AK–725
Az AK–725 szovjet hajófedélzeti, 57 mm-es automata tüzérségi rendszer. Egyaránt használható vízi, szárazföldi és légi célok ellen. Hajók elleni rakéták és robotrepülőgépek ellen nem hatékony.

Története 
A korábbi hajófedélzeti 57 mm-es tüzérségi eszközök, a ZIF–31 és ZIF–75 leváltására tervezték. Ezek az eszközök nyitottak voltak, a kezelőszemélyzet nem rendelkezett védettséggel, a lőszeradagolás kézzel történt, a lövegcső léghűtése pedig elégtelen volt. A zárt toronyban elhelyezett tüzérségi rendszer kifejlesztését az szovjet flotta főparancsnokának helyettese 1956. november 30-án hagyta jóvá. ZIF–72 gyári jelzéssel a fejlesztés a leningrádi Arszenal tervezőirodában (CKB–7) Alekszej Ivanovics Arefjev és Pjotr Alekszandrovics Tyurin főkonstruktőrök irányításával folyt.

A terveket 1958. április 14-én hagyták jóvá. A 7. sz. gyárban 1959-ben készült el a prototípus, amellyel 1959. január 31. és 1960 márciusa között folytak a gyári tesztek. A lőtéri teszteket 1960. április 25. és május, majd augusztus és december között hajtották végre. A tesztek során problémát jelentett a lövegcsövek alacsony élettartama. Ezeket átdolgozták, 1962-ben legalább 750 lövés élettartamú lövegcsövet használtak. A hajófedélzeti próbák egy 204. tervszámú hajón 1963. január 4. és július 5. között folytak. A rendszert a sikeres tesztek után 1964. május 23-án rendszeresítették AK–725 jelzéssel. A rendszer gyári jelzése ZIF–72 maradt, míg a beépített löveg gyári jelzése ZIF–74.

A sorozatgyártást az Arszenal gépgyár végezte 1961-től 1988-ig. Az 1960–1970-es években széleskörűen alkalmazták a szovjet hadihajók tüzérségi rendszereként, de külföldre is exportálták.

Jellemzői 
A rendszer fő eleme a forgatható torony, melybe két, párhuzamosított 57 mm-es automata ágyút építettek, melyek vízhűtésű lövegcsővel rendelkeznek. A teljes rendszer össztömege 17,3 tonna. Mind a torony, mind a lövegek mozgatása elektromos. 

A torony felépítménye 6 mm vastagságú, belül bordázattal megerősített lemezekből összeállított alumíniumszerkezet. Hermetikusan zárt, nem páncélozott. Ez jelenti a rendszer egyik fő hiányosságát.

A fegyvert nagy tűzgyorsaság jellemzi, percenként 200 lövés leadására képes, ami a hevederes lőszeradagolásnak köszönhető. A lőszert a torony alatt elhelyezkedő hengeres tárból szállítja a hevederes adogató rendszer a lövegekhez.  A gépágyúkhoz az SZ–60, ZIF–74, ZIF–71 és ZIF–75 tüzérségi rendszerekhez is alkalmazott 57 mm-es lőszert használják. A lőszere nyomjelzős repeszgránáttal ellátott, egybeszerelt lőszer, csapódó gyújtóval. A lövedék tömege 36 kg. A rendszer teljes lőszer-javadalmazása 1000 darab. Maximális lőtávolsága 13 km. A lövedék kezdősebessége 1020 m/s.

A rendszert MR–103 Barsz rádiólokátoros tűzvezető rendszerrel szerelték fel. Szükség esetén optikai irányzással, kollimátoros távcsővel egy külső harcálláspontból kezelhető. A tűzvezető rádiólokátor hatótávolsága 40 km. Az MR–103 rádiólokátorát a lövegtorony közelében, többnyire mögötte és felette helyezték el.

Egyes hajókon a löveghez használják az MR–123 Vimpel rádiólokátoros tűzvezető rendszert, amely többféle tüzérségi rendszer, pl. az AK–725 és az AK–630 rendszer egyidejű tűzvezetésére alkalmas. Ennél is lehetséges az optikai irányzás. Az MR–123 rádiólokátorának hatótávolsága tengeri cél (pl. hajó) esetén 75 km, repülőgép esetén 7 km.

Alkalmazása
 
A tüzérségi rendszert az alábbi hajótípusokon alkalmazták:
 1123 Kondor (Moszkva-osztály)
 1171 Tapir
 775
 1124 Albatrosz (csak néhány változatánál)
 1234 Ovod
 1134 Berkut
 1134A Berkut–A
 1833 Pegasz (csak egy példány készült, a Berezina)
 1886
 323
 1559 Morszkoj prosztora

Műszaki adatok
 Űrméret: 57 mm
 Gépágyúk száma: 2 db
 Kaliberhossz: L/75
 Irányzási szögek:
 Függőleges síkban: –12° – 85°
 Vízszintes síkban: ±200°
 Magassága (az alaptól): 2405 m
 Tömeg: 14 500 kg
 Egy cső tűzgyorsasága: 100 lövés/perc
 Leghosszabb sorozat: 100 lövés
 Maximális lőtávolság: 8420 m
 Lövedék kezdősebessége: 1020 m/s

Források
 A. B. Sirokorad: Oruzsije otyecsesztvennovo flota, Harveszt–ASZT, Minszk, 2001, , pp. 167–174.

