Tijarica
Tijarica falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Triljhez tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 41, közúton 59 km-re északkeletre, Sinjtől légvonalban 27, közúton 33 km-re délkeletre, községközpontjától 21 km-re keletre a dalmát Zagora területén, a Kamešnica-hegység déli, karsztos lejtőjén, a bosnyák határ közelében fekszik. Településrészei Donja Tijarica, Gornja Tijarica és Vrandolac.

Története 
A térség első ismert népe az illírek voltak. Erről mesélnek az ókorból fennmaradt halomsírok és várak maradványai. Utánuk egészen 395-ig a rómaiak uralma alatt állt. A horvátok ősei már a 7. században megtelepedtek itt. Ebből a korból származik a "Tarabnik" helynév, ahol a mai plébániatemplom is áll. Ez az ószláv „tribnik” – áldozati hely főnévből származik és arra enged következtetni, hogy a mai templom környéke már ekkor szakrális hely volt. A horvátok korai letelepedéséről mesélnek a középkori sírkövek is, melyek nagy része Donja Tijaricán található. A török 1513 körül szállta meg e területet. Az 1699-es karlócai béke török kézen hagyta. Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békét követően 1718-ban történt meg, mely az új határt a Kamešnica-hegységnél húzta meg. A Kamešnica környéki falvakat a velencei uralom első éveiben 1691 után telepítették be Hercegovinából érkezett keresztény lakossággal. A rendelkezésre álló gyér adatok alapján Tijarica első lakói Poljicáról és a Cetina vidékéről érkezett pásztorok voltak, mivel ez a terület főként az állattartásra volt alkalmas. Lakói kezdetven a szomszédos Aržano és Strizirep plébániájához tartoztak. A település önálló plébániáját 1741-ben alapították, szolgálatát pedig a sinji ferences kolostor szerzetesei látták el. Valószínűleg a plébánia alapításával egy időben építették fel Gornja Tijaricán a plébániaházat is, melyet az 1768-as egyházlátogatáskor említenek először. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. A településnek 1857-ben 806, 1910-ben 1452 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. Az 1990-es évek óta lakossága rohamosan csökkent. 2011-ben a településnek 374 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
A Szentlélek tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma 1872-ben Donja Tijaricán, a Tarabnik nevű helyen épült a régi templom helyén. Hosszúsága 19,20 méter, szélessége 7,50 méter, magassága 7 méter. A bejárat felett félköríves tympanon látható felette a homlokzaton körablakkal. A homlokzat tetején áll a pengefalú harangtorony, benne három haranggal. A szentélyben márvány oltár áll a Szentlelket ábrázoló oltárképpel. Az épületet 1970-ben teljesen felújították, a szembemiséző oltárt 1974-ben helyezték el. A főbejárat fölé betonból építettek új kórust. Meg kell még említeni, hogy a régi plébániatemplomot még 1750 előtt építették, mivel Bizza érsek 1750-es vizitációjakor már állt, de az építés idejét nem említette. Feltételezik, hogy a plébánia alapításakor, 1741 körül épült. Az érsek 1750-ben rendelte el oltárkép beszerzését a templom számára. A helyi hívek állítása szerint e régi templom helyén még előbb egy fából épített templom is állt, melyet valószínűleg közvetlenül a török előli felszabadulás után építettek. 
Szent Miklós püspök tiszteletére szentelt kápolnáját közvetlenül a gornja tijaricai plébániaház mellé építettek a mindenkori plébános házi kápolnájának. Egyszerű, apszis nélküli kőépület, kis harangtornyában egy haranggal. Az oltárnál minden oldalról egy-egy négyszögletes ablak biztosítja a megvilágítást. Az 1908-as és az 1925-ös sematizmus még Páduai Szent Antal kápolnának nevezi. A kápolnában ma Szent Miklós és Antal szobrai találhatók. Érdemes még megemlíteni, hogy Garagnin érsek 1768-ban a vizitációkor már említ a plébánia épülete mellett egy kápolnát, amely Jézus színeváltozása tiszteletére volt szentelve.

Oktatás 
A település alapiskoláját 1902-ben alapították. Először a plébániaházban működött, majd 1912-től Petar Bradarić gornja tijaricai magánházában nyílt meg. Az iskola iratanyaga a második világháborúban megsemmisült. 1945-ben a donja tijaricai Žaper-házban is folytatódott az oktatás. Ekkor a két településrészen egyidejűleg egy négy és egy hatosztályos iskola működött. A mai iskolaépület 1968-ban nyílt meg. Az iskolának 1997-ig hét kihelyezett területi tagozata működött, melyek azonban mára megszűntek.

