Új-Zéland éghajlata
Új-Zéland éghajlatát elsősorban az határozza meg, hogy a déli szélesség 34. és 47. foka között, a mérsékelt övben, a szubtrópusi övezettől a hűvös mérsékelt éghajlati zónáig elnyúlóan helyezkedik el, valamint minden oldalról széles tengerek veszik körül, aminek következtében óceáni hatás érvényesül. Emellett Új-Zéland területe csaknem egészében a nyugati szél áramlási zónájában helyezkedik el, amely a déli féltekén a 35. szélességi foktól a déli sarkkörig veszi körül a Földet. Az alapvető tényezőkön túl azonban a rendkívül változatos új-zélandi domborzat a helyi éghajlatban nagy különbségeket eredményez.

Légáramlási rendszerek
A nyugati szelek övezetének uralkodó légköri képződményei azok a magas nyomású anticiklonok, amelyek egymást követve Ausztrália déli partjai felől a Tasman-tengeren át kelet felé mozognak. A magas nyomású légörvények állandóan változtatják helyüket nyugatról kelet felé, és általában hat-hét naponként követik egymást. Két anticiklon között egy alacsonyabb légnyomású „nyereg” vagy „teknő” van (angolul trough). Az anticiklonok területén viszonylag gyenge légáramlás tapasztalható, és derült, csendes időjárás uralkodik, a közbenső alacsony nyomású zónát viszont a változékony, szeles, esős idő jellemzi. Ezek időnként elmélyülhetnek és a szokásosnál még alacsonyabb nyomású légörvények, mérsékelt övi ciklonok alakulnak k, amik heves viharokkal járnak. Ezek az év minden szakában előfordulhatnak, de nyáron azonban trópusi eredetű légtömegek is bekapcsolódhatnak a ciklon örvénylésébe, és ezek főként az Északi-szigeten, viharos felhőszakadásokat okozhatnak. Az igazi trópusi ciklonok azonban általában nem érik el Új-Zélandot.

Óceáni hatások
Az ország sziget-jellege miatt az ide érkező levegő a tengerek felett elveszti esetleges eredeti szélsőséges tulajdonságait. Az Ausztrália felől közeledő száraz légtömegek nedvességgel telítődnek, az Antarktisz felől fújó fagyos szél hűvösre mérséklődik. Az új-zélandi szigetek hőmérsékleti viszonyai a tenger mérséklő hatása miatt kiegyensúlyozottabbak, mint egyébként lehetnének. A hőmérséklet-ingadozás kicsi, bár általában hűvösebb van, mint a velük egy szélességen fekvő ausztráliai partokon vagy az északi féltekén. Wellington hasonló földrajzi szélességen fekszik, mint Róma, azonban az olasz főváros évi középhőmérséklete 15,7 °C, ezzel szemben az új-zélandié csak 12,4 °C.

Domborzati hatások
Az éghajlatot, illetve az időjárás alakulását helyileg jelentősen befolyásolja a domborzat is. A jellemzően nyugatias szelek a Déli-sziget gerincén húzódó, helyenként 2000-3000 méter magas hegyvonulatokon elvesztik csapadékterhüket, így a hegyek nyugati oldala rendkívül csapadékos, az ellenkező oldalon viszont relatív száraz éghajlat uralkodik. A Déli-Alpokon átbukó szelek meleg főn-szélként érkeznek a Déli-sziget belsejébe, ahol nyáron nagy forróságot és aszályt okoznak. A Cook-szoros pedig nem csak tengeri csatorna, hanem a szelek átjáróháza is.

Hőmérséklet
A tengerszintre számított évi középhőmérséklet az északkelet-délnyugati irányban hosszan elnyúló országban mindössze 4 °C maximális eltérést mutat. Északon az évi középhőmérséklet 14 °C, a Cook-szorosban 12 °C, míg délnyugaton 10 °C. A nyári, januári középhőmérséklet ezeken a helyeken a következőképpen alakul: 18, 16 és 14 °C; a téli júliusé 11, 8 és 5 °C.

A nyári maximumok 30 °C fölé emelkedhetnek, az eddig mért abszolút maximum a 42 °C volt (a Déli-sziget belsejében). Az Északi-sziget partvidékén nincs igazi tél, a hőmérséklet ritkán süllyed fagypont alá, a Déli-szigeten viszont előfordulnak −10 °C-os hidegek. Az abszolút minimumot is a Déli-szigeten, Otagóban mérték, ez −19 °C volt.

Csapadék
Az egészében bőséges csapadék eloszlása a domborzati viszonyok miatt rendkívül egyenetlen. A Déli-szigeten a nyugati szeleknek kitett fjordokban évi 6–7000 mm csapadék hull, míg onnan alig 100-200 kilométerre a szél- és így esőárnyékos központi Otagóban az évi csapadék átlaga nem éri el a 400 millimétert. A legtöbb város éves csapadékmennyisége 620 mm (mint Christchurch) és 1317 mm (Whangarei) közé esik.

