Kotlenice
Kotlenice falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Dugopoljéhez tartozik.

Fekvése 
Splittől légvonalban 18, közúton 27 km-re északkeletre, községközpontjától 5 km-re délkeletre a dalmát Zagora területén fekszik. A község települései közül a Mosor-hegység északi lejtőin fekvő Kotlenice a legmagasabb fekvésű. A településhez egy festői, kanyargós út vezet fel, melyről nagyszerű kilátás nyílik a Dugopoljei mezőre és környékére. A településrészek egy-két kilométer távolságban fekszenek egymástól. A falu központjában található a templom, az iskola és a Vranjača-barlanghoz vezető út.

Története 
A település nevét azokról a mélyedésekről kapta, melyek a köves-sziklás dombok között rejtőznek. Ez a terület már az ókorban lakott volt., melyről az illíreknek a Gradinán álló egykori erődített településének maradványai adnak bizonyságot. Néhány mai itt élő család ősei már a 15. században is itt éltek, amikor 1484-ben a poljicaiak először említik egy határleírásban. A török 1524-ben foglalta el a dugopoljei mező településeivel együtt. A török uralom idején muzulmán és pravoszláv lakosság települt a területére. A felszabadító harcok során 1684-ben szabadult fel a település, majd 1687-ben a velencei hatóságok kezdeményezésére a ferences atyák vezetésével a török uralom alatt maradt boszniai Rámából a térségbe jelentős számú új keresztény lakosság érkezett. A felszabadulás után hívei a dugopoljei plébániához tartoztak. Ezt Cupilli érsek is megerősíti, aki 1718-ban egyházlátogatáson járt itt. Leírása szerint a dugopoljei plébániához tartozott a kotlenicei Szent Péter templom, melynek abban az időben földbirtoka is volt. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be a Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. 1825-ben Kotlenice önálló plébánia lett, melyhez már Liska falu is hozzá tartozott. Ezt a státuszát 1843-ig megtartotta, ekkor azonban anyagi okok miatt visszacsatolták Dugopoljéhoz, szolgálatát pedig káplán látta el. A régi plébániaház is 1825 körül épülhetett, azonban később a II. világháború során leégett és már nem építették újjá. A településnek 1857-ben 247, 1910-ben 385 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia részévé vált. A második világháború idején a Független Horvát Állam része lett, majd a szocialista Jugoszláviához tartozott. 1991 óta a független Horvátország része. 2011-ben a településnek 148 lakosa volt, akik hagyományosan mezőgazdasággal és állattartással foglalkoznak.

Lakosság

Nevezetességei 
Szent Péter és Pál apostolok tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemploma 1873-ban épült a régi templom helyén faragott kövekből. Tetőzete három részre oszlik, melyből az első rész a hajó felett, a második rész a szentély felett, míg a harmadik rész a félköríves apszis felett épült. Oltára fából készült, rajta Szent Péter szobrával. A szentély oldalában található, a szintén faragott kövekből épített sekrestye. A harangtornyot a homlokzatba építették bele, a harangok szintjén körben, egy emelettel lejjebb pedig csak elöl hosszúkás félköríves biforámás ablakok díszítik. Legfelül látható a kőből épített gúla alakú toronysisak. A hajó falának és az ablakok kőkereteinek egyes részei valószínűleg a régi templomból valók. 1980-ban az alapjaitól fogva megújították. Ezen mukák során az oltár elé új, szembemiséző oltárt építettek. A padozat felszedése során megtalálták a régi templom alapfalait is. A régi templom építésére nem áll rendelkezésre biztos adat. Cupilli érsek 1718-ban feltételezte, hogy az érkezése előtt felújított templom már a török hódítás előtt is állt.
A Mosor-hegység középső részének északi lábánál található Vranjača-barlang. A Splitből Dugopoljén át vezető úton a Kotlenicához tartozó Punde településrésznél kell letérni, majd egy háromszáz méter hosszú makadámút vezet a barlang bejáratához. A barlang bejárati része már ősidők óta ismert a helyiek körében, míg a második részt a terület egykori tulajdonosa Stipe Punda fedezte fel miután egy sebesült galambért áthatolt egy szűk átjárón. 1900-ban a zárai PTD Liburnija barlangkutató szakosztálya folytatta feltárását, az első tudományos cikket pedig a bécsi dr. Fritz Kerner geológus írta róla. Természeti szépségeinek ismertetéséért publikációival különösen sokat tett Umberto Girometta professzor. Ő állapította meg az itt talált használati tárgyak és csonttöredékek alapján, hogy a barlang már az őskorban is lakott volt. A turisták számára látogathatóvá a Splitben 1925-ben megalapított HPD Mosor hegymászó egyesület tagjai tették. A II. világháború után főként hegymászók és kisebb kiránduló csoportok látogatták. 1963-ban védetté nyilvánították, 1970-ben villanyvilágítást kapott. A cseppkövekben gazdagságát tekintve ez az egyik legszebb, a turisták számára is látogatható barlang Dalmáciában.

