Szenvedés
A szenvedés, vagy tágabb értelemben a fájdalom, olyan tapasztalat, ami kellemetlenséggel, idegenkedéssel társul, és sérüléssel vagy károkozással fenyegeti az egyént. A Szenvedés alapvető eleme az negatív érzelmi hatásoknak. A szenvedés ellentéte az öröm, vagy a boldogság.

A szenvedést gyakran fizikaiként, vagy mentálisként kategorizálják. Többféle erősségben megjelenhet, az enyhétől az elviselhetetlenig. Az időtartama, valamint előfordulásának gyakorisága azok a tényezők, amelyek általában meghatározzák az erősségét. A szenvedéshez való viszony eltérő lehet, a szenvedőben vagy a többi emberben, attól függően, hogy mennyire tekinthető elkerülhetőnek, vagy elkerülhetetlennek, hasznosnak vagy haszontalannak, megérdemeltnek vagy meg nem érdemeltnek.

A szenvedés az érző lények életében számos módon jelentkezhet, gyakran drámaian is. Ennek az eredménye, hogy az emberi tevékenység átfogóan foglalkozik a szenvedéssel.  A szenvedés természete, annak folyamatai, eredete, okai, jelentése, jelentősége és a hozzá kapcsolódó személyes, társadalmi, kulturális viselkedésformák, a jogorvoslati lehetőségei, kezelése és felhasználása jelentik ezen vizsgálat alapját.

Filozófia 
A hedonizmus, mint etikai elmélet azt állítja, hogy jó és a rossz végső soron az örömből és a fájdalomból fakad. Sok hedonista, összhangban Epikuroszal, és szemben a tanításai népszerű értelmezésével azt tanítja, hogy arra kell törekedni, hogy először elkerüljük a szenvedést, és hogy a legnagyobb öröm a mély nyugalom (ataraxia) állapotából fakad, amely mentes a aggódó törekvéstől, vagy a mulandó örömök kellemetlen következményeitől.

A sztoikus filozófia szerint a legnagyobb jó az értelemben és az erényben rejlik, de a lélek a legjobban ezt a fájdalom és az öröm felé érzett egyfajta közönyön (apatheia) keresztül éri el: ennek következtében, ezt a tant a szigorú önkontrollal azonosították.

Egy másik kapcsolódó tan ami a szenvedéstől való megkönnyebbüléssel kapcsolatos, a humanitáriusság (humanitárius elvek, a humanitárius segítségnyújtás, humánus társadalom). "Ahol humanitárius erőfeszítések törekednek a pozitív hatásra az érző lények boldogságában, azt jelenti hogy a boldogtalan embereket boldoggá teszik, ahelyett mint az egyébként is boldogot még boldogabbá. (...) [Az emberségesség] egy összetevő a sok társadalmi hozzáállás között; a modern világban annyira különböző mozgalmakba tömörült (...), hogy aligha mondható el, hogy önmagában létezik."

A pesszimisták ezt a világot elsősorban rossznak tartják, vagy még a lehető legrosszabbnak is, többek között olyannak ami elviselhetetlen és benne a szenvedés megállíthatatlan. Néhányan a szenvedést a világ természetének tekintik, és arra a következtetésre jutnak, hogy jobb lenne, ha az élet egyáltalán nem is létezne. Arthur Schopenhauer azt tanácsolja nekünk, hogy vegyünk menedéket az olyan dolgokban, mint a művészet, a filozófia és a velünk együtt szenvedők felé érzett tolerancia.

Friedrich Nietzsche – először Schopenhauer hatása alatt – egészen más hozzáállást alakított ki, azzal érvelve, hogy az élet szenvedése termékeny. Ezzel magasztalta fel a hatalom akarását, és vetette meg a gyenge együttérzést vagy a sajnálatot, valamint javasolta, hogy támogassuk tudatosan az legnagyobb szenvedések "végső visszatérését".

