Ajn Dzsálút-i csata
Az Ajn Dzsálút-i csata 1260. szeptember 3-án zajlott le Palesztinában, a Gilboa-hegytől északnyugatra, a mai En Harod környékén az egyiptomi mamlúkok és a mongolok között. Az ütközet a mamlúkok döntő győzelmével végződött. Ez volt az első katonai vereség, amit a Mongol Birodalomnak el kellett szenvednie.

Előzmények 
A mongolok Hülegü ilhán vezetésével 1258-ban elfoglalták és lerombolták Bagdadot. Hülegü 1260-ban követeket küldött Kairóba Al-Muzaffar Kutuz egyiptomi szultánhoz, megadást követelve. Kutuz kivégeztette a követeket és felkészült a mongol támadásra. Hülegü Szíriában nyomult előre, amikor hírt kapott a nagykán, azaz testvére Möngke kán haláláról. Mivel az utódlás vitatott volt, ezért Hülegü serege nagy részével sürgősen visszatért Mongóliába. A Szíriában maradó mongol csapatok Kitbuka helytartó parancsnoksága alá kerültek.
A mongolok megkíséreltek szövetkezni a megmaradt keresztes államokkal, de ezt IV. Sándor pápa ezeknek megtiltotta. Ám Antiokheia hercege és Tripolisz grófja, VI. Bohemund mégis szövetségre lépett a mongolokkal és ezért a pápa 1260 elején kiátkozta. A Jeruzsálemi Királyság a mamlúkokhoz húzott, de megpróbált a lehető legsemlegesebb maradni. Így a királyság Kutuz szövetségi ajánlatát visszautasította, de garantálta a mamlúkok szabad átvonulását területein. 

Kutuz 1260 július–augusztusban Gázán át seregével a palesztin tengerpart mentén Akkó kapujáig nyomult előre. Egyiptomi seregét egy khorezmi zsoldosokból álló lovasegységgel megerősítette, s ezen kívül kísérte őt a Kerak-i ajjubida emír egy kontingense, akivel szövetséget kötött. Mivel Hülegü csapatainak nagy részét magával vitte Mongóliába, a Szíriában maradt mongol sereg számbelileg kisebb, vagy legfeljebb olyan erős volt, mint a mamlúkoké. A mongolok seregében segédcsapatok is voltak, amelyek a mongol függőségbe kényszerített Grúziából, Örményországból származtak, illetve ruméliai szeldzsukokból és ajjubida szíriaiakból álltak. A két sereg nagyságát 10-12 ezer főre becsülik.

Míg Kutuz Akkóban tartózkodott, hírt kapott arról, hogy Kitbuka átlépte a Jordán-folyót és benyomult Galileába. Hadseregét haladéktalanul Názáreten keresztül délkeletre vezette és 1260. szeptember 2-án elérte az Ain-Dzsálútot, a mai En Harrod környékén. Másnap reggel rátalált a mongol hadra.

A csata lefolyása 
Kitbuka besúgói és kémei nyilvánvalóan nem derítették fel kielégítően a terepet. Mindenesetre nem tudta, hogy az egész mamlúk sereg a közvetlen közelben van. Ezzel szemben Kutuz ismerte az ellenséges had nagyságát és tőrbe csalta a mongol sereget. Főerőit a közeli dombok mögött elrejtette és csak a Bajbarsz parancsnoksága alatt lévő elővédet látta meg az ellenség. Néhány kisebb csetepaté után Bajbarsz egy gyors visszavonulást színlelt. Kitbuka belesétált a csapdába, forrófejűen utána vetette magát, és hirtelen azt látta, hogy az egész mongol sereg be lett kerítve. A mongolok olyan elkeseredetten harcoltak, hogy Bajbarsz már-már megállította a támadását. Amikor a mamelukok ingadozni kezdtek, Kutuz maga is beavatkozott a harcba, hogy ismét harcra buzdítsa őket. Néhány óra múlva a mamlúkok végül elérték a megadást. A mongolok menekültek, Kitbukát elfogták és lefejezték. A mamlúk nehézlovasság a mongolokat közelharcban győzte le, ami korábban senkinek sem sikerült.

