Sacrosanctum Concilium
A Sacrosanctum Concilium a II. vatikáni zsinat konstitúciója a szent liturgiáról, melyet 1963. december 4-én hirdetett ki VI. Pál pápa. Ez volt a második vatikáni zsinat első elfogadott dokumentuma, melyet 2147 püspök támogatott 4 ellenszavazat ellenében. Hatására a katolikus liturgia teljesen megváltozott, a laikus hívek nagyobb mértékben kapcsolódtak be a szentmise és az egyéb liturgikus események ünneplésébe.

Tartalma
Bevezetés
A Zsinat célja
A liturgia és az Egyház
A konstitúció jellege
A szertartások megbecsülése
Első fejezet: A Szent Liturgia megújításának és ápolásának általános elveiről
A szent liturgia természetéről és jelentőségéről az Egyház életében
A liturgikus nevelés és a tevékeny részvétel
A szent liturgia megújítása
Általános irányelvek
A liturgia hierarchikus és közösségi jellegéből fakadó szabályok
A liturgia tanító és lelkipásztori jellegéből fakadó szabályok
A népek szelleméhez és hagyományaihoz való alkalmazkodás szabályai
A liturgikus élet ápolása az egyházmegyében és a plébánián
A liturgikus lelkipásztorkodás előmozdítása
Második fejezet: Az eucharisztia szentséges misztériuma
Harmadik fejezet: A többi szentség és szentelmények
Negyedik fejezet: A szent zsolozsma
Ötödik fejezet: A liturgikus év
Hatodik fejezet: A szent zene és ének
Hetedik fejezet: A szakrális művészet és a berendezési tárgyak
Függelék: A II. Vatikáni zsinat nyilatkozata a naptárreformról

Célja
A vatikáni dokumentumok jellemzője, hogy az első bekezdésben közli a dokumentum célját, valamint az első néhány szó adja a dokumentum címét is. Jelen esetben a Sacrosanctum Concilium – a Szentséges Zsinat címet kapta a konstitúció, s az első szakasz magyarázatot ad a dokumentum céljára:

A liturgia nyelve
A Sacrosanctum Concilium konstitúció több évszázad után több újítást is bevezetett a liturgiába, ennek egyik legfontosabb pontja, hogy engedélyezte a szertartásokon a népnyelv használatát. Többen tévesen úgy gondolják, hogy a zsinat ezen dokumentuma eltörölte a latin nyelv használatát, de a konstitúció 36. 1. § szakasza az alábbiak szerint rendelkezik: „A latin nyelv használatát, a részleges jog érvényben maradása mellett a latin szertartásokban meg kell tartani.”
Ugyanezen szakasz 2. pontja szerint: „Mivel azonban mind a szentmisében, mind a szentségek kiszolgáltatásában, mind a liturgia más területein gyakran nagyon hasznos lehet a nép számára anyanyelvének használata, nagyobb teret kell számára biztosítani.” E pont alapján mint megengedett terjedt el, s mára szinte teljes egészében vette át az egyházi gyakorlat a népnyelv használatát.

Laikusok részvétele a liturgiában
A zsinat külön fontosságot tulajdonított annak, s ez a tétel ebben a konstitúcióban is megjelenik, hogy a világi hívőket minél inkább bevonják a liturgiába. Ez külön előrelépésnek tekinthető figyelembe véve az előző évszázadok gyakorlati elkülönülését, miszerint miközben a pap végezte a szertartást, addig a hívek a saját imájukat végezték, néha odatekintve a távol lévő oltárra.

Összegzés
A zsinati atyák e dokumentum megalkotásával jelentősen megváltoztatták az egyház képét azzal, hogy a már kevesek által beszélt latin helyett a népnyelv használatát engedélyezték. A liturgikus változások bevezetésére VI. Pál pápa külön bizottságot hozott létre, amely később beépült az Istentiszteleti és Szentségi Fegyelmi Kongregációba.

