Nakamura Hikaru (sakkozó)
Nakamura Hikaru () (Hirakata, Oszaka prefektúra, 1987. december 9. –) Japánban született amerikai sakkozó,nagymester, világbajnokjelölt (2016), az Amerikai Egyesült Államok ötszörös bajnoka, csapatban sakkolimpiai arany-, ezüst- és kétszeres bronzérmes, valamint világbajnoki ezüstérmes, sakkszakíró.

A FIDE 2017. áprilisi világranglistáján 2793 Élő-ponttal a klasszikus időbeosztású versenyzésben a 6. helyen állt. Eddigi legmagasabb pontszáma 2816 volt 2015. októberben, amellyel Magnus Carlsen mögött a 2. helyen állt, és egyben ez az eddigi legjobb világranglista-helyezése is. Ezzel a pontszámával 2017. áprilisban egyike annak a tíz sakkozónak, aki átlépte a 2800-as ponthatárt. A rapid- és a villámsakk világranglista 2014. májusi bevezetésekor ő állt mindkét ranglista élén. A rapidsakk világranglistát 2015. szeptemberben is ő vezette 2850 ponttal. A villámsakk világranglistán 2015. novemberben 2884 ponttal az első helyen állt.

Élete és sakkpályafutása

Korai évei 
Apja, Nakamura Suicsi japán, anyja, Carolyn Weeramantry amerikai. Kétéves korában költöztek az Egyesült Államokba. Ötéves korában nagybátyjától, New York korábbi bajnokától, a FIDE-mester és sakkszerző Sunil Weeramantrytól tanult meg sakkozni.

10 éves korában az Amerikai Egyesült Államok valaha élt legfiatalabb sakkmestere lett. (Ezt a rekordját 2008-ban Nicholas Nip megdöntötte, aki 9 éves és 11 hónapos korában nyerte el az amerikai sakkmesteri címet.) 1999-ben elnyerte a Laura Aspis-díjat, amelyet évente a legjobb 13 év alatti versenyzőnek adományozzák Amerikában. 2001-ben az USA junior sakkbajnoka, és ugyanebben az évben lett nemzetközi mester. 2003-ban, 15 éves és 79 napos korában szerezte meg a nemzetközi nagymester címet, amivel megdöntötte Bobby Fischer rekordját, és az Amerikai Egyesült Államok valaha élt legfiatalabb nagymestere lett. (Később ketten –  2010-ben Ray Robson, 2014-ben Samuel Sevian – is megelőzték ebben a sorban.) 2004-ben New York állam bajnoka lett.

Út a világ élvonalába 
Először a 2004-es FIDE-sakkvilágbajnokságra kvalifikálta magát, ahol a negyedik körig jutott, és a későbbi döntős, 3. kiemelt Michael Adamstől szenvedett vereséget.

A 2004. november–decemberben rendezett 2005-ös bajnokságon 17 évesen lett először az Amerikai Egyesült Államok bajnoka, ezt a címet 2009-ben,  2012-ben (egy ponttal Gata Kamsky előtt, és a legszebb játszmáért kitűzött 2. díjat is ő kapta a Ray Robson ellen elért győzelméért) és 2015-ben is megszerezte.

2005-ben kvalifikálta magát a Hanti-Manszijszkban rendezett  sakkvilágkupára, de az első körben vereséget szenvedett az indiai Suriya Gangulytól, és nem jutott tovább. 2007. januárban a 2. helyen végzett Gibraltárban a GibTelecom Masters versenyen. A következő évben ugyanezen a versenyen már megosztott első helyezést ért el, és a rájátszásban megszerezte az első helyet. 2007. októberben megnyerte a barcelonai nagymesterversenyt, valamint a korzikai rapidsakkversenyt.

2008-ban megnyerte a Finet Chess960 Opent Mainzban, majd novemberben a Cap d’Agde-ban rendezett rapidversenyt, ahol az elődöntőben Anatolij Karpovot, a döntőben Vaszil Ivancsukot győzte le.

2009-ben első helyet szerzett a Donostia-San Sebastian Chess Festivalon, megelőzve három exvilágbajnokot, Ruszlan Ponomarjovot, Anatolij Karpovot, Rusztam Kaszimdzsanovot, a 2009-es ifjúsági világbajnok francia Maxime Vachier-Lagrave-ot, Peter Szvidlert és másokat.

A 2010-es Mihail Tal-emlékversenyen, amely 2757-es Élő-pont átlagával akkor a sakktörténet harmadik legerősebb versenye volt, a negyedik helyen végzett.

