Osztrák Császárság
Az Osztrák Császárság (hivatalos neve 1804-1867 között: Osztrák Császárság (németül: Kaiserthum Oesterreich), 1867 és 1918 között:  a birodalmi tanácsban képviselt királyságok és országok (Die im Reichsrat vertretenen Königreiche und Länder), köznapi nevén, illetve egyszerűen Ausztria egy 1804-től 1918-ig létező állam volt Közép-Európában, amely állam 1804-től 1867-ig a Habsburg Monarchián belül, 1867-től pedig az Osztrák–Magyar Monarchia néven létrejövő államszövetség részeként, a reálunió két tagállama közül a Lajtán inneni része volt, más néven Ciszlajtánia vagy Lajtáninnen (németül: Cisleithanien vagy Zisleithanien, csehül: Předlitavsko, lengyelül: Przedlitawia, szlovénül: Cislajtanija, ukránul:  Цислейтанія), azaz az Ausztriai Császárság nem hivatalos megnevezése volt.

A Monarchia ciszlajtániai területével szemben ott volt a szintén nem hivatalosan Transzlajtánia névvel illetett Magyar Királyság, hivatalos megnevezése szerint a magyar szent korona országai, amelyet többször próbáltak beolvasztani az Osztrák Császárságba, de a magyar felfogás szerint közjogilag tőle mindig független maradt, mint ahogy az 1806-ban megszűnt elődállam Német-római Birodalomtól is.

Létrejötte
Miután Napoleon Bonaparte francia első konzul I. Napóleon néven császárrá kiáltotta ki és megkoronázta saját magát 1804-ben megalapítva a Francia Császárságot, félő volt, hogy Napóleon megszünteti a rivális és már csak formálisan létező Német-római Császárságot, és ezzel a Habsburgok elvesztették volna az 1452 óta viselt császári címüket, amivel Európa első számú uralkodóiból visszacsúsztak volna a francia császár és orosz cár mögé. Ezt megakadályozandó az 1620-tól a Cseh Királyságot (Königreich Böhmen) is magában foglaló Osztrák örökös tartományokból (Habsburgische Erblande), valamint Lengyelországnak a Habsburg-uralom alá került területeiből, a Galíciai és Ladomériai Királyságból (Königreich Galizien und Lodomerien) megalapították az új államot, lényegében a császári címhez rendeltek hozzá területeket. Az osztrák császári cím már örökletes volt a választófejedelmek (Kurfürst) által megválasztott német-római császárral szemben. Államjogilag az osztrák felfogás szerint a Magyar Királyság csak az 1848-1849-es szabadságharc leverését követően, a neoabszolutizmus idején, a kiegyezést megelőzően tartozott az Osztrák Császársághoz, de a magyar közjogi gondolkodás ezt vitatja. 1867-ben a kiegyezéssel az Osztrák Császárság alakult át Osztrák-Magyar Monarchiává. A kiegyezést követően az osztrák birodalomfél neve mesterséges alkotás lett: a birodalmi tanácsban képviselt királyságok és országok, amelyet nem hivatalosan megint csak Osztrák Császárságnak kezdtek címezni a központi Ausztria nevének kiterjesztéseként. Az új császári cím és császárság megalapítását csak két évvel élte túl a német-római császári cím és a Német-római Császárság, amely 1806-ban valóban megszűnt, és ezzel a Habsburgok számára már csak az új császári cím maradt egészen 1918-ig.

Az állam adatai

Az Osztrák Császárság (Ciszlajtánia) központja Bécs volt, amely egyben a Monarchia egyik fővárosa is volt, Budapest mellett. 1910-ben a térségben élők száma  fő volt. A nyugati határának Vorarlberg, a keletinek a Galíciai Királyság valamint a Bukovinai Hercegség, az északinak a Cseh Királyság, a délinek pedig a Dalmáciai Királyság számított.

