Soltra József-gyilkosság
A Soltra-gyilkosságot a fehérterror idején követték el. 1920. november 10-én a fővárost járó tiszti különítményesek meggyilkolták Soltra József rendőrtisztet és súlyosan megsebesítették a segítségére siető rendőrellenőrt. Maga a gyilkosság politikai motiváció nélkül, egy garázdaság részeként történt, ám Horthy Miklós kormányzó ezen bűncselekmény után szánta el magát, hogy leszámol az országban önbíráskodó és fosztogató jobboldali katonai különítményekkel. A gyilkosság napokig tartó letartóztatási hullámhoz és fegyveres utcai összecsapásokhoz vezetett Budapesten, középtávon pedig a korabeli magyarországi szélsőjobb megrendülését okozta. A gyilkosságot követően Horthy Miklós helyzete megerősödött.

A gyilkosság előzményei
A Magyarországi Tanácsköztársaság bukása után az új jobboldali irányítású állam még hosszú ideig csak nagy nehézségek árán tudott úrrá lenni az országban uralkodó zűrzavaron. A rend helyreállítását és a rendszer megszilárdítását kiváltképp akadályozták egyes jobboldalhoz kötődő katonai csoportok, amelyeknek tagjai a kommunisták elleni politikai bosszúhadjáratuk közben köztörvényes bűncselekményeket is elkövettek. Míg a tanácsköztársaság megbuktatását követő időszakban Horthy még támaszkodott ezen alakulatokra, addig 1920-ra az elszabadult hajóágyúként működő szabadcsapatok tevékenysége már kifejezetten károkat okozott az élet normalizálására és az ország konszolidálására törekvő rezsimnek. Ezek közül az egyik legkellemetlenebb szabadcsapat a budapesti Britannia-szállóban berendezkedő alakulat volt. Ez az alakulat nem csupán a jobboldalhoz közeli "fehér" katonákból állt, hanem a zsákmányszerzés lehetőségét megsejtő köztörvényes bűnözők is egyre növekvő számban csatlakoztak hozzá. A britanniásoknak nevezett csapat tagjai hónapokon keresztül járták az éjszakai Budapestet, számlájukon zsarolás, fosztogatás, súlyos testi sértések és politikainak tűnő emberölések sora szerepelt.

A gyilkosságot megelőző hetekben a Horthyval egyre elégedetlenebb radikális jobboldal két fronton is támadást indított a kormányzó rendszere ellen. A politikai szárnyat képviselő Ébredő Magyarok Egyesülete különböző akciókkal (pl. lakásfoglalások, sztrájkok szervezése, erőteljes kampány) növelte a kormányzatra gyakorolt nyomást, a hozzá kötődő félkatonai egységek pedig főként Budapesten tevékenykedtek. Ezek a rekviráló (ténylegesen fosztogató), embert rabló, éjjelenként az utcákon garázdálkodó tisztek jelentették a szélsőjobb mozgalom katonai szárnyát. Felfegyverzett alakulataik az állami rendfenntartó erők gyengesége miatt kifejezetten ütőképes egységeknek számítottak egy kiéleződő politikai küzdelem esetén, a velük való konfliktust a rendőrség kerülni igyekezett. A Horthy körül csoportosuló konzervatív jobboldal úgy vélte, hogy a radikális jobboldal a Héjjas Iván és Prónay körül szerveződő félkatonai egységek aktivizálásával hatalomváltást akar kieszközölni.

