Crown-Ikarus 286
A Crown-Ikarus 286 (Kanadában: Orion III, más néven: Orion Bus Industries Orion-Ikarus 286) az Ikarus Karosszéria- és Járműgyár és a Los Angeles-i Crown Coach Corporation által 1980 és 1986 között gyártott városi csuklós autóbusztípus, amelyet az USA, illetve Kanada számára készítettek. Az autóbuszok kezdetleges felépítése Magyarországon, az Ikarus-gyárakban folyt, majd a végösszeszerelést a Crown Coach Corporation, illetve az Orion III típusét az Orion Bus Industries végezte el. Az autóbuszt László Anna tervezte, róla kapta a becenevét: Anna’s baby, vagyis Anna babája.

Története

Háttértörténet: a McDonnell Douglas ajánlata 
1975-ben egy pályázati felkérés érkezett a Mogürthöz a McDonnell Douglas repülőgépgyártótól, mely szerint a Los Angeles-i közlekedési vállalat csuklós autóbuszokat szerezne be 50%-os munkamegosztással, mivel az Amerikai Egyesült Államok piacára csak olyan terméket engedtek be, melyek legalább 50%-ban az ország főegységeit tartalmazták. Ennek megvalósíthatósági vizsgálatát László Anna vezetőtervezőre bízták. A vizsgálat eredménye az lett, hogy egy teljesen új autóbuszt kellene tervezni, mely tartalmazza a 200-as családhoz hasonló felépítést (pl. a 200-asokkal azonos homlok- és hátfal, ablakok, ajtók). Az autóbusz szélessége az előírás szerint 2600 mm, viszont az európai szabvány és a homlok- illetve a hátfal 2500 mm. Ezt úgy oldották meg, hogy az első tengely előtt és a hátsó tengely utáni kereszttartótól 2500 mm széles. Ez költséghatékonynak bizonyult, mert nem kellett új sajtolószerszámokat készíteni. Az Ikarus két évvel később elkészítette a prototípust, a 286.K1-et.

Az első prototípus: a Big Red 
Az autóbuszt 1977. december 18-án saját lábán Hamburgba szállították, ahonnan hajóval érkezett Los Angeles-be. Az 1978. február 1-jén tartott bemutatón jelentős érdeklődéssel figyelték meg az új buszt, így Los Angeles város és a közlekedési vállalatok vezetőinek és szakembereinek egy rövid úton volt alkalmuk figyelemmel kísérni a busz menettulajdonságát és jó manőverezési készségét is. Esztétikailag és kialakításának szempontjából is megfelelt a prototípus, de apróbb módosításokat még végeztek rajta a forgalomba állítása előtt, pl. rádiót, antennát, tűzoltó készüléket, jegyautomatát, illetve ajtóknál korlátokat szereltek fel az üzemeltető és a biztosító kérésére.

A 30 napos próbaüzem után pozitív visszajelzés érkezett a járművezetők és az utasok köréből is. Az autóbuszba továbbadása előtt nagyobb generátort kapott, oldalablakot is kicserélték: a gumiba ágyazott edzett üveg helyett, kifelé nyíló vészkijárati ablakokra és rétegelt ragasztott üvegre. A bemutató körút után ezeket hővisszaverő fóliával vonták be, illetve a második és a harmadik ajtó színét is a korábbi pirosról fehérre változtatták. További változtatás volt a kormánykerék feketére cserélése, illetve az első lökhárító alatt egy pár kerek lámpa felszerelése.

A bemutató körút után a buszt visszaszállították Magyarországra, majd félre állították az amerikai előírásokból adódó eltérések miatt. Állapota leromlott, az Ikarus a '90-es években elbontotta.

A második prototípus: a lengőajtós K2-es 
1980-ban elkészült a második prototípus, a csont fehér külsejű (a portlandi Tri-Mat flottaszíne) és lengőajtókkal rendelkező 286.K2-es. 1981. november 23-án megérkezett a New York-i Queens Transit County közlekedési vállalathoz, azonban üzletkötés nem jött létre. Ezt követően a busz Milwaukeeba került, ahol alkatrészként használták fel.

1981 után 
Az 1981-es BNV-n bemutatott, portlandi 286.02-es kialakítású autóbusz BNV nagydíjjal jutalmazták. Az autóbusz harmadik ajtajánál Vapor típusú kerekesszékes felvonót építettek be. Az autóbuszba FOK-GYEM kijelzőket szereltek be, ami akkoriban különlegességnek számított (viszonyításképpen: a 280-as buszokba az Ikarus 1986-tól szerelt be FOK-GYEM kijelzőket).

Az 1984-es szállításkor két autóbuszt a behajózás után nem rögzítettek megfelelően a konténer tárolóban, emiatt a buszok jelentős sérülést szenvedtek, ami miatt menthetetlenné váltak. Az autóbuszokat alkatrészként használták fel, árukat a biztosító kifizette, illetve a két autóbusz pótlását leszállították a megrendelőnek.

