Uszolje-Szibirszkoje
Uszolje-Szibirszkoje () város Kelet-Szibériában, Oroszország Irkutszki területén. Az Uszoljei járás székhelye, de nem része a járásnak.

Lakossága:  fő (a 2010. évi népszámláláskor).

Fekvése 
Az Irkutszki terület déli részén, Irkutszk területi székhelytől vasúton 67 km-re, országúton 75 km-re északnyugatra, az Irkutszk–cseremhovói-síkságon, az Angara bal partján helyezkedik el, közel a Belaja torkolatához. Folyami kikötő, vasútállomás a transzszibériai vasútvonalon. (Az új állomásépületet 1990-ben adták át.) A város mellett halad az M-53 jelű „Bajkál” (Krasznojarszk–Irkutszk) autóút.

A város északnyugat–délkeleti irányban közel 10 km hosszan húzódik a vasútvonal mellett. Legnagyobb része a vasúti pálya és az Angara között fekszik. A folyó ezen a helyen három ágra bomlik és szigetet képez. A legnagyobb sziget több mint  10 km hosszú, a kisebbik pedig sós forrásáról nevezetes. A környéket nyírfával kevert fenyvesek borítják.

Éghajlata 
Éghajlata szélsőségesen kontinentális. A levegő évi középhőmérséklete –1,4 °C. A januári középhőmérséklet –23,4 °C, a júliusi 18,6 °C. A csapadék mennyisége éves átlagban 440 mm, a legtöbb csapadék május és augusztus között érkezik. A fagymentes időszak átlagosan 112 napig tart. Sok éves átlagban az első fagyos nap szeptember 16., az utolsó – május 26.

Története és gazdasága 
Az Angara egyik szigetén 1669-ben sós forrást fedeztek fel, és egy élelmes testvérpár sófőző telepet létesített, melynek közelében település alakult ki. Miután a 18. század közepén kiépült a Szibérián át vezető postai és szállítási útvonal, a sókereskedelem fellendült. A termelés folyamatos maradt, bár a tulajdonosok váltották egymást. 1888-ban a folyó partján gyufagyárat alapítottak. A század végén megindult a vasúti közlekedés, Uszoljenél is vasútállomás épült.

1925-ben a falu városi rangot kapott és járási székhely lett. Nevét 1940-ben a szibirszkoje ('szibériai') melléknévvel egészítették ki, megkülönböztetésül a Permi határterület Uszolje városától. (Az orosz u szoli jelentése: 'a sónál'). Az 1970-es években a városból került ki a Szovjetunióban előállított konyhasó közel 50%-a. A sótermelés – változó eljárásokkal és tulajdonosi formákban – a mai napig fennmaradt, és a város vegyiparának alapja lett. A sós forrásokon az Angara partján gyógyászati központ alakult ki.

1922–1923-ban a szigeten végzett egyik fúrással 692 m mélységben nagy kősóréteget fedeztek fel. Ennek alapján új eljárást dolgoztak ki, melyet ma is használnak: a sórétegbe a lemélyített fúráson át az Angarából vizet pumpálnak be, így a korábbiaknál jóval töményebb sóoldatot nyernek.

Az 1930-as években kezdődött az ipar fejlesztése. 1933-ban építeni kezdték és 1936-ban üzembe helyezték a folyékony etilt előállító gyárat. Ez lett az alapja a későbbi nagy vegyikombinátnak. Az Ukrajnából 1941-ben evakuált klórüzemre alapozva meghonosították a városban a klórgyártást. Az Urálon túl ez volt az egyetlen vállalat, mely klórt és marónátront állított elő.

1945 után 
A városban 1947-től 1953-ig Gulag-láger működött. Foglyai kő- és homokbányákban, lakóházak, üzemek, az erőmű és főként a  nagy bányagépgyár építkezésein dolgoztak. A kezdetben bányagépeket, később kohászati berendezéseket (is) készítő kombinát (1991-től: Uszolmas) 1956-ban kezdte meg a termelést. 1962-re teljesen elkészült a város nagy (széntüzelésű) hőerőműve.