A világ 10 legjobb versenyzője között 
2011. januárban került a világranglista 10. helyére 2751 ponttal. Ebben az évben az exvilágbajnok Garri Kaszparov volt az edzője. Januárban egyedüli elsőséget szerzett Wijk aan Zee-ben a hagyományos Tata Steel versenyen. Ezzel az eredménnyel kvalifikálta magát a Grand Slam Masters szeptemberi döntőjébe, amelyen Magnus Carlsen és Vaszil Ivancsuk mögött a 3. helyen végzett. Az év következő Grand Slam versenyén a 2760 átlag-Élő-pontszámú, XXI. kategóriás romániai Bazna King’s versenyen ugyancsak a 3. helyet szerezte meg Magnus Carlsen és Szergej Karjakin mögött.

2012-ben Reggio Emiliában Anish Giri mögött Alekszandr Morozevics és Fabiano Caruana társaságában holtversenyben a 2. helyen végzett. A bieli sakkfesztiválon Anish Girivel holtversenyes 3. helyet ért el Magnus Carlsen és Vang Hao mögött. Októberben 2855-ös teljesítményértékkel megnyerte a Hoogoven sakkversenyt Hollandiában.  Decemberben 3. helyezést ért el a London Chess Classic versenyen Magnus Carlsen és Vlagyimir Kramnyik mögött.

2013-ban a FIDE Grand Prix versenyen Zugban Veszelin Topalov mögött a 2. helyen végzett. A Norway Chess szupertornán is osztott 2. helyezést ért el holtversneyben Magnus Carlsennel Szergej Karjakin mögött. Carlsen mögött a második helyen végzett a Sinquefield kupán Saint Louisban. A párizsi FIDE Grand Prix-n Étienne Bacrottal holtversenyben a 3. helyet szerezte meg, az élen holtversenyben végző Fabiano Caruana és Borisz Gelfand mögött. Az évet a London Chess Classic rapidversenyének megnyerésével zárta, ahol a döntőben Borisz Gelfand ellen győzött 1,5–0,5 arányban.

2014-ben a világranglista 3. helyére került Magnus Carlsen és Levon Aronján mögött. 2015. januárban megnyerte a Gibraltar Chess Festivalt, februárban a Zurich Chess Challenge-et, amelyen a döntőben sötéttel győzött armageddonjátszmában Visuvanátan Ánand ellen. 2015. júniusban Élő-pontszáma 2802, amellyel  átlépte a 2800-as határt. Júliusban érte el eddigi legmagasabb, 2814-es pontszámát. A négy versenyből álló 2014–15-ös FIDE Grand Prix-n összességében Fabiano Caruana mögött a második helyet szerezte meg, így kvalifikációt szerzett a 2016-os sakkvilágbajnokság világbajnokjelöltek versenyére. Júniusban Veszelin Topalov mögött holtversenyben Visuvanátan Ánanddal 2900-as teljesítményértéket elérve a 2–3. helyen végzett  a 2015-ös Grand Chess Tour versenysorozat első versenyén. A 2015-ös sakkvilágkupán a negyeddöntőig jutott, ahol vereséget szenvedett az ukrán Pavel Eljanovtól.

A világbajnokjelöltek versenyén 2016. márciusban Moszkvában a 4–7., végeredményben a hetedik helyen végzett.

Eredményei csapatban 
2006–2018 között hét alkalommal szerepelt az Amerikai Egyesült Államok válogatottjában a sakkolimpián, amelyek közül a csapat 2016-ban aranyérmet, a 2018-as sakkolimpián ezüstérmet, két alkalommal (2006-ban és 2008-ban) bronzérmet szerzett.

2010-ben és 2013-ban tagja volt az Amerikai Egyesült Államok válogatottjának a sakkcsapat világbajnokságon. Mindkét alkalommal az első táblán szerepelt, és 2010-ben ezüstérmet szereztek, 2013-ban a 4. helyen végzett a csapat. Egyéni eredménye 2010-ben tábláján a legjobb volt a mezőnyben, 2013-ban a második legjobb eredményt érte el.

Versenyeredményei

Sakkvilágkupák 
Az ellenfeleknél zárójelben a kiemelés és az Élő-pontszám.

Grand Prix eredményei 
Az egyes versenyeknél a szerzett Grand Prix-pontok lettek feltüntetve.

