Sőregi Márton
Sőregi Márton (Sajókápolna, 1843. május 20. – Kiscigánd, 1915. október 8.) tanító, kántor, a Bodrogköz híres gyógyító embere, Cigánd nagy jelentőségű néptanítója, Sőregi János neves muzeológus édesapja.

Élete 
Édesapját ötéves korában elvesztette. Édesanyja újból férjhez ment, s ekkor a család Sajókazincra költözött. Az elemi iskolát kiváló eredménnyel járta ki. Szorgalma és tudásvágya arra ösztönözte, hogy gyalogszerrel, minden anyagi segítség nélkül Sárospatakra vándoroljon, ahol a legkeservesebb nélkülözések között, de kiemelkedő eredménnyel végezte el a gimnáziumot.

Már felsőbb gimnazista korában hajlamot érzett az emberek gyógyítására, vonzódott orvosok, kuruzslók munkájának megfigyelésére. Megfigyelésein túl sok szakirodalmat olvasott, s sikeresen kezelte beteg diáktársait.
Mégsem orvosnak tanult tovább. Csendes jellemű, komoly gondolkodású karaktere a papi pályára vonzotta. Elvégezte a Sárospataki Református Kollégium teológiai internátusának négy évfolyamát.

1868-ban hároméves rektoriára került a cigándi evangélikus református hitközséghez, hogy az akkori szokásokhoz híven összegyűjtsön annyi pénzt, hogy tovább tanulhasson. Gyermekkori álma, hogy elkezdje a pesti orvosi egyetemet, soha nem teljesült, de az orvoslás tudománya iránti elhivatottsága töretlen maradt.

A cigándi nép mint gyógyító tudós embert - s később mint tanítót is - annyira megkedvelte, hogy nem akarták őt elengedni sehova. Közben Patakon néptanítói oklevelet is szerzett, de ennek ellenére az emberek továbbra is tiszteletes úrnak szólították. Természetes gyógymódjaival és a különböző gyógynövényekből maga készítette készítményeivel sok emberen segített Kis- és Nagycigándon. A vidék nagy jótevőjévé vált, a környező falvakból is jártak hozzá betegek sőt, az egész Bodrogközben „csoda-doktor” hírében állt. A gyógyításon kívül, a templomban énekvezére volt a gyülekezetnek, ami azért is volt nagy teljesítmény, mert akkoriban még nem volt a cigándi templomban orgona. A dallam első sorát előénekelte, ezután kapcsolódott be a gyülekezet. Temetéseken pedig saját szerzeményű búcsúztatókat adott elő. .

Kántor, tanító és gyógyító volt egyszemélyben, közösségének vezető személyisége. Ezért írta róla fia Sőregi János, hogy „ő volt az utolsó magyar sámán”. 
37 és fél évig volt kántortanító Cigándon. Szemeinek gyöngesége miatt kénytelen volt nyugdíjazását kérni, amit a kultuszminiszter 1905. július 26-án kelt rendeletében ki is mondott.  Az ezt követő presbiteri ülésen beadta lemondását az egyháztanácsnak is. Ezután még tíz éve maradt a pihenésre.

Emlékezete 

 2015. augusztus 20-án felavatták Sőregi Márton bronz mellszobrát Cigándon.
 A Bodrogközi Múzeumportán 2015-ben átadott, állandó és időszaki kiállítási célokat szolgáló épülete a „Sőregi-ház” , az ő (és fia Sőregi János) nevét viseli.

Jegyzetek

Források 

 
  
  

1843-ban született személyek
1915-ben elhunyt személyek
Magyar kántorok
Sőregi Márton ( Sajókápolna , május – Kiscigánd , október ) tanító , kántor , a Bodrogköz híres gyógyító embere , Cigánd nagy jelentőségű néptanítója , Sőregi János neves muzeológus édesapja . Élete Édesapját ötéves korában elvesztette . Édesanyja újból férjhez ment , s ekkor a család Sajókazincra költözött . Az elemi iskolát kiváló eredménnyel járta ki . Szorgalma és tudásvágya arra ösztönözte , hogy gyalogszerrel , minden anyagi segítség nélkül Sárospatakra vándoroljon , ahol a legkeservesebb nélkülözések között , de kiemelkedő eredménnyel végezte el a gimnáziumot . Már felsőbb gimnazista korában hajlamot érzett az emberek gyógyítására , vonzódott orvosok , kuruzslók munkájának megfigyelésére . Megfigyelésein túl sok szakirodalmat olvasott , s sikeresen kezelte beteg diáktársait . Mégsem orvosnak tanult tovább . Csendes jellemű , komoly gondolkodású karaktere a papi pályára vonzotta . Elvégezte a Sárospataki Református Kollégium teológiai internátusának négy évfolyamát . 1868-ban hároméves rektoriára került a cigándi evangélikus református hitközséghez , hogy az akkori szokásokhoz híven összegyűjtsön annyi pénzt , hogy tovább tanulhasson . Gyermekkori álma , hogy elkezdje a pesti orvosi egyetemet , soha nem teljesült , de az orvoslás tudománya iránti elhivatottsága töretlen maradt . A cigándi nép mint gyógyító tudós embert - s később mint tanítót is - annyira megkedvelte , hogy nem akarták őt elengedni sehova . Közben Patakon néptanítói oklevelet is szerzett , de ennek ellenére az emberek továbbra is tiszteletes úrnak szólították . Természetes gyógymódjaival és a különböző gyógynövényekből maga készítette készítményeivel sok emberen segített Kis- és Nagycigándon . A vidék nagy jótevőjévé vált , a környező falvakból is jártak hozzá betegek sőt , az egész Bodrogközben „ csoda-doktor” hírében állt . A gyógyításon kívül , a templomban énekvezére volt a gyülekezetnek , ami azért is volt nagy teljesítmény , mert akkoriban még nem volt a cigándi templomban orgona . A dallam első sorát előénekelte , ezután kapcsolódott be a gyülekezet . Temetéseken pedig saját szerzeményű búcsúztatókat adott elő. \ . Kántor , tanító és gyógyító volt egyszemélyben , közösségének vezető személyisége . Ezért írta róla fia Sőregi János , hogy „ ő volt az utolsó magyar sámán” . 37 és fél évig volt kántortanító Cigándon . Szemeinek gyöngesége miatt kénytelen volt nyugdíjazását kérni , amit a kultuszminiszter júliusán kelt rendeletében ki is mondott . Az ezt követő presbiteri ülésen beadta lemondását az egyháztanácsnak is . Ezután még tíz éve maradt a pihenésre . Emlékezete augusztusán felavatták Sőregi Márton bronz mellszobrát Cigándon . A Bodrogközi Múzeumportánben átadott , állandó és időszaki kiállítási célokat szolgáló épülete a „ Sőregi-ház” , az ő ( és fia Sőregi János ) nevét viseli . Jegyzetek Források 1843-ban született személyek 1915-ben elhunyt személyek Magyar kántorok