A következmények 
A csata nyomán a mamlúkok a mongolokat kiűzték Szíriából. Öt nappal a csata után Kutuz bevonult Damaszkuszba. Azután elfoglalta Homsz és Hamá városokat, és ezek korábbi emírjeit visszahelyezte a települések élére. Egy hónapon belül Aleppót is elfoglalta. A visszaúton Kairóba, a Nílus deltavidékén Bajbarsz megölte Kutuzt és saját magát tette meg a mamlúkok szultánjának.
Az Ain-Dzsálút-i csata „világtörténelmi” jelentőségét az mutatja, hogy ez állította meg a mongolok nyugati terjeszkedését és fordulópontot jelentett a mongolok hadjáratában. A mongolok először szenvedtek döntő vereséget – a megelőző csatavesztések után a második összecsapást mindig megnyerték – és ez volt az első eset, amikor ez másképp történt. A későbbi generációknak ez a véleménye a kortársak számára egyáltalán nem volt ilyen egyértelmű, mert Szíriát és Egyiptomot a mongolok még sokáig fenyegették. Ha magának Hülegünek nem is sikerült Egyiptomig nyomulnia, az általa Perzsiában alapított Ilhánida Birodalom további igényeket támasztott azokkal az országokkal szemben, amelyeket a mamlúkok kormányoztak, és vezérei 1313-ig még öt nagy, végül kudarcot vallott hadjáratot vezettek azzal a szándékkal, hogy elfoglalják őket. „Ain-Dzsálút lett először az a döntő csata, ami megmutatta, hogy az Eufrátesz-folyótól nyugatra a mongolok tartósan soha többet nem tudják a lábukat megvetni.”

Adalék 
A szentföldi keresztes államok a muzulmán fenyegetés erejének csökkenését látták abban, amikor a mongolok, Hülegü vezetésével elfoglalták Bagdadot. VI. Bohemund ezért lépett velük szövetségre a pápai tilalom ellenére. A mongol sereg létszámát a keresztény szövetségesekkel együtt 25 000 főben, míg Kutuz szultán mamlúk hadát 10 0000 harcosban adják meg. A csata elején a mongolok ugyan szétszórták a mamlúk előőrsöt és balszárnyat, de a túlerő végül is győzött.

Források 
 Jörg-Dieter Brandes: Die Mameluken. Aufstieg und Fall einer Sklavendespotie. Jan Thorbecke, Sigmaringen 1996, 
 Hans Eberhard Mayer: Geschichte der Kreuzzüge.8. verbesserte und erweiterte Auflage. W. Kohlhammer, Stuttgart u. a. 1995, , (Urban-Taschenbücher 86)
 Steven Runciman: Geschichte der Kreuzzüge. Becksche Sonderausgaben. C.H. Beck, München 1978. 
 Reinhard Schulze: Die Niederlage des mongolischen Reiterheeres. ʿAyn Dschalut, 3. September 1260. In: Stig Förster, Markus Pöhlmann, Dierk Walter(Hgg.): Schlachten der Weltgeschichte. Von Salamis bis Sinai. dtv, München 2004, , S. 93-107.

Hivatkozások 
 Vgl. John Masson Smith: ′Ayn Jalut, Battle of. In: Robert Cowley / Geoffrey Parker: The Reader’s Companion to Military History. Houghton Mifflin, 2001, . S. 44.
 Vgl. Reuven Amitai-Preiss: Mongols and Mamluks. The Mamluk-Īlkhānid War. 1260-1281. Cambridge University Press, 1995, . S. 37 ff.
 Schulze (2004), S. 106.