A csapadék éven belüli eloszlásában csak az Északi-sziget északi felében mutathatók ki különbségek az évszakok szerint: ott a téli hónapok csapadékátlaga kétszerese a nyári hónapokénak. Az Északi-szigeten a csapadékos napok száma évente 120–150, a Déli-szigeten általában 80-100, de a délnyugati fjordvidéken 180–220.

A csapadék zöme eső formájában hull. Az Északi-szigeten telente csak a 600 méternél magasabban fekvő hegyekben marad meg a hó, és csupán a Ruapehu 2500 méternél magasabb régiójában van örök hó. A Déli-szigeten a Déli-Alpokban nyáron körülbelül 2000 m magasságban húzódik a hóhatár.

A levegő relatív páratartalma a tengerpartokon átlagosan 70-80% körül mozog, míg a szigetek belsejében mintegy 10%-kal szárazabb a levegő. A Déli-Alpok szélárnyékos oldalán nyári főn esetén a levegő nedvességtartalma 10% alá is csökkenhet.

A napsütéses órák száma évi átlagban 2000 körül mozog, hasonlóan Magyarországhoz. A legtöbb napsütést a Déli-sziget északi partvidéke kapja, Nelson és Motueka városok környékén évi 2350 órán át süt a nap. A legkevesebb a napos órák száma a délnyugati fjordok vidékén (1500 óra).

Rekordok

Az új-zélandi éghajlat történelmi alakulása
Az éghajlati adatok módszeres gyűjtése a szigetországban csak a 19. század végén kezdődött, bár a korábbi európai felfedezők is fontos megfigyeléseket rögzítettek.

A modern új-zélandi klímakutatás egyik fontos kérdése volt a kis jégkorszak itteni megjelenésének vizsgálata. A gleccserek történetének kutatása, a dendrológiai vizsgálatok és más módszerek arra az eredményre vezettek, hogy az északi féltekéhez hasonlóan Új-Zélandon is jelentős lehűlés volt a középkorban, de ez valamivel később jelentkezett, körülbelül 1450-től 1850-ig tartott. Ebben az időszakban az átlaghőmérsékletek 1,5–2 °C-kal maradtak el a korábbiaktól. Az új-zélandi kis jégkorszak jelentős mértékben magyarázhatja a maori társadalom változásait is ebben az időszakban, elsősorban a mezőgazdasági hozamok csökkenése, az élelmiszer-termelés nehézségei révén.

Jegyzetek

Fordítás

Források

További információk

Kapcsolódó szócikkek 
Új-Zéland földrajza
Új-Zéland vízrajza
Új-Zéland gleccserei