A fájdalom filozófiája a filozófia olyan szakterülete, ami elsősorban a fizikai fájdalomra fókuszál, ezen keresztül vonatkozik általánosságában a szenvedésre is.

Vallás 
A szenvedés fontos szerepet játszik számos vallás életében: a vigasz, vagy a megkönnyebbülés vonatkozásában; az erkölcsi kódex miatt is (nem ártani, segítsd a szenvedőt, mutass együttérzést); az élet nehézségei során ébredő spirituális kiteljesedés értelmében, vagy az önként vállalt megszorításokban (húsról való lemondás, bűnbánat, aszkézis); végső sorsban (üdvösség, kárhozat, pokol). A teodicea foglalkozik a rossz problémájával, amelyben nehéz összeegyeztetni a mindenható, jóságos isten létezését, a gonosz létezésével: az elemi gonoszsággal, ami sok ember számára az extrém szenvedés oka, különösen az ártatlan gyermekek számára. Nehéz összeegyeztetni azzal is, hogy bizonyos lényeket örök gyötrelmekre ítél (pokol probléma).

A buddhizmusban a szenvedés a „nemtudás” (avidjá) miatt van. Ez a négy nemes igazság nem teljes értését, a valóság természetének alapvető félreértelmezését jelenti. Az avidjá a függő keletkezés tizenkét oksági láncolatában az első — a sorozat a karmikus folyamatot ábrázolja, amely az érző lényeket a szamszárában tartja (létforgatag). A buddhizmusban a szenvedés kulcsfontosságú szerepet játszik a megvilágosodás elérésében. A szenvedés természetének megértése, annak okának feltárása, megszüntetése és az út, ami ehhez vezet (a nemes nyolcrétű ösvény) a buddhizmus lényegi gyakorlását jelenti. Úgy vélik, hogy a szenvedéstől (dukkha) való megszabadulás, illetve az együttérzés (karuná) gyakorlása, valamint az éberség (szati), alapvető a szent élethez és a nirvána eléréséhez, így a szenvedés megszüntetése által elérhető a buddhaság.

A hinduizmus úgy tartja, hogy a szenvedés a személy negatív viselkedéséből természetesen következik, amit az ember a jelenlegi életében vagy az elmúlt életeiben követett el (karma). Az egyénnek el kell fogadnia a szenvedést mint következményt, és mint lehetőséget a spirituális fejlődéshez. Így a lélek vagy igazi önvaló, amely örökké szabad mindenféle szenvedéstől, képes megmutatkozni a személyben, aki így megvalósítja a felszabadulást (móksa). Az megtartóztatás attól, hogy fájdalmat okozzunk más lényeknek (ahimsza) a hinduizmus egyik központi eleme. A szenvedést az emberi tapasztalat magában foglalt hatásának gondolják. Ezen túl a hinduk a megvilágosodást, és az emberi szenvedés végét az életről szóló kérdések megválaszolásával szeretnék elérni. Ez ahhoz vezet, hogy Istennel egyesülnek, valamint megtalálják szenvedésük értelmét és végső soron elérik a boldogságot.

A kereszténység is úgy véli, hogy az emberi szenvedés fontos szerepet játszik a vallásban. A szenvedés csak akkor pozitív tapasztalat, ha értelmesebb élethez vezet, mint  ahogyan Jézus szenvedett a másik ember életéért az engesztelés közepette. A szenvedés az az idő, amikor megtaláljuk Istent és eközben értékeljük hitünket. Ez lehetővé teszi, hogy a keresztények szembenézzenek az emberi tapasztalat valóságával és megértsék az istenséget.

A hinduizmus és a kereszténység hasonló nézőpontból közelíti meg a szenvedést. Mindkét vallás felismeri, hogy szükség van Istenre, valamint az erkölcsi jelentőségére Istennek, amit a szenvedés biztosít. Ez lehetővé teszi, hogy a megvilágosodást elérjék, és a szenvedés egy velejárója a hitnek, ahelyett hogy probléma volna. Ezek az emberi tapasztalatok szenvedéssel kapcsolatban mind a hinduizmus, mind a kereszténység részéről azt segítik, hogy a tanítók hangsúlyozhassák, hogy szükség van a vallások közötti párbeszédre és a vallásos nevelésre az iskolákban.

