Tengerjog
A tengerjog a tengereken történő különböző tevékenységek szabályozásával foglalkozik, amelyre mindig is szükség volt, mert a tengerek hatalmas területet foglalnak magukba, ugyanis a földfelszín 71%-a víz, ennek 97%-a tenger. Egy ekkora területet sokféleképpen lehet felhasználni, hajózásra (kereskedelem, kapcsolattartás), halászatra, tekinthetünk rá nyersanyagok és energiahordozók forrásaként, valamint egy az emberi környezetet fenyegető veszélyforrásként, ezért mindenképpen szükség van ezen a területen is szabályokra, korlátozásokra éppúgy, mint a szárazföldön. A tevékenységek szabályozása mellett azért is volt rá szükség, mert a határokat sokkal nehezebb kijelölni tengeren, mint szárazföldön és szükség volt egy egységes szabályozásra ez ügyben is.

A tengerjog kialakulásának története 

A tengerjog kialakulása hosszú folyamat volt, azonban nagy szükség volt rá, ugyanis az államok kétféle magatartást gyakoroltak a tengerekkel/ óceánokkal kapcsolatban: az egyik, hogy fennhatóságuk alá akarták vonni a tengerek egyes részeit, a másik, ezzel ellentétes pedig, hogy kinyilvánították, hogy a tengerek és óceánok senki és semmi keze alá nem tartoznak, mindenkinek szabad joga van őket használni.

A római jog az utóbbi felfogással értett egyet és res communisnak nyilvánította, ami azt jelenti, hogy mindenki szabadon használhatja. (Hozzá kell tenni, hogy ezek a szabályok csak a római népre vonatkoztak még ekkor, ezért a „mindenki” nem teljesen pontos.

A középkorban születtek úgynevezett „tengeri jogkönyvek”, azonban ezek nem érték el a kívánt hatást, tekintve, hogy ezeket figyelmen kívül hagyva több tengeri nagyhatalom különleges jogokat követelt magának a számára fontos tengereken, például idegen hajók belépésének tiltását, áthaladási illeték szedését, vagy a halászat kizárólagosságát. Többek között ilyen igénnyel lépett fel Velence az Adriai- tenger, Genova a Ligur-tenger tekintetében.

1958-ig az univerzális szokásjog volt érvényben. A több száz éves szokásjogi szabályok mint például ágyúlövés távolságig (kb. 3 mérföld) a parti állam ellenőrzést gyakorolhat. Illetve a szuverenitás alapú megközelítés (minél közelebb vagyunk a parthoz, annál nagyobb az állam szuverenitása)

A II. világháború után az állami ellenőrzés kiterjesztése volt a fő cél. 1958-ban ENSZ konferenciát tartottak Genfben, ahol öt tengerjogi egyezményt fogadtak el: a parti tengerről, a nyílt tengerről, a nyílt tengeri halászatról és a tenger természeti kincseinek megőrzéséről, valamint a kontinentális talapzatról. Ezekhez egy fakultatív jegyzőkönyvet is csatoltak a viták kötelező rendezéséről. Nem sikerült azonban megállapodni a parti tenger terjedelméről és a halászati övezetekről. Több állam elégedetlen volt, mert saját érdekeiket akarták érvényesíteni.

1960-ban volt a II. ENSZ konferencia, amivel a legtöbb gondja az Egyesült Államoknak volt, hiába váltak számukra kedvezőbbek a feltételek, nem akarta aláírni az egyezményt.

Az 1982-es Montego Bay-ben született tengerjogi egyezmény lépett a genfi helyébe. Ez 320 cikket és 9 mellékletet tartalmaz.
Az 1982-es egyezményt 166 részt vevő állam ratifikálta. Ebből 163 az ENSZ tagállama, 3 megfigyelő státuszú, úgy mint Palesztina, Cook-szigetek és Niue. 14 ENSZ tagállam közöttük az Egyesült Államok ugyan aláírta a szerződést, de mind a mai napig nem ratifikálta.