1985-ben a portlandi Tri-Met megvádolta a Crownt és az Ikarust, mert a buszok állapota az üzemeltetés kezdete után 3-4 évvel jelentősen leromlott, emiatt jelentős javításokat kellett végrehajtani az ajtókkal és az ablakokkal kapcsolatban. A két cég a javítások egy részét elvégezte, azonban a többit nem hajlandó garanciálisan kijavítani, emiatt az autóbuszok napok álltak különböző meghibásodások következtében. Közel másfél évvel később a Tri-Met és a két gyártó megegyezett, a garanciát meghosszabbították.

A Tri-Met az autóbuszokon az évek során több módosítást hajtottak végre:
A '80-as évek második felében a Cummins motorok cseréjét látta szükségesnek, helyükre Detroit Diesel DD 6-71 motort szereltek be, melyek megbízhatóságot jelentettek és csökkentették a karbantartás költségét is.
1989-ben kiszerelték a kerekesszékes felvonókat a buszok egy részéről.
A '90-es évek közepén két kerékpár szállítására alkalmas kerékpártartókat szereltek fel az első lökhárítóra.

A Tri-Met a buszok üzemeltetésének utolsó éveiben készített egy tanulmányt a NABI és az Ikarus számára, melyben a további közlekedtetéshez szükséges javításokról és módosításokról, illetve a modernizálásról és megvalósíthatóságáról írtak. A NABI készített egy tervezetet és végül egy autóbusz felújítását végezték el az üzemeltetővel közösen. A modernizálás összege közelített egy új jármű árához, így csak egy autóbuszt újítottak fel. A 286-osokat a későbbiekben leselejtezték.

Üzemeltetők

Érdekességek 
 A McDonnell Douglas repülőgépgyártónak tartott bemutatón László Anna személyesen vezette és mutatta be a 286.K1-et. Később több bemutatón, illetve New Yorkból Portlandbe is ő vezette a buszt, ami ennek hatására kapta az Anna’s baby becenevet.
 A houstoni 286.08-as buszok végösszeszerelését a Crown Coach Corporation pénzügyi okokra hivatkozva nem vállalta, ezért azt az Union City Body Company végezte el, feltehetőleg emiatt nem került Crown-Ikarus logó és 286-os típusszám az autóbuszokra.
 Kanadába Orion III néven szállították a buszokat.

