SM U–23 (Osztrák–Magyar Monarchia)
Az SM U-23 a Császári és Királyi Haditengerészet Havmanden-osztályú tengeralattjárója volt, építését a Magyar Tengeralattjáró-építő Rt. (UBAG) és az Arsenal Pola végezte. 1917. szeptember 1-én állították szolgálatba, de már első útjai során felszínre kerültek a típus hibái, technikai hiányosságai. 1918. február 21-én megtámadott egy olasz csapatszállító hajót, de a torpedók nem találták el a célt és az olasz hajót kísérő Airone torpedónaszád vízibombáival elsüllyesztette a búvárnaszádot.

Tervezése és építése
Az U-23 a Dán Királyi Haditengerészet ún. Havmanden-osztályú tengeralattjáróin alapultak. Ezeket a hajókat, elsőként a Havmanden-t a fiumei Whitehead céggel kötött szerződés alapján kezdték el építeni 1911-ben. 

A Császári és Királyi Haditengerészet parancsnoksága Thierry Ferenc fregattkapitány szorgalmazására 1915-ben úgy határozott, hogy a Whitehead Művek lefoglalt Havmanden-típusú tervei alapján, hazai gyárakban épített új tengeralattjárókat a flotta számára. Az új hajók megépítésére a Whitehead Művek tulajdonosa, Robert Whitehead 1915. február 28-án megalapította a Magyar Tengeralattjáró-építő Részvénytársaságot. Whitehead munkásainak és gyártelepének egy részét a részvénytársaság rendelkezésére bocsátotta. Így jött létre a Magyar Tengeralattjáró-építő Rt. (Ungarische Unterseebootsbau AG, hivatalos rövidítése: UBAG). A trieszti Stabilimento Tecnico és a polai Arzenál, valamint a Danubius hajógyárakkal lefolytatott konkurenciaharcok után az a kompromisszum született, hogy a négy tengeralattjáró fődarabjait a Stabilimento Tecnico és a polai Arzenál szállítja, az összeállítást pedig a Whitehead leányvállalata az UBAG és a polai Arzenál hajtja végre. A Danubius ígéretet kapott további négy egység megépítésére (U-21, U-22, U-23).

Az SM U-23 gerincét 1915. december 18-án fektették le, 1917. január 5-én bocsátották vízre. Az elkészült új tengeralattjárók későbbi próbaútjain nyilvánvalóvá vált, hogy a Hamvaden-típusú tengeralattjárók 1917-re nagyrészt elavulttá váltak, emellett rengeteg technikai hibára derült fény, mely akadályozta a hajók eredményes tevékenységét.

Szolgálata
A tengeralattjáró 1917. szeptember 1-ei szolgálatba állítását követően szeptember-október folyamán Póla térségében végzett próba-és gyakorlóutakat, miközben apróbb javításokon és tökéletesítéseken esett át a hajó. November 28-án kifutott Brioniból, majd Rimini és Ancona között végzett felderítést. A hajó nem észlelt a körzetben ellenséges hajóforgalmat, azonban a küldetés során számos technikai hiányosságra fény derült, ezért a hajó december 3-i visszatérését követően javításokon esett át. 

December 23-án a tengeralattjárót áthelyezték a Cattarói-öbölbe, ahonnét több őrjáratozást és felderítést hajtott végre a Dél-Adrián. 1918. február 20-án kifutott Cattaróból azzal a paranccsal, hogy az Otrantói-szorosban zavarja az ellenséges hajóforgalmat. Másnap, február 21-én a hajó egy olasz csapatszállítót, az SS Memfit észlelte, majd von Bézard sorhajóhadnagy parancsára két torpedót lőttek ki rá. A csapatszállító még idejében kikerülte a torpedókat, de ekkor a Memfit kísérő olasz torpedónaszád, az Arione megpróbálta legázolni a tengeralattjárót. Az U-23 idejében le tudott merülni, ezért a torpedónaszád csak a tengeralattjáró periszkópját súrolta. Az Arione azonban ekkor mély vízibombákat dobott le és az általa vontatott aknasárkány is elérte a tengeralattjárót, mely felrobbantotta a búvárnaszád tartaléktorpedóit is. A robbanást a tengeralattjáró legénysége közül senki sem élte túl.