1959-ben a korábbi és az épülő új vegyipari gyárakat egyesítették. Az Irkutszki 1. számú Vegyipari Kombinát 1975-ig létezett, akkor Uszoljehimprom néven termelési egyesüléssé alakult át és gyorsan növekedett. Volt idő, amikor az Uszoljehimprom vegyi- és műanyagipari vállalatainál több mint 100 féle vegyi terméket állítottak elő és 12 ezer fő dolgozott. Az 1960-as években épült és 1970-ben termelni kezdett az ország egyik legnagyobb gyógyszervegyészeti kombinátja.

A világháború idején Tulából evakuált ruhagyár (Revtrud) 1975-ben a ruhaipari termelési egyesülés vezető vállalata lett (az egyesüléshez tartozott Cseremhovo és Zima ruhagyára is).

A nagy iparvállalatok létrejötte a város és a lélekszám növekedését hozta magával. Külön lakónegyed épült a gépgyár, illetve a vegyipari kombinát mellett. Az 1970-es években a vasútállomás mellett új városrész keletkezett. Többnyire a nagy gyárak fedezték a lakásépítés, a kulturális és oktatási intézmények építésének költségét.

A 21. században 
A történeti városmag az Angara mentén épült, többségében magántulajdonú faházakból áll, és ott van a gyógyászati központ is. Északabbra található a Szibszol sófeldolgozó kombinát, délre a gépgyár (Uszolmas) és a gyufagyár dolgozóinak épített lakótelep. Az állomás melletti városrészt az 1970-es és 1980-as években alakították ki, ez az üzleti negyed piaccal és bevásárlóközpontokkal. Az északkeleti ipari zónához közeli lakótelepeken főként a vegyipari vállalatok dolgozói laknak, ott található a kultúrház és a polgármesteri hivatal is.

A 21. század első évtizedére az iparvállalatok jelentős részében a termelés megszűnt vagy erősen visszaesett. Több vállalat csődbe ment, a város lélekszáma csökkent, gazdasági élete válságba került.
 A város életét alapvetően meghatározó nagy vegyikombinát (Himprom, majd Uszoljehimprom) 2005-ben a Moszkvában bejegyzett NITOL cég tulajdonába került. Éveken át a termelés fellendítését ígérték, de 2014 elejére a termelés teljesen megszűnt, a gyártelepek romosan, elhagyatottan álltak. Már 2005-ben kötelezték a céget az évtizedek alatt felgyülemlett higanyszennyezés felszámolására. A munka megkezdését központi forrásból 2015-re tervezték, de tavasszal egy évvel későbbre halasztották.
 A fafeldolgozó és gyufagyár már korábban csődbe ment. 
 A korábbi gyógyszervegyészeti kombinát többször állt a csőd szélén, tulajdonosai változtak, a foglalkoztatottak száma 3000 főről (1991-ben) 600 főre csökkent (2001-re). A gyár területén 2006-ban két cég osztozkodott. Az egyik éppen megszűnőben volt, a másik gyógyszervegyészeti gyár csökkent létszámmal és berendezésekkel tovább működött.
Az Uszolmas, a város legnagyobb gépipari vállalata 2006-ban több mint tíz, jogilag önálló gyárból állt. 2014. őszén a cégbíróság határozatával csődbe ment.
 2004-ben a régi nagy ruhagyárból alakult gazdasági társaság üzemében 200 fő dolgozott (az 1975-ös 1500 fő helyett). A gyár hagyományaira alapozva 2007-ben női ruhák készítésére specializálódott üzem (Lirian) kezdte meg a termelést.

 A sóbányászatot és feldolgozást végző állami kombinát 2005-ben csődöt jelentett. 2009-ben már egy orenburgi cég tulajdona volt és bizonytalan jövő előtt állt. Többen úgy vélték, hogy a kombinát bezárását készítik elő.