Éghajlat
Új-Zéland éghajlatát elsősorban az határozza meg , hogy a déli szélesség és foka között , a mérsékelt övben , a szubtrópusi övezettől a hűvös mérsékelt éghajlati zónáig elnyúlóan helyezkedik el , valamint minden oldalról széles tengerek veszik körül , aminek következtében óceáni hatás érvényesül . Emellett Új-Zéland területe csaknem egészében a nyugati szél áramlási zónájában helyezkedik el , amely a déli féltekén a szélességi foktól a déli sarkkörig veszi körül a Földet . Az alapvető tényezőkön túl azonban a rendkívül változatos új-zélandi domborzat a helyi éghajlatban nagy különbségeket eredményez . Légáramlási rendszerek A nyugati szelek övezetének uralkodó légköri képződményei azok a magas nyomású anticiklonok , amelyek egymást követve Ausztrália déli partjai felől a Tasman-tengeren át kelet felé mozognak . A magas nyomású légörvények állandóan változtatják helyüket nyugatról kelet felé , és általában hat-hét naponként követik egymást . Két anticiklon között egy alacsonyabb légnyomású „ nyereg” vagy „ teknő” van ( angolul trough ) . Az anticiklonok területén viszonylag gyenge légáramlás tapasztalható , és derült , csendes időjárás uralkodik , a közbenső alacsony nyomású zónát viszont a változékony , szeles , esős idő jellemzi . Ezek időnként elmélyülhetnek és a szokásosnál még alacsonyabb nyomású légörvények , mérsékelt övi ciklonok alakulnak k , amik heves viharokkal járnak . Ezek az év minden szakában előfordulhatnak , de nyáron azonban trópusi eredetű légtömegek is bekapcsolódhatnak a ciklon örvénylésébe , és ezek főként az Északi-szigeten , viharos felhőszakadásokat okozhatnak . Az igazi trópusi ciklonok azonban általában nem érik el Új-Zélandot . Óceáni hatások Az ország sziget-jellege miatt az ide érkező levegő a tengerek felett elveszti esetleges eredeti szélsőséges tulajdonságait . Az Ausztrália felől közeledő száraz légtömegek nedvességgel telítődnek , az Antarktisz felől fújó fagyos szél hűvösre mérséklődik . Az új-zélandi szigetek hőmérsékleti viszonyai a tenger mérséklő hatása miatt kiegyensúlyozottabbak , mint egyébként lehetnének . A hőmérséklet-ingadozás kicsi , bár általában hűvösebb van , mint a velük egy szélességen fekvő ausztráliai partokon vagy az északi féltekén . Wellington hasonló földrajzi szélességen fekszik , mint Róma , azonban az olasz főváros évi középhőmérséklete7 °C , ezzel szemben az új-zélandié csak4 °C. Domborzati hatások Az éghajlatot , illetve az időjárás alakulását helyileg jelentősen befolyásolja a domborzat is . A jellemzően nyugatias szelek a Déli-sziget gerincén húzódó , helyenkéntméter magas hegyvonulatokon elvesztik csapadékterhüket , így a hegyek nyugati oldala rendkívül csapadékos , az ellenkező oldalon viszont relatív száraz éghajlat uralkodik . A Déli-Alpokon átbukó szelek meleg főn-szélként érkeznek a Déli-sziget belsejébe , ahol nyáron nagy forróságot és aszályt okoznak . A Cook-szoros pedig nem csak tengeri csatorna , hanem a szelek átjáróháza is . Hőmérséklet A tengerszintre számított évi középhőmérséklet az északkelet-délnyugati irányban hosszan elnyúló országban mindössze°C maximális eltérést mutat . Északon az évi középhőmérséklet°C , a Cook-szorosban°C , míg délnyugaton°C . A nyári , januári középhőmérséklet ezeken a helyeken a következőképpen alakul: és°C ; a téli júliuséés°C . A nyári maximumok°C fölé emelkedhetnek , az eddig mért abszolút maximum a°C volt ( a Déli-sziget belsejében ) . Az Északi-sziget partvidékén nincs igazi tél , a hőmérséklet ritkán süllyed fagypont alá , a Déli-szigeten viszont előfordulnak −10 °C-os hidegek . Az abszolút minimumot is a Déli-szigeten , Otagóban mérték , ez −19 °C volt . Csapadék Az egészében bőséges csapadék eloszlása a domborzati viszonyok miatt rendkívül egyenetlen . A Déli-szigeten a nyugati szeleknek kitett fjordokban évi7000 mm csapadék hull , míg onnan aligkilométerre a szél- és így esőárnyékos központi Otagóban az évi csapadék átlaga nem éri el amillimétert . A legtöbb város éves csapadékmennyiségemm ( mint Christchurch ) ésmm ( Whangarei ) közé esik . A csapadék éven belüli eloszlásában csak az Északi-sziget északi felében mutathatók ki különbségek az évszakok szerint : ott a téli hónapok csapadékátlaga kétszerese a nyári hónapokénak . Az Északi-szigeten a csapadékos napok száma évente150 , a Déli-szigeten általában de a délnyugati fjordvidéken220. A csapadék zöme eső formájában hull . Az Északi-szigeten telente csak améternél magasabban fekvő hegyekben marad meg a hó , és csupán a Ruapehuméternél magasabb régiójában van örök hó . A Déli-szigeten a Déli-Alpokban nyáron körülbelülm magasságban húzódik a hóhatár . A levegő relatív páratartalma a tengerpartokon átlagosan körül mozog , míg a szigetek belsejében mintegy-kal szárazabb a levegő . A Déli-Alpok szélárnyékos oldalán nyári főn esetén a levegő nedvességtartalma alá is csökkenhet . A napsütéses órák száma évi átlagbankörül mozog , hasonlóan Magyarországhoz . A legtöbb napsütést a Déli-sziget északi partvidéke kapja , Nelson és Motueka városok környékén éviórán át süt a nap . A legkevesebb a napos órák száma a délnyugati fjordok vidékénóra ) . Rekordok Az új-zélandi éghajlat történelmi alakulása Az éghajlati adatok módszeres gyűjtése a szigetországban csak a század végén kezdődött , bár a korábbi európai felfedezők is fontos megfigyeléseket rögzítettek . A modern új-zélandi klímakutatás egyik fontos kérdése volt a kis jégkorszak itteni megjelenésének vizsgálata . A gleccserek történetének kutatása , a dendrológiai vizsgálatok és más módszerek arra az eredményre vezettek , hogy az északi féltekéhez hasonlóan Új-Zélandon is jelentős lehűlés volt a középkorban , de ez valamivel később jelentkezett , körülbelültőlig tartott . Ebben az időszakban az átlaghőmérsékletek5–2 °C-kal maradtak el a korábbiaktól . Az új-zélandi kis jégkorszak jelentős mértékben magyarázhatja a maori társadalom változásait is ebben az időszakban , elsősorban a mezőgazdasági hozamok csökkenése , az élelmiszer-termelés nehézségei révén . Jegyzetek Fordítás Források További információk Kapcsolódó szócikkek Új-Zéland földrajza Új-Zéland vízrajza Új-Zéland gleccserei Éghajlat