Fehérvári jog
A fehérvári jog a magyar városok önkormányzati jogalapját képező szabadságjogcsalád, amit elsőként a Magyar Királyság világi fővárosának számító Székesfehérvár kapott meg, mely ezzel első igazi városunkká alakult. A hagyomány szerint már Szent István király is ellátta különleges jogokkal uralkodói székhelyét, ám az első privilégiumokat, melyekre konkrét bizonyítékaink vannak, III. István király adományozta Fehérvárnak 1170 körül, ezeket a kiváltságokat aztán IV. Béla erősítette meg 1237-ben. III. István több mint egy évszázaddal később uralkodott Szent István után, ám ha csak tőle kapta első privilégiumait a település, akkor is a legelső, jogaiban is megerősített magyarországi városról beszélünk Székesfehérvár kapcsán.

Magyarországon a valódi városiasodás ugyan évszázados késéssel indult meg, a fehérvári jog a korabeli Európában mégis igen korszerűnek és időtállónak számított, hiszen a kiváltságolt városok sokféle funkciójú, változatos jogokkal, összetétellel, építkezési móddal rendelkeztek. A XIII. század közepétől kezdve fehérvári jogok nélkül egy települést sem lehetett városnak tekinteni, ennélfogva évszázadokig volt mérvadó a várossá válások folyamatában a belőle később kialakuló budai joggal egyetemben.

Története 

"A tatárjárás után keletkezett városoknál, melyek privilégiumát gazdasági fejlődés nem előzi meg, szintén nem találunk külföldi jogból származó jogokat, a mi annak tulajdonítható, hogy ekkor már voltak kifejlett városaink, melyek jogát az ujonnan alapítottak átvehették. A szerint már most, hogy mely város jogára történik hivatkozás, megkülönböztethetünk egyes csoportokat, de tényleges filiális viszonyról beszélni e városok közt még korai volna. A gyakorlat ingadozó, sőt az is előfordul, hogy valamely város kiváltságában több más városra történik hivatkozás. Leggyakrabban Fehérvár és Buda említtetnek az új kiváltságolásnál s mondhatjuk, hogy az Árpádkorban a magyar városok egy jogcsaládba tartoznak, melynek fejeként a fehérvári jog szerepel." (Hóman Bálint: Új irány a fejlődésben)

Székesfehérvár topográfiája, polgári elemének kialakulása a korai magyar városok sorsának egyik legjobb példája. Nem vitás, hogy a legkorábbi városjellegű településünk volt. Vására, mértékegységei (pl. Pondus Albensis) már a 11. században gazdasági központtá tették. Királyi székhellyé és szakrális központtá is igen korán kialakult. A városi funkciókat betöltő település felett a joghatóságot kezdetben kizárólag a király, majd a király és az egyházi testületek együttesen gyakorolták. Amikor a város falain belül a nyugati polgári elem megjelent, már nem szerezhette meg az egész város feletti joghatóságot, bár jogait a király biztosította. Élénk gazdasági és politikai központ maradt ugyan a török hódoltságig, s a városi szervezet megerősödött benne, kiterjesztve a polgárság fennhatóságát a külvárosok egy részére is, de egyeduralomra a polgárság sohasem jutott. 

Ennek ellenére Fehérvár és a fehérvári kiváltság jelentősége igen nagy, mert úttörő volt a 12. századi Magyarországon, s előkészítette a későbbi századokban várossá emelkedő településeink útját.

Lényegében ugyanaz volt a 12. század derekától kezdve beköltöző idegen telepesek, a hospesek joga is, mint a polgároké. A régebben városprivilégiumnak tartott olaszi és krakkói kiváltságlevelek is elsősorban a szabad bíróválasztást és a telepesek feletti bíráskodást biztosították. A különbség a fehérvári jog, így általában a későbbi városjogok és a hospesek jogai között igazságszolgáltatás terén az volt, hogy míg a városokban minden ügy a város bírósága alá tartozott, addig a hospesek bírája legtöbbször csak az alsóbb ügyekben ítélkezhetett, a cause maiores (emberölés, vérontás, stb.) nem tartozott illetékessége körébe. Másrészt, míg a városok fellebbviteli hatósága közvetlenül a király volt, addig a hospesek a király megbízottjához vagy saját földesurukhoz fellebbezhettek. A hospeseknek adott kiváltság célja nem a bírói immunitás biztosítása volt, hanem a hospesek saját szokásjogának alsóbb fokon való érvényesítése. A magyar fejlődés szempontjából nézve mindkét esetben a királyi területek zárt igazgatási és igazságszolgáltatási rendszerének megbontásáról volt szó. Mindkét előjog a királyi bírák által alkalmazott magyar szokásjogtól eltérő jogrendszert honosított meg, és mindkettő megszüntette a királyi ispán közvetlen joghatóságát.

