Csagatáj Kánság
A Csagatáj Kánság (mongolul Цагаадайн Хаант Улс) mongol vezetésű állam volt Közép-Ázsiában és Nyugat-Mongóliában. Területének alapját Dzsingisz kán második fiának, Csagatájnak apja hódításaiból kapott öröksége képezte.

Megalakulása
Dzsingisz kán 1224-ben szétosztotta birodalmát négy fia között. Második fia, Csagatáj Közép-Ázsiát és a környező területeket kapta. A Csagatáj-ulusz magába foglalta a karakitajok és najmanok szállásterületét, valamint teljes Transzoxániát és a mai Kelet-Kazahsztánt. Az ulusz külső határai a későbbiekben csak dél felé módosultak a Kunlun-hegység nyugati és a Pamír déli vonulataiig.

A mongol hódítás előtti lakosok közül a türk nyelvű karlukok három csoportja (Zsetiszuban, Ferganában és a tibeti határon) meglehetős autonómiát élvezett. A szintén türk dulatokat Csagatáj a Tien-santól délre telepítette.

Csagatájnak az Ili-folyónál, Almalik városától nyugatra volt a téli és a nyári szállása, nevük Kujas és Ulug-if (Ulug-uj: „nagy ház”) volt. Transzoxániát egy helyi születésű helytartó, Mahmud Jalavacs kormányozta , akit közvetlenül a nagykán, Ögödej nevezett ki. Csagatáj 1238-ban önkényesen leváltotta Jalavacsot, amiért Ögödej megrótta. Csagatáj elismerte, hogy ki kellett volna kérnie a nagykán véleményét és a helytartói posztra Jalavacs fiát, Maszudbeket állította, egyúttal kiterjesztette annak illetékességét az egész uluszra.

Csagatáj néhány hónappal a nagykán után 1242-ben halt meg. Az uluszt unokája, Kara Hülegü (korábban meghalt idősebbik fiának, Mötükennek a fia) örökölte. Miután megválasztották az új nagykánt, Güjüköt, az kijelentette, hogy a fiú életében unoka nem örökölhet, így az országrész 1246-ban Csagatáj legidősebb, életben lévő fiára, Jeszü Möngkére szállt. Az Almalikban élő Jeszü Möngke alkoholista volt, aki helyett az államügyeket felesége és unokaöccse intézte. 1251-ben az új nagykán, Möngke megbízta az őt támogató Kara Hülegüt, hogy űzze el Jeszü Möngkét, ám ő útközben meghalt. Az ulusz vezetőjét Batu kán ölte meg még ugyanabban az évben.

Szétbomlása

A Csagatáj-uluszt a nagykán és Batu felosztotta egymás között (utóbbi kapta Transzoxániát), de az 1260-as években Csagatáj unokájának, Algunak sikerült visszaszereznie örökségét. A Mongol Birodalom szétfragmentálódásával az ulusz gyakorlatilag különálló kánsággá vált. Az Algut követő Muborak és Barak kánok szakítottak a nomád örökséggel, jó kapcsolatot ápoltak az uralmuk alatt lévő városok polgárságával és felvették az iszlámot. A kán székhelyét áthelyezték Transzoxániába. 1304-ben névlegesen elismerték függőségüket Kínától (a mongol Jüan-dinasztiától). A későbbi kánok - elsősorban Kebek (1318—1326) - közigazgatási és pénzügyi reformokkal próbálták egységesíteni a számos népből álló államot, de miután Kazan kánt egy lázadás során megölték, a Csagatáj Kánság az 1340-es évekre gyakorlatilag kisebb részekre hullott szét. Keleti felén Mogulisztán jött létre, a nyugatit pedig emírek uralták. Az 1360-as évek elején a mogulisztáni Togluk Timur két hadjárattal is megpróbálta újraegyesíteni a kánságot, de 1363-ban meghalt. A kánság nyugati részét Timur Lenk hódította meg az 1370-es években.

Kapcsolódó cikkek
Csagatáj kánok listája
Csagatáj kánok családfája

Jegyzetek

Fordítás

Források 
 Бартольд В. В. Очерк истории Семиречья, Фрунзе, 1943
 Бартольд В. В. История культурной жизни Туркестана, Л., 1927
 Шах-Махмуд Чурас. Хроника. М. Наука. 1976
 Мухаммад Хайдар Дуглат. Тарихи Рашиди
 Тулибаева Ж. М. Правители Чагатайского улуса (Извлечения из «Тарих-и арба’ улус» Мирзы Улугбека) // Известия Национального центра археографии и источниковедения. — Астана: 2011, № 1-3; 2012, № 1

