Ludwig von der Tann-Rathsamhausen
Freiherr Ludwig Samson Heinrich Arthur von und zu der Tann, 1868-tól Tann-Rathsamhausen (Darmstadt, 1815. június 15. – Meran, Tirol, 1881. április 26.) bajor gyalogsági tábornok.

Származása 
Tann az 1848-ban elhunyt bajor kamarás, Heinrich Friedrich von und zu der Tann és Sophie von Rathsamhausen, az elzászi család utolsó tagjának fia volt. I. Lajos volt a keresztapja.

A bajor von Rathsamhausen bárói cím „von und zu der Tann-Rathsamhausen” alakká való kiegészítése Ludwig valamint a bajor hadseregben vezérőrnagyi rangban szolgáló Hugo és Rudolph nevű testvérei számára 1868. május 21-én történt meg. Ezt a nevet használhatták unokatestvéreik is, Otto és Arthur. A család tagjai manapság csak a „von der Tann” alakot használják.

Katonai pályafutása 

Ludwig tizennégy évesen belépett a Königlich Bayerische Pagerie-be. 1833. augusztus 1-én kezdte meg a katonai pályafutását a bajor hadsereg 1. tüzérezredében apródként és ennél az alakulatnál már 1833. október 26-án alhadnagyi rangot szerzett. 1840. január 20-án már főhadnagyként került a vezérkarhoz. 1844. október 11-én első osztályú századossá léptették elő és Miksa trónörökös adjutánsa lett. A későbbi királlyal haláláig tartó szoros barátságot kötött. 1844-ben egy diákkal párbajozott egy hölgy miatt. Bár ebben az időben a párbajokat már betiltották, ez a további karrierjét nem befolyásolta.

1833 és 1844 között többször tett utazásokat Itáliába osztrák hadgyakorlatok valamint a Rajnához és Kelet-Poroszországba porosz hadgyakorlatok megszemlélésére. 1843-ban a franciák algériai hadjáratánál is jelen volt.

Német-dán háború 
A német-dán háború kitörésekor 1848-ban már őrnagyként vonult Dánia ellen. Egy hamburgi, kieli és magdeburgi önkéntesekből álló szabadcsapat vezetője volt és rövid idő alatt harcképes alakulattá tudta tenni őket. 1848. április 21-én Altenhofnál és Hoptrupnál kitüntette magát, amiért 1854. május 8-án megkapta a katonai Katonai Miksa József-rend Lovagkeresztjét. 1849-ben a szász-altenburgi Eduárd herceg vezetése alatti hadosztály törzsfőnöke lett és 1850 júliusában ezredesként belépett a Karl Wilhelm von Willisen tábornok vezette schleswig-holsteini hadseregbe, melynek vezérkari főnöke lett. Ebben a minőségben harcolt Idstedt, Missunde mellett és részt vett Friedrichstadt ostrom alá vételében és sikertelen megrohanásában.

Bajorországba való visszatérte után 1855. március 31-én II. Miksa adjutánsa lett vezérőrnagyi rangban. 1860. január 1-én a király főadjutánsának nevezték ki és 1861. február 25-én altábornaggyá léptették elő és Augsburg majd München főparancsnoka lett. 1864-ben megfigyelőként volt jelen a düppeli sáncok megrohanásában.

Porosz-osztrák háború 

1866. május 21-én Károly herceg, a dél-német kontingens vezetőjének vezérkari főnökévé nevezték ki. A porosz-osztrák háború kitörésekor az osztrák fővezérrel egyezményt kötött közös hadműveletek végrehajtásáról. Von der Tann aki ismerte mindkét fél erősségeit és gyengéit alapvetően elítélte ezt a „testvérháborút”.

A háborúban való 1866 júliusi szerencsétlen bajor részvétel miatt az ultramontán sajtó különösen von der Tannra neheztelt. Végül beperelte a támadóit és így védte meg magát a kritikákkal szemben.