Jegyzetek

Források 

  
 (Archivált)

További információk 
Владимир Путин направил на «Усольехимпром» войска (kommersant.ru, 2020-07-30)

Az Irkutszki terület települései
Uszolje-Szibirszkoje ( ) város Kelet-Szibériában , Oroszország Irkutszki területén . Az Uszoljei járás székhelye , de nem része a járásnak . Lakossága : fő ( a évi népszámláláskor ) . Fekvése Az Irkutszki terület déli részén , Irkutszk területi székhelytől vasútonkm-re , országútonkm-re északnyugatra , az Irkutszk–cseremhovói-síkságon , az Angara bal partján helyezkedik el , közel a Belaja torkolatához . Folyami kikötő , vasútállomás a transzszibériai vasútvonalon . ( Az új állomásépületetben adták át . ) A város mellett halad az M-53 jelű „ Bajkál” ( Krasznojarszk–Irkutszk ) autóút . A város északnyugat–délkeleti irányban közelkm hosszan húzódik a vasútvonal mellett . Legnagyobb része a vasúti pálya és az Angara között fekszik . A folyó ezen a helyen három ágra bomlik és szigetet képez . A legnagyobb sziget több mint km hosszú , a kisebbik pedig sós forrásáról nevezetes . A környéket nyírfával kevert fenyvesek borítják . Éghajlata Éghajlata szélsőségesen kontinentális . A levegő évi középhőmérséklete –1,4 °C. A januári középhőmérséklet –23,4 °C , a júliusi6 °C. A csapadék mennyisége éves átlagbanmm , a legtöbb csapadék május és augusztus között érkezik . A fagymentes időszak átlagosannapig tart . Sok éves átlagban az első fagyos nap szeptember , az utolsó – május Története és gazdasága Az Angara egyik szigeténben sós forrást fedeztek fel , és egy élelmes testvérpár sófőző telepet létesített , melynek közelében település alakult ki . Miután a század közepén kiépült a Szibérián át vezető postai és szállítási útvonal , a sókereskedelem fellendült . A termelés folyamatos maradt , bár a tulajdonosok váltották egymást.ban a folyó partján gyufagyárat alapítottak . A század végén megindult a vasúti közlekedés , Uszoljenél is vasútállomás épült . 1925-ben a falu városi rangot kapott és járási székhely lett . Nevétben a szibirszkoje ( 'szibériai' ) melléknévvel egészítették ki , megkülönböztetésül a Permi határterület Uszolje városától . ( Az orosz u szoli jelentése : 'a sónál' ) . Azes években a városból került ki a Szovjetunióban előállított konyhasó közel-a . A sótermelés – változó eljárásokkal és tulajdonosi formákban – a mai napig fennmaradt , és a város vegyiparának alapja lett . A sós forrásokon az Angara partján gyógyászati központ alakult ki . 1922–1923-ban a szigeten végzett egyik fúrássalm mélységben nagy kősóréteget fedeztek fel . Ennek alapján új eljárást dolgoztak ki , melyet ma is használnak : a sórétegbe a lemélyített fúráson át az Angarából vizet pumpálnak be , így a korábbiaknál jóval töményebb sóoldatot nyernek . Azas években kezdődött az ipar fejlesztése.ban építeni kezdték ésban üzembe helyezték a folyékony etilt előállító gyárat . Ez lett az alapja a későbbi nagy vegyikombinátnak . Az Ukrajnábólben evakuált klórüzemre alapozva meghonosították a városban a klórgyártást . Az Urálon túl ez volt az egyetlen vállalat , mely klórt és marónátront állított elő . 1945 után A városbantőlig Gulag-láger működött . Foglyai kő- és homokbányákban , lakóházak , üzemek , az erőmű és főként a nagy bányagépgyár építkezésein dolgoztak . A kezdetben bányagépeket , később kohászati berendezéseket ( is ) készítő kombináttől : Uszolmas) ban kezdte meg a termelést. re teljesen elkészült a város nagy ( széntüzelésű ) hőerőműve . 