Koronatartományok

Transzlajtánia

Szent István Koronájának Országai (Transzlajtánia), mely nem volt része az Osztrák Császárságnak:
 Magyarország
 Horvát–Szlavónország
 Fiume (Corpus separatum)

Fordítás

Jegyzetek 

Osztrák–Magyar Monarchia
Európa történelmi államai
Az Osztrák Császárság ( hivatalos neveközött : Osztrák Császárság ( németül : Kaiserthum Oesterreich) ,ésközött : a birodalmi tanácsban képviselt királyságok és országok ( Die im Reichsrat vertretenen Königreiche und Länder ) , köznapi nevén , illetve egyszerűen Ausztria egytőlig létező állam volt Közép-Európában , amely államtőlig a Habsburg Monarchián belül,től pedig az Osztrák–Magyar Monarchia néven létrejövő államszövetség részeként , a reálunió két tagállama közül a Lajtán inneni része volt , más néven Ciszlajtánia vagy Lajtáninnen ( németül : Cisleithanien vagy Zisleithanien , csehül : Předlitavsko , lengyelül : Przedlitawia , szlovénül : Cislajtanija , ukránul : Цислейтанія ) , azaz az Ausztriai Császárság nem hivatalos megnevezése volt . A Monarchia ciszlajtániai területével szemben ott volt a szintén nem hivatalosan Transzlajtánia névvel illetett Magyar Királyság , hivatalos megnevezése szerint a magyar szent korona országai , amelyet többször próbáltak beolvasztani az Osztrák Császárságba , de a magyar felfogás szerint közjogilag tőle mindig független maradt , mint ahogy azban megszűnt elődállam Német-római Birodalomtól is . Létrejötte Miután Napoleon Bonaparte francia első konzul I. Napóleon néven császárrá kiáltotta ki és megkoronázta saját magátben megalapítva a Francia Császárságot , félő volt , hogy Napóleon megszünteti a rivális és már csak formálisan létező Német-római Császárságot , és ezzel a Habsburgok elvesztették volna azóta viselt császári címüket , amivel Európa első számú uralkodóiból visszacsúsztak volna a francia császár és orosz cár mögé . Ezt megakadályozandó aztól a Cseh Királyságot ( Königreich Böhmen ) is magában foglaló Osztrák örökös tartományokból ( Habsburgische Erblande ) , valamint Lengyelországnak a Habsburg-uralom alá került területeiből , a Galíciai és Ladomériai Királyságból ( Königreich Galizien und Lodomerien ) megalapították az új államot , lényegében a császári címhez rendeltek hozzá területeket . Az osztrák császári cím már örökletes volt a választófejedelmek ( Kurfürst ) által megválasztott német-római császárral szemben . Államjogilag az osztrák felfogás szerint a Magyar Királyság csak azes szabadságharc leverését követően , a neoabszolutizmus idején , a kiegyezést megelőzően tartozott az Osztrák Császársághoz , de a magyar közjogi gondolkodás ezt vitatja.ben a kiegyezéssel az Osztrák Császárság alakult át Osztrák-Magyar Monarchiává . A kiegyezést követően az osztrák birodalomfél neve mesterséges alkotás lett : a birodalmi tanácsban képviselt királyságok és országok , amelyet nem hivatalosan megint csak Osztrák Császárságnak kezdtek címezni a központi Ausztria nevének kiterjesztéseként . Az új császári cím és császárság megalapítását csak két évvel élte túl a német-római császári cím és a Német-római Császárság , amelyban valóban megszűnt , és ezzel a Habsburgok számára már csak az új császári cím maradt egészenig . Az állam adatai Az Osztrák Császárság ( Ciszlajtánia ) központja Bécs volt , amely egyben a Monarchia egyik fővárosa is volt , Budapest mellett.ben a térségben élők száma fő volt . A nyugati határának Vorarlberg , a keletinek a Galíciai Királyság valamint a Bukovinai Hercegség , az északinak a Cseh Királyság , a délinek pedig a Dalmáciai Királyság számított . Koronatartományok Transzlajtánia Szent István Koronájának Országai ( Transzlajtánia ) , mely nem volt része az Osztrák Császárságnak : Magyarország Horvát–Szlavónország Fiume ( Corpus separatum ) Fordítás Jegyzetek Osztrák–Magyar Monarchia Európa történelmi államai