Hokianga Harbour
A Hokianga Harbour („Hokianga kikötő”) Új-Zéland Északi-szigetének a Northland-félszigeten található természetes öble. Közigazgatásilag a terület a Northland régióban lévő Far North kerülethez tartozik. A Marlborough Sounds vidékéhez hasonlóan a térszín geológiai süllyedése és a tengerszint jégkorszak utáni emelkedése hozta létre; a tenger vize behatolt a helyi folyóvölgyekbe. A csendes vizű öböl jó kikötési lehetőségeket biztosított a maorik kenui és a korai európai utazók vitorláshajói számára. A kikötő bejáratánál azonban a víz színe alatt keresztben homokzátony húzódik, ami a modern hajók közlekedését gátolja, és a vidék gazdasági jelentősége sem indokolta komolyabb korszerű kikötő kiépítését. A területet a 12-es országos főútvonal kapcsolja be az ország közúthálózatába.

Maori nevei
A maorik számára a terület fontos volt, amit az is mutat, hogy az öbölnek és környékének több nevet is adtak, melyeket mindmáig használnak. Az öböl eredeti maori neve Kupéra, a maorik legendás hősére utal, akinek a szigetek felfedezését tulajdonítják: Te Hokianga-nui-a-Kupe – „Kupe nagy visszatérésének a helye”. Emellett ismeretes a Te Kohanga o Te Tai Tokerau név is („az északi népek otthona”) valamint a költői Te Puna o Te Ao Marama kifejezés („a holdfény forrása”).

Története
A maorik Új-Zélandra érkezésük után hamarosan letelepedtek e környéken is. Az első európai telepesek fakereskedők voltak, akik 1822-ben érkeztek az öbölbe a kaurifák beszerzése érdekében. Sikerük ahhoz vezetett, hogy az öböl környékén gyorsan eltűntek a kaurierdők, sőt a kopasz domboldalakról földcsuszamlások szakadtak az öböl vizébe.

Az öböl bejáratánál lévő homokzátony erősen zavarta a hajózást, különösen a teherrel megrakott, távozó hajók kerültek könnyen veszélybe. A feljegyzések szerint az errefelé közlekedő hajók százai közül 16 süllyedt el az öböl bejáratánál. Az utolsó szerencsétlenségre 1928-ban került sor, a legénység mind a nyolc tagja életét vesztette.

1837-ben egy francia kalandor alapított rövid életű kolóniát az öböl partján, ami hozzájárult ahhoz, hogy az angolok siettessék Új-Zéland gyarmatosítását a waitangi szerződés aláírásával, amihez sikerült biztosítani a Hokianga-környéki erős ngāpuhi törzs támogatását is. Később az európaiak és a maorik között gyakran keletkezett feszültség, aminek a csúcspontja az 1890-es években volt.

A kaurierdők kitermelése után az erdők helyén legelőket alakítottak ki. A századfordulótól főleg a tej- illetve tejszín-termelés, vajgyártás biztosított megélhetést a környék telepeseinek. A tejszínt helyileg épített mintegy 50 kishajó gyűjtötte be naponta az öböl partján lévő farmokról. A kész vajat államilag támogatott parti hajózás szállította el. A vízi közlekedés hosszú időn át megelőzte fontosságban a szárazföldit, ezen csak az 1950-es évekre kiépített jobb utak változtattak. Már 1914-re létesítettek egy kezdetleges telefonrendszert a helyi közösségek és a külvilág között.

A 20. század második felétől egyre nőtt ebben a körzetben is a turizmus fontossága.

Jegyzetek

Fordítás

További információk 

Új-Zéland öblei
A Hokianga Harbour ( „ Hokianga kikötő” ) Új-Zéland Északi-szigetének a Northland-félszigeten található természetes öble . Közigazgatásilag a terület a Northland régióban lévő Far North kerülethez tartozik . A Marlborough Sounds vidékéhez hasonlóan a térszín geológiai süllyedése és a tengerszint jégkorszak utáni emelkedése hozta létre ; a tenger vize behatolt a helyi folyóvölgyekbe . A csendes vizű öböl jó kikötési lehetőségeket biztosított a maorik kenui és a korai európai utazók vitorláshajói számára . A kikötő bejáratánál azonban a víz színe alatt keresztben homokzátony húzódik , ami a modern hajók közlekedését gátolja , és a vidék gazdasági jelentősége sem indokolta komolyabb korszerű kikötő kiépítését . A területet aes országos főútvonal kapcsolja be az ország közúthálózatába . Maori nevei A maorik számára a terület fontos volt , amit az is mutat , hogy az öbölnek és környékének több nevet is adtak , melyeket mindmáig használnak . Az öböl eredeti maori neve Kupéra , a maorik legendás hősére utal , akinek a szigetek felfedezését tulajdonítják : Te Hokianga-nui-a-Kupe – „ Kupe nagy visszatérésének a helye” . Emellett ismeretes a Te Kohanga o Te Tai Tokerau név is ( „ az északi népek otthona” ) valamint a költői Te Puna o Te Ao Marama kifejezés ( „ a holdfény forrása” ) . Története A maorik Új-Zélandra érkezésük után hamarosan letelepedtek e környéken is . Az első európai telepesek fakereskedők voltak , akikben érkeztek az öbölbe a kaurifák beszerzése érdekében . Sikerük ahhoz vezetett , hogy az öböl környékén gyorsan eltűntek a kaurierdők , sőt a kopasz domboldalakról földcsuszamlások szakadtak az öböl vizébe . Az öböl bejáratánál lévő homokzátony erősen zavarta a hajózást , különösen a teherrel megrakott , távozó hajók kerültek könnyen veszélybe . A feljegyzések szerint az errefelé közlekedő hajók százai közülsüllyedt el az öböl bejáratánál . Az utolsó szerencsétlenségreban került sor , a legénység mind a nyolc tagja életét vesztette . 1837-ben egy francia kalandor alapított rövid életű kolóniát az öböl partján , ami hozzájárult ahhoz , hogy az angolok siettessék Új-Zéland gyarmatosítását a waitangi szerződés aláírásával , amihez sikerült biztosítani a Hokianga-környéki erős ngāpuhi törzs támogatását is . Később az európaiak és a maorik között gyakran keletkezett feszültség , aminek a csúcspontja azes években volt . A kaurierdők kitermelése után az erdők helyén legelőket alakítottak ki . A századfordulótól főleg a tej- illetve tejszín-termelés , vajgyártás biztosított megélhetést a környék telepeseinek . A tejszínt helyileg épített mintegykishajó gyűjtötte be naponta az öböl partján lévő farmokról . A kész vajat államilag támogatott parti hajózás szállította el . A vízi közlekedés hosszú időn át megelőzte fontosságban a szárazföldit , ezen csak azes évekre kiépített jobb utak változtattak . Márre létesítettek egy kezdetleges telefonrendszert a helyi közösségek és a külvilág között . A század második felétől egyre nőtt ebben a körzetben is a turizmus fontossága . Jegyzetek Fordítás További információk Új-Zéland öblei