Orbánc
Az orbánc (erysipelas a. m. vörös bőr) a bőrnek kisebb-nagyobb felületére kiterjedő, többnyire az arcon és sebek közelében fellépő és tovaterjedő, a bőr élénk pírjával, duzzadásával járó, többnyire láztól kísért, fájdalmas gyulladásos megbetegedés, amelyről – Friedrich Fehleisen munkája óta – tudjuk, hogy ún. gennykeltő baktériumok (az esetek kb. 97%-ában a Streptococcus pyogenes, esetleg staphylococcus) okozzák. A fertőzés az irha nyirokerein terjed tovább. A népnyelv Szent Antal tüzének nevezte. A régebben gyakran halált okozó betegséget a népi gyógyászatban közönséges orbáncfűvel kezelték.

Leírása
A kór kifejlődését, mint a legtöbb heveny fertőző betegséget, bizonyos tünetek előzik meg. A beteg heves fejfájásról, rosszullétről, bágyadtságról, étvágytalanságról panaszkodik; 1/2-1 nappal a bőrtünetek kifejlődése előtt hidegrázás, azután magas, remittáló (ingadozó) láz lép fel. Azon a helyen, ahol az első bőrtünetek jelentkeznek, általában lehet valamilyen bőrlehorzsolást, felhámhiányos helyet találni, amelyen a baktériumok bevándoroltak (pl. a gombás lábujjközök); ha ilyen magán a bőrön nincs is, úgy általában ki lehet mutatni (a fejen és annak szomszédságában fellépő orbáncnál a száj- vagy orrüregben valamely sebzést, amelyen át az infekció történt, sőt fel kell tételezni, hogy ez a száj-, orr- és garatüreg, különösen a mandulák nyálkahártyáján keresztül, a szervezet belsejéből is megtörténhet. Műtéti beavatkozás utáni felülfertőződés is okozhatja. Azon a helyen, ahol az első tünetek mutatkoznak, a bőr csakhamar duzzadt, piros és fájdalmas lesz; ezen tünetek esettől függően többé-kevésbé gyorsan, és nagy, vagy kisebb bőrfelületre terjednek ki; a fájdalmasság és feszülés érzése növekszik. A megbetegedés súlyosbodása során magas láz (az esti hőingadozások 39-41 °C között váltakoznak), álmatlanság, fejfájás, esetleg lázas önkívületi állapot (delírium) léphet fel. Az esetek súlyosságától függően ez az állapot pár naptól 10-14 napig is eltarthat. Amikor a helyi tünetek alábbhagynak, a lobos beszűrődés csökken, a bőr élénk vörös színe vörösesbarnába, majd barnába megy át, a felhám kisebb-nagyobb lemezek alakjában korpaszerűen leválik, a közérzet javul és végül teljes gyógyulás áll be. Ez a normális lefolyás természetesen nagy fokú ingadozást mutathat. Lehet a bántalom oly csekély, hogy a tünetek alig érdemelnek említést, a közérzet pedig egyáltalán nem rossz, de fordítva is lehet, amikor a helyi tünetek igen erősek, a gyulladás olyan mértéket érhet el, hogy a felhámot az alatta felgyülemlő savó, kisebb-nagyobb hólyagok egybefolyásával felemeli (erysipelas ballosum), sőt az egész bőrfelület elhalása is bekövetkezhet, és fekély (erysipelas gangaenosum) keletkezik. A mélyebbről induló tályog (erysipelas abscedens) még veszélyesebb. Ennek megfelelően természetesen az általános tünetek is súlyosabbak. Sokszor előfordul az is, hogy nem korlátozódik egy helyre, hanem míg az egyik oldalon gyógyul, a másikon továbbterjed, vándorol (erysipelas migrans) úgy, hogy esetleg az egész testet ellepheti. Nem tévesztendő össze vele az ún. pseudo-erysipelas, vagyis a bőrnek és a bőr alatti kötszövetnek diffúz, gennyedző, flegmonózus gyulladása, amelyet szintén streptococcusok okoznak.

