Dobrinče
Dobrinče falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Lovrećhez tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 52, közúton 76 km-re keletre, Makarskától légvonalban 15, közúton 28 km-re északra, községközpontjától 15 km-re délkeletre a dalmát Zagora területén, a történelmi Imotska krajina délnyugati részén, egy hegyek által határolt fennsíkon fekszik. Északról a Vilinjak és Rašeljka, keletről a Kosmatovica, délről a Veliki Režanj és a Mala Orljača, nyugatról a Gornji Granići feletti Glavica és a Čagalj és Piljak közötti Malo Brdo nevű magaslatok határolják.

Története 
A település neve személynévi eredetű, mely a jó jelentésű „Dobro” névből származik. Ennek régies nominatív többes száma a Dobrinče, melyet gyakran Dobrinči alakban is írtak. Dobrinče területe már a történelem előtti időkben is lakott volt. A vaskorban már az illírek egyik törzse a dalmaták lakták ezt a vidéket. Jelenlétükről számos halomsír, köztük a Granići Gornjin található sírkövek, kerámiatöredékek és emberi maradványok tanúskodnak. A rómaiak a 10 körül szállták meg ezt a vidéket, de maradandó nyomot nem hagytak maguk után. A mai horvátok ősei a 7. században érkeztek ide, de a korai horvát állam területébe csak a 10. században tagozódott be a vidék Imota zsupánság részeként. A Horvát Királyság uralma kétszáz évig tartott, ezután a többi horvát területtel együtt a 12. század elején a magyar királyok fennhatósága alá került. A 14. században területe a nagy kiterjedésű radobiljai plébániához tartozott. Miután 1409-ben Nápolyi László a horvátok által elismert horvát-magyar királyként százezer aranydukátért eladta, 1420-ra egész Dalmácia a Velencei Köztársaság uralma alá került. 1463-ban a török meghódította a szomszédos Boszniát, majd 1477-re ez a terület is az Oszmán Birodalom fennhatósága alá került. Ennek bizonyítéka az 1477-es török defter, melyben a mai Imotska krajina települései is szerepelnek. Ekkoriban ez a terület még gyéren lakott volt és többségben pásztoremberek lakták. Az 1699-es karlócai béke török kézen hagyta. Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békével 1718-ban történt meg. Első írásos említése 1725-ben a velencei összeírásban történt, addig területét Zagvozdhoz számították. Dobrinče szerepel a velenceiek által készített 1726-os kataszteri térképen is. 1733-ban a zagvozdi plébániához tartozó települések között Dobrimčét is megemlítik. 1730 és 1733 között pestisjárvány pusztított a településen. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. 1834-ben megalapították a szomszédos Medov Dolac plébániáját, ahová Dobrinčét is hozzá csatolták. A településnek 1857-ben 154, 1910-ben 369 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. Iskoláját 1934-ben nyitották meg egy magánházban ahol egyúttal a tanító lakása is volt. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. A lakosság elvándorlása az 1960-as évektől vette kezdetét. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. Az 1990-es évek óta lakossága rohamosan csökkent. 2011-ben a településnek 174 lakosa volt, akik a medov dolaci plébániához tartoztak.

Lakosság 

(1869-ben és 1921-ben lakosságát Medov Dolachoz számították.)

Nevezetességei 
Szent István vértanú tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1899-ben épült jelentéktelen kis templomként, de Dobrinča lakói nemsokára elhatározták, hogy nagyobbat építenek helyette. Ez végül 1977-ben sikerült, amikor a metkovići Toma Noglica tervei szerint felépült zs új templom. Az építés előtt a régi templomot lebontották. A templom hosszúsága 13, szélessége 7 méter, harangtornya 20 méter magas. 

A falutól északkeletre, Krivodol falutól délnyugatra, a Močatorine-hegy lejtőin, 620 m-rel a tengerszint felett, a régi út mentén, négy őskori kőhalom található. Az első két halom közvetlenül régi út mentén, annak déli oldalán található. A kisebb halom átmérője 12,5, magassága kb. 1 méter. A halom kőpalástja részben átásott. Körülbelül húsz méterre található egy nagyobb halom, mely körülbelül 25 méter átmérőjű és körülbelül 4 méter magas. A tetején egy nagyobb, száraz alapú kőből álló menedékhely található. Körülbelül száz méterre északkeletre a halmok és a régi út között másik két halom található. A nagyobb halom átmérője kb. 17 méter, magassága kb. 4 méter. Északnyugati oldalán egy nagyobb szárazon rakott kőfal található. A halom tetején lévő kőpalástot kisebb részben átásták. Körülbelül harminc méterrel nyugatabbra ettől a halomtól egy kisebb, 14 méter átmérőjű és körülbelül 2 méter magas domb található. A halom felszínén két, kör alakú alaprajzú, száraz kőből álló menedékhely látható. A régi út a máig megmaradt szegélykövekkel, amely mellett a nekropolisz található, valószínűleg már a középkorban is létezett. A halmok az i. e. 2. évezredben keletkeztek.

Gornji Granići nevű településrészén számos díszített és díszítés nélküli kora középkori sírkő található.

14. és a 15. századi sírköves temető található a Gyógyító Boldogasszony kápolna mellett. A sírköveket általában kereszt, félhold, lovas és állatábrázolások díszítik. A környező száraz kőfalakban is síremlékek töredékei láthatók, így ebben a nekropoliszban síremlékek eredeti száma jóval nagyobb volt.