Német-francia háború 

1867. április 28-án von der Tann a 11. gyalogezredet kapta meg, emellett továbbra is a király főadjutánsa és hadosztályparancsnok maradt. 1869. január 8-án gyalogsági tábornokká léptették elő és az I. hadtest parancsnokává nevezték ki. A hadtestével vett részt a porosz–francia háborúban és kitüntette magát a Wörthnél, Beaumont-nál és a Sedannál vívott csatákban, ahol a Bazeilles elleni rohamot vezette. A körültekintő és energikus fellépéséért a katonai Katonai Miksa József-rend Parancsnoki Keresztjével jutalmazták. A csatát követően a hadteste átmenetileg Sedannál maradt a hadifoglyok elvezetésének biztosítására és a nagy hadizsákmány felügyeletére.

1870 októberének elején egy hadseregrész (Armeeabteilung) főparancsnokságát kapta meg, mely a saját hadtestéből, a porosz 22. gyaloghadosztályból valamint az 1. és 4. lovashadosztályból állt. Közülük az 1. lovashadosztály különállóan tevékenykedett és a többi egység harcában nem vett részt. A hadseregrész 1870. október 10-én az Artenay-nál vívott ütközetben győzelmet aratott és megszállta a közeli Orléans-t, amely tettéért 1870. december 22-én a Katonai Miksa József-rend Nagykeresztjével tüntették ki. November 9-én a coulmiers-i csata után a nagy túlerő miatt északra kényszerült visszavonulni. Von der Tann december 2. és 10. között II. Frigyes Ferenc mecklenburg–schwerini nagyherceg parancsnoksága alatt több véres ütközetben is részt vett Orléans körzetében. A loigny-i és poupry-i csatában maga is megsebesült a lábán, de tartani tudta állásait. Miután a hadteste két hónapon át csaknem szünet nélkül részt vett a harcokban, 1870 decemberében visszatért a Párizst bekerítő erőkhöz. Csak decemberben 5600 katonát veszítettek a csapatai.

A Franciaország felett aratott győzelem után hazájában háborús hősként ünnepelték és magas bajor illetve porosz kitüntetésekben részesítették. Felvették a protestáns Johannita Lovagrend tagjai közé és 1876. augusztus 22-én a Miksa József-lovagrend Főkancellárja lett.

Halála 

1880 őszétől légzési nehézségek és reuma gyötörték, ami miatt enyhébb klímájú helyen való tartózkodást tanácsoltak neki. 1881. április 20-án Dél-Tirolba utazott és nem sokkal később 1881. április 26-án itt hunyt el Meran városában. Münchenben az Alter Nordfriedhof egyik árkádos sírjában helyezték végső nyugalomra.

Emlékezete 
I. Vilmos császár 1873-ban róla neveztette el Straßburg erődítményének 8-as számú erődjét (Fort Tann)
Regensburgban 1901 óta egy általános iskola viseli a nevét (Von-der-Tann-Grundschule).
Tann (Rhön) város piacterén 1900-ban szobrot emeltek tiszteletére
Andreas Hager 1880-ban tiszteletére komponálta a „General von der Thann Marsch” indulót, mely a 11. von der Tann gyalogezred parádé-indulója lett.
Nevét viselte két hadihajó:
Von der Tann ágyúnaszád (1859)
SMS Von der Tann csatacirkáló (1908)

Jegyzetek

Fordítás

Irodalom 
 Baptist Schrettinger (Ordensarchivar): Der Königlich Bayerische Militär-Max-Joseph-Orden und seine Mitglieder. Verlag R. Oldenbourg. München, 1882
 Gebhard Zernin: Freiherr Ludwig von und zu der Tann-Rathsamhausen. Darmstadt, 1884
 Joachim Peter: „… aus vielen Gründen interessant!“ – Theodor Fontane über Freiherr Ludwig von und zu der Tann-Rathsamhausen. In: Buchenblätter. Beilage der Fuldaer Zeitung. Nr. 71, 1998, S. 67.
 
