Kuún Kocsárd (főispán)
Gróf osdolai Kuún Kocsárd  (Algyógy, 1803. június 25. – Szászváros, 1895. január 11.) Hunyad vármegye főispánja, 1848-1849-ben kormánybiztos, az EMKE egyik alapítója és tiszteletbeli elnöke, művelődéspolitikus.

Élete 

1811-től Szászvároson és későbben Kolozsvárt és Nagyenyeden tanult. 1818-ban Bécsbe ment a mérnöki akadémiára, de e pályára nem lévén hajlama, ismét visszatért Nagyenyedre, ahol a bölcseleti és jogi tanulmányokat elvégezte, ügyvédi oklevelet is szerzett és Marosvásárhelyre az erdélyi guberiumhoz került, azután 1823-ban megyei hivatalba lépve, 1830-ban alispán lett 1833-ig, midőn ez állásáról lemondva, minthogy a szabadelvű és szilárd jellemű férfi az azon időben uralkodó szolgai szellemmel kibékülni nem tudott, algyógyi birtokára ment gazdálkodni. 

1834-ben a szászvárosi református gimnázium főgondnokává választották, mely kedves tisztét egész haláláig nagy buzgósággal viselte. A magyar nemzeti kormány Hunyad vármegye főispánjává nevezte ki, mely magas hivatalát a leglelkesebb és áldozatképes hazafisággal teljesítette e nehéz időkben és ezért a gyászos idők bekövetkeztével elfogták, jószágait elkobozták és hat évig szenvedett Komáromban várfogságot. 1856-ban végül kiszabadult és jószágait is visszanyerte, s ezentúl gazdaságának élt s nagy szorgalommal rendezte az oláhok által feldúlt birtokait, kiigazíttatta csaknem egészen romba döntött algyógyi kastélyát; lankadatlan fáradozott, hogy minél jövedelmezőbbé tegye gazdaságát s fáradozásai jutalmát csak abban az öntudatban kereste, hogy szolgálatot tehessen nemzetének és vallásának. 

1866-ban Hunyad vármegye hátszegi kerülete ismét képviselőjévé választotta az országgyűlésre, 1867-ben újra Hunyad vármegye főispánjává nevezték ki, de e hivataláról megromlott egészsége miatt már egy év múlva kénytelen volt lemondani, ismét visszatért gazdaságához, és a nemzeti társadalmi, nevelési ügyek egyik fő előmozdítója lett, és e téren vívott ki nevének halhatatlanságot. A szászvárosi református kollégium épületét, melynek főgondnoka volt, saját költségén megújíttatta, és kedvelt intézetét 120 000 forintnyi alapítvánnyal gazdagította, 1887-ben pedig negyedmillió értékű algyógyi birtokát az erdélyrészi magyar közművelődési egyletnek ajándékozta, melynek örökös tiszteletbeli elnökségével tisztelték meg. 

A magyarság széles rétegeiben mély részvétet keltett az EMKE nagynevű jótevőjének halála. Három évvel azelőtt még teljes épségben ünnepelte az agg főúr 90. születésnapját, s a nála tisztelgő küldöttségeket mélyen megindította lelkes, hazafias beszédeivel. Akkor ajándékozta oda még megmaradt vagyonát is, úgy mint szászvárosi házát és földjeit az EMKE-nek, csak azt kötvén ki, hogy e házban tölthesse utolsó éveit, melyhez annyi kedves emlék közötte. Az EMKE költségén temették el. 1895. június 8-án kivették az ideiglenes sírból hamvait, és nagy részvéttel valamint ünnepélyességgel áthelyezték az algyógyi sziklasírba, melyet ő maga készített.

