Fjodor Ivanovics Tolbuhin
Fjodor Ivanovics Tolbuhin (; Andronyiki, (Jaroszlavli kormányzóság); 1894. június 16. – Moszkva, 1949. október 17.) orosz származású szovjet katona, a Szovjetunió marsallja.

Élete 
Parasztcsaládban született Moszkvától északkeletre a Jaroszlavli kormányzóságban, Andronyiki faluban. Az első világháború kezdetén besorozták katonának, majd még 1914-ben zászlóstanfolyamot végzett, és 1915-től harcolt a fronton. A háborút törzsszázadosként fejezte be. 1917-ben a polgári forradalom után ezredbizottsági titkár, majd elnök lett egy határőrezrednél. 1918 augusztusától járási katonai vezetőként, majd a polgárháború alatt a vörösök oldalán a karéliai fronton, később az északi és nyugati fronton is szolgált. Jó szervezőkészségének köszönhetően hadosztálytörzsfőnök lett a 3. hadseregben. Ekkor kitüntették a polgárháborúban tanúsított személyes bátorságáért a Vörös Zászló érdemrenddel.

A két világháború között hadosztály-, majd hadtesttörzsfőnök volt, eközben végezte el a Frunze Katonai Akadémiát. 1937-ben hadosztályparancsnok, majd 1938 nyarán a Kaukázusontúli Katonai Körzet törzsfőnöke lett. A Szovjetunió Kommunista Pártjába 1938-ban lépett be.

A második világháború kezdetén a Kaukázusontúli, a Kaukázusi, illetve Krími Frontnál fronttörzsfőnöki beosztásban szolgált, majd 1942 júniusától parancsnoknak nevezték ki az 57. hadsereghez. Itt a sztálingrádi csatában szerzett érdemeket. Később a  68. hadsereget vezette, majd 1943 márciusában frontparancsnokként tevékenykedett, ahol először a Déli (1943 októberéig), majd a 4. Ukrán, később a háború végéig a 3. Ukrán Front parancsnoka volt. Részt vett a Donyec-medence, majd a Krím felszabadításában, majd magasabb egységével és a 2. Ukrán Fronttal közösen a kulcsfontosságú a iași–kisinyovi hadműveleteket irányította, aminek köszönhetően a szovjet csapatok megkezdhették a Balkánon előrenyomulásukat. Bulgária és Jugoszlávia felszabadításában is tevékenyen részt vett.

1944. november végén a 3. Ukrán Front előrenyomult Magyarországra és nyugatról bekapcsolódott Budapest bekerítésébe úgy, hogy a Duna jobb partján közelítette meg a magyar főváros körül kialakított védelmi vonalakat. Sikeresen verte vissza a már bekerített Wehrmacht és a velük szövetséges magyar erők felmentésére érkező német ellentámadást. Budapest ostroma után a 3. Ukrán Front képezte a fő csapásmérő erejét a Bécs elfoglalására irányuló támadó hadműveletekben részt vevő szovjet haderő-összpontosításnak.

1944-ben előléptették a Szovjetunió marsallja rangra. A háború során 34 alkalommal hirdették ki a legfelsőbb főparancsnok parancsaiban az általa vezetett alakulatok sikereit.

A háború végétől a Déli Hadseregcsoport vezetésével bízták meg, majd 1947-től a Kaukázusontúli Katonai Körzet parancsnoki teendőit látta el.

1949. október 17-én halt meg, hamvait a Kreml falában helyezték el.

Fontosabb kitüntetései, elismerései 
1965 májusában, posztumusz kapta meg a Szovjetunió Hőse kitüntetést. Két Lenin-renddel, három Vörös Zászló érdemrenddel, két Szuvorov-renddel tüntették ki, megkapta a Győzelem-rendet, a Kutuzov-rendet és a Vörös Csillag Érdemrendet. Magyarországon megkapta a Magyar Szabadság Érdemrend ezüst fokozatát.

A Szovjetunióban egy gépesített lövészhadosztályt és egy tüzértiszti főiskolát neveztek el róla. Bulgáriában 1990-ig város viselte a nevét (ma Dobrics).

Magyarországon a budapesti Vámház körutat nevezték 1990-ig Tolbuhin körútnak, és a pártállami időkben más magyar településeken is neveztek el utcákat róla.