Képgaléria

Jegyzetek

Megjegyzések

Fordítás

Források 

Ikarus 286
A Crown-Ikarus ( Kanadában : Orion III , más néven : Orion Bus Industries Orion-Ikarusaz Ikarus Karosszéria- és Járműgyár és a Los Angeles-i Crown Coach Corporation általésközött gyártott városi csuklós autóbusztípus , amelyet az USA , illetve Kanada számára készítettek . Az autóbuszok kezdetleges felépítése Magyarországon , az Ikarus-gyárakban folyt , majd a végösszeszerelést a Crown Coach Corporation , illetve az Orion III típusét az Orion Bus Industries végezte el . Az autóbuszt László Anna tervezte , róla kapta a becenevét : Anna’s baby , vagyis Anna babája . Története Háttértörténet : a McDonnell Douglas ajánlata 1975-ben egy pályázati felkérés érkezett a Mogürthöz a McDonnell Douglas repülőgépgyártótól , mely szerint a Los Angeles-i közlekedési vállalat csuklós autóbuszokat szerezne be-os munkamegosztással , mivel az Amerikai Egyesült Államok piacára csak olyan terméket engedtek be , melyek legalább-ban az ország főegységeit tartalmazták . Ennek megvalósíthatósági vizsgálatát László Anna vezetőtervezőre bízták . A vizsgálat eredménye az lett , hogy egy teljesen új autóbuszt kellene tervezni , mely tartalmazza aas családhoz hasonló felépítést ( pl . aasokkal azonos homlok- és hátfal , ablakok , ajtók ) . Az autóbusz szélessége az előírás szerintmm , viszont az európai szabvány és a homlok- illetve a hátfalmm . Ezt úgy oldották meg , hogy az első tengely előtt és a hátsó tengely utáni kereszttartótólmm széles . Ez költséghatékonynak bizonyult , mert nem kellett új sajtolószerszámokat készíteni . Az Ikarus két évvel később elkészítette a prototípust , aK1-et . Az első prototípus : a Big Red Az autóbuszt decemberán saját lábán Hamburgba szállították , ahonnan hajóval érkezett Los Angeles-be . Az februárjén tartott bemutatón jelentős érdeklődéssel figyelték meg az új buszt , így Los Angeles város és a közlekedési vállalatok vezetőinek és szakembereinek egy rövid úton volt alkalmuk figyelemmel kísérni a busz menettulajdonságát és jó manőverezési készségét is . Esztétikailag és kialakításának szempontjából is megfelelt a prototípus , de apróbb módosításokat még végeztek rajta a forgalomba állítása előtt , pl . rádiót , antennát , tűzoltó készüléket , jegyautomatát , illetve ajtóknál korlátokat szereltek fel az üzemeltető és a biztosító kérésére . Anapos próbaüzem után pozitív visszajelzés érkezett a járművezetők és az utasok köréből is . Az autóbuszba továbbadása előtt nagyobb generátort kapott , oldalablakot is kicserélték : a gumiba ágyazott edzett üveg helyett , kifelé nyíló vészkijárati ablakokra és rétegelt ragasztott üvegre . A bemutató körút után ezeket hővisszaverő fóliával vonták be , illetve a második és a harmadik ajtó színét is a korábbi pirosról fehérre változtatták . További változtatás volt a kormánykerék feketére cserélése , illetve az első lökhárító alatt egy pár kerek lámpa felszerelése . A bemutató körút után a buszt visszaszállították Magyarországra , majd félre állították az amerikai előírásokból adódó eltérések miatt . Állapota leromlott , az Ikarus a '90-es években elbontotta . A második prototípus : a lengőajtós K2-es 1980-ban elkészült a második prototípus , a csont fehér külsejű ( a portlandi Tri-Mat flottaszíne ) és lengőajtókkal rendelkezőK2-es. novemberán megérkezett a New York-i Queens Transit County közlekedési vállalathoz , azonban üzletkötés nem jött létre . Ezt követően a busz Milwaukeeba került , ahol alkatrészként használták fel . 1981 után Azes BNV-n bemutatott , portlandi02-es kialakítású autóbusz BNV nagydíjjal jutalmazták . Az autóbusz harmadik ajtajánál Vapor típusú kerekesszékes felvonót építettek be . Az autóbuszba FOK-GYEM kijelzőket szereltek be , ami akkoriban különlegességnek számított ( viszonyításképpen : aas buszokba az Ikarustól szerelt be FOK-GYEM kijelzőket ) . Azes szállításkor két autóbuszt a behajózás után nem rögzítettek megfelelően a konténer tárolóban , emiatt a buszok jelentős sérülést szenvedtek , ami miatt menthetetlenné váltak . Az autóbuszokat alkatrészként használták fel , árukat a biztosító kifizette , illetve a két autóbusz pótlását leszállították a megrendelőnek . 1985-ben a portlandi Tri-Met megvádolta a Crownt és az Ikarust , mert a buszok állapota az üzemeltetés kezdete utánévvel jelentősen leromlott , emiatt jelentős javításokat kellett végrehajtani az ajtókkal és az ablakokkal kapcsolatban . A két cég a javítások egy részét elvégezte , azonban a többit nem hajlandó garanciálisan kijavítani , emiatt az autóbuszok napok álltak különböző meghibásodások következtében . Közel másfél évvel később a Tri-Met és a két gyártó megegyezett , a garanciát meghosszabbították . A Tri-Met az autóbuszokon az évek során több módosítást hajtottak végre : A '80-as évek második felében a Cummins motorok cseréjét látta szükségesnek , helyükre Detroit Diesel DDmotort szereltek be , melyek megbízhatóságot jelentettek és csökkentették a karbantartás költségét is . 1989-ben kiszerelték a kerekesszékes felvonókat a buszok egy részéről . A '90-es évek közepén két kerékpár szállítására alkalmas kerékpártartókat szereltek fel az első lökhárítóra . A Tri-Met a buszok üzemeltetésének utolsó éveiben készített egy tanulmányt a NABI és az Ikarus számára , melyben a további közlekedtetéshez szükséges javításokról és módosításokról , illetve a modernizálásról és megvalósíthatóságáról írtak . A NABI készített egy tervezetet és végül egy autóbusz felújítását végezték el az üzemeltetővel közösen . A modernizálás összege közelített egy új jármű árához , így csak egy autóbuszt újítottak fel . Aosokat a későbbiekben leselejtezték . Üzemeltetők Érdekességek A McDonnell Douglas repülőgépgyártónak tartott bemutatón László Anna személyesen vezette és mutatta be aK1-et . Később több bemutatón , illetve New Yorkból Portlandbe is ő vezette a buszt , ami ennek hatására kapta az Anna’s baby becenevet . A houstoni08-as buszok végösszeszerelését a Crown Coach Corporation pénzügyi okokra hivatkozva nem vállalta , ezért azt az Union City Body Company végezte el , feltehetőleg emiatt nem került Crown-Ikarus logó ésos típusszám az autóbuszokra . Kanadába Orion III néven szállították a buszokat . Képgaléria Jegyzetek Megjegyzések Fordítás Források Ikarus