Az Iszlám szerint a hívőnek reménnyel és hittel kell viselni a szenvedést, nem pedig ellenállni vagy megkérdőjelezni hogy miért is van, elfogadni Allah akaratának, és a hit próbájaként felfogni (Allah soha nem kér többet, mint amit el lehet viselni). Azon is dolgozni kell, hogy enyhítsük mások a szenvedését, csakúgy, mint a saját magunkét. A szenvedést az Iszlámban úgy tekintik, mint ajándékot az emberiségnek. A szenvedés ajándékán keresztül a Feledékenység Fátyla szétszakad, a szenvedő emlékszik Istenre és kapcsolódik vele. Amikor az emberek szenvednek, Isten emlékezteti őket önmagára. Más Iszlám hagyományok szerint a szenvedés megtisztítja a bűnöktől az emberiséget, megtisztítja a lelket is és  hatalmas jutalmat hoz a túlvilágon.

A Bibliában Jób könyve magyarázza a szenvedés természetét és jelentését. Ez kiegészül a Héber Bibliában Ézsaiás próféta könyvével, valamint a Jeremiás könyvével, ami a meghódított nemzet érzelmi és testi szenvedésével foglalkozik, ahogyan a legyőzött lakosság kénytelen fogságban, idegen földön szenvedésekkel teljes száműzetésbe vonulni.

Az Újszövetségben, a szenvedést a keresztre feszítés fájdalmain keresztül mutatják be, a és a húsvét utáni magyarázatokban. A szenvedést, ami a büntetéshez kapcsolódik János Apokalipszisában részletezik, ahol az utolsó ítéletet úgy ábrázolják, mint kárpótlást a bűnökért és rossz cselekedetekért. II. János Pál pápa írta az "Emberi Szenvedés Keresztény Jelentését". Ez az értelmezés a megváltó szenvedés körül forog.

A Bahái hit szerint minden szenvedés a fizikai élet rövid, ideiglenes megnyilvánulása, amelynek forrásai anyagi szempontok, a fizikai létezés, és a gyakori hozzá való ragaszkodás, mivel a spirituális világban csak öröm létezik. Abdolbahá, mondja a következőt: "ezek a példák megmutatják, hogy a próbák amelyekkel minden lépésünkkel megküzdünk, minden bánatunk, fájdalmunk, szégyenünk és gyászunk az anyag világában születik; míg a spirituális Királyság soha nem okoz szomorúságot. Egy ember aki a gondolataival ebben a Királyságban él, örökös örömöt ismer. A bajok amit minden test örököl, nem mennek el mellette, csak megérintik életének felszínét, a mélység pedig nyugodt és derűs." (Párizsi Beszélgetések, 110. o. az angol változatban).

Művészet és irodalom 
Művészi, irodalmi művek gyakran foglalkoznak a szenvedéssel, gyakran nagy árat fizetve az alkotók vagy előadók részéről. Az Irodalmi, Művészeti, és Orvosi Adatbázis egy listát kínál ilyen művekről, művészet, film, irodalom, színház kategóriákban.