Ázsia történelmi államai
Kazahsztán történelme
Üzbegisztán történelme
Kirgizisztán
Tádzsikisztán történelme
Türkmenisztán történelme
Iszlám történelmi államok
A Csagatáj Kánság ( mongolul Цагаадайн Хаант Улс ) mongol vezetésű állam volt Közép-Ázsiában és Nyugat-Mongóliában . Területének alapját Dzsingisz kán második fiának , Csagatájnak apja hódításaiból kapott öröksége képezte . Megalakulása Dzsingisz kánben szétosztotta birodalmát négy fia között . Második fia , Csagatáj Közép-Ázsiát és a környező területeket kapta . A Csagatáj-ulusz magába foglalta a karakitajok és najmanok szállásterületét , valamint teljes Transzoxániát és a mai Kelet-Kazahsztánt . Az ulusz külső határai a későbbiekben csak dél felé módosultak a Kunlun-hegység nyugati és a Pamír déli vonulataiig . A mongol hódítás előtti lakosok közül a türk nyelvű karlukok három csoportja ( Zsetiszuban , Ferganában és a tibeti határon ) meglehetős autonómiát élvezett . A szintén türk dulatokat Csagatáj a Tien-santól délre telepítette . Csagatájnak az Ili-folyónál , Almalik városától nyugatra volt a téli és a nyári szállása , nevük Kujas és Ulug-if ( Ulug-uj : „ nagy ház” ) volt . Transzoxániát egy helyi születésű helytartó , Mahmud Jalavacs kormányozta , akit közvetlenül a nagykán , Ögödej nevezett ki . Csagatájban önkényesen leváltotta Jalavacsot , amiért Ögödej megrótta . Csagatáj elismerte , hogy ki kellett volna kérnie a nagykán véleményét és a helytartói posztra Jalavacs fiát , Maszudbeket állította , egyúttal kiterjesztette annak illetékességét az egész uluszra . Csagatáj néhány hónappal a nagykán utánben halt meg . Az uluszt unokája , Kara Hülegü ( korábban meghalt idősebbik fiának , Mötükennek a fia ) örökölte . Miután megválasztották az új nagykánt , Güjüköt , az kijelentette , hogy a fiú életében unoka nem örökölhet , így az országrészban Csagatáj legidősebb , életben lévő fiára , Jeszü Möngkére szállt . Az Almalikban élő Jeszü Möngke alkoholista volt , aki helyett az államügyeket felesége és unokaöccse intézte.ben az új nagykán , Möngke megbízta az őt támogató Kara Hülegüt , hogy űzze el Jeszü Möngkét , ám ő útközben meghalt . Az ulusz vezetőjét Batu kán ölte meg még ugyanabban az évben . Szétbomlása A Csagatáj-uluszt a nagykán és Batu felosztotta egymás között ( utóbbi kapta Transzoxániát ) , de azas években Csagatáj unokájának , Algunak sikerült visszaszereznie örökségét . A Mongol Birodalom szétfragmentálódásával az ulusz gyakorlatilag különálló kánsággá vált . Az Algut követő Muborak és Barak kánok szakítottak a nomád örökséggel , jó kapcsolatot ápoltak az uralmuk alatt lévő városok polgárságával és felvették az iszlámot . A kán székhelyét áthelyezték Transzoxániába.ben névlegesen elismerték függőségüket Kínától ( a mongol Jüan-dinasztiától ) . A későbbi kánok - elsősorban Kebek1326 ) - közigazgatási és pénzügyi reformokkal próbálták egységesíteni a számos népből álló államot , de miután Kazan kánt egy lázadás során megölték , a Csagatáj Kánság azes évekre gyakorlatilag kisebb részekre hullott szét . Keleti felén Mogulisztán jött létre , a nyugatit pedig emírek uralták . Azas évek elején a mogulisztáni Togluk Timur két hadjárattal is megpróbálta újraegyesíteni a kánságot , deban meghalt . A kánság nyugati részét Timur Lenk hódította meg azes években . Kapcsolódó cikkek Csagatáj kánok listája Csagatáj kánok családfája Jegyzetek Fordítás Források Бартольд В . В . Очерк истории Семиречья , Фрунзе , Бартольд В . В . История культурной жизни Туркестана , Л. , Шах-Махмуд Чурас . Хроника . М . Наука . Мухаммад Хайдар Дуглат . Тарихи Рашиди Тулибаева Ж . М . Правители Чагатайского улуса ( Извлечения из «Тарих-и арба’ улус» Мирзы Улугбека ) / / Известия Национального центра археографии и источниковедения . — Астана : № № 1 Ázsia történelmi államai Kazahsztán történelme Üzbegisztán történelme Kirgizisztán Tádzsikisztán történelme Türkmenisztán történelme Iszlám történelmi államok