1959-ben a korábbi és az épülő új vegyipari gyárakat egyesítették . Az Irkutszki számú Vegyipari Kombinátig létezett , akkor Uszoljehimprom néven termelési egyesüléssé alakult át és gyorsan növekedett . Volt idő , amikor az Uszoljehimprom vegyi- és műanyagipari vállalatainál több mintféle vegyi terméket állítottak elő ésezer fő dolgozott . Azas években épült ésben termelni kezdett az ország egyik legnagyobb gyógyszervegyészeti kombinátja . A világháború idején Tulából evakuált ruhagyár ( Revtrud) ben a ruhaipari termelési egyesülés vezető vállalata lett ( az egyesüléshez tartozott Cseremhovo és Zima ruhagyára is ) . A nagy iparvállalatok létrejötte a város és a lélekszám növekedését hozta magával . Külön lakónegyed épült a gépgyár , illetve a vegyipari kombinát mellett . Azes években a vasútállomás mellett új városrész keletkezett . Többnyire a nagy gyárak fedezték a lakásépítés , a kulturális és oktatási intézmények építésének költségét . A században A történeti városmag az Angara mentén épült , többségében magántulajdonú faházakból áll , és ott van a gyógyászati központ is . Északabbra található a Szibszol sófeldolgozó kombinát , délre a gépgyár ( Uszolmas ) és a gyufagyár dolgozóinak épített lakótelep . Az állomás melletti városrészt azes ésas években alakították ki , ez az üzleti negyed piaccal és bevásárlóközpontokkal . Az északkeleti ipari zónához közeli lakótelepeken főként a vegyipari vállalatok dolgozói laknak , ott található a kultúrház és a polgármesteri hivatal is . A század első évtizedére az iparvállalatok jelentős részében a termelés megszűnt vagy erősen visszaesett . Több vállalat csődbe ment , a város lélekszáma csökkent , gazdasági élete válságba került . A város életét alapvetően meghatározó nagy vegyikombinát ( Himprom , majd Uszoljehimprom) ben a Moszkvában bejegyzett NITOL cég tulajdonába került . Éveken át a termelés fellendítését ígérték , deelejére a termelés teljesen megszűnt , a gyártelepek romosan , elhagyatottan álltak . Márben kötelezték a céget az évtizedek alatt felgyülemlett higanyszennyezés felszámolására . A munka megkezdését központi forrásbólre tervezték , de tavasszal egy évvel későbbre halasztották . A fafeldolgozó és gyufagyár már korábban csődbe ment . A korábbi gyógyszervegyészeti kombinát többször állt a csőd szélén , tulajdonosai változtak , a foglalkoztatottak számafőrőlben ) főre csökkentre ) . A gyár területénban két cég osztozkodott . Az egyik éppen megszűnőben volt , a másik gyógyszervegyészeti gyár csökkent létszámmal és berendezésekkel tovább működött . Az Uszolmas , a város legnagyobb gépipari vállalataban több mint tíz , jogilag önálló gyárból állt. őszén a cégbíróság határozatával csődbe ment. ben a régi nagy ruhagyárból alakult gazdasági társaság üzemébenfő dolgozott ( azösfő helyett ) . A gyár hagyományaira alapozvaben női ruhák készítésére specializálódott üzem ( Lirian ) kezdte meg a termelést . A sóbányászatot és feldolgozást végző állami kombinátben csődöt jelentett.ben már egy orenburgi cég tulajdona volt és bizonytalan jövő előtt állt . Többen úgy vélték , hogy a kombinát bezárását készítik elő . Jegyzetek Források ( Archivált ) További információk Владимир Путин направил на «Усольехимпром» войска ( kommersant.ru ,30 ) Az Irkutszki terület települései