Felhasználása 

Az emberek a szenvedést bizonyos társadalmi vagy személyes célokra használják az emberi élet sok területén, mint ahogyan az alábbi esetekben látható:
 A művészetekben, az irodalomban, vagy a szórakoztatásban, az emberek a szenvedést, a létrehozásra, a teljesítményre, vagy az élvezet elérésére használhatják. A szórakoztatás különösképp használja a szenvedést, a véres játékokon, az erőszakon, a médián, vagy az erőszakos videojátékokon keresztül. A body art több-kevesebb szenvedéssel jár együtt. A body art leggyakoribb formái a tetoválás, piercing, a hegesítés, és az emberi billog. A body art egyik alkategóriája, a performansz, amelyben például a test megcsonkítása vagy a fizikai korlátok kitágítása jelenik meg.
 Az üzleti és egyéb szervezetek, a szenvedést arra használják, hogy  embereket vagy állatokat megfelelő viselkedésre bírjanak. 
 A bűnügyi összefüggésben, az emberek a szenvedést, kényszerítésre, bosszúra, vagy örömszerzésre használhatják.
 Az személyek közötti kapcsolatban a szenvedés többféle okból megjelenhet, leginkább a családokban, iskolákon vagy munkahelyeken. Ilyen megjelenési formái különösen a visszaélés, illetve a büntetés. Más tekintetben, a betegek és az áldozatok a szenvedést többé-kevésbé önként használják arra, hogy elsődleges, másodlagos, vagy harmadlagos haszonra tegyenek szert.
 A törvényben a szenvedést büntetésre használják (lásd a büntető törvénykönyvet); az áldozatok annak érdekében hivatkozhatnak rá, hogy a jogi szövegek mit tekintenek "fájdalomnak és szenvedésnek",  hogy kártérítést kapjanak; az ügyvédek érvként használhatják az áldozat szenvedését a vádlott ellen; a hatóságok időnként könnyű vagy nehéz kínzást vetnek be annak érdekében, hogy információkat szerezzenek vagy vallomást csikarjanak ki.
 A híradóban a szenvedés gyakran nyersanyag.
 Az emberek gyakran pozitív módon használják a szenvedést. A személyes szenvedés karakterfejlődéshez, spirituális növekedéshez és erkölcsi értékekhez vezethet, ha a keserűséget, és a depressziót elkerülik. A szenvedés arra motiválhat, hogy megszabaduljunk tőle és inspiráló irányt mutathat az egyén életének. Ugyanakkor önkárosítóak is lehetnek az emberek ilyen módon. Néhányan kényszeres ragaszkodnak a fájdalmas érzésekhez, annak érdekében, hogy megvédjék magukat attól, hogy meglássák a nem tudatos múltbéli tapasztalatok eredetét. Egyesek függenek attól, hogy olyan kellemetlen érzelmekbe vonják magukat, mint a félelem, a düh vagy a féltékenység. Önbántalmazáshoz is folyamodhatnak, hogy a szinte elviselhetetlen elmeállapotból felszabaduljanak és ezzel elérjék, hogy örömmel könnyebbülnek meg. 
 A politikában céltudatosan használják a fájdalmat a háború, a kínzás, és a terrorizmus során; az emberek a versenytársakkal szemben felhasználhatják a szenvedést nem erőszakos hatalmi harcokban; vannak akik azzal érvelnek, hogy egy intézkedés megelőz szenvedést vagy felszabadít alóla; illetve bizonyos egyének vagy csoportok a múltbéli szenvedést mint politikai előnyt használhatják a saját javukra.
 A vallás, a szenvedést felhasználja különösen, hogy spirituális növekedésben segítsen, hogy az inspiráljon, együtt érzésre sarkalljon és segítséget nyújtsunk miatta, vagy éppen, hogy  a szenvedés ijesszen vagy büntessen meg.
 Az beavatási rítusoknál  a szenvedés használata gyakori.
 A tudományban emberek és állatok néha szenvedésnek vannak kitéve, aminek az a célja, hogy alátámasszák a szenvedés jelenségének tanulmányozásához szükséges tapasztalatokat.
 A szexben - különösen a szadizmus, mazochizmus, vagy a BDSM során - az egyének bizonyos mennyiségű fizikai vagy lelki szenvedésnek vannak kitéve (pl. fájdalom, megaláztatás).
 A sportban a szenvedést arra is lehet használni, hogy a sportoló jobban teljesítsen mint a versenytársak, vagy önmaga.