Fordítás

Források

További információk 
 A konstitúció szövege latinul
 A konstitúció szövege magyarul
 A konstitúció szövege olaszul
 A konstitúció szövege angolul
 A konstitúció szövege franciául
 A konstitúció szövege németül
Culmen et fons. A II. Vatikáni Zsinat Liturgikus konstitúciója, a Sacrosanctum concilium negyvenedik évfordulójának alkalmával, 2003. december 4-én rendezett ünnepi szimpózium tanulmánykötete; szerk. Füzes Ádám; Malezi–Szt. István Társulat, Bp., 2004 (Bibliotheca liturgica)

Kereszténység
II. vatikáni zsinat
1964
A Sacrosanctum Concilium a II. vatikáni zsinat konstitúciója a szent liturgiáról , melyet decemberén hirdetett ki VI. Pál pápa . Ez volt a második vatikáni zsinat első elfogadott dokumentuma , melyetpüspök támogatottellenszavazat ellenében . Hatására a katolikus liturgia teljesen megváltozott , a laikus hívek nagyobb mértékben kapcsolódtak be a szentmise és az egyéb liturgikus események ünneplésébe . Tartalma Bevezetés A Zsinat célja A liturgia és az Egyház A konstitúció jellege A szertartások megbecsülése Első fejezet : A Szent Liturgia megújításának és ápolásának általános elveiről A szent liturgia természetéről és jelentőségéről az Egyház életében A liturgikus nevelés és a tevékeny részvétel A szent liturgia megújítása Általános irányelvek A liturgia hierarchikus és közösségi jellegéből fakadó szabályok A liturgia tanító és lelkipásztori jellegéből fakadó szabályok A népek szelleméhez és hagyományaihoz való alkalmazkodás szabályai A liturgikus élet ápolása az egyházmegyében és a plébánián A liturgikus lelkipásztorkodás előmozdítása Második fejezet : Az eucharisztia szentséges misztériuma Harmadik fejezet : A többi szentség és szentelmények Negyedik fejezet : A szent zsolozsma Ötödik fejezet : A liturgikus év Hatodik fejezet : A szent zene és ének Hetedik fejezet : A szakrális művészet és a berendezési tárgyak Függelék : A II. Vatikáni zsinat nyilatkozata a naptárreformról Célja A vatikáni dokumentumok jellemzője , hogy az első bekezdésben közli a dokumentum célját , valamint az első néhány szó adja a dokumentum címét is . Jelen esetben a Sacrosanctum Concilium – a Szentséges Zsinat címet kapta a konstitúció , s az első szakasz magyarázatot ad a dokumentum céljára : A liturgia nyelve A Sacrosanctum Concilium konstitúció több évszázad után több újítást is bevezetett a liturgiába , ennek egyik legfontosabb pontja , hogy engedélyezte a szertartásokon a népnyelv használatát . Többen tévesen úgy gondolják , hogy a zsinat ezen dokumentuma eltörölte a latin nyelv használatát , de a konstitúció § szakasza az alábbiak szerint rendelkezik : „ A latin nyelv használatát , a részleges jog érvényben maradása mellett a latin szertartásokban meg kell tartani.” Ugyanezen szakasz pontja szerint : „ Mivel azonban mind a szentmisében , mind a szentségek kiszolgáltatásában , mind a liturgia más területein gyakran nagyon hasznos lehet a nép számára anyanyelvének használata , nagyobb teret kell számára biztosítani.” E pont alapján mint megengedett terjedt el , s mára szinte teljes egészében vette át az egyházi gyakorlat a népnyelv használatát . Laikusok részvétele a liturgiában A zsinat külön fontosságot tulajdonított annak , s ez a tétel ebben a konstitúcióban is megjelenik , hogy a világi hívőket minél inkább bevonják a liturgiába . Ez külön előrelépésnek tekinthető figyelembe véve az előző évszázadok gyakorlati elkülönülését , miszerint miközben a pap végezte a szertartást , addig a hívek a saját imájukat végezték , néha odatekintve a távol lévő oltárra . Összegzés A zsinati atyák e dokumentum megalkotásával jelentősen megváltoztatták az egyház képét azzal , hogy a már kevesek által beszélt latin helyett a népnyelv használatát engedélyezték . A liturgikus változások bevezetésére VI. Pál pápa külön bizottságot hozott létre , amely később beépült az Istentiszteleti és Szentségi Fegyelmi Kongregációba . Fordítás Források További információk A konstitúció szövege latinul A konstitúció szövege magyarul A konstitúció szövege olaszul A konstitúció szövege angolul A konstitúció szövege franciául A konstitúció szövege németül Culmen et fons . A II. Vatikáni Zsinat Liturgikus konstitúciója , a Sacrosanctum concilium negyvenedik évfordulójának alkalmával , decemberén rendezett ünnepi szimpózium tanulmánykötete ; szerk . Füzes Ádám ; Malezi–Szt . István Társulat , Bp. , ( Bibliotheca liturgica ) Kereszténység II. vatikáni zsinat 1964