 Paul Görlich: Ein Denkmal für den General in Tann. In: Buchenblätter. Beilage der Fuldaer Zeitung. Nr. 10, 2004, S. 37.
 Tann-Rathsamhausen, Ludwig Samson Heinrich Arthur, Freiherr von und zu der. In: Meyers Konversations-Lexikon. 1885–1892, 15. Band, S. 512.
 Gustav Ludolf Martens: Tagebuch eines Freiwilligen des v. d. Tannschen Corps. 1848 (Digitalisat)
 Hugo von Helwig, Militär-Wochenblatt, Beiheft, 1882, S.271 „Ludwig von der Tann-Rathsamhausen“ – Eine Lebensskizze

1815-ben született személyek
1881-ben elhunyt személyek
Német katonák
Freiherr Ludwig Samson Heinrich Arthur von und zu der Tann,tól Tann-Rathsamhausen ( Darmstadt , június – Meran , Tirol , április ) bajor gyalogsági tábornok . Származása Tann azban elhunyt bajor kamarás , Heinrich Friedrich von und zu der Tann és Sophie von Rathsamhausen , az elzászi család utolsó tagjának fia volt. I. Lajos volt a keresztapja . A bajor von Rathsamhausen bárói cím „ von und zu der Tann-Rathsamhausen” alakká való kiegészítése Ludwig valamint a bajor hadseregben vezérőrnagyi rangban szolgáló Hugo és Rudolph nevű testvérei számára májusén történt meg . Ezt a nevet használhatták unokatestvéreik is , Otto és Arthur . A család tagjai manapság csak a „ von der Tann” alakot használják . Katonai pályafutása Ludwig tizennégy évesen belépett a Königlich Bayerische Pagerie-be. augusztusén kezdte meg a katonai pályafutását a bajor hadsereg tüzérezredében apródként és ennél az alakulatnál már októberán alhadnagyi rangot szerzett. januárán már főhadnagyként került a vezérkarhoz. októberén első osztályú századossá léptették elő és Miksa trónörökös adjutánsa lett . A későbbi királlyal haláláig tartó szoros barátságot kötött.ben egy diákkal párbajozott egy hölgy miatt . Bár ebben az időben a párbajokat már betiltották , ez a további karrierjét nem befolyásolta . 1833 ésközött többször tett utazásokat Itáliába osztrák hadgyakorlatok valamint a Rajnához és Kelet-Poroszországba porosz hadgyakorlatok megszemlélésére.ban a franciák algériai hadjáratánál is jelen volt . Német-dán háború A német-dán háború kitörésekorban már őrnagyként vonult Dánia ellen . Egy hamburgi , kieli és magdeburgi önkéntesekből álló szabadcsapat vezetője volt és rövid idő alatt harcképes alakulattá tudta tenni őket. áprilisén Altenhofnál és Hoptrupnál kitüntette magát , amiért májusán megkapta a katonai Katonai Miksa József-rend Lovagkeresztjét.ben a szász-altenburgi Eduárd herceg vezetése alatti hadosztály törzsfőnöke lett ésjúliusában ezredesként belépett a Karl Wilhelm von Willisen tábornok vezette schleswig-holsteini hadseregbe , melynek vezérkari főnöke lett . Ebben a minőségben harcolt Idstedt , Missunde mellett és részt vett Friedrichstadt ostrom alá vételében és sikertelen megrohanásában . Bajorországba való visszatérte után márciusén II. Miksa adjutánsa lett vezérőrnagyi rangban. januárén a király főadjutánsának nevezték ki és februárén altábornaggyá léptették elő és Augsburg majd München főparancsnoka lett.ben megfigyelőként volt jelen a düppeli sáncok megrohanásában . Porosz-osztrák háború 1866. májusén Károly herceg , a dél-német kontingens vezetőjének vezérkari főnökévé nevezték ki . A porosz-osztrák háború kitörésekor az osztrák fővezérrel egyezményt kötött közös hadműveletek végrehajtásáról . Von der Tann aki ismerte mindkét fél erősségeit és gyengéit alapvetően elítélte ezt a „ testvérháborút” . A háborúban valójúliusi szerencsétlen bajor részvétel miatt az ultramontán sajtó különösen von der Tannra neheztelt . Végül beperelte a támadóit és így védte meg magát a kritikákkal szemben . Német-francia háború 1867. áprilisán von der Tann a