Jegyzetek

Források 
Dugopolje.hr:Kotlenice 
A split-makarskai érsekség honlapja

További információk 
Dugopolje község hivatalos oldala 
Dugopolje község turisztikai irodájának honlapja 

Split-Dalmácia megye települései
Kotlenice falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében . Közigazgatásilag Dugopoljéhez tartozik . Fekvése Splittől légvonalban közútonkm-re északkeletre , községközpontjátólkm-re délkeletre a dalmát Zagora területén fekszik . A község települései közül a Mosor-hegység északi lejtőin fekvő Kotlenice a legmagasabb fekvésű . A településhez egy festői , kanyargós út vezet fel , melyről nagyszerű kilátás nyílik a Dugopoljei mezőre és környékére . A településrészek egy-két kilométer távolságban fekszenek egymástól . A falu központjában található a templom , az iskola és a Vranjača-barlanghoz vezető út . Története A település nevét azokról a mélyedésekről kapta , melyek a köves-sziklás dombok között rejtőznek . Ez a terület már az ókorban lakott volt . , melyről az illíreknek a Gradinán álló egykori erődített településének maradványai adnak bizonyságot . Néhány mai itt élő család ősei már a században is itt éltek , amikorben a poljicaiak először említik egy határleírásban . A törökben foglalta el a dugopoljei mező településeivel együtt . A török uralom idején muzulmán és pravoszláv lakosság települt a területére . A felszabadító harcok soránben szabadult fel a település , majdben a velencei hatóságok kezdeményezésére a ferences atyák vezetésével a török uralom alatt maradt boszniai Rámából a térségbe jelentős számú új keresztény lakosság érkezett . A felszabadulás után hívei a dugopoljei plébániához tartoztak . Ezt Cupilli érsek is megerősíti , akiban egyházlátogatáson járt itt . Leírása szerint a dugopoljei plébániához tartozott a kotlenicei Szent Péter templom , melynek abban az időben földbirtoka is volt . A velencei uralomnakben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be a Dalmáciába.ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került , de Napóleon lipcsei veresége utánban újra az osztrákoké lett.ben Kotlenice önálló plébánia lett , melyhez már Liska falu is hozzá tartozott . Ezt a státuszátig megtartotta , ekkor azonban anyagi okok miatt visszacsatolták Dugopoljéhoz , szolgálatát pedig káplán látta el . A régi plébániaház iskörül épülhetett , azonban később a II. világháború során leégett és már nem építették újjá . A településnekbenbenlakosa volt.ban az új szerb-horvát-szlovén állam , majd később Jugoszlávia részévé vált . A második világháború idején a Független Horvát Állam része lett , majd a szocialista Jugoszláviához tartozott.óta a független Horvátország része.ben a településneklakosa volt , akik hagyományosan mezőgazdasággal és állattartással foglalkoznak . Lakosság Nevezetességei Szent Péter és Pál apostolok tiszteletére szentelt római katolikus plébániatemplomaban épült a régi templom helyén faragott kövekből . Tetőzete három részre oszlik , melyből az első rész a hajó felett , a második rész a szentély felett , míg a harmadik rész a félköríves apszis felett épült . Oltára fából készült , rajta Szent Péter szobrával . A szentély oldalában található , a szintén faragott kövekből épített sekrestye . A harangtornyot a homlokzatba építették bele , a harangok szintjén körben , egy emelettel lejjebb pedig csak elöl hosszúkás félköríves biforámás ablakok díszítik . Legfelül látható a kőből épített gúla alakú toronysisak . A hajó falának és az ablakok kőkereteinek egyes részei valószínűleg a régi templomból valók.ban az alapjaitól fogva megújították . Ezen mukák során az oltár elé új , szembemiséző oltárt építettek . A padozat felszedése során megtalálták a régi templom alapfalait is . A régi templom építésére nem áll rendelkezésre biztos adat . Cupilli érsekban feltételezte , hogy az érkezése előtt felújított templom már a török hódítás előtt is állt . A Mosor-hegység középső részének északi lábánál található Vranjača-barlang . A Splitből Dugopoljén át vezető úton a Kotlenicához tartozó Punde településrésznél kell letérni , majd egy háromszáz méter hosszú makadámút vezet a barlang bejáratához . A barlang bejárati része már ősidők óta ismert a helyiek körében , míg a második részt a terület egykori tulajdonosa Stipe Punda fedezte fel miután egy sebesült galambért áthatolt egy szűk átjárón.ban a zárai PTD Liburnija barlangkutató szakosztálya folytatta feltárását , az első tudományos cikket pedig a bécsi dr. Fritz Kerner geológus írta róla . Természeti szépségeinek ismertetéséért publikációival különösen sokat tett Umberto Girometta professzor . Ő állapította meg az itt talált használati tárgyak és csonttöredékek alapján , hogy a barlang már az őskorban is lakott volt . A turisták számára látogathatóvá a Splitbenben megalapított HPD Mosor hegymászó egyesület tagjai tették . A II. világháború után főként hegymászók és kisebb kiránduló csoportok látogatták.ban védetté nyilvánították, ben villanyvilágítást kapott . A cseppkövekben gazdagságát tekintve ez az egyik legszebb , a turisták számára is látogatható barlang Dalmáciában . Jegyzetek Források Dugopolje.hr: Kotlenice A split-makarskai érsekség honlapja További információk Dugopolje község hivatalos oldala Dugopolje község turisztikai irodájának honlapja Split-Dalmácia megye települései