Hansa-Brandenburg KDW
A Hansa-Brandenburg KDW német gyártmányú, együléses, vadász hidroplán volt az első világháború idején.

Története
1916-ban a Német Császári Haditengerészet felfegyverzett hidroplánok gyártására adott rendelést, hogy megvédhessék az Északi-tenger mentén fekvő bázisaikat a levegőből érkező támadásokkal szemben. A kérés gyors teljesítése érdekében a repülőgépgyártók meglévő típusaikat módosították: így született a Hansa-Brandenburg KDW is, amelyet a Hansa-Brandenburg főmérnöke, Ernst Heinkel tervezett a gyár vadászgépéből, a D.I-ből. A KDW típusmegjelölés a Kampf Doppeldecker Wasser (vadász, kétfedelű, vízi) kifejezés rövidítéséből származik.

A D.I különlegessége, amit a KDW is megtartott, a két szárnyat összekötő tartók elhelyezése volt. A négy, ferdén elhelyezett konzol középen keresztezte egymást, amitől a tartószerkezet egy nyolcágú csillag képét vette fel. Emiatt a pilóták a repülőt "póknak" (Spinne) csúfolták.

A KDW gyakorlatilag megegyezett a D.I-el, csak kissé megnövelték a szárnyfesztávolságát és futómű helyett két úszótalpra helyezték. Hogy a súlypont alatti, nagy felületű úszótalpak keltette oldalbillegtető hatást ellensúlyozzák, fix állású függőleges vezérsíkot helyeztek el a faroknál a törzs fölött és alatt is. Ennek ellenére a KDW oldalirányban instabil maradt és kanyarodáskor hajlamos volt meglepetést okozni a pilótának.

A KDW-t a Phönix Flugzeugwerke gyártotta Ausztriában, licenc alapján. Összesen 58 darab készült öt sorozatban. Az első példányok 1916 végén kerültek szolgálatba. Az első sorozatnál probléma volt, hogy a szárnyvégek nagyon kinyúltak a szárnytartókon túlra és s csűrőlapátok működésbe lépésekor az alátámasztatlan szárnyvég meghajolt. A második sorozattól kezdve a felső szárnyvégeket egy extra acélcsővel erősítették meg.

Az első három sorozatot 150 lóerős Benz Bz.III motorral szerelték fel. Az utolsó kettő darabjai, összesen 35 repülőgép 160 lóerős Maybach Mb.III motort kaptak. Az első négy sorozatot egy darab Spandau géppuskával fegyverezték fel, amit az orr jobb oldalához erősítettek. Az utolsó sorozatnyi, 1917 októbere és 1918 februárja között gyártott 20 db KDW-re már két géppuskát szereltek.

A gyártás lassú volt, a repülőgépek gyakran elavultnak számítottak mire kiértek az egységükhöz. Instabilitása miatt nehéz volt vele repülni és ha a dugóhúzóba került, a pilóta csak a szerencséjében bízhatott. A pilóták azért sem szerették, mert a géppuskát túl távolra helyezték az üléstől, így ha elakadt, repülés közben nem lehetett megjavítani.

Műszaki paraméterei
személyzet: 1 fő
szárnyfesztávolság: 9,25 m
törzshossz: 8 m
magasság: 3,35 m
üres súly: 760 kg
felszállósúly: 1040 kg
maximális sebesség: 172 km/h 
repülési idő: 2 és fél - 3 óra
hajtómű: 1 db 150 lóerős hathengeres, soros, vízhűtéses  Benz Bz.III motor
fegyverzet: 1 vagy 2 db Spandau géppuska

Rendszeresítő országok

Jegyzetek

Források

Fordítás 

Első világháborús vadászrepülőgépek
Vízirepülőgépek és repülőcsónakok
Az Osztrák–Magyar Monarchia katonai repülőgépei
A Hansa-Brandenburg KDW német gyártmányú , együléses , vadász hidroplán volt az első világháború idején . Története 1916-ban a Német Császári Haditengerészet felfegyverzett hidroplánok gyártására adott rendelést , hogy megvédhessék az Északi-tenger mentén fekvő bázisaikat a levegőből érkező támadásokkal szemben . A kérés gyors teljesítése érdekében a repülőgépgyártók meglévő típusaikat módosították : így született a Hansa-Brandenburg KDW is , amelyet a Hansa-Brandenburg főmérnöke , Ernst Heinkel tervezett a gyár vadászgépéből , a D.I-ből . A KDW típusmegjelölés a Kampf Doppeldecker Wasser ( vadász , kétfedelű , vízi ) kifejezés rövidítéséből származik . A D.I különlegessége , amit a KDW is megtartott , a két szárnyat összekötő tartók elhelyezése volt . A négy , ferdén elhelyezett konzol középen keresztezte egymást , amitől a tartószerkezet egy nyolcágú csillag képét vette fel . Emiatt a pilóták a repülőt " póknak " ( Spinne ) csúfolták . A KDW gyakorlatilag megegyezett a D.I-el , csak kissé megnövelték a szárnyfesztávolságát és futómű helyett két úszótalpra helyezték . Hogy a súlypont alatti , nagy felületű úszótalpak keltette oldalbillegtető hatást ellensúlyozzák , fix állású függőleges vezérsíkot helyeztek el a faroknál a törzs fölött és alatt is . Ennek ellenére a KDW oldalirányban instabil maradt és kanyarodáskor hajlamos volt meglepetést okozni a pilótának . A KDW-t a Phönix Flugzeugwerke gyártotta Ausztriában , licenc alapján . Összesendarab készült öt sorozatban . Az első példányokvégén kerültek szolgálatba . Az első sorozatnál probléma volt , hogy a szárnyvégek nagyon kinyúltak a szárnytartókon túlra és s csűrőlapátok működésbe lépésekor az alátámasztatlan szárnyvég meghajolt . A második sorozattól kezdve a felső szárnyvégeket egy extra acélcsővel erősítették meg . Az első három sorozatotlóerős Benz Bz.III motorral szerelték fel . Az utolsó kettő darabjai , összesenrepülőgéplóerős Maybach Mb.III motort kaptak . Az első négy sorozatot egy darab Spandau géppuskával fegyverezték fel , amit az orr jobb oldalához erősítettek . Az utolsó sorozatnyi, októbere ésfebruárja között gyártottdb KDW-re már két géppuskát szereltek . A gyártás lassú volt , a repülőgépek gyakran elavultnak számítottak mire kiértek az egységükhöz . Instabilitása miatt nehéz volt vele repülni és ha a dugóhúzóba került , a pilóta csak a szerencséjében bízhatott . A pilóták azért sem szerették , mert a géppuskát túl távolra helyezték az üléstől , így ha elakadt , repülés közben nem lehetett megjavítani . Műszaki paraméterei személyzet : fő szárnyfesztávolság: 25 m törzshossz:m magasság:35 m üres súly:kg felszállósúly: kg maximális sebesség: km/h repülési idő: és fél -óra hajtómű : dblóerős hathengeres , soros , vízhűtéses Benz Bz.III motor fegyverzet: vagydb Spandau géppuska Rendszeresítő országok Jegyzetek Források Fordítás Első világháborús vadászrepülőgépek Vízirepülőgépek és repülőcsónakok Az Osztrák–Magyar Monarchia katonai repülőgépei