Antholzi-völgy
Az Antholzi-völgy  vagy röviden Antholz,  egy alpesi völgy az észak-olaszországi Dél-Tirolban. A Puster-völgyből Olangnál észak felé kiágazó mellékvölgy, melynek felső vége az olasz–osztrák államhatáron fekvő Staller-nyereg. Elválasztja egymástól a Rieserferner-hegycsoportot és a Defereggen-hegycsoportot. Területén Rasen-Antholz (Rasun-Anterselva) község és részközségei osztoznak. A völgy folyóvize az Antholzi-patak, mely Olangnál a Rienz (Rienza) folyóba torkollik. Lakossága németajkú tiroli. A völgy 1919-ben került Olaszországhoz.

Fekvése
A Dél-Tirol északkeleti peremén futó Puster-völgyből (Val Pusteria) Olang (Valdaora) városnál észak felé ágazik ki az Antholz-völgy. Antholz-Mittertal községrészig észak-déli irányban emelkedik, innen a völgy elkanyarodik és északkeleti irányban emelkedik tovább a Staller-nyeregig. 1000–1300 m tszf közötti magasságban a völgy települései sorjáznak (lásd lejjebb). A völgy felső végében, 1642  m tszf magasságban, a völgytalpon fekszik a 44 hektár területű Antholzi-tó (Antholzersee / Lago di Anterselva). A tó keleti partjától az út meredeken kapaszkodik fel a Staller-nyeregbe (2052 m tszf.), az osztrák–olasz államhatárra. Innen a kelet-tiroli Defereggen-völgybe lehet átkelni.

Az Antholzi-völgyet nyugaton és északon Rieserferner-csoport hegyei uralják. Legmagasabb csúcsa, 3436 m magas Hochgall a völgy nagy részéből jól látható. Keleten a Villgrateni-hegyek (Villgratner Berge) határolják a völgyet, e hegylánc legmagasabb csúcsa a Rote Wand (2818 m). Maga a Villgraten-völgy a hegylánc túlsó, osztrák oldalán fekszik, és Silliannál torkollik a Puster-völgy osztrák szakaszába.

A völgyön az Antholzi-patak (Antholzer Bach) folyik végig. A völgy nyugati lejtői, valamint az Antholzi-tó nyugati fele is természetvédelmi terület, a Rieserferner-Ahrn natúrpark része.

A völgy délre nyíló torkolata szembenéz a Puster-völgy túlső, déli oldalán álló magányos Kronplatz (Plan de Corones) heggyel, a népszerű túra- és síközponttal.

A völgy jellege gleccservölgy. A széles völgytalp mindkét oldalon hirtelen megy át meredek hegyfalakba, ez különösen jellemző a felső, nyugati oldalon, ahol a Rieserferner-csoport hatalmas tömbje uralja a völgyet. A völgybe leszakadó hegyoldalakat számtalan mellékvölgy, hasadékvölgy, árok szaggatja, melyek állandó vagy időszakos hegyi patakokat vezetnek a völgybe. A csorbákkal, szakadékokkal szabdalt hegygerincekről ősidők óta rendszeres moréna-folyások, sárlavinák, törmelékomlások jöttek le, ezek idővel feltöltötték a völgytalpat. Az Antholzi-patak medrének nyomvonala sokszor megváltozott, a patakvölgyekben sok tó jött létre és tűnt el, ezek nyomát ma csak magaslati láptavacskák őrzik. Összefüggő vízfelületként egyedül csak az Antholzi-tó – Dél-Tirol harmadik legnagyobb természetes tava – maradt fenn, melyet a körülötte felhalmozódott törmelék-gátak duzzasztottak fel.

Növényvilága 
A völgy legnagyobb részét sűrű lucfenyőerdők borítják. 1600–1700 m között ennek szubalpin változata jellemző, 1900–2000 m között havasi cirbolyafenyők zónája következik, Az erdőhatár 2200 méteren van. A völgy alsó zónáiban, a patakmeder mentén, a hordalékmezőkön hamvas éger erdősávok nőnek, ezek a vízfolyások mentén a lejtőkre is felnyúlnak. Télen gyakori a légköri inverzió jelensége, „hidegpárnák” miatt a völgytalpon is találunk magashegyi virágokat és kereklevelű harmatfüvet.