A fejlett államok kifogásolták a sok engedményt, amelyet az egyezmény tartalmaz a fejlődő államok részére, és a politikai helyzet is sokat változott az elfogadás időpontjától, de végül 1994-ben hatályba lépett.

Legfontosabb fogalmak
A felezővonal elv: minden mérés alapja az alapvonal, mely a tenger változása miatt az apályvonal. A parti tenger szélességének mérésére szolgáló szabályszerű alapvonal a parton végighúzódó apályvonal, miként azt a parti állam által hivatalosan elfogadott nagyléptékű tengeri térképek feltüntetik. Kivételek: szaggatott/ csipkézett part, szigetsor és tengeröböl. (Öböl: ha a bejárat nem több mint 24 tengeri mérföld, akkor a parti országhoz tartozik).

Parti tenger: az alapvonal és a nyílt tenger közé eső part menti területsáv. Az 1982-es tengerjogi egyezmény szerint az alapvonaltól 12 tengeri mérföld (kivéve, ha 2x12 mérföldön belül van még egy tengeri állam)

békés áthaladás joga kereskedelmi és hadihajók, valamint tengeralattjárók számára. A békés áthaladás folyamatos, gyors és a felszínen történik, a hajó betartja a parti állam szabályait

nem békés áthaladás: A parti állam elleni fenyegetés vagy erőszak, katonai légi jármű vagy katonai felszerelés indítása/fedélzetre vétele, fegyverhasználattal való gyakorlat, megállás/lehorgonyzás csak annyiban, amennyiben a hajózás biztonságához szükséges, a parti államra káros információszerzési tevékenység kutatási vagy felmérési tevékenység, szándékos és súlyos környezetszennyezés (pl. olajszennyezés -> szankció: pénzfizetési kötelezettség), a parti állam távközlésébe való beavatkozás, bármely az áthaladással nem összefüggő tevékenység.

tengerszorosok: a nyílt tenger vagy a kizárólagos gazdasági övezet egyik és másik része közötti nemzetközi hajózásra szolgál. Fontos a tengeri mozgás a szabadság érdekében.

csatlakozó övezet: (12-24 tengeri mérföld.) Vám, pénzügyi és bevándorlási szabályok betartásának megkönnyítésére jött létre. A parti állam a parti tengeréhez csatlakozó nyílt tengeri övezetben gyakorolhatja a szükséges ellenőrzést avégből, hogy megelőzze saját területén vagy parti tengerén a vám-, adó-, környezetvédelmi-, egészségügyi- vagy bevándorlási szabályok megsértését, így a hajózás és az átrepülés szabadsága érvényesül, de gyakorlása nem mehet a fentiek rovására

kizárólagos gazdasági övezet: (24-200 tengeri mérföld) Célja a tengeri erőforrások védelme, illetve a parti állam számára történő biztosítása. A tengeri élővilág begyűjtésére ad kizárólagos jogot a parti államnak, aki gazdasági tevékenység céljából szabályozást vezethet be és érvényesíthet a vízben és a talapzaton található források kezelésére (pl. halászat, bányászat, kábelfektetés). A mesterséges szigetek is a parti állam joghatósága alá tartoznak.

nyílt tenger: a kizárólagos gazdasági övezet külső határától kifelé eső minden víz. Egyetlen állam sem jogosult a nyílt tengeren szuverén jogokat gyakorolni.

a kontinentális talapzat: a parti állam jogokat gyakorol a természeti erőforrások felkutatására és kiaknázására vonatkozóan.

Kivételek 
A tengerjogi egyezmények szerint tengeren azt a sós vizet értjük, amelyről a világtenger bármely pontjára hajóval el lehet jutni, ez azt jelenti, hogy az izraeli Holt-tengerre vagy a Kaszpi-tengerre a tengerjogi szabályok nem vonatkoznak, ott sui generis szabályok érvényesülhetnek. Ugyanígy nem minősül tengernek az elmúlt évtizedek felelőtlen természetátalakító beruházásainak ma Kazahsztánhoz és Üzbegisztánhoz tartozó Aral-tó sem.