Kapcsolódó szócikkek

Fordítás

Jegyzetek 

Érzelem
A szenvedés , vagy tágabb értelemben a fájdalom , olyan tapasztalat , ami kellemetlenséggel , idegenkedéssel társul , és sérüléssel vagy károkozással fenyegeti az egyént . A Szenvedés alapvető eleme az negatív érzelmi hatásoknak . A szenvedés ellentéte az öröm , vagy a boldogság . A szenvedést gyakran fizikaiként , vagy mentálisként kategorizálják . Többféle erősségben megjelenhet , az enyhétől az elviselhetetlenig . Az időtartama , valamint előfordulásának gyakorisága azok a tényezők , amelyek általában meghatározzák az erősségét . A szenvedéshez való viszony eltérő lehet , a szenvedőben vagy a többi emberben , attól függően , hogy mennyire tekinthető elkerülhetőnek , vagy elkerülhetetlennek , hasznosnak vagy haszontalannak , megérdemeltnek vagy meg nem érdemeltnek . A szenvedés az érző lények életében számos módon jelentkezhet , gyakran drámaian is . Ennek az eredménye , hogy az emberi tevékenység átfogóan foglalkozik a szenvedéssel . A szenvedés természete , annak folyamatai , eredete , okai , jelentése , jelentősége és a hozzá kapcsolódó személyes , társadalmi , kulturális viselkedésformák , a jogorvoslati lehetőségei , kezelése és felhasználása jelentik ezen vizsgálat alapját . Filozófia A hedonizmus , mint etikai elmélet azt állítja , hogy jó és a rossz végső soron az örömből és a fájdalomból fakad . Sok hedonista , összhangban Epikuroszal , és szemben a tanításai népszerű értelmezésével azt tanítja , hogy arra kell törekedni , hogy először elkerüljük a szenvedést , és hogy a legnagyobb öröm a mély nyugalom ( ataraxia ) állapotából fakad , amely mentes a aggódó törekvéstől , vagy a mulandó örömök kellemetlen következményeitől . A sztoikus filozófia szerint a legnagyobb jó az értelemben és az erényben rejlik , de a lélek a legjobban ezt a fájdalom és az öröm felé érzett egyfajta közönyön ( apatheia ) keresztül éri el : ennek következtében , ezt a tant a szigorú önkontrollal azonosították . Egy másik kapcsolódó tan ami a szenvedéstől való megkönnyebbüléssel kapcsolatos , a humanitáriusság ( humanitárius elvek , a humanitárius segítségnyújtás , humánus társadalom ) . " Ahol humanitárius erőfeszítések törekednek a pozitív hatásra az érző lények boldogságában , azt jelenti hogy a boldogtalan embereket boldoggá teszik , ahelyett mint az egyébként is boldogot még boldogabbá . ( ... ) [ Az emberségesség ] egy összetevő a sok társadalmi hozzáállás között ; a modern világban annyira különböző mozgalmakba tömörült ( ... ) , hogy aligha mondható el , hogy önmagában létezik . " A pesszimisták ezt a világot elsősorban rossznak tartják , vagy még a lehető legrosszabbnak is , többek között olyannak ami elviselhetetlen és benne a szenvedés megállíthatatlan . Néhányan a szenvedést a világ természetének tekintik , és arra a következtetésre jutnak , hogy jobb lenne , ha az élet egyáltalán nem is létezne . Arthur Schopenhauer azt tanácsolja nekünk , hogy vegyünk menedéket az olyan dolgokban , mint a művészet , a filozófia és a velünk együtt szenvedők felé érzett tolerancia . Friedrich Nietzsche – először Schopenhauer hatása alatt – egészen más hozzáállást alakított ki , azzal érvelve , hogy az élet szenvedése termékeny . Ezzel magasztalta fel a hatalom akarását , és vetette meg a gyenge együttérzést vagy a sajnálatot , valamint javasolta , hogy támogassuk tudatosan az legnagyobb szenvedések " végső visszatérését " . A fájdalom filozófiája a filozófia olyan szakterülete , ami elsősorban a fizikai fájdalomra fókuszál , ezen keresztül vonatkozik általánosságában a szenvedésre is . Vallás A szenvedés fontos szerepet játszik számos vallás életében : a vigasz , vagy a megkönnyebbülés vonatkozásában ; az erkölcsi kódex miatt is ( nem ártani , segítsd a szenvedőt , mutass együttérzést ) ; az élet nehézségei során ébredő spirituális kiteljesedés értelmében , vagy az önként vállalt megszorításokban ( húsról való lemondás , bűnbánat , aszkézis ) ; végső sorsban ( üdvösség , kárhozat , pokol ) . A teodicea foglalkozik a rossz problémájával , amelyben nehéz összeegyeztetni a mindenható , jóságos isten létezését , a gonosz létezésével : az elemi gonoszsággal , ami sok ember számára az extrém szenvedés oka , különösen az ártatlan gyermekek számára . Nehéz összeegyeztetni azzal is , hogy bizonyos lényeket örök gyötrelmekre ítél ( pokol probléma ) . A buddhizmusban a szenvedés a „ nemtudás” ( avidjá ) miatt van . Ez a négy nemes igazság nem teljes értését , a valóság természetének alapvető félreértelmezését jelenti . Az avidjá a függő keletkezés tizenkét oksági láncolatában az első — a sorozat a karmikus folyamatot ábrázolja , amely az érző lényeket a szamszárában tartja ( létforgatag ) . A buddhizmusban a szenvedés kulcsfontosságú szerepet játszik a megvilágosodás elérésében . A szenvedés természetének megértése , annak okának feltárása , megszüntetése és az út , ami ehhez vezet ( a nemes nyolcrétű ösvény ) a buddhizmus lényegi gyakorlását jelenti . Úgy vélik , hogy a szenvedéstől ( dukkha ) való megszabadulás , illetve az együttérzés ( karuná ) gyakorlása , valamint az éberség ( szati ) , alapvető a szent élethez és a nirvána eléréséhez , így a szenvedés megszüntetése által elérhető a buddhaság . A hinduizmus úgy tartja , hogy a szenvedés a személy negatív viselkedéséből természetesen következik , amit az ember a jelenlegi életében vagy az elmúlt életeiben követett el ( karma ) . Az egyénnek el kell fogadnia a szenvedést mint következményt , és mint lehetőséget a spirituális fejlődéshez . Így a lélek vagy igazi önvaló , amely örökké szabad mindenféle szenvedéstől , képes megmutatkozni a személyben , aki így megvalósítja a felszabadulást ( móksa ) . Az megtartóztatás attól , hogy fájdalmat okozzunk más lényeknek ( ahimsza ) a hinduizmus egyik központi eleme . A szenvedést az emberi tapasztalat magában foglalt hatásának gondolják . Ezen túl a hinduk a megvilágosodást , és az emberi szenvedés végét az életről szóló kérdések megválaszolásával szeretnék elérni . Ez ahhoz vezet , hogy Istennel egyesülnek , valamint megtalálják szenvedésük értelmét és végső soron elérik a boldogságot . A kereszténység is úgy véli , hogy az emberi szenvedés fontos szerepet játszik a vallásban . A szenvedés csak akkor pozitív tapasztalat , ha értelmesebb élethez vezet , mint ahogyan Jézus szenvedett a másik ember életéért az engesztelés közepette . A szenvedés az az idő , amikor megtaláljuk Istent és eközben értékeljük hitünket . Ez lehetővé teszi , hogy a keresztények szembenézzenek az emberi tapasztalat valóságával és megértsék az istenséget . A hinduizmus és a kereszténység hasonló nézőpontból közelíti meg a szenvedést . Mindkét vallás felismeri , hogy szükség van Istenre , valamint az erkölcsi jelentőségére Istennek , amit a szenvedés biztosít . Ez lehetővé teszi , hogy a megvilágosodást