Történelme
A völgy a korai középkortól az első világháború végéig Tirol része volt. Tirol grófjai várakat, később vadászkastélyokat, kúriákat építettek a völgyben. Az 1919-es saint-germaini békeszerződés értelmében harc nélkül került az Olasz Királysághoz. A megszállók az 1920-as években erődvonalakat építettek a völgy több pontján, osztrák támadással számolva. Ezeket csak az 1990-es években ürítették ki, miután Ausztria csatlakozott az Európai Unióhoz.

A völgy lakosságának 98,40%-a német, 1,16%-a olasz, 0,44%-a ladin anyanyelvű (2011).

Közigazgatása, lakossága
A völgy teljes területe a két községből egyesített Rasen-Antholz () községhez tartozik. A völgy bejáratától felfelé haladva egymás után következő településrészek (frakciók), zárójelben 1919 után kreált olasz nevükkel:
 Neunhäusern (Case Nove, 1000–1010 m), tkp. még a Puster-völgyben, Olang mellett,
 Niederrasen (Rasun di Sotto, 1010–1050 m tszf.), a községcsoport főhelye, 680 lakossal, az Antholzi-völgy bejáratában,
 Oberrasen (Rasun di Sopra, 1080–1110 m tszf.)
 Antholz Niedertal (Anterselva di Sotto, 1110–1140;m tszf.)
 Antholz Mittertal (Anterselva di Mezzo, 1240–1270;m tszf.)
 Antholz Obertal (Anterselva di Sopra, 1300;m tszf. fölött), a völgy nagy kanyarja után, elszórt házcsoportokból áll.

Közlekedése

A kelet-nyugati irányú Puster-völgyben az olasz SS-49-es számú, nagy forgalmú állami főútvonal (Strada Statale 49 della Pusteria) halad, mely nyugaton Brixentől indul, keleten a silliani határátkelőig megy. Ausztriai folytatása a B100 szövetségi főút, amely a Puster-völgy osztrák szakaszán, a Dráva völgyében visz tovább kelet felé. Az Puster-völgyi főútból Olang városnál ágazik ki észak felé az SP-44-es sz. tartományi közút, az Antholzi-völgy útja, amely az Antholzi-tó partjáig egész évben járható. Innen meredek hegyi szerpentinút visz fel a Staller-nyeregbe, ez csak egy nyomon járható, a két forgalmi irányt felváltva engedik át, jelzőlámpákkal irányítva. A határhágó osztrák oldalán, a Defereggen-völgy felső végében fekszik a Felső-tó nevű tengerszem, innen Sankt Veit és Sankt Jakob községeken keresztül az osztrák B-108-as útra lehet lejutni, amely Lienzbe vagy Matreibe, a Felbertauern-alagúthoz vezet.

Idegenforgalom, sport

Az Antholzi-tó mellett,  1642 m magasságban épült fel 1971-ben a Südtirol Arena nevű biatlon-stadion, mely világhírt hozott Antholznak. Öt sílövő világbajnokságot rendeztek itt (1975, 1976, 1983, 1995, 2007), és két junior-világbajnokságot (1975, 1983). A legközelebbi felnőtt világbajnokságot 2017. január 18-22 között tervezik. Emellett minden évben biatlon világversenyek egy-egy futamát is megrendezik a völgyben. A sífutópályák különlegessége, hogy 1600 m fölötti magasságban húzódnak.

Az alpesi síelők számára a legközelebbi nemzetközi szintű síközpont a közeli Kronplatz, mely a völgyből autóval néhány perc alatt elérhető. Kronplatzi sípályái a Dolomiti Superski pályaszövetséghez tartoznak.

Nyáron az Antholzi-völgy körüli hegyek a hegyjáró kirándulóknak, mountain-bike-osoknak és sziklamászóknak egyaránt számos lehetőséget kínál. A Klammlrunde nevű mountain-bike körtúra tapasztalt sportolóknak ajánlott: indulás a dél-tiroli Rasenből (900 m), az Antholzi-völgyön át fel a Staller-nyeregre (2052 m), onnan át az osztrák (kelet-tiroli) Defereggen-völgy felső szakaszába, majd a Klamml-hágón (2288 m) át vissza az olasz (dél-tiroli) Rein-völgybe, onnan Sand in Taufers-en (864 m) és Brunecken (800 m) át vissza Rasenbe. Az útvonal hossza kb. 100 km.

