Dogger-föld
A Dogger-föld – avagy Doggerland – egy földterület megjelölése, mely a legutóbbi eljegesedés (Würm-glaciális) során összefüggő földtömeget képezett a Brit-szigetek és a kontinens között, és ahol pár évezreden át közép-kőkori vadászó-gyűjtögető csoportok laktak.

Elnevezés eredete 
A Dogger-föld megnevezés az Északi-tenger egyik nagy kiterjedésű homokpadjából, a Dogger-padból ered (Doggerbank – Doggerland). E homokpad nyugati vége 100 km-re van a brit partoktól, a keleti vége 125 km-re Dániától. E névvel illette Bryony J. Coles archeológus az 1998-ban archeológiailag azonosított, víz alá került szárazföldi területeket.

Az elnevezést már korábban használták Németországban, ahol a nemzetiszocialista ideológusok archeológiai és geológiai bizonyítékok nélkül igyekeztek itt az ideális germán őshazát elhelyezni.

Topográfia 

A Dogger-föld területe  éve (Kr. e. 8000 körül) mintegy  volt és összekötötte a mai Anglia keleti partjait Dániával, Németországgal és Hollandiával.

A pleisztocén kezdetén és a Würm-glaciális előtt a Rajna a Dogger-padtól északra torkollott az Atlanti-óceánba. Erre utalnak a 65 millió évvel ezelőtti kőzetliszt lerakódások a kainozoikum idejéből Kelet-Anglia területén. A  legutóbbi eljegesedés során az Északi-tenger Dogger-pad és La Manche közötti déli részét beltenger borította, melybe a Temze, a Maas és a Rajna torkolltak, és ahova gleccserek vize is került. A beltengernek az akkor még szárazon lévő La Manche-on át volt lefolyása az Atlanti-óceán felé, és ez számított akkoriban Európa legnagyobb folyójának.

A Würm-glaciális idején a gleccserek jege hatalmas mennyiségű vizet tartalmazott, aminek következtében a tengerszint 120 méterrel alacsonyabban volt a mainál, és így 12 000 évvel ezelőtt az Északi-tenger déli partvonala 600 km-rel északabbra húzódott. A mai Északi-tenger déli részét a középső kőkorszakban a Dogger-földnek nevezett szárazföldi terület borította. Eddig a területig a Würm-glaciális idején többnyire nem ért el az északi jégtakaró. Permafroszt talajon kialakult tundra borította és a szoliflukció dombos tájat alakított ki. A Würm-glaciális végén a tengerszint még 60 méterrel volt alacsonyabban a mainál, és a partvonal továbbra is a Doggerlandtól északra húzódott, a Brit-szigetek és a kontinens összefüggő szárazföldet képeztek.

A tengerelöntés 
A holocén kezdetekori felmelegedés idején két évezred alatt (kb. - évvel ezelőtt) a tengerszint 35 méterrel emelkedett (60-ról 25 méterrel alacsonyabbra a maihoz képest), ami nagyjából két centiméteres évenkénti átlagnak felel meg. Ezt a változást az észak-amerikai jégpajzs (laurentiai jégpajzs) összeomlása idézte elő, mely akkor a legnagyobb összefüggő jégtakaró volt az északi féltekén. Ennek következtében a középső holocén során a tengerszint összesen 120 méterrel emelkedett (a jégkorszak legalacsonyabb tengerszintjéhez képest). Ezzel nagy kiterjedésű partvidékek kerültek víz alá és végül kialakult a mai partvonal. Emellett az Atlanti-óceánt határoló egyes medencék is feltöltődtek, ami által peremtengerek jöttek létre.

A gyorsan emelkedő Északi-tenger ellepte a Dogger-föld partjait, míg csak a legmagasabb részei maradtak szárazon, szigeteket képezve. E szigeteket egyes feltételezések szerint mintegy 8200 évvel ezelőtt legalább négy, egymást követő, 8-9 méter magas cunami árasztotta el, melyeket a Storegga földcsuszamlás gerjesztett. A tengerszint emelkedése ezt követően lassabb ütemű volt. A Watt-tenger ugyanebben az időben keletkezett és a létrejötte utáni időkben erősebb tengerszint-emelkedések és csökkenések váltották egymást.

7000 évvel ezelőtt (esetleg még korábban) a dán szigeteket és a Brit-szigeteket a tengervíz emelkedése elválasztotta a kontinenstől egy sor pusztító vihardagály kíséretében.

A kutatás története 

Korábban már nagy figyelmet keltettek a nagyobb áradások után a dagály által lerakott iszapban visszamaradt fatörzsek. Ezeket a fatörzseket a 20. századig is Noé erdeinek nevezték a britek, és felbukkanásuk számos spekulációra adott alkalmat.

