Keleti-sivatag
A Keleti- vagy Arab-sivatag (arabul: الصحراء الشرقية) régió Egyiptom keleti részén. Határai nyugaton a Nílus völgye, keleten a Vörös-tenger, északon a Nílus deltavidéke, délen a Núbiai-sivatagba megy át, a Nasszer-tó vonalában. Területe megközelítőleg  km². Többnyire kősivatag. 

A Nílus egyiptomi szakaszának nyugati oldalán húzódó, úgynevezett Nyugati-sivatagtól sok tekintetben különbözik. A legfontosabb különbség, hogy magasabb fekvésű, kőzetanyaga  más és sűrű a völgyhálózata. Ezeknek a vádiknak egyrészt a Nílus, másrészt a Vörös-tenger felé van lefolyásuk. Lefolyástalan területek nincsenek. A felszínt aprólékosan felszabdaló vádik főképpen az egykori csapadékosabb időszakban keletkeztek. 

Az  méternél magasabb részek évente néhány mm téli esőt kapnak, olykor heves záporok formájában. Ilyenkor a nagyobb vádikba jelentős víztömeg gyűlik össze. A múltban és ma is, a 200-300 km hosszú, szélesebb vádikon bonyolítják le a közlekedést a Nílus és a Vörös-tenger között. 

A területen már a fáraók korában is jelentős kőbányák, illetve aranybányák működtek.

Részei  
Geológiai felépítése és felszíni formái alapján a Keleti-sivatag két fő része: 
 A Nílus-völgyet övező mészkő- és homokkőplató
A 80-100 km széles eocén mészkőplató a Nílus nagy kanyarjától, Qena-tól húzódik Kairó pereméig. Nyugaton a Nílus-völgye, keleten a Qena-vádi határolja. A Nílus felé gyakran meredek fallal ereszkedik le. Különösen látványos ez a perem Naga Hammádi és Qena között. 

A Qena-váditól délre és keletre az alaphegység előterében homokkőfelszín terül el. 

 Az alaphegység, amely gránitból, gneiszből, kristályos palákból áll
Északon a 28°30' szélességnél kezdődik és az ország déli határán túl is folytatódik. A hegységre a meredek lejtők, a merészen kiemelkedő csúcsok jellemzőek. A Vörös-tenger partja felől hatalmas hegyvonulatnak látszik, így időnként Egyiptomi-Kordilleráknak is nevezik. Legmagasabb pontja a Dzsebel Szajjid el-Banát,  méter.

Jegyzetek

Források  
 Szabó R. Jenő: Egyiptom, 1979

Észak-Afrika
Egyiptom sivatagai
Szahara
A Keleti- vagy Arab-sivatag ( arabul : الصحراء الشرقية ) régió Egyiptom keleti részén . Határai nyugaton a Nílus völgye , keleten a Vörös-tenger , északon a Nílus deltavidéke , délen a Núbiai-sivatagba megy át , a Nasszer-tó vonalában . Területe megközelítőleg km². Többnyire kősivatag . A Nílus egyiptomi szakaszának nyugati oldalán húzódó , úgynevezett Nyugati-sivatagtól sok tekintetben különbözik . A legfontosabb különbség , hogy magasabb fekvésű , kőzetanyaga más és sűrű a völgyhálózata . Ezeknek a vádiknak egyrészt a Nílus , másrészt a Vörös-tenger felé van lefolyásuk . Lefolyástalan területek nincsenek . A felszínt aprólékosan felszabdaló vádik főképpen az egykori csapadékosabb időszakban keletkeztek . Az méternél magasabb részek évente néhány mm téli esőt kapnak , olykor heves záporok formájában . Ilyenkor a nagyobb vádikba jelentős víztömeg gyűlik össze . A múltban és ma is , akm hosszú , szélesebb vádikon bonyolítják le a közlekedést a Nílus és a Vörös-tenger között . A területen már a fáraók korában is jelentős kőbányák , illetve aranybányák működtek . Részei Geológiai felépítése és felszíni formái alapján a Keleti-sivatag két fő része : A Nílus-völgyet övező mészkő- és homokkőplató Akm széles eocén mészkőplató a Nílus nagy kanyarjától , Qena-tól húzódik Kairó pereméig . Nyugaton a Nílus-völgye , keleten a Qena-vádi határolja . A Nílus felé gyakran meredek fallal ereszkedik le . Különösen látványos ez a perem Naga Hammádi és Qena között . A Qena-váditól délre és keletre az alaphegység előterében homokkőfelszín terül el . Az alaphegység , amely gránitból , gneiszből , kristályos palákból áll Északon a30' szélességnél kezdődik és az ország déli határán túl is folytatódik . A hegységre a meredek lejtők , a merészen kiemelkedő csúcsok jellemzőek . A Vörös-tenger partja felől hatalmas hegyvonulatnak látszik , így időnként Egyiptomi-Kordilleráknak is nevezik . Legmagasabb pontja a Dzsebel Szajjid el-Banát , méter . Jegyzetek Források Szabó R. Jenő : Egyiptom , Észak-Afrika Egyiptom sivatagai Szahara