Hrvace
Hrvace falu és község Horvátországban Split-Dalmácia megyében.

Fekvése 
Splittől légvonalban 31, közúton 41 km-re északkeletre, Sinjtől 7 km-re északra, a Hrvacei mező szélén, egy erdős dombocska lábánál, a Sinjből Kninbe menő út mellett fekszik.

A község települései 
A községhez Dabar, Donji Bitelić, Gornji Bitelić, Laktac, Maljkovo, Potravlje, Rumin, Satrić, Vučipolje és Zasiok települések tartoznak.

Története 
A helyi hagyomány szerint a település neve a horvát népnévből származik. Eszerint a 7. században a Cetina két partján két nép telepedett le. A nyugati parton a mai Hrvace helyén a horvátok, míg átellenben, a folyó keleti partján a mai Obrovac helyén az avarok. Ezt alátámasztani látszik, hogy amíg a folyó nyugati partján csupa horvát eredetű földrajzi név található, addig a keleti parton jobbára idegen eredetű helynevek vannak. A régészeti leletek mindazonáltal arról tanúskodnak, hogy ebben a szép, zöldellő, patakokkal öntözött  völgyben már évezredekkel a horvátok érkezése előtt is éltek emberek. A középkorban az itteni lakosság a közeli Sinj uraitól, a Šubićoktól, a Nelipićektől, a Frangepánoktól, a Tallóciaktól és a Špirančićektől függött. Ők az először 1341-ben még „Fsini”, vagy „Frini” alakban említett Sinj várából, valamint a településtől északnyugatra fekvő, 1372-ben említett kisebb, Travnik (Potravlje) várából igazgatták ezt a Svilaja- és a Dinári-hegység által határolt, termékeny mezők alkotta vidéket, mely egészen Triljig húzódott. Hívei évszázadokig a sinji székhelyű cetinai plébániához tartoztak.

A török először 1513-ban foglalta el Hrvace területét, de a terület sorsát Klissza várának 1537-es eleste pecsételte meg végképpen. Sinj vidékén ezután nagyarányú lakosságcsere ment végbe. Az őslakosság nagyrészt a tenger irányába menekült és a megüresedett településekre előbb az új helyzethez jobban alkalmazkodó vlach pásztornépek, akik a 16. század végére és a 17. század elejére már hithű muzulmánokká lettek. A török közigazgatásban Hrvace és Sinj környéke a Klisszai szandzsák része lett, de az igazságszolgáltatás 1580-ig még a skradini kádi kezében volt. A lakosság főként állattartásból élt, de Hrvace jelentőségét mutatja az a tény, hogy lakossága némileg még meg is haladta a közeli Sinj lakosságát. A településen dzsámi, iszlám iskola és bolt is működött, egykori török temetőjéről pedig a feliratos török sírkövek tanúskodnak. A velencei seregek 1686-ban foglalták vissza Sinj várát és vele együtt a mai Hrvace vidékét. Ezt követően újabb jelentős lakosságcsere ment végbe. A muszlim lakosság Livno irányába menekült, helyükre pedig a velencei hatóságok irányításával és rámai ferences szerzetesek vezetésével Boszniából és Hercegovinából keresztény lakosság érkezett. A velencei-török háború után kialakult új hatalmi viszonyokat 1699-ben a karlócai béke szentesítette. A 18. század folyamán a lakosság éhínségnek és járványoknak is ki volt téve. A legnagyobb pestisjárvány 1786-ban pusztított. A század második felében itt épült meg Dalmácia első ipari üzeme a peručai vasöntöde. Az itt gyártott vas is kiváló minőségű volt, de a vállalkozás sajnos a 19. század elején tönkrement és az ipar többé nem játszott jelentős szerepet a térség gazdaságában. Hrvace plébániája 1757-ben lett önálló, hívei addig a sinji plébániához tartoztak.