Mióta az Északi-tengeren rendszeressé vált a vontatóhálós halászat, időnként szárazföldi állatok maradványai akadnak beléjük. Clement Reid paleobotanikus a 19. század végén hozzálátott a szokatlan leletek tanulmányozásához, és igyekezett a partvonalat, valamint a folyók medreit rekonstruálni.

1931 szeptemberében halászok a vontatóhálóikban egy nagydarab tőzeget találtak, melyben egy 21,6 cm hosszú, történelem előtti időkből származó, csontból készített és művészien díszített szigony rejlett. A díszítések keletkezését a szénizotópos kormeghatározás alapján Kr. e. -re teszik.

Bryony J. Coles, az Exeteri Egyetem archeológiai fakultásának magándocense 1998-ban hozta nyilvánosságra a kutatásainak első eredményeit, és indította el a Doggerland Projectet, mely a víz alá került területek további interdiszciplináris kutatását támogatta. Ennek súlypontja az Északi-tenger geológiai vizsgálata, valamint az abból nyert információ interpretációja az őskőkorszaktól az újkőkorszakig terjedően az észak-európai népesség kultúrtörténetének vonatkozásában. Az első eredmény a Doggerland számítógépes modelljének megalkotása volt, következő lépésként pedig a lehetséges lelőhelyek célzott víz alatti archeológiai vizsgálatát készítik elő.

A Birminghami Egyetem 2007-ben a Mapping Doggerland kutatási projektjének keretében a Visual and Spatial Technology Centre (VISTA) munkatársaival együtt egy -es lapos földtömeg számítógépes képét alkották meg.

A képen láthatóvá vált a folyómedrek szerteágazó hálózata, számos kis tó és egy édesvizet tartalmazó beltenger. A projektek adatait a norvég Petroleum Geo-Services ASA (PGS) cég szolgáltatta, melynek a tengerfenék geofizikai vizsgálata a fő tevékenysége. A Dogger-pad számos folyója közül kirajzolódott az iszap alatt 10 méterrel egykor futó, Fred Shotton után elnevezett folyó medre, valamint az Outer Silver Pit névvel jelölt beltenger, mely később több folyó nagy deltatorkolatává alakult át, és még ma is kivehető az Északi-tenger alján völgyként.

2001-ben egy  évvel ezelőtt élt neandervölgyi ember koponyájának egy darabja került felszínre a Middeldiepből, a Zeeland partjaitól 16 km-re lévő területről az Északi-tengerben. A leletet 2009-ben kiállították Leidenben.

2011 augusztusában a német kormányzat megbízást adott a bremerhaveni Német Hajózási Múzeumnak (Deutsches Schiffahrtsmuseum) az Északi-tenger archeológiai felmérésére a 12 mérföldes zónán túlmenően is, mivel a tervezett szélparkok területén számos lelőhely veszélyeztetve van.

A brit Királyi Társaság 2012-es nyári összejövetelén bemutatták a Doggerland atlaszát. A térképek szerint a Doggerland jóval nagyobb kiterjedésű, mint eddig gondolták.

Kultúrtörténeti jelentősége 

A középső kőkorszakban élő emberek számára a Dogger-pad egy 90 méter magas, hosszan elnyúló magaslat volt. Az európai kontinensen még a visszahúzódó jégpáncél nyomai voltak láthatók, így e terület a mezolitikum idején,  évvel ezelőttig optimális körülményeket biztosíthatott a megtelepedő emberek számára. A holocén idején történő felmelegedéskor az északra visszaszoruló jégkorszaki tundra növényzetét egyre inkább nyírfák és tűnyalábos fenyők erdősége váltotta fel.

Az eddigi kutatások olyan földterületre engednek következtetni, amely egyes régészeti leletek szerint  éve középső kőkorszaki vadászó-gyűjtögető közösségek által volt lakott.

A tajgához hasonlító vidék a középső kőkorszak idején optimális életfeltételeket biztosított az állatok és növények számára. Különösen a számos folyó és a beltenger partja mentén volt bőséges az élelemforrás, ahol a halászat is jelentős lehetett. A mezolitikum idején a közép-európai emberek az őskőkorszak idején hordákra folytatott vadászattal szemben főként magányos zsákmányállatokra vadásztak, és emellett növényekkel táplálkoztak.

A letelepedési viszonyokat az időszakos lakóhelyek vízpartok és vízfolyások mentén való növekvő koncentráltsága, valamint az egyre inkább hierarchikusan tagozódó társadalmi struktúrák miatt egyre kevésbé a helyváltoztató mozgás jellemezte.