Jegyzetek

Források 
Dobrinče település weboldala 
 Petar Matković:Medov Dolac 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
Lovreć község hivatalos oldala 

Split-Dalmácia megye települései
Dobrinče falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Lovrećhez tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re keletre , Makarskától légvonalban közútonkm-re északra , községközpontjátólkm-re délkeletre a dalmát Zagora területén , a történelmi Imotska krajina délnyugati részén , egy hegyek által határolt fennsíkon fekszik . Északról a Vilinjak és Rašeljka , keletről a Kosmatovica , délről a Veliki Režanj és a Mala Orljača , nyugatról a Gornji Granići feletti Glavica és a Čagalj és Piljak közötti Malo Brdo nevű magaslatok határolják . Története A település neve személynévi eredetű , mely a jó jelentésű „ Dobro” névből származik . Ennek régies nominatív többes száma a Dobrinče , melyet gyakran Dobrinči alakban is írtak . Dobrinče területe már a történelem előtti időkben is lakott volt . A vaskorban már az illírek egyik törzse a dalmaták lakták ezt a vidéket . Jelenlétükről számos halomsír , köztük a Granići Gornjin található sírkövek , kerámiatöredékek és emberi maradványok tanúskodnak . A rómaiak akörül szállták meg ezt a vidéket , de maradandó nyomot nem hagytak maguk után . A mai horvátok ősei a században érkeztek ide , de a korai horvát állam területébe csak a században tagozódott be a vidék Imota zsupánság részeként . A Horvát Királyság uralma kétszáz évig tartott , ezután a többi horvát területtel együtt a század elején a magyar királyok fennhatósága alá került . A században területe a nagy kiterjedésű radobiljai plébániához tartozott . Miutánben Nápolyi László a horvátok által elismert horvát-magyar királyként százezer aranydukátért eladta, ra egész Dalmácia a Velencei Köztársaság uralma alá került.ban a török meghódította a szomszédos Boszniát , majdre ez a terület is az Oszmán Birodalom fennhatósága alá került . Ennek bizonyítéka azes török defter , melyben a mai Imotska krajina települései is szerepelnek . Ekkoriban ez a terület még gyéren lakott volt és többségben pásztoremberek lakták . Azes karlócai béke török kézen hagyta . Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békévelban történt meg . Első írásos említéseben a velencei összeírásban történt , addig területét Zagvozdhoz számították . Dobrinče szerepel a velenceiek által készítettos kataszteri térképen is.ban a zagvozdi plébániához tartozó települések között Dobrimčét is megemlítik.ésközött pestisjárvány pusztított a településen . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett.ben megalapították a szomszédos Medov Dolac plébániáját , ahová Dobrinčét is hozzá csatolták . A településnekbenbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett . Iskolájátben nyitották meg egy magánházban ahol egyúttal a tanító lakása is volt . A háború után a szocialista Jugoszláviához került . A lakosság elvándorlása azas évektől vette kezdetét.óta a független Horvátországhoz tartozik . Azes évek óta lakossága rohamosan csökkent.ben a településneklakosa volt , akik a medov dolaci plébániához tartoztak . Lakosság ( 1869-ben ésben lakosságát Medov Dolachoz számították . ) Nevezetességei Szent István vértanú tiszteletére szentelt római katolikus templomaben épült jelentéktelen kis templomként , de Dobrinča lakói nemsokára elhatározták , hogy nagyobbat építenek helyette . Ez végülben sikerült , amikor a metkovići Toma Noglica tervei szerint felépült zs új templom . Az építés előtt a régi templomot lebontották . A templom hosszúsága szélességeméter , harangtornyaméter magas . A falutól északkeletre , Krivodol falutól délnyugatra , a Močatorine-hegy lejtőin,m-rel a tengerszint felett , a régi út mentén , négy őskori kőhalom található . Az első két halom közvetlenül régi út mentén , annak déli oldalán található . A kisebb halom átmérője5 , magassága kb.méter . A halom kőpalástja részben átásott . Körülbelül húsz méterre található egy nagyobb halom , mely körülbelülméter átmérőjű és körülbelülméter magas . A tetején egy nagyobb , száraz alapú kőből álló menedékhely található . Körülbelül száz méterre északkeletre a halmok és a régi út között másik két halom található . A nagyobb halom átmérője kb.méter , magassága kb.méter . Északnyugati oldalán egy nagyobb szárazon rakott kőfal található . A halom tetején lévő kőpalástot kisebb részben átásták . Körülbelül harminc méterrel nyugatabbra ettől a halomtól egy kisebb,méter átmérőjű és körülbelülméter magas domb található . A halom felszínén két , kör alakú alaprajzú , száraz kőből álló menedékhely látható . A régi út a máig megmaradt szegélykövekkel , amely mellett a nekropolisz található , valószínűleg már a középkorban is létezett . A halmok az i . e. évezredben keletkeztek . Gornji Granići nevű településrészén számos díszített és díszítés nélküli kora középkori sírkő található . 14. és a századi sírköves temető található a Gyógyító Boldogasszony kápolna mellett . A sírköveket általában kereszt , félhold , lovas és állatábrázolások díszítik . A környező száraz kőfalakban is síremlékek töredékei láthatók , így ebben a nekropoliszban síremlékek eredeti száma jóval nagyobb volt . Jegyzetek Források Dobrinče település weboldala Petar Matković : Medov Dolac A split-makarskai érsekség honlapja További információk Lovreć község hivatalos oldala Split-Dalmácia megye települései