Franjo Rački
Franjo Rački (Fužine (Fiume mellett), 1829. november 25. – Zágráb, 1894. február 13.) horvát történetíró és régiségtudós.

Élete

Gimnáziumi tanulmányait Fiumében és Varasdon, a teológiaiakat Bécsben végezte. 1852-ben a zágrábi érseki papnevelő intézetben az egyháztörténelem és egyházjog tanára volt; 1857-től 1860-ig Rómába időzött, mint a római illír káptalan kanonoka; ezt az időt a vatikáni levéltár és könyvtár tanulmányozásával, különösen a délszlávok történetére vonatkozó források kutatásával töltötte, mely téren igen fontos eredményeket ért el. 1861-ben Rómából Zágrábba visszatérvén, zágrábi kanonok és 1866-ban a zágrábi délszláv akadémia elnöke lett. Különösen értékesek a délszlávok középkori történetére vonatkozó következő munkái: Viek i dielovanje Cirila i Metoda (Ciril és Metod kora és működése, 2 kötet, Zágráb, 1857-59); Pismo Slovjensko (A szláv irás, uo. 1861); Odlomke iz staroga zavjeta hrvatskoga za narodne dinastije (Töredékek a horvátok történetének legrégibb korából a nemzeti dinasztiák korában (uo. 1865); Töredékek a horvát államjogból (Bécs, 1861); Ociena starih izvora domaće poviestnice hrvatske és srbske (A horvát és szerb hazai történet régi kútforrásainak kritikai méltatása, 1865); Pokret na slovjenskom jugu XIV vieka i bogomile (Forrongás a déli szlávok közt a XIV. században és a bogomil eretnekek). 1865-ben kiadta Jagić társaságában a Vatikáni Apostoli Könyvtárban levő Assemani-evangélium hasonmását. Írt ezenkívül számtalan tanulmányt, ismertetést és bírálatot a Književnik című folyóiratba és a délszláv akadémia Rad és Starine című vállalataiba. Rački politikai téren is működött, mint lelkes és felvilágosodott horvát hazafi tevékeny részt vett a horvát országgyűlés munkálataiban, főképp a kiegyezési tárgyalásokban.

Jegyzetek

Források
 

Horvát történészek
1829-ben született személyek
1894-ben elhunyt személyek
Franjo Rački ( Fužine ( Fiume mellett ) , november – Zágráb , február ) horvát történetíró és régiségtudós . Élete Gimnáziumi tanulmányait Fiumében és Varasdon , a teológiaiakat Bécsben végezte.ben a zágrábi érseki papnevelő intézetben az egyháztörténelem és egyházjog tanára volt;tőlig Rómába időzött , mint a római illír káptalan kanonoka ; ezt az időt a vatikáni levéltár és könyvtár tanulmányozásával , különösen a délszlávok történetére vonatkozó források kutatásával töltötte , mely téren igen fontos eredményeket ért el.ben Rómából Zágrábba visszatérvén , zágrábi kanonok ésban a zágrábi délszláv akadémia elnöke lett . Különösen értékesek a délszlávok középkori történetére vonatkozó következő munkái : Viek i dielovanje Cirila i Metoda ( Ciril és Metod kora és működése, kötet , Zágráb , Pismo Slovjensko ( A szláv irás , uo . Odlomke iz staroga zavjeta hrvatskoga za narodne dinastije ( Töredékek a horvátok történetének legrégibb korából a nemzeti dinasztiák korában ( uo . Töredékek a horvát államjogból ( Bécs , Ociena starih izvora domaće poviestnice hrvatske és srbske ( A horvát és szerb hazai történet régi kútforrásainak kritikai méltatása , Pokret na slovjenskom jugu XIV vieka i bogomile ( Forrongás a déli szlávok közt a XIV. században és a bogomil eretnekek ) .ben kiadta Jagić társaságában a Vatikáni Apostoli Könyvtárban levő Assemani-evangélium hasonmását . Írt ezenkívül számtalan tanulmányt , ismertetést és bírálatot a Književnik című folyóiratba és a délszláv akadémia Rad és Starine című vállalataiba . Rački politikai téren is működött , mint lelkes és felvilágosodott horvát hazafi tevékeny részt vett a horvát országgyűlés munkálataiban , főképp a kiegyezési tárgyalásokban . Jegyzetek Források Horvát történészek 1829-ben született személyek 1894-ben elhunyt személyek