A Dogger-föld mintegy  évvel ezelőtt tűnt el. Előbb a tóparti mezők lettek túl sósak és egyre nyirkosabbak, míg teljesen el nem lepte őket a tenger, és a középső kőkorszaki lakók új otthont kellett keressenek maguknak. A jégkorszaki gleccserek visszahúzódásával a tengerek szintje emelkedni kezdett, így egyrészt a lakható területek zsugorodtak, máshol viszont a jégmezők visszahúzódásával újak keletkeztek.

Videók 

BBC – Walking with the Beasts (2001)
BBC Channel 4 – Britains Drowned World – Time Team (2007 április 24.)

Fordítás

Irodalom 
 V. Gaffney, K. Thomson, S. Fitch (Kiad.): Mapping Doggerland. The Mesolithic Landscapes of the Southern North Sea. In: Archaeopress, Oxford 2007, .
 B. J. Coles: Doggerland, the cultural dynamics of a shifting coastline. In: K. Pye, S. R. L. Allen (Hrsg.): Coastal and Estuarine Environments. Sedimentology, Geomorphology and Geoarchaeology. In: Geological Society Special Publication Nr. 175, 2000, 393–401. o., .
 B. J. Coles: Doggerland’s loss and the Neolithic. In: B. Coles, J. Coles, M. Schon Jorgensen (Kiad.): Bog Bodies, Sacred Sites and Wetland Archaeology. WARP Occasional Paper 12. Exeter 1999, 51–57. o., .
 B. J. Coles: Doggerland, a speculative survey. In: Proceedings of the Prehistoric Society. Awarded Baguley Prize, London 1998, 45–81. o., .
 Laura Spinney: Archaeology. The lost world. In: Nature. 2008,454, Juli 2008, 151–153. o., .
 Simon Fitch, Vince Gaffney, Ken Thomson: In sight of Doggerland: From speculative survey to landscape exploration. In: Internet Archaeology 22, Nr. 3, 2. Oktober 2007.

Linkek 

 Xavér és a geomorfológia (magyar)
 A VISTA számítógépes modellezésének prezentációja és eredményei (angol)
 Nature 454, Juli 2008, S. 151–153, Archaeology, Laura Spinney: The lost world (angol)
 The University of Exeter, Department of Archaeology: Doggerland Project (angol)
 University of Birmingham: North Sea Paleolandscapes  (angol)
 Doggerland on Zinken (holland)
 Doggerland: A project aiming to mark Doggerland on the contemporary map of Europe (angol)

