Gardun
Gardun falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Triljhez tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 24, közúton 35 km-re északkeletre, Sinjtől 14 km-re délkeletre, községközpontjától 1 km-re délre a Dalmát Zagora területén, a Sinji-mező délkeleti részén a Cetina jobb partján emelkedő azonos nevű hegyen fekszik.

Története 
A mai Trilj környéke a Cetina kanyonszerű völgyének átkelőhelyeként már ősidők óta fontos szerepet játszott a tengermellék és a szárazföld belseje közötti közlekedésben. Ezt a legrégebbi korokból származó régészeti leletek is igazolják. Az első ismert nép ezen a vidéken az illírek egyik törzse a dalmátok voltak, akik erődített településeiken laktak. Gardun a Tilurium alatti ősi illír településről Ardubáról kapta a nevét. A rómaiak i. e. 156-ban foglalták el a mai Dalmácia területét, de annak végleges bekebelezése a birodalomba évtizedekig tartó heves harcok és az utolsó dalmát felkelés leverése után csak 9-re sikerült. Ezt követően a rómaiak az itt állomásozó VII. legio részére a mai Gardun területén egy reprezentatív katonai tábort építettek, mely a Tilurium nevet kapta. Innen ellenőrizték ezt a stratégiai jelentőségű vidéket, főként a Cetina (Hippus) átkelőhelyét. A híd mellett fejlődött ki ezt követően Pons Tiluri település a mai Trilj elődje. Tiluriumot már az ókorban számos római szerző említi, köztük az 1. században élt Idősebb Plinius „Tribulium” alakban, de „Tilurio” néven szerepel a Tabula Peutingeriana nevű ókori térképen is. Területén már a 19. századtól kerültek elő régészeti leletek, főként feliratos kövek, de a szakszerű régészeti feltárás csak 1997-től indult meg. Ennek során feltárták a katonák hálókörleteit, a nyugati fal maradványait, a tábor délnyugati sarkában állt épületeket és az ezek mellett létesített ciszternát, valamint jelentős mozaik töredékek is előkerültek. A tábor valószínűleg a népvándorlás harcai során semmisült meg, a szomszédos Pons Tiluri helyén pedig létrejött Trilj városa. A mai Gardunt 1482-ben említi először a Poljicai statutum, amikor Duje Papalić poljicai gróf leírja Poljica határait. Itt többek között megemlíti, hogy a határ Gardun alatt a Cetinánál húzódik. A térség 1513-ban került török uralom alá, majd a település 1686-ban Triljjel és környékével együtt szabadult fel a török uralom alól. A falut a velencei uralom első éveiben telepítették be Poljicáról érkezett új keresztény lakossággal, akikkel papok is érkeztek. 1687-ben név szerint is említenek három glagolita papot, Frane Pavićot és Tadija Roguljićot Srijanéból és Jakov Stazićot Donji Dolacból. Rövidesen megalapították önálló plébániáját is, melynek plébánosa 1693-ban Pavao Žuljević, 1696-ban pedig Tadija Roguljić volt. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. 1849-ben Gardun plébániáját már csak káplán vezette. 1858-ban megalapították a vojnić-garduni plébániát. Gardunnak 1857-ben 108, 1910-ben 224 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. 1934 és 1937 között a lebontott régi templom helyére felépítették Vojnić új plébániatemplomát és ezután ez lett a plébánia székhelye. A második világháború idején a Független Horvát Állam része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. 2011-ben a településnek 83 lakosa volt.

Lakosság

Nevezetességei 
Szent Péter apostol tiszteletére szentelt templomát 1693-ban építették. Ez az első templom még deszkából épült és zsúptető fedte. 1714-ben egy másik templomot építettek helyette, de ezt a török már a következő évben felgyújtotta. Ezután a templomot helyreállították és 1736-ban apszist építettek hozzá. 1741-ben elkészült a márvány oltár, majd 1795-ben elkészült a harangtorony, melyben egy harangot helyeztek el. Az 1898-as földrengésben az épület súlyosan megrongálódott, a tető beomlott a harang leesett. 1904-ben az épületet alapjaitól újjáépítették, ekkor kapta mai formáját harangtornyában két haranggal. 1943-ban a torony leomlott, helyette 1975-ben építettek új harangtornyot. Hosszúsága 12 méter, szélessége 6 méter. A templomnak két oltára van, a főoltár Szent Péter, a mellékoltár Szent Kelemen pápa tiszteletére van szentelve.
Tilurium római katonai tábor maradványai.

