Éles télisás
Az éles télisás (Cladium mariscus) a perjevirágúak (Poales) rendjébe sorolt palkafélék (Cyperaceae) családjában a télisás (Cladium) nemzetség egyik faja. Magyarországon ez a messze legismertebb télisás, ezért a fajt a források elsöprő többsége egyszerűen csak „télisásnak” nevezi.

Származása, elterjedése 

Síksági kozmopolita faj, főleg a mérsékelt égövben és a trópusokon. Óvilági: Európában, Afrikában és a Mediterráneumban él. Magyarországon többek közt a Gödöllői-dombság területén él.

Megjelenése, felépítése 

Hengeres vagy tompán háromoldalú, a tövénél 1–4 cm, följebb 1,5 cm vastag szára 0,8–3 m magasra nő. Hajtásai lazán visszahajlanak.

Vastag, kúszó tarackjával terjeszkedik.

Szárölelő, hálózatosan erezett leveleinek kocsánya hosszú, hüvelye kezdetben sárgás-, majd feketésbarna, nagyon kemény, merev. Hegybe keskenyedő levéllemeze sima, lapos, szürkészöld, a széleken és a háti ereken élesen fűrészes fogazattal, amitől élesen háromélű.

Virága füzér; fejecskeszerű barna kalászkái 5–15-ösével egy csomóban nagy, laza, legyező alakú virágzatba állnak össze a lombozat fölé emelkedő, kerek keresztmetszetű virágszár végén. Egy-egy füzérke 3–4 mm hosszú, eleinte sárgás-, később rőtbarna. A csúcsvirágok porzósak, az alattuk állók kétivarúak. A lepelserték hiányoznak. Egy-egy kétivarú virág többnyire 2 porzót és a 2 vagy 3 bibét tartalmaz. A bibeszál sárgás, fonalas. Az elnyílt virágok bibeszálai lehullanak, ezért a virág színe sárgásról idővel rőtbarnára vált.

Tojásdad alakú, rövid hegyű, csillogó barna, törékeny, 3 mm hosszú magvai kalászkákba rendeződnek.

Életmódja, termőhelye 

Mészkedvelő évelő, ami a napsütötte vagy félárnyékos helyeket kedveli. Vagyon vízigényes, vízi–mocsári növény. Növekedéséhez talpvizet kíván, a virágnyílás és a termés érlelése közben az üde rét is megfelelő számára. Télen is zöld marad.

Meszes talajú tópartokon, tőzegvágásokban, nádasokban a magassásosok és a nádasok között mintegy átmeneti jellegű, elárasztott iszapos talajokon kifejlődő télisásos (Cladietum marisci), lápréteken pedig a kormos csátéval (Schoenus nigricans) a téli sásos láprét (Cladio marisci-Schoenetum nigricantis) növénytársulás karakterfaja. A nádtippanos növénytársulásokban — lápi nádtippanos (Calamagrostietum neglectae), dárdás nádtippanos (Calamagrostetum canescentis) — elszórt, magános szálai emelkednek ki a nádtippanok közül.

Június–júliusban nyílik; füzérvirágait a szél porozza be.

Jegyzetek

Források 
Botta Pál, 1987: 88 színes oldal a vízi- és a mocsári növényekről. Mezőgazdasági, Budapest, p. 25. ISBN 963 232 412 9
Terra Alapítvány: Télisás
Lafema Kft.: Télisás 

Palkafélék
Növényfajok
Európa növényvilága
Afrika növényvilága
Az éles télisás ( Cladium mariscus ) a perjevirágúak ( Poales ) rendjébe sorolt palkafélék ( Cyperaceae ) családjában a télisás ( Cladium ) nemzetség egyik faja . Magyarországon ez a messze legismertebb télisás , ezért a fajt a források elsöprő többsége egyszerűen csak „ télisásnak” nevezi . Származása , elterjedése Síksági kozmopolita faj , főleg a mérsékelt égövben és a trópusokon . Óvilági : Európában , Afrikában és a Mediterráneumban él . Magyarországon többek közt a Gödöllői-dombság területén él . Megjelenése , felépítése Hengeres vagy tompán háromoldalú , a tövénél4 cm , följebb5 cm vastag szára8–3 m magasra nő . Hajtásai lazán visszahajlanak . Vastag , kúszó tarackjával terjeszkedik . Szárölelő , hálózatosan erezett leveleinek kocsánya hosszú , hüvelye kezdetben sárgás- , majd feketésbarna , nagyon kemény , merev . Hegybe keskenyedő levéllemeze sima , lapos , szürkészöld , a széleken és a háti ereken élesen fűrészes fogazattal , amitől élesen háromélű . Virága füzér ; fejecskeszerű barna kalászkái15-ösével egy csomóban nagy , laza , legyező alakú virágzatba állnak össze a lombozat fölé emelkedő , kerek keresztmetszetű virágszár végén . Egy-egy füzérke4 mm hosszú , eleinte sárgás- , később rőtbarna . A csúcsvirágok porzósak , az alattuk állók kétivarúak . A lepelserték hiányoznak . Egy-egy kétivarú virág többnyireporzót és avagybibét tartalmaz . A bibeszál sárgás , fonalas . Az elnyílt virágok bibeszálai lehullanak , ezért a virág színe sárgásról idővel rőtbarnára vált . Tojásdad alakú , rövid hegyű , csillogó barna , törékeny,mm hosszú magvai kalászkákba rendeződnek . Életmódja , termőhelye Mészkedvelő évelő , ami a napsütötte vagy félárnyékos helyeket kedveli . Vagyon vízigényes , vízi–mocsári növény . Növekedéséhez talpvizet kíván , a virágnyílás és a termés érlelése közben az üde rét is megfelelő számára . Télen is zöld marad . Meszes talajú tópartokon , tőzegvágásokban , nádasokban a magassásosok és a nádasok között mintegy átmeneti jellegű , elárasztott iszapos talajokon kifejlődő télisásos ( Cladietum marisci ) , lápréteken pedig a kormos csátéval ( Schoenus nigricans ) a téli sásos láprét ( Cladio marisci-Schoenetum nigricantis ) növénytársulás karakterfaja . A nádtippanos növénytársulásokban — lápi nádtippanos ( Calamagrostietum neglectae ) , dárdás nádtippanos ( Calamagrostetum canescentis ) — elszórt , magános szálai emelkednek ki a nádtippanok közül . Június–júliusban nyílik ; füzérvirágait a szél porozza be . Jegyzetek Források Botta Pál, színes oldal a vízi- és a mocsári növényekről . Mezőgazdasági , Budapest , p. 25. ISBN2329 Terra Alapítvány : Télisás Lafema Kft. : Télisás Palkafélék Növényfajok Európa növényvilága Afrika növényvilága