Jegyzetek

Források 

Nemzetközi jog
A tengerjog a tengereken történő különböző tevékenységek szabályozásával foglalkozik , amelyre mindig is szükség volt , mert a tengerek hatalmas területet foglalnak magukba , ugyanis a földfelszín-a víz , ennek-a tenger . Egy ekkora területet sokféleképpen lehet felhasználni , hajózásra ( kereskedelem , kapcsolattartás ) , halászatra , tekinthetünk rá nyersanyagok és energiahordozók forrásaként , valamint egy az emberi környezetet fenyegető veszélyforrásként , ezért mindenképpen szükség van ezen a területen is szabályokra , korlátozásokra éppúgy , mint a szárazföldön . A tevékenységek szabályozása mellett azért is volt rá szükség , mert a határokat sokkal nehezebb kijelölni tengeren , mint szárazföldön és szükség volt egy egységes szabályozásra ez ügyben is . A tengerjog kialakulásának története A tengerjog kialakulása hosszú folyamat volt , azonban nagy szükség volt rá , ugyanis az államok kétféle magatartást gyakoroltak a tengerekkel / óceánokkal kapcsolatban : az egyik , hogy fennhatóságuk alá akarták vonni a tengerek egyes részeit , a másik , ezzel ellentétes pedig , hogy kinyilvánították , hogy a tengerek és óceánok senki és semmi keze alá nem tartoznak , mindenkinek szabad joga van őket használni . A római jog az utóbbi felfogással értett egyet és res communisnak nyilvánította , ami azt jelenti , hogy mindenki szabadon használhatja . ( Hozzá kell tenni , hogy ezek a szabályok csak a római népre vonatkoztak még ekkor , ezért a „ mindenki” nem teljesen pontos . A középkorban születtek úgynevezett „ tengeri jogkönyvek” , azonban ezek nem érték el a kívánt hatást , tekintve , hogy ezeket figyelmen kívül hagyva több tengeri nagyhatalom különleges jogokat követelt magának a számára fontos tengereken , például idegen hajók belépésének tiltását , áthaladási illeték szedését , vagy a halászat kizárólagosságát . Többek között ilyen igénnyel lépett fel Velence az Adriai- tenger , Genova a Ligur-tenger tekintetében . 1958-ig az univerzális szokásjog volt érvényben . A több száz éves szokásjogi szabályok mint például ágyúlövés távolságig ( kb.mérföld ) a parti állam ellenőrzést gyakorolhat . Illetve a szuverenitás alapú megközelítés ( minél közelebb vagyunk a parthoz , annál nagyobb az állam szuverenitása ) A II. világháború után az állami ellenőrzés kiterjesztése volt a fő cél.ban ENSZ konferenciát tartottak Genfben , ahol öt tengerjogi egyezményt fogadtak el : a parti tengerről , a nyílt tengerről , a nyílt tengeri halászatról és a tenger természeti kincseinek megőrzéséről , valamint a kontinentális talapzatról . Ezekhez egy fakultatív jegyzőkönyvet is csatoltak a viták kötelező rendezéséről . Nem sikerült azonban megállapodni a parti tenger terjedelméről és a halászati övezetekről . Több állam elégedetlen volt , mert saját érdekeiket akarták érvényesíteni . 1960-ban volt a II. ENSZ konferencia , amivel a legtöbb gondja az Egyesült Államoknak volt , hiába váltak számukra kedvezőbbek a feltételek , nem akarta aláírni az egyezményt . Azes Montego Bay-ben született tengerjogi egyezmény lépett a genfi helyébe . Ezcikket ésmellékletet tartalmaz . Azes egyezménytrészt vevő állam ratifikálta . Ebbőlaz ENSZ tagállama, megfigyelő státuszú , úgy mint Palesztina , Cook-szigetek és Niue.ENSZ tagállam közöttük az Egyesült Államok ugyan aláírta a szerződést , de mind a mai napig nem ratifikálta . A fejlett államok kifogásolták a sok engedményt , amelyet az egyezmény