Krasznoviserszk
Krasznoviserszk () város Oroszország Permi határterületén, a Krasznoviserszki járás székhelye. A járás gyémántlelőhelyeiről, a város papíripari kombinátjáról nevezetes.

Lakossága:  fő (a 2010. évi népszámláláskor).

Fekvése 
A Permi határterület északkeleti részén, Permtől 292 km-re, a Visera (a Káma mellékfolyója) bal partján terül el. Az egyetlen város a folyó mentén, folyami kikötő. A legközelebbi vasútállomás a kb. 100 km-re délre fekvő Szolikamszk, a Perm–Szolikamszk vasútvonal végpontja. 

A város az Északi-Urál nyugati lejtőjén épült. A járás összterületének több mint 15%-a természetvédelmi terület (legnagyobb részét erdő borítja), igazgatósága a városban található.

Története 
Egy 1689-ből származó irat említi először Morcsani falut mint a (korábban gyakran voguloknak nevezett) manysik viserai területeinek határát. Morcsani ma a város egyik lakónegyedének neve. 1894–1897-ben az itteni Vizsaiha településen egy orosz-francia gazdasági társaság kohászati üzemet épített.

A mai város elődjét 1930. áprilisban alapították Vizsaiha és az egykori üzem romjain helyén, amikor a Gulag foglyainak munkájával elkezdődött a cellulóz- és papíripari kombinát és mellette a település építése. 1926-ban azon a területen alakították ki a szolovecki láger (Szoloveckij lager oszobovo naznacsenyija) egyik részlegét, melyet 1929-ben önálló lágerré szerveztek át. Az északi tajgában kialakított VISLON, vagy VisLag, ViserLag (a lágerszervezet nevének rövidítése) 1934. július végéig állt fenn. Akkor a települést összes ingatlanával, barakkjaival együtt átadták a kombinátnak. A láger elítéltjei között volt Varlam Salamov is, ottani élményei alapján írta Visera című „antiregényét”. 

A gyár 1931 őszén kezdett termelni. Körülötte alakult ki a település, mely 1941 elején az akkor létrehozott járás székhelye lett, 1942-ben városi rangot kapott. 1952-ben házgyárat helyeztek üzembe. 1953-ban a kombinátban felszerelték a második papírgyártósort, melyet a legyőzött Németországból szállítottak el, és amely még a 21. század első éveiben is üzemelt. Az 1960-as évek végén épült ki a várost a „külvilággal” összekötő egyetlen, Szolikamszkba vezető országút. Ezt 1991-ben látták el aszfaltburkolattal.  

Az 1960-as évek elején geológiai expedíció kezdte meg működösét, és a járás területén, a Scsugor folyónál megindult a gyémánt ipari méretű kitermelése. Az évtized végén a kitermelést végző vállalat (Uralalmaz) központját Krasznoviserszkbe helyezték át, azóta is ott található.

A várostól 25 km-re délre 1971-ben olajlelőhelyet tártak fel, kitermelését 1983-ban kezdték meg. A lelőhelyen föld alatti atomrobbantásokkal igyekeztek növelni a kinyerhető olaj mennyiségét.

1990 után 
Krasznoviserszk legfontosabb gazdasági szereplője a papíripari vállalatot birtokló részvénytársaság. Az 1990-es években a kombinát vállalatát részvénytársasággá alakították át. Ezt követően a tulajdonosi struktúra többször változott, a kombinát a csőd szélére került. 2000-es évek elején a kombinátban szünetelt a termelés, 2007-ben kísérletet tettek újraindítására.

A városban élelmiszerfeldolgozó üzemek működnek, és itt találhatók a járási gyámántbányászat (Uralalmaz), az olajbányászat, a viserai erdőgazdaság raktárai, irodái. A szovjet időszakban épült és rendszeres járatokat fogadó városi repülőterén az 1990-es években megszűnt a forgalom.