gyalogezredet kapta meg , emellett továbbra is a király főadjutánsa és hadosztályparancsnok maradt. januárán gyalogsági tábornokká léptették elő és az I. hadtest parancsnokává nevezték ki . A hadtestével vett részt a porosz–francia háborúban és kitüntette magát a Wörthnél , Beaumont-nál és a Sedannál vívott csatákban , ahol a Bazeilles elleni rohamot vezette . A körültekintő és energikus fellépéséért a katonai Katonai Miksa József-rend Parancsnoki Keresztjével jutalmazták . A csatát követően a hadteste átmenetileg Sedannál maradt a hadifoglyok elvezetésének biztosítására és a nagy hadizsákmány felügyeletére . 1870 októberének elején egy hadseregrész ( Armeeabteilung ) főparancsnokságát kapta meg , mely a saját hadtestéből , a porosz gyaloghadosztályból valamint az és lovashadosztályból állt . Közülük az lovashadosztály különállóan tevékenykedett és a többi egység harcában nem vett részt . A hadseregrész októberén az Artenay-nál vívott ütközetben győzelmet aratott és megszállta a közeli Orléans-t , amely tettéért decemberén a Katonai Miksa József-rend Nagykeresztjével tüntették ki . Novemberén a coulmiers-i csata után a nagy túlerő miatt északra kényszerült visszavonulni . Von der Tann december és között II. Frigyes Ferenc mecklenburg–schwerini nagyherceg parancsnoksága alatt több véres ütközetben is részt vett Orléans körzetében . A loigny-i és poupry-i csatában maga is megsebesült a lábán , de tartani tudta állásait . Miután a hadteste két hónapon át csaknem szünet nélkül részt vett a harcokban ,decemberében visszatért a Párizst bekerítő erőkhöz . Csak decemberbenkatonát veszítettek a csapatai . A Franciaország felett aratott győzelem után hazájában háborús hősként ünnepelték és magas bajor illetve porosz kitüntetésekben részesítették . Felvették a protestáns Johannita Lovagrend tagjai közé és augusztusén a Miksa József-lovagrend Főkancellárja lett . Halála 1880 őszétől légzési nehézségek és reuma gyötörték , ami miatt enyhébb klímájú helyen való tartózkodást tanácsoltak neki. áprilisán Dél-Tirolba utazott és nem sokkal később áprilisán itt hunyt el Meran városában . Münchenben az Alter Nordfriedhof egyik árkádos sírjában helyezték végső nyugalomra . Emlékezete I. Vilmos császárban róla neveztette el Straßburg erődítményénekas számú erődjét ( Fort Tann ) Regensburgbanóta egy általános iskola viseli a nevét ( Von-der-Tann-Grundschule ) . Tann ( Rhön ) város piacterénban szobrot emeltek tiszteletére Andreas Hagerban tiszteletére komponálta a „ General von der Thann Marsch” indulót , mely a von der Tann gyalogezred parádé-indulója lett . Nevét viselte két hadihajó : Von der Tann ágyúnaszád SMS Von der Tann csatacirkáló Jegyzetek Fordítás Irodalom Baptist Schrettinger ( Ordensarchivar ) : Der Königlich Bayerische Militär-Max-Joseph-Orden und seine Mitglieder . Verlag R. Oldenbourg . München , Gebhard Zernin : Freiherr Ludwig von und zu der Tann-Rathsamhausen . Darmstadt , Joachim Peter : „ … aus vielen Gründen interessant ! “ – Theodor Fontane über Freiherr Ludwig von und zu der Tann-Rathsamhausen . In: Buchenblätter . Beilage der Fuldaer Zeitung . Nr . S. Paul Görlich : Ein Denkmal für den General in Tann . In: Buchenblätter . Beilage der Fuldaer Zeitung . Nr . S. Tann-Rathsamhausen , Ludwig Samson Heinrich Arthur , Freiherr von und zu der . In : Meyers Konversations-Lexikon.1892, Band , S. Gustav Ludolf Martens : Tagebuch eines Freiwilligen des v. d . Tannschen Corps.( Digitalisat ) Hugo von Helwig , Militär-Wochenblatt , Beiheft , S.271 „ Ludwig von der Tann-Rathsamhausen“ – Eine Lebensskizze 1815-ben született személyek 1881-ben elhunyt személyek Német katonák