A gyilkosság
1920. november 10-én szerdán hajnalban, 2 óra 30 perc körül az Oktogon környékén szolgálatot teljesítő Miklós József rendőrellenőr segélykiáltásokra lett figyelmes. A tér egyik oldalán tiszti egyenruhás fiatalemberek egy csoportját vette észre, akik egy hazafelé tartó nyomdászt bántalmaztak. A rendőrellenőr láttán a csoportosulás abbahagyta a férfi ütlegelését és a Nyugati pályaudvar irányába távoztak. A Nyugati felől érkezett a segélykiáltásokra szintén felfigyelő Soltra József rendőr, aki az Aradi utca és a Teréz körút sarkán szembetalálkozott a garázda csoporttal. A rendőr összeszólalkozott a túlerőben lévő különítményesekkel. Szorult helyzetét látva Miklós rendőrellenőr Soltra segítségére sietett és igyekezett őt az Oktogon felé elrángatni a helyszínről, amikor a katonák közül kivált egy háromfős csoport, akik fegyvert rántottak és Soltra rendőrt többször hátbalőtték, majd elfutottak. Soltrát a rendőrellenőr fölemelte és az Edison kávéház előtt álló szállítótargoncára fektette, majd a tettesek után indult. Miklós József a garázdák után lőtt, ám azok visszafordultak és rá is tüzet nyitottak, súlyosan megsebesítve a rendőrellenőrt is. Miután Miklós is a földre rogyott a különítményesek köré gyűltek, a rendőrellenőr kezéből kicsavarták fegyverét, majd a sebesült durva bántalmazása után elfutottak. Soltra József tüdeje, mája és gyomra oly súlyosan sérült, hogy az orvos megérkezése előtt meghalt. Miklós lőtt és vágott sebekkel ugyan, de túlélte a különítményesekkel való konfliktust. A gyilkosságnak több szemtanúja is volt, akik a garázdákat a Britannia szállóban megtelepedett félkatonai alakulat tagjaiként azonosították.

Az eset következményei

Nyomozás és statáriális ítéletek
Soltra József meggyilkolása nagy felháborodást és tiltakozást váltott ki. Horthy a rendőrtiszt halála után halaszthatatlannak látta a szélsőjobboldali tiszti alakulatok lefegyverzését. Héjjas Iván ingerülten vette tudomásul, hogy emberei meggyilkoltak egy rendőrt, de felkészült az alakulatai birtokában lévő épületek fegyveres védelmére. A kaput elbarikádozták és gépfegyverállásokat állítottak fel mögöttük, a tiszteknek muníciót és gránátokat osztottak ki. A Britannia szálló előtt még a délelőtt folyamán felsorakoztak a Horthyhoz hű nemzeti hadsereg és a rendőrség egységei. Az összecsapásra végül nem került sor, mert az utcán megjelent a szabadcsapatokat szervező és a helyzet súlyosságát megértő Prónay, aki utasította Héjjas egységeit az együttműködésre. A rendőrök a nemzeti hadsereg katonáival együtt, feltűzött szuronyokkal és lövésre készen tartott fegyverekkel nyomultak be a szálloda nagytermébe, ahol megkezdődött az éjjeli gyilkosságban részes személyek azonosítása. Ez csak részben volt lehetséges, mert a tettesek egy része még az események után közvetlenül megszökött. A rendőrök végül nem csak a Soltra-gyilkosságban részes különítményeseket válogatták ki, hanem a régóta húzódó rablási, kínzási és emberrablási ügyek gyanúsítottait is. (A Britanniában állomásozó csapatok összetételét jól mutatja, hogy a letartóztatottak túlnyomó többsége valójában nem is katona, hanem katonai egyenruhát öltött civil volt.)

A nyomozók a sebesült rendőrellenőrt megverő háromfős csoport tagjaiként Mészáros Imrét, Sesevics Lászlót és egy Zólyomi (más források szerint Wagner) vezetéknevű személyt azonosítottak. Sesevicset nem sikerült elfogni, ő vélhetően elhagyta az országot és hazatért Jugoszláviába. A gyilkosság elkövetésével végül Mészáros Imrét vádolták meg, akiről szintén kiderült, hogy valójában nem is katona, hanem egyenruhát öltött civil, ezért ügyében a polgári statáriális bíróság járt el. December 17-én az ügyben megtartott főtárgyaláson a vádlottat halálra ítélték, egy nappal később fölakasztották.