Kimenetele, kezelése 

Kórjóslata általában jó, a betegség többnyire gyógyulással végződik; mindamellett előmenetele többször igen súlyos, és különösen a nagyon fiatal, legyengült, elhanyagolt szervezetű vagy idült bajban, alkoholizmusban szenvedőknél, (pl. csecsemőknél, időskorúaknál, iszákosoknál, hajléktalanoknál, TBC-s vagy HIV fertőzötteknél) – ma már ritkán – halálhoz is vezethet. Különösen veszedelmessé válhat szövődményeinél fogva a belső szervekben: különösen a savós hártyákon (mellhártya, agyburok, szívburok) főként súlyosabb esetekben áttéti gócok keletkezhetnek, amikor a betegség prognózisa természetesen a lehető legrosszabb. Statisztikák szerint a halandóság átlaga legfeljebb 1%-ot tesz ki. Gyógykezelése nem tartozik a könnyű feladatok közé, de a mai antibiotikumok segítségével leküzdhető, előbb intravénásan, majd orálisan adva őket. A gyulladás továbbterjedését ill. kiújulását pl. gombaellenes helyi kezeléssel megakadályozhatjuk, mivel ez helyhez kapcsolódó fertőző betegség, s mint ilyennek a gócát legtöbb esetben ki lehet mutatni, s a gyógykezelés fontos feladata azt ártalmatlanná tenni.

Állategészségügyi előfordulása 
Az orbánc állatorvosi szempontból a fejorbánc és a sertésorbánc tekintetében jelentős.

Növényegészségügy 
Bizonyos növényi megbetegedést is ezzel a szóval jeleznek, de annak kórokozója egészen más.

Források

Jegyzetek

Kapcsolódó szócikkek 
 I. Sándor orosz cár
 A gyógyászat kánonja
 Anyarozs
 Betegségek régi neveinek listája
 BNO-10 kódok listája
 BNO-10-01 – Fertőző és parazitás betegségek
 Hasimoto Hakaru
 Vlagyimir Iljics Lenin