Fordítás

További információk
Weiszhár Attila–Weiszhár Balázs: Csaták kislexikona. Maecenas Könyvkiadó, 2000. 

 

Középkori csaták
1260
Palesztina történelme
A keresztes háborúk csatái
Az Ajn Dzsálút-i csata szeptemberán zajlott le Palesztinában , a Gilboa-hegytől északnyugatra , a mai En Harod környékén az egyiptomi mamlúkok és a mongolok között . Az ütközet a mamlúkok döntő győzelmével végződött . Ez volt az első katonai vereség , amit a Mongol Birodalomnak el kellett szenvednie . Előzmények A mongolok Hülegü ilhán vezetésévelban elfoglalták és lerombolták Bagdadot . Hülegüban követeket küldött Kairóba Al-Muzaffar Kutuz egyiptomi szultánhoz , megadást követelve . Kutuz kivégeztette a követeket és felkészült a mongol támadásra . Hülegü Szíriában nyomult előre , amikor hírt kapott a nagykán , azaz testvére Möngke kán haláláról . Mivel az utódlás vitatott volt , ezért Hülegü serege nagy részével sürgősen visszatért Mongóliába . A Szíriában maradó mongol csapatok Kitbuka helytartó parancsnoksága alá kerültek . A mongolok megkíséreltek szövetkezni a megmaradt keresztes államokkal , de ezt IV . Sándor pápa ezeknek megtiltotta . Ám Antiokheia hercege és Tripolisz grófja , VI. Bohemund mégis szövetségre lépett a mongolokkal és ezért a pápaelején kiátkozta . A Jeruzsálemi Királyság a mamlúkokhoz húzott , de megpróbált a lehető legsemlegesebb maradni . Így a királyság Kutuz szövetségi ajánlatát visszautasította , de garantálta a mamlúkok szabad átvonulását területein . Kutuzjúlius–augusztusban Gázán át seregével a palesztin tengerpart mentén Akkó kapujáig nyomult előre . Egyiptomi seregét egy khorezmi zsoldosokból álló lovasegységgel megerősítette , s ezen kívül kísérte őt a Kerak-i ajjubida emír egy kontingense , akivel szövetséget kötött . Mivel Hülegü csapatainak nagy részét magával vitte Mongóliába , a Szíriában maradt mongol sereg számbelileg kisebb , vagy legfeljebb olyan erős volt , mint a mamlúkoké . A mongolok seregében segédcsapatok is voltak , amelyek a mongol függőségbe kényszerített Grúziából , Örményországból származtak , illetve ruméliai szeldzsukokból és ajjubida szíriaiakból álltak . A két sereg nagyságátezer főre becsülik . Míg Kutuz Akkóban tartózkodott , hírt kapott arról , hogy Kitbuka átlépte a Jordán-folyót és benyomult Galileába . Hadseregét haladéktalanul Názáreten keresztül délkeletre vezette és szeptemberán elérte az Ain-Dzsálútot , a mai En Harrod környékén . Másnap reggel rátalált a mongol hadra . A csata lefolyása Kitbuka besúgói és kémei nyilvánvalóan nem derítették fel kielégítően a terepet . Mindenesetre nem tudta , hogy az egész mamlúk sereg a közvetlen közelben van . Ezzel szemben Kutuz ismerte az ellenséges had nagyságát és tőrbe csalta a mongol sereget . Főerőit a közeli dombok mögött elrejtette és csak a Bajbarsz parancsnoksága alatt lévő elővédet látta meg az ellenség . Néhány kisebb csetepaté után Bajbarsz egy gyors visszavonulást színlelt . Kitbuka belesétált a csapdába , forrófejűen utána vetette magát , és hirtelen azt látta , hogy az egész mongol sereg be lett kerítve . A mongolok olyan elkeseredetten harcoltak , hogy Bajbarsz már-már megállította a támadását . Amikor a mamelukok ingadozni kezdtek , Kutuz