1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település a Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. 1857-ben 1286, 1910-ben 1926 lakosa volt. Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. A háború után a település a szocialista Jugoszlávia része lett. A község termőföldjei jelentősen csökkentek az 1950-ben a Peruča-tó miatti elárasztás miatt. A lakosság egy része megélhetését veszítve és az egzisztencia megteremtése érdekében nagyobb városokba vándorolt ki. A község területe 1991-től a független Horvátországhoz tartozik. A délszláv háború során nagyobb részét szerb erők foglalták el, mely 1995 augusztusában a „Vihar” hadművelet során szabadult fel. A háború során lerombolt házakat (köztük a plébániatemplomot, az iskolát és számos lakóházat) újjáépítették. Az iskolában a tanítás csak 1996-ban indulhatott meg újra. Hrvace lakossága 2011-ben 1566 fő volt, akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak.

Lakosság

Nevezetességei 
A Mindenszentek tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma 1871-ben épült a régi, 1686-ban épített  templom helyén. A régi templomból csak az apszis maradt meg, mely a mai temető területén található és temetőkápolnaként működik. A plébániatemplom egyedülálló, ötszögű épület apszissal. Homlokzatán a harangtoronyban két harang, rajta pedig toronyóra található. Az apszisban álló márványoltár 1910-ben készült gazdag, neobarokk díszítéssel. Mögötte van elhelyezve a sekrestye. A hajó jobb oldalán a kőből épített Fájdalmas Szűzanya oltár áll, melyet a nép Hrvacei Miasszonyunknak (Hrvatačka Gospa) nevez. Az oltáron egy nagyon szép, „Madonna del digito” típusú Szűzanya kép áll. A bal oldalon áll a Mindenszentek oltár Francesco Maggiotto értékes oltárképével. A hajóban még két kisebb oltár is áll, Szent Antalnak és Szent Józsefnek szentelve, valamint egy Lourdes-i barlang is található. A szentély oldalán egy Jézus Szíve-szobor található. A templomnak egy értékes ezüst 18. századi velencei körmeneti keresztje van. Az épületet többször is javították, 1989-ben pedig teljesen felújították. A délszláv háború idején 1991. szeptember 16. és 22. között összesen 25 rakétatalálat érte és súlyosan megrongálódott. 1996-ban teljesen újjáépítették, környezetét újrarendezték. 2000-ben fűtést szereltek bele, majd 2005-ben nyolc festett üvegablakot és új keresztutat kapott. A templom mellett temető található 1999-ben épített halottasházzal.
A régi Mindenszentek plébániatemplom a mai temető területén állt. 1686-ban építették, de 1715-ben a Sinj elleni török támadás során megrongálódott. Később újjáépítették. Ez a templom egy ószláv templom alapjaira épült, melynek kőtöredékeit először a sinji ferences kolostor gyűjteményében őrizték, ma a spliti régészeti múzeumban találhatók. A templomot a mai templom építésekor bontották le, csak az apszis maradt meg belőle. Ma temetőkápolnaként szolgál.
A Bošnjakova glavica régi sírköveit 1849-ben a Cetina hídjának építéséhez használták fel.
Krinj nevű településrészén ókeresztény templom és temető maradványai találhatók.

Gazdaság 
A fejlett helyi feldolgozóipar mellett a településen egy kőbánya működik és itt van néhány magán építőipari cég székhelye is. A lakosság többsége azonban mezőgazdasággal és saját szükségletre történő állattartással foglalkozik.

Oktatás 
A település alapiskolája az OŠ Dinka Šimunovića. Névadója Dinko Šimunović a híres író, aki tanárként is dolgozott ezen a vidéken és néhány könyvét az itteni emberek és a természet inspirálta.

Kultúra 
A település művészeti és kulturális egyesülete a KUD Peruća, mely ápolja a helyi hagyományokat és Horvátországon kívül külföldön is képviseli a helyi kultúrát. 
A plébániatemplomban mintegy negyven tagú énekkar működik, amely minden vasárnap és ünnepnap gazdagítja a liturgiát.

