Simonyi Imre (orvos)
Magyar-igari Simonyi Imre (Szatmárnémeti, 1819 – Kunhegyes, 1864. február 1.) orvosdoktor.

Élete

Simonyi István gyógyszerész és Mega Jäger Annának fia. Tanulmányait a debreceni református főiskolában elvégezvén, az orvostudományokat Bécsben, majd Pesten hallgatta. 1846-ban orvosdoktorrá avatták a pesti egyetemen, ahol a jogi tanfolyamot is elvégezte. Mint jurátus Kossuth Lajos ügyvédi irodájában volt patvarista. 1847-ben Kunhegyesre ment és ott folytatott orvosi gyakorlatot. A szabadságharcban mint nemzetőri főorvos vett részt és annak megszüntével folytatta orvosi gyakorlatát. Háza a menekülteknek biztos helye volt; Vukovich Sebő, Bónis Samu az ő közbenjárására menekültek ki külföldre; Illésy Györgyöt szintén ő mentette meg egy alkalommal a zsandároktól. Sokat zaklatták a Bach-korszakban. Az ötvenes években, mint hírlapíró, folytonos összeköttetésben volt a fővárosi írói körökkel; Pákh Alberttel annak haláláig szoros baráti viszonyban élt. Tüdőgyulladásban halt meg 1864-ben.

Állandó munkatársa volt a Vasárnapi Ujságnak s Politikai Ujdonságoknak; több cikket írt a Pesti Naplóba és a Bolond Miskába.

Munkája

 A rokon- és ellenszenvről és ezeknek a betegségekre, s orvoslásra lehető befolyásukról. Orvosdoktorrá iktatása ünnepélyére. Pest, 1846.

Jegyzetek

Források

További információk

 Dörnyei Sándor: Régi magyar orvosdoktori értekezések 1772-1849. I. köt. Bp., Borda Antikvárium, 1998.

Magyar orvosok
Szatmárnémetiek
Kunhegyesiek
Tüdőgyulladásban elhunyt személyek
1819-ben született személyek
1864-ben elhunyt személyek
Magyar-igari Simonyi Imre ( Szatmárnémeti,– Kunhegyes , február ) orvosdoktor . Élete Simonyi István gyógyszerész és Mega Jäger Annának fia . Tanulmányait a debreceni református főiskolában elvégezvén , az orvostudományokat Bécsben , majd Pesten hallgatta.ban orvosdoktorrá avatták a pesti egyetemen , ahol a jogi tanfolyamot is elvégezte . Mint jurátus Kossuth Lajos ügyvédi irodájában volt patvarista.ben Kunhegyesre ment és ott folytatott orvosi gyakorlatot . A szabadságharcban mint nemzetőri főorvos vett részt és annak megszüntével folytatta orvosi gyakorlatát . Háza a menekülteknek biztos helye volt ; Vukovich Sebő , Bónis Samu az ő közbenjárására menekültek ki külföldre ; Illésy Györgyöt szintén ő mentette meg egy alkalommal a zsandároktól . Sokat zaklatták a Bach-korszakban . Az ötvenes években , mint hírlapíró , folytonos összeköttetésben volt a fővárosi írói körökkel ; Pákh Alberttel annak haláláig szoros baráti viszonyban élt . Tüdőgyulladásban halt megben . Állandó munkatársa volt a Vasárnapi Ujságnak s Politikai Ujdonságoknak ; több cikket írt a Pesti Naplóba és a Bolond Miskába . Munkája A rokon- és ellenszenvről és ezeknek a betegségekre , s orvoslásra lehető befolyásukról . Orvosdoktorrá iktatása ünnepélyére . Pest , Jegyzetek Források További információk Dörnyei Sándor : Régi magyar orvosdoktori értekezések I. köt . Bp. , Borda Antikvárium , Magyar orvosok Szatmárnémetiek Kunhegyesiek Tüdőgyulladásban elhunyt személyek 1819-ben született személyek 1864-ben elhunyt személyek