A radikális jobboldal katonai szárnyának erőszakos felszámolása
Prónay sem akarta vállalni a Horthyval való konfrontációt a Héjjas emberei által elkövetett gyilkosság miatt. A Béke szálloda előtt megjelenő Prónay néhány tisztért (így Héjjasért is) felelősséget vállalt, de a többieket a rendőrök lefegyverezték és egy részüket le is tartóztatták. A következő napokban a Horthyhoz hű csapatok folytatták a tisztogatásokat, a tiszti alakulatok által megszállt szállodákat átkutatták, félszáz különítményes tisztet tartóztattak le és számos fegyvert koboztak el. A főbb útkereszteződéseket és közlekedési csomópontokat az államrendőrség és a Horthyhoz hű nemzeti hadsereg egységei szállták meg, akik igazoltatásokkal szűrték az egyenruhásokat. A rendőrök a különítményesek után kutatva átfésülték a kávéházakat és rengeteg embert állítottak elő. A hatósági fellépésnek köszönhetően Héjjas alakulatai elkezdtek felbomlani, a különítményesek közül többen polgári ruhát öltöttek és igyekeztek eltűnni Budapestről.

November 12-én hajnalban a kormány csapatai megkísérelték birtokba venni a mátyásföldi laktanyát is, ahol báró Babarczy szabadcsapatait szállásolták el. Itt azonban kemény ellenállásba ütköztek, a délelőttig elhúzódó fegyveres harc számos áldozatot követelt a kormány és a különítményesek oldalán is. A rendőrség végül győzelmet aratott és az ostrom túlélőit letartóztatták. A szabadcsapatok felszámolásával Horthy két fontos politikai célkitűzését is elérte: egyértelműen visszaállította az állam által ellenőrzött szervezetek erőszakmonopóliumát és megakadályozta, hogy az Ébredő Magyarok Egyesülete egy katonai erővel kiegészített modern fasiszta párttá válhasson.

Soltra József temetése
Soltra Józsefet hősi halottá nyilvánították és a Mosonyi utcai rendőrkaszárnya udvarán ravatalozták fel. Ravatalára számos állami szerv és magánvállalat koszorút küldött. A rendőrt kiemelt állami tiszteletadással nagy részvét mellett november 16-án a Kerepesi úti temetőben temették el a főváros által adományozott díszsírhelyre. A szertartáson demonstratívan részt vett Horthy Miklós kormányzó is, aki személyesen nyilvánította részvétét Soltra szüleinek és menyasszonyának.