Fertőző betegségek
Az orbánc ( erysipelas a . m. vörös bőr ) a bőrnek kisebb-nagyobb felületére kiterjedő , többnyire az arcon és sebek közelében fellépő és tovaterjedő , a bőr élénk pírjával , duzzadásával járó , többnyire láztól kísért , fájdalmas gyulladásos megbetegedés , amelyről – Friedrich Fehleisen munkája óta – tudjuk , hogy ún. gennykeltő baktériumok ( az esetek kb.-ában a Streptococcus pyogenes , esetleg staphylococcus ) okozzák . A fertőzés az irha nyirokerein terjed tovább . A népnyelv Szent Antal tüzének nevezte . A régebben gyakran halált okozó betegséget a népi gyógyászatban közönséges orbáncfűvel kezelték . Leírása A kór kifejlődését , mint a legtöbb heveny fertőző betegséget , bizonyos tünetek előzik meg . A beteg heves fejfájásról , rosszullétről , bágyadtságról , étvágytalanságról panaszkodik;2-1 nappal a bőrtünetek kifejlődése előtt hidegrázás , azután magas , remittáló ( ingadozó ) láz lép fel . Azon a helyen , ahol az első bőrtünetek jelentkeznek , általában lehet valamilyen bőrlehorzsolást , felhámhiányos helyet találni , amelyen a baktériumok bevándoroltak ( pl. a gombás lábujjközök ) ; ha ilyen magán a bőrön nincs is , úgy általában ki lehet mutatni ( a fejen és annak szomszédságában fellépő orbáncnál a száj- vagy orrüregben valamely sebzést , amelyen át az infekció történt , sőt fel kell tételezni , hogy ez a száj- , orr- és garatüreg , különösen a mandulák nyálkahártyáján keresztül , a szervezet belsejéből is megtörténhet . Műtéti beavatkozás utáni felülfertőződés is okozhatja . Azon a helyen , ahol az első tünetek mutatkoznak , a bőr csakhamar duzzadt , piros és fájdalmas lesz ; ezen tünetek esettől függően többé-kevésbé gyorsan , és nagy , vagy kisebb bőrfelületre terjednek ki ; a fájdalmasság és feszülés érzése növekszik . A megbetegedés súlyosbodása során magas láz ( az esti hőingadozások°C között váltakoznak ) , álmatlanság , fejfájás , esetleg lázas önkívületi állapot ( delírium ) léphet fel . Az esetek súlyosságától függően ez az állapot pár naptólnapig is eltarthat . Amikor a helyi tünetek alábbhagynak , a lobos beszűrődés csökken , a bőr élénk vörös színe vörösesbarnába , majd barnába megy át , a felhám kisebb-nagyobb lemezek alakjában korpaszerűen leválik , a közérzet javul és végül teljes gyógyulás áll be . Ez a normális lefolyás természetesen nagy fokú ingadozást mutathat . Lehet a bántalom oly csekély , hogy a tünetek alig érdemelnek említést , a közérzet pedig egyáltalán nem rossz , de fordítva is lehet , amikor a helyi tünetek igen erősek , a gyulladás olyan mértéket érhet el , hogy a felhámot az alatta felgyülemlő savó , kisebb-nagyobb hólyagok egybefolyásával felemeli ( erysipelas ballosum ) , sőt az egész bőrfelület elhalása is bekövetkezhet , és fekély ( erysipelas gangaenosum ) keletkezik . A mélyebbről induló tályog ( erysipelas abscedens ) még veszélyesebb . Ennek megfelelően természetesen az általános tünetek is súlyosabbak . Sokszor előfordul az is , hogy nem korlátozódik egy helyre , hanem míg az egyik oldalon gyógyul , a másikon továbbterjed , vándorol ( erysipelas migrans ) úgy , hogy esetleg az egész testet ellepheti . Nem tévesztendő össze vele az ún . pseudo-erysipelas , vagyis a bőrnek és a bőr alatti kötszövetnek diffúz , gennyedző , flegmonózus gyulladása , amelyet szintén streptococcusok okoznak . Kimenetele , kezelése Kórjóslata általában jó , a betegség többnyire gyógyulással végződik ; mindamellett előmenetele többször igen súlyos , és különösen a nagyon fiatal , legyengült , elhanyagolt szervezetű vagy idült bajban , alkoholizmusban szenvedőknél , ( pl. csecsemőknél , időskorúaknál , iszákosoknál , hajléktalanoknál , TBC-s vagy HIV fertőzötteknél ) – ma már ritkán – halálhoz is vezethet . Különösen veszedelmessé válhat szövődményeinél fogva a belső szervekben : különösen a savós hártyákon ( mellhártya , agyburok , szívburok ) főként súlyosabb esetekben áttéti gócok keletkezhetnek , amikor a betegség prognózisa természetesen a lehető legrosszabb . Statisztikák szerint a halandóság átlaga legfeljebb-ot tesz ki . Gyógykezelése nem tartozik a könnyű feladatok közé , de a mai antibiotikumok segítségével leküzdhető , előbb intravénásan , majd orálisan adva őket . A gyulladás továbbterjedését ill. kiújulását pl. gombaellenes helyi kezeléssel megakadályozhatjuk , mivel ez helyhez kapcsolódó fertőző betegség , s mint ilyennek a gócát legtöbb esetben ki lehet mutatni , s a gyógykezelés fontos feladata azt ártalmatlanná tenni . Állategészségügyi előfordulása Az orbánc állatorvosi szempontból a fejorbánc és a sertésorbánc tekintetében jelentős . Növényegészségügy Bizonyos növényi megbetegedést is ezzel a szóval jeleznek , de annak kórokozója egészen más . Források Jegyzetek Kapcsolódó szócikkek I. Sándor orosz cár A gyógyászat kánonja Anyarozs Betegségek régi neveinek listája BNO-10 kódok listája BNO-10-01 – Fertőző és parazitás betegségek Hasimoto Hakaru Vlagyimir Iljics Lenin Fertőző betegségek