Quintus Ennius
Quintus Ennius, röviden csak Ennius (Rudiae, Kr. e. 239. július 16. – Róma, Kr. e. 168. október 8.) ókori római költő.

Élete 
Ennius Kr. e. 239-ben született a calabriai Rudiae városban. A második pun háborúban katonai szolgálatot viselt, majd Kr. e. 204-ben Szardíniában magára vonta az Idősebb Cato figyelmét. Cato magával vitte őt Rómába, ahol Ennius előkelő családoknál görög és latin nyelvet tanított. Nagy közkedveltségnek örvendett, és később írói működésével megnyerte a Scipiók barátságát is. Kr. e. 184-ben római polgárjogot nyert, és pártfogói bőkezűségéből Picenumban kis birtokot kapott.  Kr. e. 169-ben hunyt el.

Művei 
Ennius költői hírnevét főleg az Annales című, 18 könyvből álló nagy történeti eposzának köszönheti, a melyet sokáig a rómaiak nemzeti hőskölteményének tartottak. Mivel Ennius e művében az ősi saturnusi vers helyett a hexametert használta, egyesek szerint az ő hatása, hogy a latin költészetben a nemzeti versformák teljes mellőzésével a görög metrika lett uralkodó.

Ennius írt tragédiákat is elsősorban Euripidész nyomán, és római történelmi komoly drámákat, úgynevezett fabula pratextatákat is Ambracia és Sabinae címmel. Kevésbé voltak elismertek a szintén görög minták után készült vígjátékai. Szatíráit (Saturae) ugyancsak kedvelték, amelyek azonban nem a későbbi gúnykölteményeknek feleltek meg, hanem a legkülönbözőbb tartalmú és versformájú vegyes költemények gyűjteménye volt. Lefordította Szotadesz görög költő tréfás verseit versus Sotadeusokban; a Praecepta vagy Protrepticus valószínűleg etikus célú gnomák gyűjteménye lehetett. A Heduphagetica tárgya Arkhesztratosz görög eredetije után a gasztronómia volt; az Euhemerus pedig Euhémerosz görög író művének átdolgozása. Az Epicharmus természetfilozófiai tanítói költemény volt; a Scipioban az idősebb Scipio Africanus diadalait énekelte meg, de írt epigrammákat is. Műveiből csak töredékek maradtak fenn.

Jegyzetek

Források

További információk 
 Leffler Sámuel: Római irodalomtörténet – A középiskolák felsőbb osztályai számára és a művelt közönség használatára,  Lampel Róbert (Wodianer F. és Fiai) Cs. és Kir. könyvkereskedése, Budapest, 1903, 29–31. o.
 Sebestyén Károly: A római irodalom története – szemelvényekkel magyar írók latin műfordításaiból, Lampel Róbert (Wodianer F. és Fiai) Cs. és Kir. Udvari Könyvkereskedés Kiadása, 1902, 18–22. o.

Ókori római költők
Az i. e. 230-as években született személyek
Az i. e. 160-as években elhunyt személyek
Quintus Ennius , röviden csak Ennius ( Rudiae , Kr. e. július – Róma , Kr. e. október ) ókori római költő . Élete Ennius Kr. e.ben született a calabriai Rudiae városban . A második pun háborúban katonai szolgálatot viselt , majd Kr. e.ben Szardíniában magára vonta az Idősebb Cato figyelmét . Cato magával vitte őt Rómába , ahol Ennius előkelő családoknál görög és latin nyelvet tanított . Nagy közkedveltségnek örvendett , és később írói működésével megnyerte a Scipiók barátságát is . Kr. e.ben római polgárjogot nyert , és pártfogói bőkezűségéből Picenumban kis birtokot kapott . Kr. e.ben hunyt el . Művei Ennius költői hírnevét főleg az Annales című, könyvből álló nagy történeti eposzának köszönheti , a melyet sokáig a rómaiak nemzeti hőskölteményének tartottak . Mivel Ennius e művében az ősi saturnusi vers helyett a hexametert használta , egyesek szerint az ő hatása , hogy a latin költészetben a nemzeti versformák teljes mellőzésével a görög metrika lett uralkodó . Ennius írt tragédiákat is elsősorban Euripidész nyomán , és római történelmi komoly drámákat , úgynevezett fabula pratextatákat is Ambracia és Sabinae címmel . Kevésbé voltak elismertek a szintén görög minták után készült vígjátékai . Szatíráit ( Saturae ) ugyancsak kedvelték , amelyek azonban nem a későbbi gúnykölteményeknek feleltek meg , hanem a legkülönbözőbb tartalmú és versformájú vegyes költemények gyűjteménye volt . Lefordította Szotadesz görög költő tréfás verseit versus Sotadeusokban ; a Praecepta vagy Protrepticus valószínűleg etikus célú gnomák gyűjteménye lehetett . A Heduphagetica tárgya Arkhesztratosz görög eredetije után a gasztronómia volt ; az Euhemerus pedig Euhémerosz görög író művének átdolgozása . Az Epicharmus természetfilozófiai tanítói költemény volt ; a Scipioban az idősebb Scipio Africanus diadalait énekelte meg , de írt epigrammákat is . Műveiből csak töredékek maradtak fenn . Jegyzetek Források További információk Leffler Sámuel : Római irodalomtörténet – A középiskolák felsőbb osztályai számára és a művelt közönség használatára , Lampel Róbert ( Wodianer F. és Fiai ) Cs. és Kir. könyvkereskedése, Budapest,31. o . Sebestyén Károly : A római irodalom története – szemelvényekkel magyar írók latin műfordításaiból , Lampel Róbert ( Wodianer F. és Fiai ) Cs. és Kir . Udvari Könyvkereskedés Kiadása,22. o . Ókori római költők Az i. e.as években született személyek Az i. e.as években elhunyt személyek