Divulje
Divulje falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Trogirhoz tartozik.

Fekvése
Trogir központjától 4 km-re északkeletre, Dalmácia középső részén, a Kaštelai-öböl legnyugatibb részét képező azonos nevű öbölben fekszik.

Története
Területe már az ókorban is lakott volt. Itt vezetett át a Salonából Traguriumba, mai Trogirba menő római út és ágazott le Siculi római település irányába. A településtől északra található a Bijaći régészeti lelőhely, ahol római veteránok településének maradványai kerültek elő. A feltárások során megtalálták annak a Szent Márta tiszteletére szentelt templomnak a maradványait is, melyet a források már a 9. században említenek. Néhány horvát szerző egyenesen azt állítja, hogy a 7. század óta egészen Zvonimir király uralkodásáig itt állt a horvát uralkodók palotája, ahol a régi horvát országgyűléseket is tartották. Eszerint erről a helyről erősítette volna meg I. Trpimir horvát fejedelem 852-ben elődjének Mislav fejedelemnek a spliti érsekségnek kiadott adománylevelét, melyben a horvátok népnevét „Dux Chroatorum” alakban először említi. Ezt egyelőre a régészeti kutatások nem erősítették meg, azonban szakemberek feltételezik, hogy a kora középkorban a Divuljéhez tartozó tengerparti részen valóban ószláv település állt. Az I. világháború után Divulje területén légi-, haditengerészeti és kiképzési bázis volt. A második világháború után a kommunista hatóságok még tovább terjesztették, hogy nemzetközi katonai kiképző bázissá fejlesszék. Így a bázis hamarosan kiterjedt a közeli szőlő- és olajfaültetvényekre, majd az út túloldalára a domboldalra, ahol 10-12 harci repülőgép befogadására alkalmas földalatti hangárt építettek. A jugoszláv megalománia azonban még ezzel sem érte be. A festői Lora-félszigetre új, modern kiképzési központot és haditengerészeti bázis építettek. A délszláv háború előtt helikopterbázisként és logisztikai központként működött. A háború idején UNPROFOR csapatok állomásoztak itt. A település lakossága 2011-ben 26 fő volt, akik a turizmus mellett mezőgazdaságból (szőlő-, füge, és olívatermelés) éltek.

Lakosság 

(1953-tól önálló településként.)

Nevezetességei
Bijaći régészeti lelőhely római település és a 9. századi Szent Márta templom maradványaival.
Itt található a horvát légierő 95-ös számú légi bázisa és Split város nemzetközi repülőtere is átnyúlik a település északi határrészére.

Jegyzetek

További információk
Trogir város hivatalos oldala 
Trogir turisztikai irodájának honlapja  
Hrvatska enciklopedija – Divulje 
F. Baras: 120. obljetnica osnutka splitskoga društva „Bihač“ 

Split-Dalmácia megye települései
Divulje falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Trogirhoz tartozik . Fekvése Trogir központjátólkm-re északkeletre , Dalmácia középső részén , a Kaštelai-öböl legnyugatibb részét képező azonos nevű öbölben fekszik . Története Területe már az ókorban is lakott volt . Itt vezetett át a Salonából Traguriumba , mai Trogirba menő római út és ágazott le Siculi római település irányába . A településtől északra található a Bijaći régészeti lelőhely , ahol római veteránok településének maradványai kerültek elő . A feltárások során megtalálták annak a Szent Márta tiszteletére szentelt templomnak a maradványait is , melyet a források már a században említenek . Néhány horvát szerző egyenesen azt állítja , hogy a század óta egészen Zvonimir király uralkodásáig itt állt a horvát uralkodók palotája , ahol a régi horvát országgyűléseket is tartották . Eszerint erről a helyről erősítette volna meg I. Trpimir horvát fejedelemben elődjének Mislav fejedelemnek a spliti érsekségnek kiadott adománylevelét , melyben a horvátok népnevét „ Dux Chroatorum” alakban először említi . Ezt egyelőre a régészeti kutatások nem erősítették meg , azonban szakemberek feltételezik , hogy a kora középkorban a Divuljéhez tartozó tengerparti részen valóban ószláv település állt . Az I. világháború után Divulje területén légi- , haditengerészeti és kiképzési bázis volt . A második világháború után a kommunista hatóságok még tovább terjesztették , hogy nemzetközi katonai kiképző bázissá fejlesszék . Így a bázis hamarosan kiterjedt a közeli szőlő- és olajfaültetvényekre , majd az út túloldalára a domboldalra , aholharci repülőgép befogadására alkalmas földalatti hangárt építettek . A jugoszláv megalománia azonban még ezzel sem érte be . A festői Lora-félszigetre új , modern kiképzési központot és haditengerészeti bázis építettek . A délszláv háború előtt helikopterbázisként és logisztikai központként működött . A háború idején UNPROFOR csapatok állomásoztak itt . A település lakosságabenfő volt , akik a turizmus mellett mezőgazdaságból ( szőlő- , füge , és olívatermelés ) éltek . Lakosság ( 1953-tól önálló településként . ) Nevezetességei Bijaći régészeti lelőhely római település és a századi Szent Márta templom maradványaival . Itt található a horvát légierőös számú légi bázisa és Split város nemzetközi repülőtere is átnyúlik a település északi határrészére . Jegyzetek További információk Trogir város hivatalos oldala Trogir turisztikai irodájának honlapja Hrvatska enciklopedija – Divulje F. Baras : obljetnica osnutka splitskoga društva „ Bihač“ Split-Dalmácia megye települései