Parancsnokai

Források

Az Osztrák–Magyar Monarchia tengeralattjárói
Az SM U-23 a Császári és Királyi Haditengerészet Havmanden-osztályú tengeralattjárója volt , építését a Magyar Tengeralattjáró-építő Rt. ( UBAG ) és az Arsenal Pola végezte. szeptemberén állították szolgálatba , de már első útjai során felszínre kerültek a típus hibái , technikai hiányosságai . februárén megtámadott egy olasz csapatszállító hajót , de a torpedók nem találták el a célt és az olasz hajót kísérő Airone torpedónaszád vízibombáival elsüllyesztette a búvárnaszádot . Tervezése és építése Az U-23 a Dán Királyi Haditengerészet ún . Havmanden-osztályú tengeralattjáróin alapultak . Ezeket a hajókat , elsőként a Havmanden-t a fiumei Whitehead céggel kötött szerződés alapján kezdték el építeniben . A Császári és Királyi Haditengerészet parancsnoksága Thierry Ferenc fregattkapitány szorgalmazásáraben úgy határozott , hogy a Whitehead Művek lefoglalt Havmanden-típusú tervei alapján , hazai gyárakban épített új tengeralattjárókat a flotta számára . Az új hajók megépítésére a Whitehead Művek tulajdonosa , Robert Whitehead februárán megalapította a Magyar Tengeralattjáró-építő Részvénytársaságot . Whitehead munkásainak és gyártelepének egy részét a részvénytársaság rendelkezésére bocsátotta . Így jött létre a Magyar Tengeralattjáró-építő Rt. ( Ungarische Unterseebootsbau AG , hivatalos rövidítése : UBAG ) . A trieszti Stabilimento Tecnico és a polai Arzenál , valamint a Danubius hajógyárakkal lefolytatott konkurenciaharcok után az a kompromisszum született , hogy a négy tengeralattjáró fődarabjait a Stabilimento Tecnico és a polai Arzenál szállítja , az összeállítást pedig a Whitehead leányvállalata az UBAG és a polai Arzenál hajtja végre . A Danubius ígéretet kapott további négy egység megépítésére ( U-21 , U-22 , U-23 ) . Az SM U-23 gerincét decemberán fektették le , januárén bocsátották vízre . Az elkészült új tengeralattjárók későbbi próbaútjain nyilvánvalóvá vált , hogy a Hamvaden-típusú tengeralattjárókre nagyrészt elavulttá váltak , emellett rengeteg technikai hibára derült fény , mely akadályozta a hajók eredményes tevékenységét . Szolgálata A tengeralattjáró szeptemberei szolgálatba állítását követően szeptember-október folyamán Póla térségében végzett próba-és gyakorlóutakat , miközben apróbb javításokon és tökéletesítéseken esett át a hajó . Novemberán kifutott Brioniból , majd Rimini és Ancona között végzett felderítést . A hajó nem észlelt a körzetben ellenséges hajóforgalmat , azonban a küldetés során számos technikai hiányosságra fény derült , ezért a hajó decemberi visszatérését követően javításokon esett át . Decemberán a tengeralattjárót áthelyezték a Cattarói-öbölbe , ahonnét több őrjáratozást és felderítést hajtott végre a Dél-Adrián . februárán kifutott Cattaróból azzal a paranccsal , hogy az Otrantói-szorosban zavarja az ellenséges hajóforgalmat . Másnap , februárén a hajó egy olasz csapatszállítót , az SS Memfit észlelte , majd von Bézard sorhajóhadnagy parancsára két torpedót lőttek ki rá . A csapatszállító még idejében kikerülte a torpedókat , de ekkor a Memfit kísérő olasz torpedónaszád , az Arione megpróbálta legázolni a tengeralattjárót . Az U-23 idejében le tudott merülni , ezért a torpedónaszád csak a tengeralattjáró periszkópját súrolta . Az Arione azonban ekkor mély vízibombákat dobott le és az általa vontatott aknasárkány is elérte a tengeralattjárót , mely felrobbantotta a búvárnaszád tartaléktorpedóit is . A robbanást a tengeralattjáró legénysége közül senki sem élte túl . Parancsnokai Források Az Osztrák–Magyar Monarchia tengeralattjárói