Púdzsa (hinduizmus)
A púdzsa (szanszkrit: पूजा, pūdzsā, angol: puja) szó jelentése imádat, dicsőítés. A hinduizmusban végzett vallási gyakorlat, egy vagy több isten-istenség felé irányuló istentisztelet vagy rituálé. A púdzsá rituáléja megtalálható a buddhizmusban, a dzsainizmusban és a szikh vallásban is, más-más módon.

Maga a szó a korai dravida virág + ajánlás szóból származhat. A virágok a hinduizmusban jobb áldozatok, mert így nem kell állatot ölni. Minden bizonnyal a púdzsa rituáléja a legelterjedtebb hindu gyakorlat, ahogyan a hinduk áldozatokkal és ajándékokkal fordulnak az istenekhez és istennőkhöz, mintha látogatókként és vendégekként tisztelnék őket. A púdzsában nyilvánvaló, hogy az istenség jelen van az istenimádó előtt a képmásban, és a kezdő szertartások közül soknak az a célja, hogy az istenséget leszállítsák a képmásba. Az avatára egyik formája az arcavatára, Visnu leszállása a faragott templomi képmásba, kő (mula) vagy fém (utsava-vigraha) formájában. 

A hindu istentisztelet magva a meditáció, a nyugalmas elmélyedés. A hinduizmusban nincsen közös istentisztelet olyan értelemben, mint a kereszténységben. A templomok (lásd hindu templom) „píthák”, misztikus szellemi erőközpontok, az áldozatok és szertartások helyei, de a hívők a maguk módján, egyénenként kapcsolódnak be a hely szent áramkörébe. A szertartások a szellemi koncentrációra szolgálnak. Mindennél fontosabb eszköz erre a jelképek, képes ábrázolások tisztelete, a múrti-púdzsa. Ez a hinduizmusnak az a része, amelyet a nyugati bírálók félreértenek és bálványimádásnak tartják. A Szanátana Dharma („az örök törvény”) sokrétű útjai közt mindenesetre megvan a legkezdetlegesebb szemléletnek megfelelő istentiszteleti forma is, s ez csakugyan határos a bálványimádással, mert a tamasz-jellegű alacsony értelem az isteni erőket azonosítja azok durva-fizikai megjelenítésével. De alig akad olyan hindu, aki magát a képet vagy szobrot imádná. A hindu képtisztelet rendkívül hasonlít a képtisztelet katolikus felfogásához. Segédeszközt lát az istentisztelet egyéb külsőségeiben, amelyek a szellem legfogékonyabbb funkcióján, a képzeleten át hatnak és az átélést segítik.

A púdzsa (istentisztelet) a látható szimbólumokkal kapcsolatosan három tevékenységet ölel fel. Ezek:
 dhjána, a jelképek külső szemléletéből fakadó benső meglátás és átélés
 sztuti, a dicsőítő ének, himnusz, amely Isten (Ísvara) megnyilvánuló mivoltának attribútumaira vonatkozik
 dzsapa, az ima, amely Isten nevét invokálja és az érzés áramát mintegy mozgásban tartja a hívőben
Az igazi púdzsában ez a három tevékenység a szellemi elmélyedésbe olvad, a meditációba, mely legmagasabb fokán a szamádhi elragadtatásába torkol.

A vallási életben sokkal fontosabb szerep jut az otthoni vallásgyakorlatnak, az egyéni istentiszteletnek. 
A bráhmanok a mindennapi púdzsát a házi oltárnál vagy az erre a célra elkülönített házi szentélyükben végzik el, amikor is a családfő a család védőistenéhez imádkozik, miután tiszteletüket tették a múrtinak (az istenszobornak). A púdzsa során virágfüzért tesznek a múrti nyakába, füstölőket és mécseseket gyújtanak és mantrát recitálnak. Az erre a rituáléra elkülönített házi szentélyt más célra sohasem használják fel. A magasabb kaszthoz tartozó hinduk házi bráhmant (puróhita) tartanak, aki a mindennapos púdzsájukat vezeti. Az istenségnek különböző dolgokat kínálhatnak fel: illatos kenetet, ruhát, ételt, virágot stb. Amikor a hívő felkínálja az ajándékát, allegorikusan az abban jelképezett magas transzcendenciának ajánlja vászanáit (karmikus hatásait).
 
A púdzsát bárhol elvégezhetik, a házi szentélyben vagy oltárnál, a templomban, vagy akár a természetben. A hozzá tartozó rituálék:
 a mantra
 a hívő lábának megmosása
 az arc és a kezek megmosása, a száj kiöblítése
 füstölők és gyertyák égetése
 az istenség lábának szimbolikus megmosása 
 virágfüzér a múrti nyakába, illetve felöltöztetése
 ajándék felajánlása
 a hívők leborulása
 az istenség vagy szentély körbejárása

A púdzsa elemzésében három alapvető elemet azonosíthatunk:
 megtisztulás
 az istenség előtti tisztaság szükségessége – ezért van víz gyakran az istenimádat helyéhez közel
 leborulás
 az istenség előtti leborulás (pranam), megtisztelve számos kísérő aktussal
 étel megosztása (praszáda)
 a felajánlott ételt spirituális értelemben az istenség fogyasztja el, ami közben hatalommal és kegyelemmel telítődik: ezután praszáda-ként visszakapja az istenimádó, és az étel elfogyasztásával egyesül az istenséggel.