Jegyzetek

Források

Olaszország völgyei
Trentino-Alto Adige földrajza
Dolomitok
Alpok
Az Antholzi-völgy vagy röviden Antholz , egy alpesi völgy az észak-olaszországi Dél-Tirolban . A Puster-völgyből Olangnál észak felé kiágazó mellékvölgy , melynek felső vége az olasz–osztrák államhatáron fekvő Staller-nyereg . Elválasztja egymástól a Rieserferner-hegycsoportot és a Defereggen-hegycsoportot . Területén Rasen-Antholz ( Rasun-Anterselva ) község és részközségei osztoznak . A völgy folyóvize az Antholzi-patak , mely Olangnál a Rienz ( Rienza ) folyóba torkollik . Lakossága németajkú tiroli . A völgyben került Olaszországhoz . Fekvése A Dél-Tirol északkeleti peremén futó Puster-völgyből ( Val Pusteria ) Olang ( Valdaora ) városnál észak felé ágazik ki az Antholz-völgy . Antholz-Mittertal községrészig észak-déli irányban emelkedik , innen a völgy elkanyarodik és északkeleti irányban emelkedik tovább a Staller-nyeregig.1300 m tszf közötti magasságban a völgy települései sorjáznak ( lásd lejjebb ) . A völgy felső végében , m tszf magasságban , a völgytalpon fekszik ahektár területű Antholzi-tó ( Antholzersee / Lago di Anterselva ) . A tó keleti partjától az út meredeken kapaszkodik fel a Staller-nyeregbem tszf. ) , az osztrák–olasz államhatárra . Innen a kelet-tiroli Defereggen-völgybe lehet átkelni . Az Antholzi-völgyet nyugaton és északon Rieserferner-csoport hegyei uralják . Legmagasabb csúcsa,m magas Hochgall a völgy nagy részéből jól látható . Keleten a Villgrateni-hegyek ( Villgratner Berge ) határolják a völgyet , e hegylánc legmagasabb csúcsa a Rote Wandm ) . Maga a Villgraten-völgy a hegylánc túlsó , osztrák oldalán fekszik , és Silliannál torkollik a Puster-völgy osztrák szakaszába . A völgyön az Antholzi-patak ( Antholzer Bach ) folyik végig . A völgy nyugati lejtői , valamint az Antholzi-tó nyugati fele is természetvédelmi terület , a Rieserferner-Ahrn natúrpark része . A völgy délre nyíló torkolata szembenéz a Puster-völgy túlső , déli oldalán álló magányos Kronplatz ( Plan de Corones ) heggyel , a népszerű túra- és síközponttal . A völgy jellege gleccservölgy . A széles völgytalp mindkét oldalon hirtelen megy át meredek hegyfalakba , ez különösen jellemző a felső , nyugati oldalon , ahol a Rieserferner-csoport hatalmas tömbje uralja a völgyet . A völgybe leszakadó hegyoldalakat számtalan mellékvölgy , hasadékvölgy , árok szaggatja , melyek állandó vagy időszakos hegyi patakokat vezetnek a völgybe . A csorbákkal , szakadékokkal szabdalt hegygerincekről ősidők óta rendszeres moréna-folyások , sárlavinák , törmelékomlások jöttek le , ezek idővel feltöltötték a völgytalpat . Az Antholzi-patak medrének nyomvonala sokszor megváltozott , a patakvölgyekben sok tó jött létre és tűnt el , ezek nyomát ma csak magaslati láptavacskák őrzik . Összefüggő vízfelületként egyedül csak az Antholzi-tó – Dél-Tirol harmadik legnagyobb természetes tava – maradt fenn , melyet a körülötte felhalmozódott törmelék-gátak duzzasztottak fel . Növényvilága A völgy legnagyobb részét sűrű lucfenyőerdők borítják. 