Nemzetközi védjegyjog
A nemzetközi védjegyjog az iparjogvédelmen belül egy olyan jogterület, amelyet számos különböző nemzetközi megállapodás szabályoz, figyelembe véve a védjegyjog alapvetően területi (territoriális) jellegét. Egyetemes, valamennyi államra egységesen kiterjedő szabály nincs. Léteznek ugyanakkor átfogó és egyes részterületeket szabályozó  megállapodások, amelyek a védjegyoltalom bizonyos  követelményeit valamennyi tagországra nézve kötelezően írják elő.

Tágabb értelemben ide tartoznak a regionális együttműködések is, azonban ezek területi hatálya a tagországok összterületére korlátozódik.

A területi jelleg 

A védjegyjog területi jellegéből következik - szemben pl. a tulajdonjog egyetemes, országhatárokon túlnyúló jellegével -, hogy elvileg minden egyes államban külön - külön kellene védjegybejelentést tenni annak érdekében, hogy az adott megjelölés (védjegy) oltalomban részesüljön az adott ország(ok)ban. Az országok túlnyomó többségében ez ma is lehetséges illetve szükséges.

Már a 19. század második felében számos kétoldalú államközi megállapodás jött létre annak érdekében, hogy kölcsönösen megkönnyítse az oltalomszerzést a másik államban is.

A regionális védjegyjogi együttműködés a 20. század során fejlődött ki,  jogegységesítési és jogharmonizációs folyamatok eredményeként. Ide tartozik

 a Benelux-államok közös védjegyoltalma 
 az európai uniós védjegy (korábbi nevén közösségi védjegy) (Magyarországra 2004. május 1-jétől terjed ki.)
 OAPI

Átfogó megállapodások 
 A nemzetközi szabályok közül kiemelkedően fontos Az ipari tulajdon oltalmára létesült Párizsi Uniós Egyezmény, amely - többek között - a védjegyoltalomra vonatkozó alapvető rendelkezéseket is tartalmazza.
 Megállapodás a szellemi tulajdon kereskedelmi vonatkozásairól. A WTO 1994-es Uruguayi fordulója keretében elfogadott ú.n. TRIPS-egyezmény alapvető célja, hogy meghatározza az egyes iparjogvédelmi oltalmi formáknál a tagállamok nemzeti jogalkotása

A védjegyek nemzetközi lajstromozása 

A védjegyek nemzetközi lajstromozását alapvetően a Madridi védjegy-lajstromozási rendszer (röviden Madridi rendszer) szabályozza, amely két önálló nemzetközi szerződésből áll. A két egyezménynek közös végrehajtási szabályzata van, amely lehetővé teszi, hogy mindkét egyezmény alapján megtett védjegybejelentések ügyében a Szellemi Tulajdon Világszervezetének Nemzetközi Irodája járjon el.

A védjegyjogosult egyetlen ú.n. nemzetközi védjegybejelentéssel, egyetlen díjfizetéssel, egyetlen nyelven tehet bejelentést bármely tagállamban illetve regionális szervezet területén, amely a Madrid rendszernek részese.

Magyarország vonatkozásában a magyar védjegytörvény tartalmaz illeszkedési szabályokat.

A Madridi rendszer elemei 
 A védjegyek nemzetközi lajstromozásáról szóló Madridi Megállapodás
 A védjegyek nemzetközi lajstromozásáról szóló Madridi Megállapodáshoz kapcsolódó 1989. évi Jegyzőkönyv' (röviden' Madridi Jegyzőkönyv)
 Közös végrehajtási szabályzat. (A 41. szabály szerint a WIPO főigazgatójának ügyintézési utasításait is figyelembe kell venni.)

Nemzetközi szabályozás egyes részkérdésekről 
 Védjegyjogi Szerződés
 A gyári vagy kereskedelmi védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó Nizzai Megállapodás (röviden Nizzai Osztályozás) 
 A védjegyek ábrás elemeinek nemzetközi osztályozását létrehozó Bécsi Megállapodás
 Az olimpiai jelkép oltalmáról szóló, Nairobiban, 1981. szeptember 26-án elfogadott szerződés

Források

Jegyzetek

Kapcsolódó szócikkek 
 Védjegy
 Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

További információk 
 Lontai Endre: Jogegységesítés a nemzetközi iparjogvédelem területén. Akadémiai Kiadó, Budapest, 1988. 
 Bobrovszky Jenő: Iparjogvédelem és csúcstechnika. Országos Találmányi Hivatal, Budapest, 1995. 
 A védjegytörvény magyarázata. HVG Orac, Budapest, 2014. 
 SZTNH a Madridi rendszerről
 Vida Sándor: "Precedensek" az EU Bíróság gyakorlatában. Jogtudományi Közlöny 2013, 2. szám