Világbajnokjelöltek versenye

Jelentősebb nemzetközi versenyei

Jegyzetek

Források 
Pályafutása a honlapján

További információk 

Játszmái a 365chess.com-on
Profilja az Amerikai Sakkszövetségnél
Howard Goldowsky: Engaging pieces. Doawood & Brighton, Canton 2007. . S. 49–64 (Interjú Nakamurával és Weeramantryval)
Videointerjú Nakamurávala az USA 2009-es bajnoksága megnyerése alkalmából

Amerikai sakkozók
1987-ben született személyek
Sakkcsodagyerekek
Élő személyek
Sakkolimpiai bajnokok
Nakamura Hikaru ( ) ( Hirakata , Oszaka prefektúra , december – ) Japánban született amerikai sakkozó, nagymester , világbajnokjelölt az Amerikai Egyesült Államok ötszörös bajnoka , csapatban sakkolimpiai arany- , ezüst- és kétszeres bronzérmes , valamint világbajnoki ezüstérmes , sakkszakíró . A FIDE áprilisi világranglistájánÉlő-ponttal a klasszikus időbeosztású versenyzésben a helyen állt . Eddigi legmagasabb pontszámavolt októberben , amellyel Magnus Carlsen mögött a helyen állt , és egyben ez az eddigi legjobb világranglista-helyezése is . Ezzel a pontszámával áprilisban egyike annak a tíz sakkozónak , aki átlépte aas ponthatárt . A rapid- és a villámsakk világranglista májusi bevezetésekor ő állt mindkét ranglista élén . A rapidsakk világranglistát szeptemberben is ő vezetteponttal . A villámsakk világranglistán novemberbenponttal az első helyen állt . Élete és sakkpályafutása Korai évei Apja , Nakamura Suicsi japán , anyja , Carolyn Weeramantry amerikai . Kétéves korában költöztek az Egyesült Államokba . Ötéves korában nagybátyjától , New York korábbi bajnokától , a FIDE-mester és sakkszerző Sunil Weeramantrytól tanult meg sakkozni . 10 éves korában az Amerikai Egyesült Államok valaha élt legfiatalabb sakkmestere lett . ( Ezt a rekordjátban Nicholas Nip megdöntötte , akiéves éshónapos korában nyerte el az amerikai sakkmesteri címet.) ben elnyerte a Laura Aspis-díjat , amelyet évente a legjobbév alatti versenyzőnek adományozzák Amerikában.ben az USA junior sakkbajnoka , és ugyanebben az évben lett nemzetközi mester.ban ,éves ésnapos korában szerezte meg a nemzetközi nagymester címet , amivel megdöntötte Bobby Fischer rekordját , és az Amerikai Egyesült Államok valaha élt legfiatalabb nagymestere lett . ( Később ketten – ben Ray Robson, ben Samuel Sevian – is megelőzték ebben a sorban.) ben New York állam bajnoka lett . Út a világ élvonalába Először aes FIDE-sakkvilágbajnokságra kvalifikálta magát , ahol a negyedik körig jutott , és a későbbi döntős , kiemelt Michael Adamstől szenvedett vereséget . A november–decemberben rendezettös bajnokságonévesen lett először az Amerikai Egyesült Államok bajnoka , ezt a címetben , ben ( egy ponttal Gata Kamsky előtt , és a legszebb játszmáért kitűzött díjat is ő kapta a Ray Robson ellen elért győzelméért ) ésben is megszerezte . 2005-ben kvalifikálta magát a Hanti-Manszijszkban rendezett sakkvilágkupára , de az első körben vereséget szenvedett az indiai Suriya Gangulytól , és nem jutott tovább. januárban a helyen végzett Gibraltárban a GibTelecom Masters versenyen . A következő évben ugyanezen a versenyen már megosztott első helyezést ért el , és a rájátszásban megszerezte az első helyet. októberben megnyerte a barcelonai nagymesterversenyt , valamint a korzikai rapidsakkversenyt . 2008-ban megnyerte a Finet Chess960 Opent Mainzban , majd novemberben a Cap d’Agde-ban rendezett rapidversenyt , ahol az elődöntőben Anatolij Karpovot , a döntőben Vaszil Ivancsukot győzte le . 