elérjék , és a szenvedés egy velejárója a hitnek , ahelyett hogy probléma volna . Ezek az emberi tapasztalatok szenvedéssel kapcsolatban mind a hinduizmus , mind a kereszténység részéről azt segítik , hogy a tanítók hangsúlyozhassák , hogy szükség van a vallások közötti párbeszédre és a vallásos nevelésre az iskolákban . Az Iszlám szerint a hívőnek reménnyel és hittel kell viselni a szenvedést , nem pedig ellenállni vagy megkérdőjelezni hogy miért is van , elfogadni Allah akaratának , és a hit próbájaként felfogni ( Allah soha nem kér többet , mint amit el lehet viselni ) . Azon is dolgozni kell , hogy enyhítsük mások a szenvedését , csakúgy , mint a saját magunkét . A szenvedést az Iszlámban úgy tekintik , mint ajándékot az emberiségnek . A szenvedés ajándékán keresztül a Feledékenység Fátyla szétszakad , a szenvedő emlékszik Istenre és kapcsolódik vele . Amikor az emberek szenvednek , Isten emlékezteti őket önmagára . Más Iszlám hagyományok szerint a szenvedés megtisztítja a bűnöktől az emberiséget , megtisztítja a lelket is és hatalmas jutalmat hoz a túlvilágon . A Bibliában Jób könyve magyarázza a szenvedés természetét és jelentését . Ez kiegészül a Héber Bibliában Ézsaiás próféta könyvével , valamint a Jeremiás könyvével , ami a meghódított nemzet érzelmi és testi szenvedésével foglalkozik , ahogyan a legyőzött lakosság kénytelen fogságban , idegen földön szenvedésekkel teljes száműzetésbe vonulni . Az Újszövetségben , a szenvedést a keresztre feszítés fájdalmain keresztül mutatják be , a és a húsvét utáni magyarázatokban . A szenvedést , ami a büntetéshez kapcsolódik János Apokalipszisában részletezik , ahol az utolsó ítéletet úgy ábrázolják , mint kárpótlást a bűnökért és rossz cselekedetekért . II. János Pál pápa írta az " Emberi Szenvedés Keresztény Jelentését " . Ez az értelmezés a megváltó szenvedés körül forog . A Bahái hit szerint minden szenvedés a fizikai élet rövid , ideiglenes megnyilvánulása , amelynek forrásai anyagi szempontok , a fizikai létezés , és a gyakori hozzá való ragaszkodás , mivel a spirituális világban csak öröm létezik . Abdolbahá , mondja a következőt : " ezek a példák megmutatják , hogy a próbák amelyekkel minden lépésünkkel megküzdünk , minden bánatunk , fájdalmunk , szégyenünk és gyászunk az anyag világában születik ; míg a spirituális Királyság soha nem okoz szomorúságot . Egy ember aki a gondolataival ebben a Királyságban él , örökös örömöt ismer . A bajok amit minden test örököl , nem mennek el mellette , csak megérintik életének felszínét , a mélység pedig nyugodt és derűs . " ( Párizsi Beszélgetések , 110. o . az angol változatban ) . Művészet és irodalom Művészi , irodalmi művek gyakran foglalkoznak a szenvedéssel , gyakran nagy árat fizetve az alkotók vagy előadók részéről . Az Irodalmi , Művészeti , és Orvosi Adatbázis egy listát kínál ilyen művekről , művészet , film , irodalom , színház kategóriákban . Felhasználása Az emberek a szenvedést bizonyos társadalmi vagy személyes célokra használják az emberi élet sok területén , mint ahogyan az alábbi esetekben látható : A művészetekben , az irodalomban , vagy a szórakoztatásban , az emberek a szenvedést , a létrehozásra , a teljesítményre , vagy az élvezet elérésére használhatják . A szórakoztatás különösképp használja a szenvedést , a véres játékokon , az erőszakon , a médián , vagy az erőszakos videojátékokon keresztül . A body art több-kevesebb