Jegyzetek

Források 
A split-makarskai érsekség honlapja 
A tijaricai Stjepan Radić alapiskola honlapja

További információk 
Trilj város hivatalos oldala 
Trilj turisztikai irodájának honlapja 

Split-Dalmácia megye települései
Tijarica falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Triljhez tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re északkeletre , Sinjtől légvonalban közútonkm-re délkeletre , községközpontjátólkm-re keletre a dalmát Zagora területén , a Kamešnica-hegység déli , karsztos lejtőjén , a bosnyák határ közelében fekszik . Településrészei Donja Tijarica , Gornja Tijarica és Vrandolac . Története A térség első ismert népe az illírek voltak . Erről mesélnek az ókorból fennmaradt halomsírok és várak maradványai . Utánuk egészenig a rómaiak uralma alatt állt . A horvátok ősei már a században megtelepedtek itt . Ebből a korból származik a " Tarabnik " helynév , ahol a mai plébániatemplom is áll . Ez az ószláv „ tribnik” – áldozati hely főnévből származik és arra enged következtetni , hogy a mai templom környéke már ekkor szakrális hely volt . A horvátok korai letelepedéséről mesélnek a középkori sírkövek is , melyek nagy része Donja Tijaricán található . A törökkörül szállta meg e területet . Azes karlócai béke török kézen hagyta . Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békét követőenban történt meg , mely az új határt a Kamešnica-hegységnél húzta meg . A Kamešnica környéki falvakat a velencei uralom első éveibenután telepítették be Hercegovinából érkezett keresztény lakossággal . A rendelkezésre álló gyér adatok alapján Tijarica első lakói Poljicáról és a Cetina vidékéről érkezett pásztorok voltak , mivel ez a terület főként az állattartásra volt alkalmas . Lakói kezdetven a szomszédos Aržano és Strizirep plébániájához tartoztak . A település önálló plébániájátben alapították , szolgálatát pedig a sinji ferences kolostor szerzetesei látták el . Valószínűleg a plébánia alapításával egy időben építették fel Gornja Tijaricán a plébániaházat is , melyet azas egyházlátogatáskor említenek először . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett . A településnekbenbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához került.óta a független Horvátországhoz tartozik . Azes évek óta lakossága rohamosan csökkent.ben a településneklakosa volt . Lakosság Nevezetességei A Szentlélek tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemplomaben Donja Tijaricán , a Tarabnik nevű helyen épült a régi templom helyén . Hosszúsága20 méter , szélessége50 méter , magasságaméter . A bejárat felett félköríves tympanon látható felette a homlokzaton körablakkal . A homlokzat tetején áll a pengefalú harangtorony , benne három haranggal . A szentélyben márvány oltár áll a Szentlelket ábrázoló oltárképpel . Az épületetben teljesen felújították , a szembemiséző oltártben helyezték el . A főbejárat fölé betonból építettek új kórust . Meg kell még említeni , hogy a régi plébániatemplomot mégelőtt építették , mivel Bizza érsekes vizitációjakor már állt , de az építés idejét nem említette . Feltételezik , hogy a plébánia alapításakor,körül épült . Az érsekben rendelte el oltárkép beszerzését a templom számára . A helyi hívek állítása szerint e régi templom helyén még előbb egy fából épített templom is állt , melyet valószínűleg közvetlenül a török előli felszabadulás után építettek . Szent Miklós püspök tiszteletére szentelt kápolnáját közvetlenül a gornja tijaricai plébániaház mellé építettek a mindenkori plébános házi kápolnájának . Egyszerű , apszis nélküli kőépület , kis harangtornyában egy haranggal . Az oltárnál minden oldalról egy-egy négyszögletes ablak biztosítja a megvilágítást . Azas és azös sematizmus még Páduai Szent Antal kápolnának nevezi . A kápolnában ma Szent Miklós és Antal szobrai találhatók . Érdemes még megemlíteni , hogy Garagnin érsekban a vizitációkor már említ a plébánia épülete mellett egy kápolnát , amely Jézus színeváltozása tiszteletére volt szentelve . Oktatás A település alapiskolájátben alapították . Először a plébániaházban működött , majdtől Petar Bradarić gornja tijaricai magánházában nyílt meg . Az iskola iratanyaga a második világháborúban megsemmisült.ben a donja tijaricai Žaper-házban is folytatódott az oktatás . Ekkor a két településrészen egyidejűleg egy négy és egy hatosztályos iskola működött . A mai iskolaépületban nyílt meg . Az iskolánakig hét kihelyezett területi tagozata működött , melyek azonban mára megszűntek . Jegyzetek Források A split-makarskai érsekség honlapja A tijaricai Stjepan Radić alapiskola honlapja További információk Trilj város hivatalos oldala Trilj turisztikai irodájának honlapja Split-Dalmácia megye települései