Jegyzetek

Magyarországi gyilkosságok
Budapesten elkövetett bűncselekmények
1920
Horthy-korszak
Rendőrök sérelmére elkövetett magyarországi bűncselekmények
A Soltra-gyilkosságot a fehérterror idején követték el. novemberén a fővárost járó tiszti különítményesek meggyilkolták Soltra József rendőrtisztet és súlyosan megsebesítették a segítségére siető rendőrellenőrt . Maga a gyilkosság politikai motiváció nélkül , egy garázdaság részeként történt , ám Horthy Miklós kormányzó ezen bűncselekmény után szánta el magát , hogy leszámol az országban önbíráskodó és fosztogató jobboldali katonai különítményekkel . A gyilkosság napokig tartó letartóztatási hullámhoz és fegyveres utcai összecsapásokhoz vezetett Budapesten , középtávon pedig a korabeli magyarországi szélsőjobb megrendülését okozta . A gyilkosságot követően Horthy Miklós helyzete megerősödött . A gyilkosság előzményei A Magyarországi Tanácsköztársaság bukása után az új jobboldali irányítású állam még hosszú ideig csak nagy nehézségek árán tudott úrrá lenni az országban uralkodó zűrzavaron . A rend helyreállítását és a rendszer megszilárdítását kiváltképp akadályozták egyes jobboldalhoz kötődő katonai csoportok , amelyeknek tagjai a kommunisták elleni politikai bosszúhadjáratuk közben köztörvényes bűncselekményeket is elkövettek . Míg a tanácsköztársaság megbuktatását követő időszakban Horthy még támaszkodott ezen alakulatokra , addigra az elszabadult hajóágyúként működő szabadcsapatok tevékenysége már kifejezetten károkat okozott az élet normalizálására és az ország konszolidálására törekvő rezsimnek . Ezek közül az egyik legkellemetlenebb szabadcsapat a budapesti Britannia-szállóban berendezkedő alakulat volt . Ez az alakulat nem csupán a jobboldalhoz közeli " fehér " katonákból állt , hanem a zsákmányszerzés lehetőségét megsejtő köztörvényes bűnözők is egyre növekvő számban csatlakoztak hozzá . A britanniásoknak nevezett csapat tagjai hónapokon keresztül járták az éjszakai Budapestet , számlájukon zsarolás , fosztogatás , súlyos testi sértések és politikainak tűnő emberölések sora szerepelt . A gyilkosságot megelőző hetekben a Horthyval egyre elégedetlenebb radikális jobboldal két fronton is támadást indított a kormányzó rendszere ellen . A politikai szárnyat képviselő Ébredő Magyarok Egyesülete különböző akciókkal ( pl. lakásfoglalások , sztrájkok szervezése , erőteljes kampány ) növelte a kormányzatra gyakorolt nyomást , a hozzá kötődő félkatonai egységek pedig főként Budapesten tevékenykedtek . Ezek a rekviráló ( ténylegesen fosztogató ) , embert rabló , éjjelenként az utcákon garázdálkodó tisztek jelentették a szélsőjobb mozgalom katonai szárnyát . Felfegyverzett alakulataik az állami rendfenntartó erők gyengesége miatt kifejezetten ütőképes egységeknek számítottak egy kiéleződő politikai küzdelem esetén , a velük való konfliktust a rendőrség kerülni igyekezett . A Horthy körül csoportosuló konzervatív jobboldal úgy vélte , hogy a radikális jobboldal a Héjjas Iván és Prónay körül szerveződő félkatonai egységek aktivizálásával hatalomváltást akar kieszközölni . A gyilkosság 1920. novemberén szerdán hajnalban ,óraperc körül az Oktogon környékén szolgálatot teljesítő Miklós József rendőrellenőr segélykiáltásokra lett figyelmes . A tér egyik oldalán tiszti egyenruhás fiatalemberek egy csoportját vette észre , akik egy hazafelé tartó nyomdászt bántalmaztak . A rendőrellenőr láttán a csoportosulás abbahagyta a férfi ütlegelését és a Nyugati pályaudvar irányába távoztak . A Nyugati felől érkezett a segélykiáltásokra szintén felfigyelő Soltra József rendőr , aki az Aradi utca és a Teréz körút sarkán szembetalálkozott a garázda csoporttal . A rendőr összeszólalkozott a túlerőben lévő különítményesekkel . Szorult helyzetét látva Miklós rendőrellenőr Soltra segítségére sietett és igyekezett őt az Oktogon felé elrángatni a helyszínről , amikor a katonák közül kivált egy háromfős csoport , akik fegyvert rántottak és Soltra rendőrt többször hátbalőtték , majd elfutottak . Soltrát a rendőrellenőr fölemelte és az Edison kávéház előtt álló szállítótargoncára fektette , majd a tettesek után indult . Miklós József a garázdák után lőtt , ám azok visszafordultak és rá is tüzet nyitottak , súlyosan megsebesítve a rendőrellenőrt is . Miután Miklós is a földre rogyott a különítményesek köré gyűltek , a rendőrellenőr kezéből kicsavarták fegyverét , majd a sebesült durva bántalmazása után elfutottak . Soltra József tüdeje , mája és gyomra oly súlyosan sérült , hogy az orvos megérkezése előtt meghalt . Miklós lőtt és vágott sebekkel ugyan , de túlélte a különítményesekkel való konfliktust . A gyilkosságnak több szemtanúja is volt , akik a garázdákat a Britannia szállóban megtelepedett félkatonai alakulat tagjaiként azonosították . Az eset következményei Nyomozás és statáriális ítéletek Soltra József meggyilkolása nagy felháborodást és tiltakozást váltott ki . Horthy a rendőrtiszt halála után halaszthatatlannak látta a szélsőjobboldali tiszti alakulatok lefegyverzését . Héjjas Iván ingerülten vette tudomásul , hogy emberei meggyilkoltak egy rendőrt , de felkészült az alakulatai birtokában lévő épületek fegyveres védelmére . A kaput elbarikádozták és gépfegyverállásokat állítottak fel mögöttük , a tiszteknek muníciót és gránátokat osztottak ki . A Britannia szálló előtt még a délelőtt folyamán felsorakoztak a Horthyhoz hű nemzeti hadsereg és a rendőrség egységei . Az összecsapásra végül nem került sor , mert az utcán megjelent a szabadcsapatokat szervező és a helyzet súlyosságát megértő Prónay , aki utasította Héjjas egységeit az együttműködésre . A rendőrök a nemzeti hadsereg katonáival együtt , feltűzött szuronyokkal és lövésre készen tartott fegyverekkel nyomultak be a szálloda nagytermébe , ahol megkezdődött az éjjeli gyilkosságban részes személyek azonosítása . Ez csak részben volt lehetséges , mert a tettesek egy része még az események után közvetlenül megszökött . A rendőrök végül nem csak a Soltra-gyilkosságban részes különítményeseket válogatták ki , hanem a régóta húzódó rablási , kínzási és emberrablási ügyek gyanúsítottait is . ( A Britanniában állomásozó csapatok összetételét jól mutatja , hogy a letartóztatottak túlnyomó többsége valójában nem is katona , hanem katonai egyenruhát öltött civil volt . ) A nyomozók a sebesült rendőrellenőrt megverő háromfős csoport tagjaiként Mészáros Imrét , Sesevics Lászlót és egy Zólyomi ( más források szerint Wagner ) vezetéknevű személyt azonosítottak . Sesevicset nem sikerült elfogni , ő vélhetően elhagyta az országot és hazatért Jugoszláviába . A gyilkosság elkövetésével végül Mészáros Imrét vádolták meg , akiről szintén kiderült , hogy valójában nem is katona , hanem egyenruhát öltött civil , ezért ügyében a polgári statáriális bíróság járt el . Decemberén az ügyben megtartott főtárgyaláson a vádlottat halálra ítélték , egy nappal később fölakasztották . A radikális jobboldal katonai szárnyának erőszakos felszámolása Prónay sem akarta vállalni a Horthyval való konfrontációt a Héjjas emberei által elkövetett gyilkosság miatt . A Béke szálloda előtt megjelenő Prónay néhány tisztért ( így Héjjasért is ) felelősséget vállalt , de a többieket a rendőrök lefegyverezték és egy részüket le is tartóztatták . A következő napokban a Horthyhoz hű csapatok folytatták a tisztogatásokat , a tiszti alakulatok által megszállt szállodákat átkutatták , félszáz különítményes tisztet tartóztattak le és számos fegyvert koboztak el . A főbb útkereszteződéseket és közlekedési csomópontokat az államrendőrség és a Horthyhoz hű nemzeti hadsereg egységei szállták meg , akik igazoltatásokkal szűrték az egyenruhásokat . A rendőrök a különítményesek után kutatva átfésülték a kávéházakat és rengeteg embert állítottak elő . A hatósági fellépésnek köszönhetően Héjjas alakulatai elkezdtek felbomlani , a különítményesek közül többen polgári ruhát öltöttek és igyekeztek eltűnni Budapestről . Novemberén hajnalban a kormány csapatai megkísérelték birtokba venni a mátyásföldi laktanyát is , ahol báró Babarczy szabadcsapatait szállásolták el . Itt azonban kemény ellenállásba ütköztek , a délelőttig elhúzódó fegyveres harc számos áldozatot követelt a kormány és a különítményesek oldalán is . A rendőrség végül győzelmet aratott és az ostrom túlélőit letartóztatták . A szabadcsapatok felszámolásával Horthy két fontos politikai célkitűzését is elérte : egyértelműen visszaállította az állam által ellenőrzött szervezetek erőszakmonopóliumát és megakadályozta , hogy az Ébredő Magyarok Egyesülete egy katonai erővel kiegészített modern fasiszta párttá válhasson . Soltra József temetése Soltra Józsefet hősi halottá nyilvánították és a Mosonyi utcai rendőrkaszárnya udvarán ravatalozták fel . Ravatalára számos állami szerv és magánvállalat koszorút küldött . A rendőrt kiemelt állami tiszteletadással nagy részvét mellett novemberán a Kerepesi úti temetőben temették el a főváros által adományozott díszsírhelyre . A szertartáson demonstratívan részt vett Horthy Miklós kormányzó is , aki személyesen nyilvánította részvétét Soltra szüleinek és menyasszonyának . Jegyzetek Magyarországi gyilkosságok Budapesten elkövetett bűncselekmények 1920 Horthy-korszak Rendőrök sérelmére elkövetett magyarországi bűncselekmények