Jegyzetek

Források 

Szovjet katonák
A Szovjetunió katonái a második világháborúban
A Szovjetunió Hősei
Lenin-renddel kitüntetettek
1894-ben született személyek
1949-ben elhunyt személyek
Az Orosz Birodalom katonái az első világháborúban
A Kremlnél eltemetett személyek
Fjodor Ivanovics Tolbuhin ( ; Andronyiki , ( Jaroszlavli kormányzóság ) ; június – Moszkva , október ) orosz származású szovjet katona , a Szovjetunió marsallja . Élete Parasztcsaládban született Moszkvától északkeletre a Jaroszlavli kormányzóságban , Andronyiki faluban . Az első világháború kezdetén besorozták katonának , majd mégben zászlóstanfolyamot végzett , éstől harcolt a fronton . A háborút törzsszázadosként fejezte be.ben a polgári forradalom után ezredbizottsági titkár , majd elnök lett egy határőrezrednél.augusztusától járási katonai vezetőként , majd a polgárháború alatt a vörösök oldalán a karéliai fronton , később az északi és nyugati fronton is szolgált . Jó szervezőkészségének köszönhetően hadosztálytörzsfőnök lett a hadseregben . Ekkor kitüntették a polgárháborúban tanúsított személyes bátorságáért a Vörös Zászló érdemrenddel . A két világháború között hadosztály- , majd hadtesttörzsfőnök volt , eközben végezte el a Frunze Katonai Akadémiát.ben hadosztályparancsnok , majdnyarán a Kaukázusontúli Katonai Körzet törzsfőnöke lett . A Szovjetunió Kommunista Pártjábaban lépett be . A második világháború kezdetén a Kaukázusontúli , a Kaukázusi , illetve Krími Frontnál fronttörzsfőnöki beosztásban szolgált , majdjúniusától parancsnoknak nevezték ki az hadsereghez . Itt a sztálingrádi csatában szerzett érdemeket . Később a hadsereget vezette , majdmárciusában frontparancsnokként tevékenykedett , ahol először a Délioktóberéig ) , majd a Ukrán , később a háború végéig a Ukrán Front parancsnoka volt . Részt vett a Donyec-medence , majd a Krím felszabadításában , majd magasabb egységével és a Ukrán Fronttal közösen a kulcsfontosságú a iași–kisinyovi hadműveleteket irányította , aminek köszönhetően a szovjet csapatok megkezdhették a Balkánon előrenyomulásukat . Bulgária és Jugoszlávia felszabadításában is tevékenyen részt vett . 1944. november végén a Ukrán Front előrenyomult Magyarországra és nyugatról bekapcsolódott Budapest bekerítésébe úgy , hogy a Duna jobb partján közelítette meg a magyar főváros körül kialakított védelmi vonalakat . Sikeresen verte vissza a már bekerített Wehrmacht és a velük szövetséges magyar erők felmentésére érkező német ellentámadást . Budapest ostroma után a Ukrán Front képezte a fő csapásmérő erejét a Bécs elfoglalására irányuló támadó hadműveletekben részt vevő szovjet haderő-összpontosításnak . 1944-ben előléptették a Szovjetunió marsallja rangra . A háború soránalkalommal hirdették ki a legfelsőbb főparancsnok parancsaiban az általa vezetett alakulatok sikereit . A háború végétől a Déli Hadseregcsoport vezetésével bízták meg , majdtől a Kaukázusontúli Katonai Körzet parancsnoki teendőit látta el . 1949. októberén halt meg , hamvait a Kreml falában helyezték el . Fontosabb kitüntetései , elismerései 1965 májusában , posztumusz kapta meg a Szovjetunió Hőse kitüntetést . Két Lenin-renddel , három Vörös Zászló érdemrenddel , két Szuvorov-renddel tüntették ki , megkapta a Győzelem-rendet , a Kutuzov-rendet és a Vörös Csillag Érdemrendet . Magyarországon megkapta a Magyar Szabadság Érdemrend ezüst fokozatát . A Szovjetunióban egy gépesített lövészhadosztályt és egy tüzértiszti főiskolát neveztek el róla . Bulgáriábanig város viselte a nevét ( ma Dobrics ) . Magyarországon a budapesti Vámház körutat neveztékig Tolbuhin körútnak , és a pártállami időkben más magyar településeken is neveztek el utcákat róla . Jegyzetek Források Szovjet katonák A Szovjetunió katonái a második világháborúban A Szovjetunió Hősei Lenin-renddel kitüntetettek 1894-ben született személyek 1949-ben elhunyt személyek Az Orosz Birodalom katonái az első világháborúban A Kremlnél eltemetett személyek