Iparjogvédelem
Védjegyjog
A nemzetközi védjegyjog az iparjogvédelmen belül egy olyan jogterület , amelyet számos különböző nemzetközi megállapodás szabályoz , figyelembe véve a védjegyjog alapvetően területi ( territoriális ) jellegét . Egyetemes , valamennyi államra egységesen kiterjedő szabály nincs . Léteznek ugyanakkor átfogó és egyes részterületeket szabályozó megállapodások , amelyek a védjegyoltalom bizonyos követelményeit valamennyi tagországra nézve kötelezően írják elő . Tágabb értelemben ide tartoznak a regionális együttműködések is , azonban ezek területi hatálya a tagországok összterületére korlátozódik . A területi jelleg A védjegyjog területi jellegéből következik - szemben pl. a tulajdonjog egyetemes , országhatárokon túlnyúló jellegével - , hogy elvileg minden egyes államban külön - külön kellene védjegybejelentést tenni annak érdekében , hogy az adott megjelölés ( védjegy ) oltalomban részesüljön az adott ország( ok) ban . Az országok túlnyomó többségében ez ma is lehetséges illetve szükséges . Már a század második felében számos kétoldalú államközi megállapodás jött létre annak érdekében , hogy kölcsönösen megkönnyítse az oltalomszerzést a másik államban is . A regionális védjegyjogi együttműködés a század során fejlődött ki , jogegységesítési és jogharmonizációs folyamatok eredményeként . Ide tartozik a Benelux-államok közös védjegyoltalma az európai uniós védjegy ( korábbi nevén közösségi védjegy ) ( Magyarországra májusjétől terjed ki . ) OAPI Átfogó megállapodások A nemzetközi szabályok közül kiemelkedően fontos Az ipari tulajdon oltalmára létesült Párizsi Uniós Egyezmény , amely - többek között - a védjegyoltalomra vonatkozó alapvető rendelkezéseket is tartalmazza . Megállapodás a szellemi tulajdon kereskedelmi vonatkozásairól . A WTOes Uruguayi fordulója keretében elfogadott ú.n . TRIPS-egyezmény alapvető célja , hogy meghatározza az egyes iparjogvédelmi oltalmi formáknál a tagállamok nemzeti jogalkotása A védjegyek nemzetközi lajstromozása A védjegyek nemzetközi lajstromozását alapvetően a Madridi védjegy-lajstromozási rendszer ( röviden Madridi rendszer ) szabályozza , amely két önálló nemzetközi szerződésből áll . A két egyezménynek közös végrehajtási szabályzata van , amely lehetővé teszi , hogy mindkét egyezmény alapján megtett védjegybejelentések ügyében a Szellemi Tulajdon Világszervezetének Nemzetközi Irodája járjon el . A védjegyjogosult egyetlen ú.n. nemzetközi védjegybejelentéssel , egyetlen díjfizetéssel , egyetlen nyelven tehet bejelentést bármely tagállamban illetve regionális szervezet területén , amely a Madrid rendszernek részese . Magyarország vonatkozásában a magyar védjegytörvény tartalmaz illeszkedési szabályokat . A Madridi rendszer elemei A védjegyek nemzetközi lajstromozásáról szóló Madridi Megállapodás A védjegyek nemzetközi lajstromozásáról szóló Madridi Megállapodáshoz kapcsolódó évi Jegyzőkönyv' ( röviden' Madridi Jegyzőkönyv ) Közös végrehajtási szabályzat . ( A szabály szerint a WIPO főigazgatójának ügyintézési utasításait is figyelembe kell venni . ) Nemzetközi szabályozás egyes részkérdésekről Védjegyjogi Szerződés A gyári vagy kereskedelmi védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó Nizzai Megállapodás ( röviden Nizzai Osztályozás ) A védjegyek ábrás elemeinek nemzetközi osztályozását létrehozó Bécsi Megállapodás Az olimpiai jelkép oltalmáról szóló , Nairobiban , szeptemberán elfogadott szerződés Források Jegyzetek Kapcsolódó szócikkek Védjegy Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala További információk Lontai Endre : Jogegységesítés a nemzetközi iparjogvédelem területén . Akadémiai Kiadó, Budapest , Bobrovszky Jenő : Iparjogvédelem és csúcstechnika . Országos Találmányi Hivatal , Budapest , A védjegytörvény magyarázata . HVG Orac , Budapest , SZTNH a Madridi rendszerről Vida Sándor : " Precedensek " az EU Bíróság gyakorlatában . Jogtudományi Közlöny szám Iparjogvédelem Védjegyjog