálisra csökkent , az aranyláz elmúlt , a kalandorok távoztak . A gazdasági élet visszaesett , és az ország gazdasági és kulturális súlypontja fokozatosan észak felé helyeződött át . Földrajza A régió nyugati határát a Déli-Alpok , a déli-sziget vízválasztója alkotja . Ezen helyezkedik el a régió legmagasabb hegycsúcsa , a Mount Aspiring is . a folyók innen kelet felé folynak , általában nagy , glaciális eredetű tavakon keresztül . Otago e részén sok a jégkorszaki eredetű képződmény , U alakú gleccservölgyek fordulnak elő , egyes helyeken a gleccserek is megmaradtak . A belső dombvidékeken alakultak ki a jellegzetes új-zélandi füves puszták . A folyók vízállása erősen ingadozik . Itt található az ország legnagyobb vízhozamú folyója , a Clutha , ami a Wakatipu , Wanaka , és Hawea tavakból ered . A Clutha nagyjából délkeleti irányban szeli át a régiót és Balclutha település mellett önlik a tengerbe . A folyón nagy vízerőművek épültek Clyde és Roxburgh mellett . A régió északi határát nagyjából a Waitaki folyó alkotja , aminek vízgyűjtó területe már nagyrészt a szomszédos Canterbury régió területére esik . E folyó energiáját szintén nagy mértékben kiaknázzák . A negyedik leghosszabb új-zélandi folyó , a Taieri teljes hosszában Otago területén folyik . A magas hegyekben ered , majd egy jégkorszaki eredetű , magasan fekvő , széles folyóvölgyben ( Strath-Taieri ) folytatja útját . Az óceán közelében hordalékából termékeny alföldet hozott létre ( Taieri Plains ) . Gazdasága A régió déli részén , Kaitangata település környékén régebben jelentős szénbányászat folyt . A mélyműveléses abbahagyása után folytatott külszíni termelés a század elején már csak helyi igényeket elégít ki . A Waitaki és a Clutha folyókon országos jelentőségű vízerőművek működnek . A régió központi részén elterülő borvidék a világ legdélebbi fekvésű neves bortermelő területe , ahol főleg pinot noir , chardonnay , sauvignon blanc , merlot , és rajnai rizling fajtákat termesztenek . 2003-ban a régió gazdasága az országos GDP-át termelte meg . Lakossága Lásd még Helyi önkormányzatok Új-Zélandon Jegyzetek Fordítás Források Kapcsolódó szócikkek Helyi önkormányzatok Új-Zélandon Otago Museum Új-Zéland régiói