További információk
 Az Arszenal tervezőiroda honlapja

Hajófedélzeti lövegek
Az AK–725 szovjet hajófedélzeti, mm-es automata tüzérségi rendszer . Egyaránt használható vízi , szárazföldi és légi célok ellen . Hajók elleni rakéták és robotrepülőgépek ellen nem hatékony . Története A korábbi hajófedélzetimm-es tüzérségi eszközök , a ZIF–31 és ZIF–75 leváltására tervezték . Ezek az eszközök nyitottak voltak , a kezelőszemélyzet nem rendelkezett védettséggel , a lőszeradagolás kézzel történt , a lövegcső léghűtése pedig elégtelen volt . A zárt toronyban elhelyezett tüzérségi rendszer kifejlesztését az szovjet flotta főparancsnokának helyettese novemberán hagyta jóvá . ZIF–72 gyári jelzéssel a fejlesztés a leningrádi Arszenal tervezőirodában ( CKB–7 ) Alekszej Ivanovics Arefjev és Pjotr Alekszandrovics Tyurin főkonstruktőrök irányításával folyt . A terveket áprilisén hagyták jóvá . A sz. gyárbanben készült el a prototípus , amellyel január ésmárciusa között folytak a gyári tesztek . A lőtéri teszteket április és május , majd augusztus és december között hajtották végre . A tesztek során problémát jelentett a lövegcsövek alacsony élettartama . Ezeket átdolgozták, ben legalábblövés élettartamú lövegcsövet használtak . A hajófedélzeti próbák egy tervszámú hajón január és július között folytak . A rendszert a sikeres tesztek után májusán rendszeresítették AK–725 jelzéssel . A rendszer gyári jelzése ZIF–72 maradt , míg a beépített löveg gyári jelzése ZIF–74. A sorozatgyártást az Arszenal gépgyár végeztetőlig . Az1970-es években széleskörűen alkalmazták a szovjet hadihajók tüzérségi rendszereként , de külföldre is exportálták . Jellemzői A rendszer fő eleme a forgatható torony , melybe két , párhuzamosítottmm-es automata ágyút építettek , melyek vízhűtésű lövegcsővel rendelkeznek . A teljes rendszer össztömege3 tonna . Mind a torony , mind a lövegek mozgatása elektromos . A torony felépítményemm vastagságú , belül bordázattal megerősített lemezekből összeállított alumíniumszerkezet . Hermetikusan zárt , nem páncélozott . Ez jelenti a rendszer egyik fő hiányosságát . A fegyvert nagy tűzgyorsaság jellemzi , percenkéntlövés leadására képes , ami a hevederes lőszeradagolásnak köszönhető . A lőszert a torony alatt elhelyezkedő hengeres tárból szállítja a hevederes adogató rendszer a lövegekhez . A gépágyúkhoz az SZ–60 , ZIF–74 , ZIF–71 és ZIF–75 tüzérségi rendszerekhez is alkalmazottmm-es lőszert használják . A lőszere nyomjelzős repeszgránáttal ellátott , egybeszerelt lőszer , csapódó gyújtóval . A lövedék tömegekg . A rendszer teljes lőszer-javadalmazásadarab . Maximális lőtávolságakm . A lövedék kezdősebességem/s . A rendszert MR–103 Barsz rádiólokátoros tűzvezető rendszerrel szerelték fel . Szükség esetén optikai irányzással , kollimátoros távcsővel egy külső harcálláspontból kezelhető . A tűzvezető rádiólokátor hatótávolságakm . Az MR–103 rádiólokátorát a lövegtorony közelében , többnyire mögötte és felette helyezték el . Egyes hajókon a löveghez használják az MR–123 Vimpel rádiólokátoros tűzvezető rendszert , amely többféle tüzérségi rendszer , pl . az AK–725 és az AK–630 rendszer egyidejű tűzvezetésére alkalmas . Ennél is lehetséges az optikai irányzás . Az MR–123 rádiólokátorának hatótávolsága tengeri cél ( pl . hajó ) eseténkm , repülőgép eseténkm . Alkalmazása A tüzérségi rendszert az alábbi hajótípusokon alkalmazták : Kondor ( Moszkva-osztály ) Tapir Albatrosz ( csak néhány változatánál ) Ovod Berkut Berkut–A Pegasz ( csak egy példány készült , a Berezina ) Morszkoj prosztora Műszaki adatok Űrméret: mm Gépágyúk száma: db Kaliberhossz : L/75 Irányzási szögek : Függőleges síkban : –12° – Vízszintes síkban : ±200° Magassága ( az alaptól ) :m Tömeg:500 kg Egy cső tűzgyorsasága: lövés/perc Leghosszabb sorozat: lövés Maximális lőtávolság:m Lövedék kezdősebessége : m/s Források A . B . Sirokorad : Oruzsije otyecsesztvennovo flota , Harveszt–ASZT , Minszk , , pp.174. További információk Az Arszenal tervezőiroda honlapja Hajófedélzeti lövegek