Sport 
NK Hrvace labdarúgóklub, a horvát 3. ligában szerepel
Vreba lovasklub
Mnk Hrvace a sinji kispályás labdarúgó bajnokságban szerepel

Jegyzetek

Források 
Hrvace rövid története 
A spliti ferences rendtartomány honlapja – A plébánia története 
Hrvatska enciklopedija – Hrvace

További információk 
Hrvace község hivatalos oldala 
A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja 

Split-Dalmácia megye települései
Hrvace falu és község Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re északkeletre , Sinjtőlkm-re északra , a Hrvacei mező szélén , egy erdős dombocska lábánál , a Sinjből Kninbe menő út mellett fekszik . A község települései A községhez Dabar , Donji Bitelić , Gornji Bitelić , Laktac , Maljkovo , Potravlje , Rumin , Satrić , Vučipolje és Zasiok települések tartoznak . Története A helyi hagyomány szerint a település neve a horvát népnévből származik . Eszerint a században a Cetina két partján két nép telepedett le . A nyugati parton a mai Hrvace helyén a horvátok , míg átellenben , a folyó keleti partján a mai Obrovac helyén az avarok . Ezt alátámasztani látszik , hogy amíg a folyó nyugati partján csupa horvát eredetű földrajzi név található , addig a keleti parton jobbára idegen eredetű helynevek vannak . A régészeti leletek mindazonáltal arról tanúskodnak , hogy ebben a szép , zöldellő , patakokkal öntözött völgyben már évezredekkel a horvátok érkezése előtt is éltek emberek . A középkorban az itteni lakosság a közeli Sinj uraitól , a Šubićoktól , a Nelipićektől , a Frangepánoktól , a Tallóciaktól és a Špirančićektől függött . Ők az előszörben még „ Fsini” , vagy „ Frini” alakban említett Sinj várából , valamint a településtől északnyugatra fekvő, ben említett kisebb , Travnik ( Potravlje ) várából igazgatták ezt a Svilaja- és a Dinári-hegység által határolt , termékeny mezők alkotta vidéket , mely egészen Triljig húzódott . Hívei évszázadokig a sinji székhelyű cetinai plébániához tartoztak . A török előszörban foglalta el Hrvace területét , de a terület sorsát Klissza váránakes eleste pecsételte meg végképpen . Sinj vidékén ezután nagyarányú lakosságcsere ment végbe . Az őslakosság nagyrészt a tenger irányába menekült és a megüresedett településekre előbb az új helyzethez jobban alkalmazkodó vlach pásztornépek , akik a század végére és a század elejére már hithű muzulmánokká lettek . A török közigazgatásban Hrvace és Sinj környéke a Klisszai szandzsák része lett , de az igazságszolgáltatásig még a skradini kádi kezében volt . A lakosság főként állattartásból élt , de Hrvace jelentőségét mutatja az a tény , hogy lakossága némileg még meg is haladta a közeli Sinj lakosságát . A településen dzsámi , iszlám iskola és bolt is működött , egykori török temetőjéről pedig a feliratos török sírkövek tanúskodnak . A velencei seregekban foglalták vissza Sinj várát és vele együtt a mai Hrvace vidékét . Ezt követően újabb jelentős lakosságcsere ment végbe . A muszlim lakosság Livno irányába menekült , helyükre pedig a velencei hatóságok irányításával és rámai ferences szerzetesek vezetésével Boszniából és Hercegovinából keresztény lakosság érkezett . A velencei-török háború után kialakult új hatalmi viszonyokatben a karlócai béke szentesítette . A század folyamán a lakosság éhínségnek és járványoknak is ki volt téve . A legnagyobb pestisjárványban pusztított . A század második felében itt épült meg Dalmácia első ipari üzeme a peručai vasöntöde . Az itt gyártott vas is kiváló minőségű volt , de a vállalkozás sajnos a század elején tönkrement és az ipar többé nem játszott jelentős szerepet a térség gazdaságában . Hrvace plébániájaben lett önálló , hívei addig a sinji plébániához tartoztak . 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település a Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott.benbenlakosa volt . Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . A háború után a település a szocialista Jugoszlávia része lett . A község termőföldjei jelentősen csökkentek azben a Peruča-tó miatti elárasztás miatt . A lakosság egy része megélhetését veszítve és az egzisztencia megteremtése érdekében nagyobb városokba vándorolt ki . A község területetől a független Horvátországhoz tartozik . A délszláv háború során nagyobb részét szerb erők foglalták el , melyaugusztusában a „ Vihar” hadművelet során szabadult fel . A háború során lerombolt házakat ( köztük a plébániatemplomot , az iskolát és számos lakóházat ) újjáépítették . Az iskolában a tanítás csakban indulhatott meg újra . Hrvace lakosságabenfő volt , akik főként mezőgazdasággal és állattartással foglalkoztak . Lakosság Nevezetességei A Mindenszentek tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemplomaben épült a régi, ban épített templom helyén . A régi templomból csak az apszis maradt meg , mely a mai temető területén található és temetőkápolnaként működik . A plébániatemplom egyedülálló , ötszögű épület apszissal . Homlokzatán a harangtoronyban két harang , rajta pedig toronyóra található . Az apszisban álló márványoltárben készült gazdag , neobarokk díszítéssel . Mögötte van elhelyezve a sekrestye . A hajó jobb oldalán a kőből épített Fájdalmas Szűzanya oltár áll , melyet a nép Hrvacei Miasszonyunknak ( Hrvatačka Gospa ) nevez . Az oltáron egy nagyon szép , „ Madonna del digito” típusú Szűzanya kép áll . A bal oldalon áll a Mindenszentek oltár Francesco Maggiotto értékes oltárképével . A hajóban még két kisebb oltár is áll , Szent Antalnak és Szent Józsefnek szentelve , valamint egy Lourdes-i barlang is található . A szentély oldalán egy Jézus Szíve-szobor található . A templomnak egy értékes ezüst századi velencei körmeneti keresztje van . Az épületet többször is javították, ben pedig teljesen felújították . A délszláv háború idején szeptember és között összesenrakétatalálat érte és súlyosan megrongálódott.ban teljesen újjáépítették , környezetét újrarendezték.ben fűtést szereltek bele , majdben nyolc festett üvegablakot és új keresztutat kapott . A templom mellett temető találhatóben épített halottasházzal . A régi Mindenszentek plébániatemplom a mai temető területén állt.ban építették , deben a Sinj elleni török támadás során megrongálódott . Később újjáépítették . Ez a templom egy ószláv templom alapjaira épült , melynek kőtöredékeit először a sinji ferences kolostor gyűjteményében őrizték , ma a spliti régészeti múzeumban találhatók . A templomot a mai templom építésekor bontották le , csak az apszis maradt meg belőle . Ma temetőkápolnaként szolgál . A Bošnjakova glavica régi sírköveitben a Cetina hídjának építéséhez használták fel . Krinj nevű településrészén ókeresztény templom és temető maradványai találhatók . Gazdaság A fejlett helyi feldolgozóipar mellett a településen egy kőbánya működik és itt van néhány magán építőipari cég székhelye is . A lakosság többsége azonban mezőgazdasággal és saját szükségletre történő állattartással foglalkozik . Oktatás A település alapiskolája az OŠ Dinka Šimunovića . Névadója Dinko Šimunović a híres író , aki tanárként is dolgozott ezen a vidéken és néhány könyvét az itteni emberek és a természet inspirálta . Kultúra A település művészeti és kulturális egyesülete a KUD Peruća , mely ápolja a helyi hagyományokat és Horvátországon kívül külföldön is képviseli a helyi kultúrát . A plébániatemplomban mintegy negyven tagú énekkar működik , amely minden vasárnap és ünnepnap gazdagítja a liturgiát . Sport NK Hrvace labdarúgóklub , a horvát ligában szerepel Vreba lovasklub Mnk Hrvace a sinji kispályás labdarúgó bajnokságban szerepel Jegyzetek Források Hrvace rövid története A spliti ferences rendtartomány honlapja – A plébánia története Hrvatska enciklopedija – Hrvace További információk Hrvace község hivatalos oldala A dalmáciai pravoszláv püspökség honlapja Split-Dalmácia megye települései