Jegyzetek

Források 

 https://web.archive.org/web/20150215085504/http://visherskyikray.narod.ru/index/0-14

További információk 
 

A Permi határterület települései
Krasznoviserszk ( ) város Oroszország Permi határterületén , a Krasznoviserszki járás székhelye . A járás gyémántlelőhelyeiről , a város papíripari kombinátjáról nevezetes . Lakossága : fő ( a évi népszámláláskor ) . Fekvése A Permi határterület északkeleti részén , Permtőlkm-re , a Visera ( a Káma mellékfolyója ) bal partján terül el . Az egyetlen város a folyó mentén , folyami kikötő . A legközelebbi vasútállomás a kb.km -re délre fekvő Szolikamszk , a Perm–Szolikamszk vasútvonal végpontja . A város az Északi-Urál nyugati lejtőjén épült . A járás összterületének több mint-a természetvédelmi terület ( legnagyobb részét erdő borítja ) , igazgatósága a városban található . Története Egyből származó irat említi először Morcsani falut mint a ( korábban gyakran voguloknak nevezett ) manysik viserai területeinek határát . Morcsani ma a város egyik lakónegyedének neve.1897-ben az itteni Vizsaiha településen egy orosz-francia gazdasági társaság kohászati üzemet épített . A mai város elődjét áprilisban alapították Vizsaiha és az egykori üzem romjain helyén , amikor a Gulag foglyainak munkájával elkezdődött a cellulóz- és papíripari kombinát és mellette a település építése. ban azon a területen alakították ki a szolovecki láger ( Szoloveckij lager oszobovo naznacsenyija ) egyik részlegét , melyetben önálló lágerré szerveztek át . Az északi tajgában kialakított VISLON , vagy VisLag , ViserLag ( a lágerszervezet nevének rövidítése ) július végéig állt fenn . Akkor a települést összes ingatlanával , barakkjaival együtt átadták a kombinátnak . A láger elítéltjei között volt Varlam Salamov is , ottani élményei alapján írta Visera című „ antiregényét” . A gyárőszén kezdett termelni . Körülötte alakult ki a település , melyelején az akkor létrehozott járás székhelye lett, ben városi rangot kapott.ben házgyárat helyeztek üzembe.ban a kombinátban felszerelték a második papírgyártósort , melyet a legyőzött Németországból szállítottak el , és amely még a század első éveiben is üzemelt . Azas évek végén épült ki a várost a „ külvilággal” összekötő egyetlen , Szolikamszkba vezető országút . Eztben látták el aszfaltburkolattal . Azas évek elején geológiai expedíció kezdte meg működösét , és a járás területén , a Scsugor folyónál megindult a gyémánt ipari méretű kitermelése . Az évtized végén a kitermelést végző vállalat ( Uralalmaz ) központját Krasznoviserszkbe helyezték át , azóta is ott található . A várostólkm-re délreben olajlelőhelyet tártak fel , kitermelésétban kezdték meg . A lelőhelyen föld alatti atomrobbantásokkal igyekeztek növelni a kinyerhető olaj mennyiségét . 1990 után Krasznoviserszk legfontosabb gazdasági szereplője a papíripari vállalatot birtokló részvénytársaság . Azes években a kombinát vállalatát részvénytársasággá alakították át . Ezt követően a tulajdonosi struktúra többször változott , a kombinát a csőd szélére került.es évek elején a kombinátban szünetelt a termelés, ben kísérletet tettek újraindítására . A városban élelmiszerfeldolgozó üzemek működnek , és itt találhatók a járási gyámántbányászat ( Uralalmaz ) , az olajbányászat , a viserai erdőgazdaság raktárai , irodái . A szovjet időszakban épült és rendszeres járatokat fogadó városi repülőterén azes években megszűnt a forgalom . Jegyzetek Források https://web.archive.org/web/20150215085504/http://visherskyikray.narod.ru/index/0-14 További információk A Permi határterület települései