Jegyzetek

Források 

 gróf osdolai Kuún Kocsárd, npg.hu
Gróf Kuún Kocsárd emlékére , diaszporaalapitvany.ro
Hunyad megye 1848–49-ben - Hunyad megye forradalmi főispánja , nyugatijelen.com
Kuún Kocsárd egyesület, kke.ro

Hunyad vármegye főispánjai
Magyar művelődéstörténészek
1803-ban született személyek
1895-ben elhunyt személyek
Algyógyiak
Országgyűlési képviselők (1865–1869)
Gróf osdolai Kuún Kocsárd ( Algyógy , június – Szászváros , január ) Hunyad vármegye főispánja, ben kormánybiztos , az EMKE egyik alapítója és tiszteletbeli elnöke , művelődéspolitikus . Élete 1811-től Szászvároson és későbben Kolozsvárt és Nagyenyeden tanult.ban Bécsbe ment a mérnöki akadémiára , de e pályára nem lévén hajlama , ismét visszatért Nagyenyedre , ahol a bölcseleti és jogi tanulmányokat elvégezte , ügyvédi oklevelet is szerzett és Marosvásárhelyre az erdélyi guberiumhoz került , azutánban megyei hivatalba lépve, ban alispán lettig , midőn ez állásáról lemondva , minthogy a szabadelvű és szilárd jellemű férfi az azon időben uralkodó szolgai szellemmel kibékülni nem tudott , algyógyi birtokára ment gazdálkodni . 1834-ben a szászvárosi református gimnázium főgondnokává választották , mely kedves tisztét egész haláláig nagy buzgósággal viselte . A magyar nemzeti kormány Hunyad vármegye főispánjává nevezte ki , mely magas hivatalát a leglelkesebb és áldozatképes hazafisággal teljesítette e nehéz időkben és ezért a gyászos idők bekövetkeztével elfogták , jószágait elkobozták és hat évig szenvedett Komáromban várfogságot.ban végül kiszabadult és jószágait is visszanyerte , s ezentúl gazdaságának élt s nagy szorgalommal rendezte az oláhok által feldúlt birtokait , kiigazíttatta csaknem egészen romba döntött algyógyi kastélyát ; lankadatlan fáradozott , hogy minél jövedelmezőbbé tegye gazdaságát s fáradozásai jutalmát csak abban az öntudatban kereste , hogy szolgálatot tehessen nemzetének és vallásának . 1866-ban Hunyad vármegye hátszegi kerülete ismét képviselőjévé választotta az országgyűlésre, ben újra Hunyad vármegye főispánjává nevezték ki , de e hivataláról megromlott egészsége miatt már egy év múlva kénytelen volt lemondani , ismét visszatért gazdaságához , és a nemzeti társadalmi , nevelési ügyek egyik fő előmozdítója lett , és e téren vívott ki nevének halhatatlanságot . A szászvárosi református kollégium épületét , melynek főgondnoka volt , saját költségén megújíttatta , és kedvelt intézetét000 forintnyi alapítvánnyal gazdagította, ben pedig negyedmillió értékű algyógyi birtokát az erdélyrészi magyar közművelődési egyletnek ajándékozta , melynek örökös tiszteletbeli elnökségével tisztelték meg . A magyarság széles rétegeiben mély részvétet keltett az EMKE nagynevű jótevőjének halála . Három évvel azelőtt még teljes épségben ünnepelte az agg főúr születésnapját , s a nála tisztelgő küldöttségeket mélyen megindította lelkes , hazafias beszédeivel . Akkor ajándékozta oda még megmaradt vagyonát is , úgy mint szászvárosi házát és földjeit az EMKE-nek , csak azt kötvén ki , hogy e házban tölthesse utolsó éveit , melyhez annyi kedves emlék közötte . Az EMKE költségén temették el. júniusán kivették az ideiglenes sírból hamvait , és nagy részvéttel valamint ünnepélyességgel áthelyezték az algyógyi sziklasírba , melyet ő maga készített . Jegyzetek Források gróf osdolai Kuún Kocsárd , npg.hu Gróf Kuún Kocsárd emlékére , diaszporaalapitvany.ro Hunyad megye49-ben - Hunyad megye forradalmi főispánja , nyugatijelen.com Kuún Kocsárd egyesület , kke.ro Hunyad vármegye főispánjai Magyar művelődéstörténészek 1803-ban született személyek 1895-ben elhunyt személyek Algyógyiak Országgyűlési képviselők1869 )