A fehérvári szabadságjogot a fehérvári polgárok (zömében latinok) számára IV. Béla király erősítette meg 1237-ben, mivel a Szent Istvánnak tulajdonított, valójában azonban valószínűleg III. István király által kiadott kiváltságlevél elégett. Ennek egyetlen cikkelye maradt ránk egy 15. századi oklevélben, mely szerint a fehérváriak országos vámmentességet élveztek. A polgárok () bírájukat és 12 esküdtjüket maguk választották. Ez a testület ítélkezett a polgárok minden peres ügyében akár polgári, akár büntetőperről volt szó. Joguk volt városi bíróság működtetésére, szabad emberek fehérvári letelepítésére. Lehetséges, hogy plébánosválasztási jogot is kaptak. A fehérvári szabadság a 13. században kialakuló magyar városi jog alapját képezte. A fehérvári jogra való hivatkozás már 1217-ben megtalálható egy hamisított garamszentbenedeki kiváltságban, de fehérvári szabadságban részesült például Nagyszombat (1237), Nyitra (1248), Győr (1271), Szatmár (1271) és Sopron (1277) is. A 15. századtól már nem hivatkoztak közvetlenül a fehérvári jogra, hiszen a belőle kialakult budai jog vált mérvadóvá.

Tartalma 
A fehérvári jog tartalmáról annyit tudunk, amennyit IV. Béla 1237. évi privilégiuma és a más városok privilégiumaiban levő hivatkozások elárulnak:
12 esküdt választása,
szabad önkormányzat,
városi bíróság működtetése,
országos vámmentesség,
szabad emberek letelepítésének engedélye,
városfal építése,
szabad plébánosválasztás.
Továbbá Székesfehérvár és néhány más város esetében valószínűsíthető az árumegállító jog is.

A felsorolt pontok nem merítik ki a fehérvári jog tartalmát, de valószínű, hogy ezek voltak a legfontosabbak.

A fehérvári jog emlékműve 

A fehérvári jog előtt tisztelgő műalkotást, az Országalmát Ohmann Béla készítette 1943-ban. Székesfehérvár belvárosában, a Városház téren áll. Az emlékmű hivatalos neve Fehérvári jog, a köznyelvben mégis Országalmaként vált ismertté. Az emlékmű továbbá Székesfehérvár történelmi jelentőségét szimbolizálja, és jelképezi a magyar államiság folytonosságát is.

Körbefutó latin nyelvű felirata:  azaz: Fehérvár szabadságjogait Szent István adományozta.

Jegyzetek

Források 
Székesfehérvári Városi Levéltár - Várostörténeti összefoglaló
Hóman Bálint: Új irány a fejlődésben
Tanulmányok Budapest múltjából
Lovakirályok - MEK

