Paul-Armand Challemel-Lacour
Paul-Armand Challemel-Lacour [ejtsd: salmel-lakúr] (Avranches, 1827. május 19. – Párizs, 1896. október 16.) francia publicista és politikus.

Életútja

A Lycée St-Louis-ban és az École normale supérieure-ben tanult. Bölcsészeti előadásokat tartott Párizsban és Limoges-ban; azonban az 1851. december 2-ai államcsíny után számkivetésbe kellett mennie. Három évi távollét után visszatért és a Temps című lapba írt ellenzéki cikkeket. A porosz–francia háború idején barátja Gambetta, Lyon prefektusává nevezte ki. 1872-ben bejutott a nemzetgyűlésbe, ahol Gambetta oldala mellett mint tudományosan képzett, kiváló szónok különösen a klerikális irány ellen harcolt. Tevékenységének elismeréseül Marseille városa 1876-ban szenátorrá választotta, a kormány pedig 1879-ben Bernbe, 1880-ban Londonba küldte követnek, ahonnan csak Gambetta bukása után tért vissza 1882-ben. Egy évvel később elvállalta Jules Ferry kormányában a külügyi tárcát. A Bourrée-féle szerződésnek visszautasításával háborúba keverte hazáját Kínával, novemberben pedig visszalépett állásáról. Később ismét előtérbe lépett. Mint a szenátus alelnöke az 1892. szeptember 22-én tartott százados ünnepély alkalmával a Panthéonban a francia forradalmat magasztaló beszédet mondott és az ő indítványára szavazott a szenátus december 12-én bizalmat a Bourgeois–Ribot kormánynak. 1893. március 27-én a szenátus nagy többséggel elnökének választotta az elhunyt Ferry helyébe, március 23-án pedig a Francia Akadémia Rénan utódja gyanánt tagjai közé felvette. Challemel-Lacour ugyanis számos jeles munkával gazdagította a francia irodalmat, és honfitársai közt azon kevesek közé tartozott, akik alaposan ismerték az angol és német bölcsészeti irodalmat. Különösen pedig Schopenhauernek volt nagy tisztelője.

Főbb munkái: Philosophie individualiste (Párizs, 1864. Ebben a tanulmányban Wilhelm von Humboldtot méltatja). Lefordította H. Ritter: A bölcsészet története című 3 kötetnyi munkáját franciára. Kiadta végül d'Épinay asszony összes műveit (1870).

Források

Jegyzetek

Franciaországi politikusok
1827-ben született személyek
1896-ban elhunyt személyek
Francia diplomaták
Francia műfordítók
Francia egyetemi, főiskolai oktatók
A Francia Akadémia tagjai
Franciaország követei és nagykövetei az Egyesült Királyságban
Franciaország követei és nagykövetei külföldön
A Père-Lachaise-ben eltemetett személyek
Paul-Armand Challemel-Lacour [ ejtsd : salmel-lakúr ] ( Avranches , május – Párizs , október ) francia publicista és politikus . Életútja A Lycée St-Louis-ban és az École normale supérieure-ben tanult . Bölcsészeti előadásokat tartott Párizsban és Limoges-ban ; azonban az decemberai államcsíny után számkivetésbe kellett mennie . Három évi távollét után visszatért és a Temps című lapba írt ellenzéki cikkeket . A porosz–francia háború idején barátja Gambetta , Lyon prefektusává nevezte ki.ben bejutott a nemzetgyűlésbe , ahol Gambetta oldala mellett mint tudományosan képzett , kiváló szónok különösen a klerikális irány ellen harcolt . Tevékenységének elismeréseül Marseille városaban szenátorrá választotta , a kormány pedigben Bernbe, ban Londonba küldte követnek , ahonnan csak Gambetta bukása után tért visszaben . Egy évvel később elvállalta Jules Ferry kormányában a külügyi tárcát . A Bourrée-féle szerződésnek visszautasításával háborúba keverte hazáját Kínával , novemberben pedig visszalépett állásáról . Később ismét előtérbe lépett . Mint a szenátus alelnöke az szeptemberén tartott százados ünnepély alkalmával a Panthéonban a francia forradalmat magasztaló beszédet mondott és az ő indítványára szavazott a szenátus decemberén bizalmat a Bourgeois–Ribot kormánynak. márciusén a szenátus nagy többséggel elnökének választotta az elhunyt Ferry helyébe , márciusán pedig a Francia Akadémia Rénan utódja gyanánt tagjai közé felvette . Challemel-Lacour ugyanis számos jeles munkával gazdagította a francia irodalmat , és honfitársai közt azon kevesek közé tartozott , akik alaposan ismerték az angol és német bölcsészeti irodalmat . Különösen pedig Schopenhauernek volt nagy tisztelője . Főbb munkái : Philosophie individualiste ( Párizs , Ebben a tanulmányban Wilhelm von Humboldtot méltatja ) . Lefordította H. Ritter : A bölcsészet története címűkötetnyi munkáját franciára . Kiadta végül d'Épinay asszony összes műveit Források Jegyzetek Franciaországi politikusok 1827-ben született személyek 1896-ban elhunyt személyek Francia diplomaták Francia műfordítók Francia egyetemi , főiskolai oktatók A Francia Akadémia tagjai Franciaország követei és nagykövetei az Egyesült Királyságban Franciaország követei és nagykövetei külföldön A Père-Lachaise-ben eltemetett személyek