Hangfelvételek

Kapcsolódó cikkek 
 Hindu templom
 Múrti
 Púdzsá (buddhizmus)

Jegyzetek

Források 
 Baktay Ervin: India bölcsessége, 2000

Fordítás 

Hinduizmus
A púdzsa ( szanszkrit : पूजा , pūdzsā , angol : puja ) szó jelentése imádat , dicsőítés . A hinduizmusban végzett vallási gyakorlat , egy vagy több isten-istenség felé irányuló istentisztelet vagy rituálé . A púdzsá rituáléja megtalálható a buddhizmusban , a dzsainizmusban és a szikh vallásban is , más-más módon . Maga a szó a korai dravida virág + ajánlás szóból származhat . A virágok a hinduizmusban jobb áldozatok , mert így nem kell állatot ölni . Minden bizonnyal a púdzsa rituáléja a legelterjedtebb hindu gyakorlat , ahogyan a hinduk áldozatokkal és ajándékokkal fordulnak az istenekhez és istennőkhöz , mintha látogatókként és vendégekként tisztelnék őket . A púdzsában nyilvánvaló , hogy az istenség jelen van az istenimádó előtt a képmásban , és a kezdő szertartások közül soknak az a célja , hogy az istenséget leszállítsák a képmásba . Az avatára egyik formája az arcavatára , Visnu leszállása a faragott templomi képmásba , kő ( mula ) vagy fém ( utsava-vigraha ) formájában . A hindu istentisztelet magva a meditáció , a nyugalmas elmélyedés . A hinduizmusban nincsen közös istentisztelet olyan értelemben , mint a kereszténységben . A templomok ( lásd hindu templom ) „ píthák” , misztikus szellemi erőközpontok , az áldozatok és szertartások helyei , de a hívők a maguk módján , egyénenként kapcsolódnak be a hely szent áramkörébe . A szertartások a szellemi koncentrációra szolgálnak . Mindennél fontosabb eszköz erre a jelképek , képes ábrázolások tisztelete , a múrti-púdzsa . Ez a hinduizmusnak az a része , amelyet a nyugati bírálók félreértenek és bálványimádásnak tartják . A Szanátana Dharma ( „ az örök törvény” ) sokrétű útjai közt mindenesetre megvan a legkezdetlegesebb szemléletnek megfelelő istentiszteleti forma is , s ez csakugyan határos a bálványimádással , mert a tamasz-jellegű alacsony értelem az isteni erőket azonosítja azok durva-fizikai megjelenítésével . De alig akad olyan hindu , aki magát a képet vagy szobrot imádná . A hindu képtisztelet rendkívül hasonlít a képtisztelet katolikus felfogásához . Segédeszközt lát az istentisztelet egyéb külsőségeiben , amelyek a szellem legfogékonyabbb funkcióján , a képzeleten át hatnak és az átélést segítik . A púdzsa ( istentisztelet ) a látható szimbólumokkal kapcsolatosan három tevékenységet ölel fel . Ezek : dhjána , a jelképek külső szemléletéből fakadó benső meglátás és átélés sztuti , a dicsőítő ének , himnusz , amely Isten ( Ísvara ) megnyilvánuló mivoltának attribútumaira vonatkozik dzsapa , az ima , amely Isten nevét invokálja és az érzés áramát mintegy mozgásban tartja a hívőben Az igazi púdzsában ez a három tevékenység a szellemi elmélyedésbe olvad , a meditációba , mely legmagasabb fokán a szamádhi elragadtatásába torkol . A vallási életben sokkal fontosabb szerep jut az otthoni vallásgyakorlatnak , az egyéni istentiszteletnek . A bráhmanok a mindennapi púdzsát a házi oltárnál vagy az erre a célra elkülönített házi szentélyükben végzik el , amikor is a családfő a család védőistenéhez imádkozik , miután tiszteletüket tették a múrtinak ( az istenszobornak ) . A púdzsa során virágfüzért tesznek a múrti nyakába , füstölőket és mécseseket gyújtanak és mantrát recitálnak . Az erre a rituáléra elkülönített házi szentélyt más célra sohasem használják fel . A magasabb kaszthoz tartozó hinduk házi bráhmant ( puróhita ) tartanak , aki a mindennapos púdzsájukat vezeti . Az istenségnek különböző dolgokat kínálhatnak fel : illatos kenetet , ruhát , ételt , virágot stb . Amikor a hívő felkínálja az ajándékát , allegorikusan az abban jelképezett magas transzcendenciának ajánlja vászanáit ( karmikus hatásait ) . A púdzsát bárhol elvégezhetik , a házi szentélyben vagy oltárnál , a templomban , vagy akár a természetben . A hozzá tartozó rituálék : a mantra a hívő lábának megmosása az arc és a kezek megmosása , a száj kiöblítése füstölők és gyertyák égetése az istenség lábának szimbolikus megmosása virágfüzér a múrti nyakába , illetve felöltöztetése ajándék felajánlása a hívők leborulása az istenség vagy szentély körbejárása A púdzsa elemzésében három alapvető elemet azonosíthatunk : megtisztulás az istenség előtti tisztaság szükségessége – ezért van víz gyakran az istenimádat helyéhez közel leborulás az istenség előtti leborulás ( pranam ) , megtisztelve számos kísérő aktussal étel megosztása ( praszáda ) a felajánlott ételt spirituális értelemben az istenség fogyasztja el , ami közben hatalommal és kegyelemmel telítődik : ezután praszáda-ként visszakapja az istenimádó , és az étel elfogyasztásával egyesül az istenséggel . Hangfelvételek Kapcsolódó cikkek Hindu templom Múrti Púdzsá ( buddhizmus ) Jegyzetek Források Baktay Ervin : India bölcsessége , Fordítás Hinduizmus