Székesfehérvár történelme
A fehérvári jog a magyar városok önkormányzati jogalapját képező szabadságjogcsalád , amit elsőként a Magyar Királyság világi fővárosának számító Székesfehérvár kapott meg , mely ezzel első igazi városunkká alakult . A hagyomány szerint már Szent István király is ellátta különleges jogokkal uralkodói székhelyét , ám az első privilégiumokat , melyekre konkrét bizonyítékaink vannak , III. István király adományozta Fehérvárnakkörül , ezeket a kiváltságokat aztán IV . Béla erősítette megben . III. István több mint egy évszázaddal később uralkodott Szent István után , ám ha csak tőle kapta első privilégiumait a település , akkor is a legelső , jogaiban is megerősített magyarországi városról beszélünk Székesfehérvár kapcsán . Magyarországon a valódi városiasodás ugyan évszázados késéssel indult meg , a fehérvári jog a korabeli Európában mégis igen korszerűnek és időtállónak számított , hiszen a kiváltságolt városok sokféle funkciójú , változatos jogokkal , összetétellel , építkezési móddal rendelkeztek . A XIII. század közepétől kezdve fehérvári jogok nélkül egy települést sem lehetett városnak tekinteni , ennélfogva évszázadokig volt mérvadó a várossá válások folyamatában a belőle később kialakuló budai joggal egyetemben . Története " A tatárjárás után keletkezett városoknál , melyek privilégiumát gazdasági fejlődés nem előzi meg , szintén nem találunk külföldi jogból származó jogokat , a mi annak tulajdonítható , hogy ekkor már voltak kifejlett városaink , melyek jogát az ujonnan alapítottak átvehették . A szerint már most , hogy mely város jogára történik hivatkozás , megkülönböztethetünk egyes csoportokat , de tényleges filiális viszonyról beszélni e városok közt még korai volna . A gyakorlat ingadozó , sőt az is előfordul , hogy valamely város kiváltságában több más városra történik hivatkozás . Leggyakrabban Fehérvár és Buda említtetnek az új kiváltságolásnál s mondhatjuk , hogy az Árpádkorban a magyar városok egy jogcsaládba tartoznak , melynek fejeként a fehérvári jog szerepel . " ( Hóman Bálint : Új irány a fejlődésben ) Székesfehérvár topográfiája , polgári elemének kialakulása a korai magyar városok sorsának egyik legjobb példája . Nem vitás , hogy a legkorábbi városjellegű településünk volt . Vására , mértékegységei ( pl . Pondus Albensis ) már a században gazdasági központtá tették . Királyi székhellyé és szakrális központtá is igen korán kialakult . A városi funkciókat betöltő település felett a joghatóságot kezdetben kizárólag a király , majd a király és az egyházi testületek együttesen gyakorolták . Amikor a város falain belül a nyugati polgári elem megjelent , már nem szerezhette meg az egész város feletti joghatóságot , bár jogait a király biztosította . Élénk gazdasági és politikai központ maradt ugyan a török hódoltságig , s a városi szervezet megerősödött benne , kiterjesztve a polgárság fennhatóságát a külvárosok egy részére is , de egyeduralomra a polgárság sohasem jutott . Ennek ellenére Fehérvár és a fehérvári kiváltság jelentősége igen nagy , mert úttörő volt a századi Magyarországon , s előkészítette a későbbi századokban várossá emelkedő településeink útját . Lényegében ugyanaz volt a század derekától kezdve beköltöző idegen telepesek , a hospesek joga is , mint a polgároké . A régebben városprivilégiumnak tartott olaszi és krakkói kiváltságlevelek is elsősorban a szabad bíróválasztást és a telepesek feletti bíráskodást biztosították . A különbség a fehérvári jog , így általában a későbbi városjogok és a hospesek jogai között igazságszolgáltatás terén az volt , hogy míg a városokban minden ügy a város bírósága alá tartozott , addig a hospesek bírája legtöbbször csak az alsóbb ügyekben ítélkezhetett , a cause maiores ( emberölés , vérontás , stb. ) nem tartozott illetékessége körébe . Másrészt , míg a városok fellebbviteli hatósága közvetlenül a király volt , addig a hospesek a király megbízottjához vagy saját földesurukhoz fellebbezhettek . A hospeseknek adott kiváltság célja nem a bírói immunitás biztosítása volt , hanem a hospesek saját szokásjogának alsóbb fokon való érvényesítése . A magyar fejlődés szempontjából nézve mindkét esetben a királyi területek zárt igazgatási és igazságszolgáltatási rendszerének megbontásáról volt szó . Mindkét előjog a királyi bírák által alkalmazott magyar szokásjogtól eltérő jogrendszert honosított meg , és mindkettő megszüntette a királyi ispán közvetlen joghatóságát . A fehérvári szabadságjogot a fehérvári polgárok ( zömében latinok ) számára IV . Béla király erősítette megben , mivel a Szent Istvánnak tulajdonított , valójában azonban valószínűleg III. István király által kiadott kiváltságlevél elégett . Ennek egyetlen cikkelye maradt ránk egy századi oklevélben , mely szerint a fehérváriak országos vámmentességet élveztek . A polgárok ( ) bírájukat ésesküdtjüket maguk választották . Ez a testület ítélkezett a polgárok minden peres ügyében akár polgári , akár büntetőperről volt szó . Joguk volt városi bíróság működtetésére , szabad emberek fehérvári letelepítésére . Lehetséges , hogy plébánosválasztási jogot is kaptak . A fehérvári szabadság a században kialakuló magyar városi jog alapját képezte . A fehérvári jogra való hivatkozás márben megtalálható egy hamisított garamszentbenedeki kiváltságban , de fehérvári szabadságban részesült például Nagyszombat Nyitra Győr Szatmárés Sopronis . A századtól már nem hivatkoztak közvetlenül a fehérvári jogra , hiszen a belőle kialakult budai jog vált mérvadóvá . Tartalma A fehérvári jog tartalmáról annyit tudunk , amennyit IV . Béla évi privilégiuma és a más városok privilégiumaiban levő hivatkozások elárulnak : 12 esküdt választása , szabad önkormányzat , városi bíróság működtetése , országos vámmentesség , szabad emberek letelepítésének engedélye , városfal építése , szabad plébánosválasztás . Továbbá Székesfehérvár és néhány más város esetében valószínűsíthető az árumegállító jog is . A felsorolt pontok nem merítik ki a fehérvári jog tartalmát , de valószínű , hogy ezek voltak a legfontosabbak . A fehérvári jog emlékműve A fehérvári jog előtt tisztelgő műalkotást , az Országalmát Ohmann Béla készítetteban . Székesfehérvár belvárosában , a Városház téren áll . Az emlékmű hivatalos neve Fehérvári jog , a köznyelvben mégis Országalmaként vált ismertté . Az emlékmű továbbá Székesfehérvár történelmi jelentőségét szimbolizálja , és jelképezi a magyar államiság folytonosságát is . Körbefutó latin nyelvű felirata : azaz : Fehérvár szabadságjogait Szent István adományozta . Jegyzetek Források Székesfehérvári Városi Levéltár - Várostörténeti összefoglaló Hóman Bálint : Új irány a fejlődésben Tanulmányok Budapest múltjából Lovakirályok - MEK Székesfehérvár történelme