tartalmaz a fejlődő államok részére , és a politikai helyzet is sokat változott az elfogadás időpontjától , de végülben hatályba lépett . Legfontosabb fogalmak A felezővonal elv : minden mérés alapja az alapvonal , mely a tenger változása miatt az apályvonal . A parti tenger szélességének mérésére szolgáló szabályszerű alapvonal a parton végighúzódó apályvonal , miként azt a parti állam által hivatalosan elfogadott nagyléptékű tengeri térképek feltüntetik . Kivételek : szaggatott / csipkézett part , szigetsor és tengeröböl . ( Öböl : ha a bejárat nem több minttengeri mérföld , akkor a parti országhoz tartozik ) . Parti tenger : az alapvonal és a nyílt tenger közé eső part menti területsáv . Azes tengerjogi egyezmény szerint az alapvonaltóltengeri mérföld ( kivéve , ha12 mérföldön belül van még egy tengeri állam ) békés áthaladás joga kereskedelmi és hadihajók , valamint tengeralattjárók számára . A békés áthaladás folyamatos , gyors és a felszínen történik , a hajó betartja a parti állam szabályait nem békés áthaladás : A parti állam elleni fenyegetés vagy erőszak , katonai légi jármű vagy katonai felszerelés indítása/ fedélzetre vétele , fegyverhasználattal való gyakorlat , megállás/ lehorgonyzás csak annyiban , amennyiben a hajózás biztonságához szükséges , a parti államra káros információszerzési tevékenység kutatási vagy felmérési tevékenység , szándékos és súlyos környezetszennyezés ( pl. olajszennyezés -> szankció : pénzfizetési kötelezettség ) , a parti állam távközlésébe való beavatkozás , bármely az áthaladással nem összefüggő tevékenység. tengerszorosok : a nyílt tenger vagy a kizárólagos gazdasági övezet egyik és másik része közötti nemzetközi hajózásra szolgál . Fontos a tengeri mozgás a szabadság érdekében. csatlakozó övezet: tengeri mérföld . ) Vám , pénzügyi és bevándorlási szabályok betartásának megkönnyítésére jött létre . A parti állam a parti tengeréhez csatlakozó nyílt tengeri övezetben gyakorolhatja a szükséges ellenőrzést avégből , hogy megelőzze saját területén vagy parti tengerén a vám- , adó- , környezetvédelmi- , egészségügyi- vagy bevándorlási szabályok megsértését , így a hajózás és az átrepülés szabadsága érvényesül , de gyakorlása nem mehet a fentiek rovására kizárólagos gazdasági övezet: tengeri mérföld ) Célja a tengeri erőforrások védelme , illetve a parti állam számára történő biztosítása . A tengeri élővilág begyűjtésére ad kizárólagos jogot a parti államnak , aki gazdasági tevékenység céljából szabályozást vezethet be és érvényesíthet a vízben és a talapzaton található források kezelésére ( pl . halászat , bányászat , kábelfektetés ) . A mesterséges szigetek is a parti állam joghatósága alá tartoznak. nyílt tenger : a kizárólagos gazdasági övezet külső határától kifelé eső minden víz . Egyetlen állam sem jogosult a nyílt tengeren szuverén jogokat gyakorolni . a kontinentális talapzat : a parti állam jogokat gyakorol a természeti erőforrások felkutatására és kiaknázására vonatkozóan . Kivételek A tengerjogi egyezmények szerint tengeren azt a sós vizet értjük , amelyről a világtenger bármely pontjára hajóval el lehet jutni , ez azt jelenti , hogy az izraeli Holt-tengerre vagy a Kaszpi-tengerre a tengerjogi szabályok nem vonatkoznak , ott sui generis szabályok érvényesülhetnek . Ugyanígy nem minősül tengernek az elmúlt évtizedek felelőtlen természetátalakító beruházásainak ma Kazahsztánhoz és Üzbegisztánhoz tartozó Aral-tó sem . Jegyzetek Források Nemzetközi jog