szenvedéssel jár együtt . A body art leggyakoribb formái a tetoválás , piercing , a hegesítés , és az emberi billog . A body art egyik alkategóriája , a performansz , amelyben például a test megcsonkítása vagy a fizikai korlátok kitágítása jelenik meg . Az üzleti és egyéb szervezetek , a szenvedést arra használják , hogy embereket vagy állatokat megfelelő viselkedésre bírjanak . A bűnügyi összefüggésben , az emberek a szenvedést , kényszerítésre , bosszúra , vagy örömszerzésre használhatják . Az személyek közötti kapcsolatban a szenvedés többféle okból megjelenhet , leginkább a családokban , iskolákon vagy munkahelyeken . Ilyen megjelenési formái különösen a visszaélés , illetve a büntetés . Más tekintetben , a betegek és az áldozatok a szenvedést többé-kevésbé önként használják arra , hogy elsődleges , másodlagos , vagy harmadlagos haszonra tegyenek szert . A törvényben a szenvedést büntetésre használják ( lásd a büntető törvénykönyvet ) ; az áldozatok annak érdekében hivatkozhatnak rá , hogy a jogi szövegek mit tekintenek " fájdalomnak és szenvedésnek " , hogy kártérítést kapjanak ; az ügyvédek érvként használhatják az áldozat szenvedését a vádlott ellen ; a hatóságok időnként könnyű vagy nehéz kínzást vetnek be annak érdekében , hogy információkat szerezzenek vagy vallomást csikarjanak ki . A híradóban a szenvedés gyakran nyersanyag . Az emberek gyakran pozitív módon használják a szenvedést . A személyes szenvedés karakterfejlődéshez , spirituális növekedéshez és erkölcsi értékekhez vezethet , ha a keserűséget , és a depressziót elkerülik . A szenvedés arra motiválhat , hogy megszabaduljunk tőle és inspiráló irányt mutathat az egyén életének . Ugyanakkor önkárosítóak is lehetnek az emberek ilyen módon . Néhányan kényszeres ragaszkodnak a fájdalmas érzésekhez , annak érdekében , hogy megvédjék magukat attól , hogy meglássák a nem tudatos múltbéli tapasztalatok eredetét . Egyesek függenek attól , hogy olyan kellemetlen érzelmekbe vonják magukat , mint a félelem , a düh vagy a féltékenység . Önbántalmazáshoz is folyamodhatnak , hogy a szinte elviselhetetlen elmeállapotból felszabaduljanak és ezzel elérjék , hogy örömmel könnyebbülnek meg . A politikában céltudatosan használják a fájdalmat a háború , a kínzás , és a terrorizmus során ; az emberek a versenytársakkal szemben felhasználhatják a szenvedést nem erőszakos hatalmi harcokban ; vannak akik azzal érvelnek , hogy egy intézkedés megelőz szenvedést vagy felszabadít alóla ; illetve bizonyos egyének vagy csoportok a múltbéli szenvedést mint politikai előnyt használhatják a saját javukra . A vallás , a szenvedést felhasználja különösen , hogy spirituális növekedésben segítsen , hogy az inspiráljon , együtt érzésre sarkalljon és segítséget nyújtsunk miatta , vagy éppen , hogy a szenvedés ijesszen vagy büntessen meg . Az beavatási rítusoknál a szenvedés használata gyakori . A tudományban emberek és állatok néha szenvedésnek vannak kitéve , aminek az a célja , hogy alátámasszák a szenvedés jelenségének tanulmányozásához szükséges tapasztalatokat . A szexben - különösen a szadizmus , mazochizmus , vagy a BDSM során - az egyének bizonyos mennyiségű fizikai vagy lelki szenvedésnek vannak kitéve ( pl . fájdalom , megaláztatás ) . A sportban a szenvedést arra is lehet használni , hogy a sportoló jobban teljesítsen mint a versenytársak , vagy önmaga . Kapcsolódó szócikkek Fordítás Jegyzetek Érzelem