Galéria

Jegyzetek

Források 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
Trilj város hivatalos oldala 
Trilj turisztikai irodájának honlapja 

Split-Dalmácia megye települései
Gardun falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Triljhez tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re északkeletre , Sinjtőlkm-re délkeletre , községközpontjátólkm-re délre a Dalmát Zagora területén , a Sinji-mező délkeleti részén a Cetina jobb partján emelkedő azonos nevű hegyen fekszik . Története A mai Trilj környéke a Cetina kanyonszerű völgyének átkelőhelyeként már ősidők óta fontos szerepet játszott a tengermellék és a szárazföld belseje közötti közlekedésben . Ezt a legrégebbi korokból származó régészeti leletek is igazolják . Az első ismert nép ezen a vidéken az illírek egyik törzse a dalmátok voltak , akik erődített településeiken laktak . Gardun a Tilurium alatti ősi illír településről Ardubáról kapta a nevét . A rómaiak i. e.ban foglalták el a mai Dalmácia területét , de annak végleges bekebelezése a birodalomba évtizedekig tartó heves harcok és az utolsó dalmát felkelés leverése után csakre sikerült . Ezt követően a rómaiak az itt állomásozó VII. legio részére a mai Gardun területén egy reprezentatív katonai tábort építettek , mely a Tilurium nevet kapta . Innen ellenőrizték ezt a stratégiai jelentőségű vidéket , főként a Cetina ( Hippus ) átkelőhelyét . A híd mellett fejlődött ki ezt követően Pons Tiluri település a mai Trilj elődje . Tiluriumot már az ókorban számos római szerző említi , köztük az században élt Idősebb Plinius „ Tribulium” alakban , de „ Tilurio” néven szerepel a Tabula Peutingeriana nevű ókori térképen is . Területén már a századtól kerültek elő régészeti leletek , főként feliratos kövek , de a szakszerű régészeti feltárás csaktől indult meg . Ennek során feltárták a katonák hálókörleteit , a nyugati fal maradványait , a tábor délnyugati sarkában állt épületeket és az ezek mellett létesített ciszternát , valamint jelentős mozaik töredékek is előkerültek . A tábor valószínűleg a népvándorlás harcai során semmisült meg , a szomszédos Pons Tiluri helyén pedig létrejött Trilj városa . A mai Garduntben említi először a Poljicai statutum , amikor Duje Papalić poljicai gróf leírja Poljica határait . Itt többek között megemlíti , hogy a határ Gardun alatt a Cetinánál húzódik . A térségban került török uralom alá , majd a településban Triljjel és környékével együtt szabadult fel a török uralom alól . A falut a velencei uralom első éveiben telepítették be Poljicáról érkezett új keresztény lakossággal , akikkel papok is érkeztek.ben név szerint is említenek három glagolita papot , Frane Pavićot és Tadija Roguljićot Srijanéból és Jakov Stazićot Donji Dolacból . Rövidesen megalapították önálló plébániáját is , melynek plébánosaban Pavao Žuljević, ban pedig Tadija Roguljić volt . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett.ben Gardun plébániáját már csak káplán vezette.ban megalapították a vojnić-garduni plébániát . Gardunnakbenbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia része lett.ésközött a lebontott régi templom helyére felépítették Vojnić új plébániatemplomát és ezután ez lett a plébánia székhelye . A második világháború idején a Független Horvát Állam része lett . A háború után a szocialista Jugoszláviához került.óta a független Horvátországhoz tartozik.ben a településneklakosa volt . Lakosság Nevezetességei Szent Péter apostol tiszteletére szentelt templomátban építették . Ez az első templom még deszkából épült és zsúptető fedte.ben egy másik templomot építettek helyette , de ezt a török már a következő évben felgyújtotta . Ezután a templomot helyreállították ésban apszist építettek hozzá.ben elkészült a márvány oltár , majdben elkészült a harangtorony , melyben egy harangot helyeztek el . Azas földrengésben az épület súlyosan megrongálódott , a tető beomlott a harang leesett.ben az épületet alapjaitól újjáépítették , ekkor kapta mai formáját harangtornyában két haranggal.ban a torony leomlott , helyetteben építettek új harangtornyot . Hosszúságaméter , szélességeméter . A templomnak két oltára van , a főoltár Szent Péter , a mellékoltár Szent Kelemen pápa tiszteletére van szentelve . Tilurium római katonai tábor maradványai . Galéria Jegyzetek Források A split-makarskai érsekség honlapja További információk Trilj város hivatalos oldala Trilj turisztikai irodájának honlapja Split-Dalmácia megye települései