maga is beavatkozott a harcba , hogy ismét harcra buzdítsa őket . Néhány óra múlva a mamlúkok végül elérték a megadást . A mongolok menekültek , Kitbukát elfogták és lefejezték . A mamlúk nehézlovasság a mongolokat közelharcban győzte le , ami korábban senkinek sem sikerült . A következmények A csata nyomán a mamlúkok a mongolokat kiűzték Szíriából . Öt nappal a csata után Kutuz bevonult Damaszkuszba . Azután elfoglalta Homsz és Hamá városokat , és ezek korábbi emírjeit visszahelyezte a települések élére . Egy hónapon belül Aleppót is elfoglalta . A visszaúton Kairóba , a Nílus deltavidékén Bajbarsz megölte Kutuzt és saját magát tette meg a mamlúkok szultánjának . Az Ain-Dzsálút-i csata „ világtörténelmi” jelentőségét az mutatja , hogy ez állította meg a mongolok nyugati terjeszkedését és fordulópontot jelentett a mongolok hadjáratában . A mongolok először szenvedtek döntő vereséget – a megelőző csatavesztések után a második összecsapást mindig megnyerték – és ez volt az első eset , amikor ez másképp történt . A későbbi generációknak ez a véleménye a kortársak számára egyáltalán nem volt ilyen egyértelmű , mert Szíriát és Egyiptomot a mongolok még sokáig fenyegették . Ha magának Hülegünek nem is sikerült Egyiptomig nyomulnia , az általa Perzsiában alapított Ilhánida Birodalom további igényeket támasztott azokkal az országokkal szemben , amelyeket a mamlúkok kormányoztak , és vezéreiig még öt nagy , végül kudarcot vallott hadjáratot vezettek azzal a szándékkal , hogy elfoglalják őket . „ Ain-Dzsálút lett először az a döntő csata , ami megmutatta , hogy az Eufrátesz-folyótól nyugatra a mongolok tartósan soha többet nem tudják a lábukat megvetni.” Adalék A szentföldi keresztes államok a muzulmán fenyegetés erejének csökkenését látták abban , amikor a mongolok , Hülegü vezetésével elfoglalták Bagdadot . VI. Bohemund ezért lépett velük szövetségre a pápai tilalom ellenére . A mongol sereg létszámát a keresztény szövetségesekkel együtt000 főben , míg Kutuz szultán mamlúk hadát0000 harcosban adják meg . A csata elején a mongolok ugyan szétszórták a mamlúk előőrsöt és balszárnyat , de a túlerő végül is győzött . Források Jörg-Dieter Brandes : Die Mameluken . Aufstieg und Fall einer Sklavendespotie . Jan Thorbecke , Sigmaringen Hans Eberhard Mayer : Geschichte der Kreuzzüge.8. verbesserte und erweiterte Auflage . W. Kohlhammer , Stuttgart u . a . , ( Urban-Taschenbücher Steven Runciman : Geschichte der Kreuzzüge . Becksche Sonderausgaben . C.H. Beck , München Reinhard Schulze : Die Niederlage des mongolischen Reiterheeres . ʿAyn Dschalut , September In : Stig Förster , Markus Pöhlmann , Dierk Walter( Hgg . ) : Schlachten der Weltgeschichte . Von Salamis bis Sinai. dtv , München , S. Hivatkozások Vgl . John Masson Smith : ′ Ayn Jalut , Battle of . In : Robert Cowley / Geoffrey Parker : The Reader’s Companion to Military History . Houghton Mifflin , \ . S. Vgl . Reuven Amitai-Preiss : Mongols and Mamluks . The Mamluk-Īlkhānid War . Cambridge University Press , \ . S.ff . Schulze S. Fordítás További információk Weiszhár Attila–Weiszhár Balázs : Csaták kislexikona . Maecenas Könyvkiadó , Középkori csaták 1260 Palesztina történelme A keresztes háborúk csatái