1700 m között ennek szubalpin változata jellemző,2000 m között havasi cirbolyafenyők zónája következik , Az erdőhatárméteren van . A völgy alsó zónáiban , a patakmeder mentén , a hordalékmezőkön hamvas éger erdősávok nőnek , ezek a vízfolyások mentén a lejtőkre is felnyúlnak . Télen gyakori a légköri inverzió jelensége , „ hidegpárnák” miatt a völgytalpon is találunk magashegyi virágokat és kereklevelű harmatfüvet . Történelme A völgy a korai középkortól az első világháború végéig Tirol része volt . Tirol grófjai várakat , később vadászkastélyokat , kúriákat építettek a völgyben . Azes saint-germaini békeszerződés értelmében harc nélkül került az Olasz Királysághoz . A megszállók azas években erődvonalakat építettek a völgy több pontján , osztrák támadással számolva . Ezeket csak azes években ürítették ki , miután Ausztria csatlakozott az Európai Unióhoz . A völgy lakosságának40%-a német , 16%-a olasz,44%-a ladin anyanyelvű Közigazgatása , lakossága A völgy teljes területe a két községből egyesített Rasen-Antholz ( ) községhez tartozik . A völgy bejáratától felfelé haladva egymás után következő településrészek ( frakciók ) , zárójelbenután kreált olasz nevükkel : Neunhäusern ( Case Nove, 1010 m ) , tkp. még a Puster-völgyben , Olang mellett , Niederrasen ( Rasun di Sotto, 1050 m tszf. ) , a községcsoport főhelye,lakossal , az Antholzi-völgy bejáratában , Oberrasen ( Rasun di Sopra, 1110 m tszf. ) Antholz Niedertal ( Anterselva di Sotto, 1140;m tszf. ) Antholz Mittertal ( Anterselva di Mezzo, 1270;m tszf. ) Antholz Obertal ( Anterselva di Sopra,m tszf . fölött ) , a völgy nagy kanyarja után , elszórt házcsoportokból áll . Közlekedése A kelet-nyugati irányú Puster-völgyben az olasz SS-49-es számú , nagy forgalmú állami főútvonal ( Strada Stataledella Pusteria ) halad , mely nyugaton Brixentől indul , keleten a silliani határátkelőig megy . Ausztriai folytatása a B100 szövetségi főút , amely a Puster-völgy osztrák szakaszán , a Dráva völgyében visz tovább kelet felé . Az Puster-völgyi főútból Olang városnál ágazik ki észak felé az SP-44-es sz. tartományi közút , az Antholzi-völgy útja , amely az Antholzi-tó partjáig egész évben járható . Innen meredek hegyi szerpentinút visz fel a Staller-nyeregbe , ez csak egy nyomon járható , a két forgalmi irányt felváltva engedik át , jelzőlámpákkal irányítva . A határhágó osztrák oldalán , a Defereggen-völgy felső végében fekszik a Felső-tó nevű tengerszem , innen Sankt Veit és Sankt Jakob községeken keresztül az osztrák B-108-as útra lehet lejutni , amely Lienzbe vagy Matreibe , a Felbertauern-alagúthoz vezet . Idegenforgalom , sport Az Antholzi-tó mellett , 1642 m magasságban épült felben a Südtirol Arena nevű biatlon-stadion , mely világhírt hozott Antholznak . Öt sílövő világbajnokságot rendeztek itt és két junior-világbajnokságot A legközelebbi felnőtt világbajnokságot januárközött tervezik . Emellett minden évben biatlon világversenyek egy-egy futamát is megrendezik a völgyben . A sífutópályák különlegessége , hogym fölötti magasságban húzódnak . Az alpesi síelők számára a legközelebbi nemzetközi szintű síközpont a közeli Kronplatz , mely a völgyből autóval néhány perc alatt elérhető . Kronplatzi sípályái a Dolomiti Superski pályaszövetséghez tartoznak . Nyáron az Antholzi-völgy körüli hegyek a hegyjáró kirándulóknak , mountain-bike-osoknak és sziklamászóknak egyaránt számos lehetőséget kínál . A Klammlrunde nevű mountain-bike körtúra tapasztalt sportolóknak ajánlott : indulás a dél-tiroli Rasenbőlm ) , az Antholzi-völgyön át fel a Staller-nyeregrem ) , onnan át az osztrák ( kelet-tiroli ) Defereggen-völgy felső szakaszába , majd a Klamml-hágónm ) át vissza az olasz ( dél-tiroli ) Rein-völgybe , onnan Sand in Taufers-enm ) és Bruneckenm ) át vissza Rasenbe . Az útvonal hossza kb.km . Jegyzetek Források Olaszország völgyei Trentino-Alto Adige földrajza Dolomitok Alpok