2009-ben első helyet szerzett a Donostia-San Sebastian Chess Festivalon , megelőzve három exvilágbajnokot , Ruszlan Ponomarjovot , Anatolij Karpovot , Rusztam Kaszimdzsanovot , aes ifjúsági világbajnok francia Maxime Vachier-Lagrave-ot , Peter Szvidlert és másokat . Aes Mihail Tal-emlékversenyen , amelyes Élő-pont átlagával akkor a sakktörténet harmadik legerősebb versenye volt , a negyedik helyen végzett . A világlegjobb versenyzője között 2011. januárban került a világranglista helyéreponttal . Ebben az évben az exvilágbajnok Garri Kaszparov volt az edzője . Januárban egyedüli elsőséget szerzett Wijk aan Zee-ben a hagyományos Tata Steel versenyen . Ezzel az eredménnyel kvalifikálta magát a Grand Slam Masters szeptemberi döntőjébe , amelyen Magnus Carlsen és Vaszil Ivancsuk mögött a helyen végzett . Az év következő Grand Slam versenyén aátlag-Élő-pontszámú , XXI. kategóriás romániai Bazna King’s versenyen ugyancsak a helyet szerezte meg Magnus Carlsen és Szergej Karjakin mögött . 2012-ben Reggio Emiliában Anish Giri mögött Alekszandr Morozevics és Fabiano Caruana társaságában holtversenyben a helyen végzett . A bieli sakkfesztiválon Anish Girivel holtversenyes helyet ért el Magnus Carlsen és Vang Hao mögött . Októberbenös teljesítményértékkel megnyerte a Hoogoven sakkversenyt Hollandiában . Decemberben helyezést ért el a London Chess Classic versenyen Magnus Carlsen és Vlagyimir Kramnyik mögött . 2013-ban a FIDE Grand Prix versenyen Zugban Veszelin Topalov mögött a helyen végzett . A Norway Chess szupertornán is osztott helyezést ért el holtversneyben Magnus Carlsennel Szergej Karjakin mögött . Carlsen mögött a második helyen végzett a Sinquefield kupán Saint Louisban . A párizsi FIDE Grand Prix-n Étienne Bacrottal holtversenyben a helyet szerezte meg , az élen holtversenyben végző Fabiano Caruana és Borisz Gelfand mögött . Az évet a London Chess Classic rapidversenyének megnyerésével zárta , ahol a döntőben Borisz Gelfand ellen győzött5–0,5 arányban . 2014-ben a világranglista helyére került Magnus Carlsen és Levon Aronján mögött. januárban megnyerte a Gibraltar Chess Festivalt , februárban a Zurich Chess Challenge-et , amelyen a döntőben sötéttel győzött armageddonjátszmában Visuvanátan Ánand ellen. júniusban Élő-pontszáma amellyel átlépte aas határt . Júliusban érte el eddigi legmagasabb, es pontszámát . A négy versenyből álló15-ös FIDE Grand Prix-n összességében Fabiano Caruana mögött a második helyet szerezte meg , így kvalifikációt szerzett aos sakkvilágbajnokság világbajnokjelöltek versenyére . Júniusban Veszelin Topalov mögött holtversenyben Visuvanátan Ánanddalas teljesítményértéket elérve a3. helyen végzett aös Grand Chess Tour versenysorozat első versenyén . Aös sakkvilágkupán a negyeddöntőig jutott , ahol vereséget szenvedett az ukrán Pavel Eljanovtól . A világbajnokjelöltek versenyén márciusban Moszkvában a7. , végeredményben a hetedik helyen végzett . Eredményei csapatban 2006–2018 között hét alkalommal szerepelt az Amerikai Egyesült Államok válogatottjában a sakkolimpián , amelyek közül a csapatban aranyérmet , aas sakkolimpián ezüstérmet , két alkalommalban ésban ) bronzérmet szerzett . 2010-ben ésban tagja volt az Amerikai Egyesült Államok válogatottjának a sakkcsapat világbajnokságon . Mindkét alkalommal az első táblán szerepelt , ésben ezüstérmet szereztek, ban a helyen végzett a csapat . Egyéni eredményeben tábláján a legjobb volt a mezőnyben, ban a második legjobb eredményt érte el . Versenyeredményei Sakkvilágkupák Az ellenfeleknél zárójelben a kiemelés és az Élő-pontszám . Grand Prix eredményei Az egyes versenyeknél a szerzett Grand Prix-pontok lettek feltüntetve . Világbajnokjelöltek versenye Jelentősebb nemzetközi versenyei Jegyzetek Források Pályafutása a honlapján További információk Játszmái ahess.com -on Profilja az Amerikai Sakkszövetségnél Howard Goldowsky : Engaging pieces . Doawood & Brighton , Canton \ . S.64 ( Interjú Nakamurával és Weeramantryval ) Videointerjú Nakamurávala az USAes bajnoksága megnyerése alkalmából Amerikai sakkozók 1987-ben született személyek Sakkcsodagyerekek Élő személyek Sakkolimpiai bajnokok