Jegyzetek 

Ősföldrajz
A Dogger-föld – avagy Doggerland – egy földterület megjelölése , mely a legutóbbi eljegesedés ( Würm-glaciális ) során összefüggő földtömeget képezett a Brit-szigetek és a kontinens között , és ahol pár évezreden át közép-kőkori vadászó-gyűjtögető csoportok laktak . Elnevezés eredete A Dogger-föld megnevezés az Északi-tenger egyik nagy kiterjedésű homokpadjából , a Dogger-padból ered ( Doggerbank – Doggerland ) . E homokpad nyugati végekm-re van a brit partoktól , a keleti végekm-re Dániától . E névvel illette Bryony J. Coles archeológus azban archeológiailag azonosított , víz alá került szárazföldi területeket . Az elnevezést már korábban használták Németországban , ahol a nemzetiszocialista ideológusok archeológiai és geológiai bizonyítékok nélkül igyekeztek itt az ideális germán őshazát elhelyezni . Topográfia A Dogger-föld területe éve ( Kr. e.körül ) mintegy volt és összekötötte a mai Anglia keleti partjait Dániával , Németországgal és Hollandiával . A pleisztocén kezdetén és a Würm-glaciális előtt a Rajna a Dogger-padtól északra torkollott az Atlanti-óceánba . Erre utalnak amillió évvel ezelőtti kőzetliszt lerakódások a kainozoikum idejéből Kelet-Anglia területén . A legutóbbi eljegesedés során az Északi-tenger Dogger-pad és La Manche közötti déli részét beltenger borította , melybe a Temze , a Maas és a Rajna torkolltak , és ahova gleccserek vize is került . A beltengernek az akkor még szárazon lévő La Manche-on át volt lefolyása az Atlanti-óceán felé , és ez számított akkoriban Európa legnagyobb folyójának . A Würm-glaciális idején a gleccserek jege hatalmas mennyiségű vizet tartalmazott , aminek következtében a tengerszintméterrel alacsonyabban volt a mainál , és így000 évvel ezelőtt az Északi-tenger déli partvonalakm-rel északabbra húzódott . A mai Északi-tenger déli részét a középső kőkorszakban a Dogger-földnek nevezett szárazföldi terület borította . Eddig a területig a Würm-glaciális idején többnyire nem ért el az északi jégtakaró . Permafroszt talajon kialakult tundra borította és a szoliflukció dombos tájat alakított ki . A Würm-glaciális végén a tengerszint mégméterrel volt alacsonyabban a mainál , és a partvonal továbbra is a Doggerlandtól északra húzódott , a Brit-szigetek és a kontinens összefüggő szárazföldet képeztek . A tengerelöntés A holocén kezdetekori felmelegedés idején két évezred alatt ( kb. - évvel ezelőtt ) a tengerszintméterrel emelkedettrólméterrel alacsonyabbra a maihoz képest ) , ami nagyjából két centiméteres évenkénti átlagnak felel meg . Ezt a változást az észak-amerikai jégpajzs ( laurentiai jégpajzs ) összeomlása idézte elő , mely akkor a legnagyobb összefüggő jégtakaró volt az északi féltekén . Ennek következtében a középső holocén során a tengerszint összesenméterrel emelkedett ( a jégkorszak legalacsonyabb tengerszintjéhez képest ) . Ezzel nagy kiterjedésű partvidékek kerültek víz alá és végül kialakult a mai partvonal . Emellett az Atlanti-óceánt határoló egyes medencék is feltöltődtek , ami által peremtengerek jöttek létre . A gyorsan emelkedő Északi-tenger ellepte a Dogger-föld partjait , míg csak a legmagasabb részei maradtak szárazon , szigeteket képezve . E szigeteket egyes feltételezések szerint mintegyévvel ezelőtt legalább négy , egymást követő, méter magas cunami árasztotta el , melyeket a Storegga földcsuszamlás gerjesztett . A tengerszint emelkedése ezt követően lassabb ütemű volt . A Watt-tenger ugyanebben az időben keletkezett és a létrejötte utáni időkben erősebb tengerszint-emelkedések és csökkenések váltották egymást . 7000 évvel ezelőtt ( esetleg még korábban ) a dán szigeteket és a Brit-szigeteket a tengervíz emelkedése elválasztotta a kontinenstől egy sor pusztító vihardagály kíséretében . A kutatás története Korábban már nagy figyelmet keltettek a nagyobb áradások után a dagály által lerakott iszapban visszamaradt fatörzsek . Ezeket a fatörzseket a századig is Noé erdeinek nevezték a britek , és felbukkanásuk számos spekulációra adott alkalmat . Mióta az Északi-tengeren rendszeressé vált a vontatóhálós halászat , időnként szárazföldi állatok maradványai akadnak beléjük . Clement Reid paleobotanikus a század végén hozzálátott a szokatlan leletek tanulmányozásához , és igyekezett a partvonalat , valamint a folyók medreit rekonstruálni . 1931 szeptemberében halászok a vontatóhálóikban egy nagydarab tőzeget találtak , melyben egy6 cm hosszú , történelem előtti időkből származó , csontból készített és művészien díszített szigony rejlett . A díszítések keletkezését a szénizotópos kormeghatározás alapján Kr. e . -re teszik . Bryony J. Coles , az Exeteri Egyetem archeológiai fakultásának magándocenseban hozta nyilvánosságra a kutatásainak első eredményeit , és indította el a Doggerland Projectet , mely a víz alá került területek további interdiszciplináris kutatását támogatta . Ennek súlypontja az Északi-tenger geológiai vizsgálata , valamint az abból nyert információ interpretációja az őskőkorszaktól az újkőkorszakig terjedően az észak-európai népesség kultúrtörténetének vonatkozásában . Az első eredmény a Doggerland számítógépes modelljének megalkotása volt , következő lépésként pedig a lehetséges lelőhelyek célzott víz alatti archeológiai vizsgálatát készítik elő . A Birminghami Egyetemben a Mapping Doggerland kutatási projektjének keretében a Visual and Spatial Technology Centre ( VISTA ) munkatársaival együtt egy -es lapos földtömeg számítógépes képét alkották meg . A képen láthatóvá vált a folyómedrek szerteágazó hálózata , számos kis tó és egy édesvizet tartalmazó beltenger . A projektek adatait a norvég Petroleum Geo-Services ASA ( PGS ) cég szolgáltatta , melynek a tengerfenék geofizikai vizsgálata a fő tevékenysége . A Dogger-pad számos folyója közül kirajzolódott az iszap alattméterrel egykor futó , Fred Shotton után elnevezett folyó medre , valamint az Outer Silver Pit névvel jelölt beltenger , mely később több folyó nagy deltatorkolatává alakult át , és még ma is kivehető az Északi-tenger alján völgyként . 2001-ben egy évvel ezelőtt élt neandervölgyi ember koponyájának egy darabja került felszínre a Middeldiepből , a Zeeland partjaitólkm-re lévő területről az Északi-tengerben . A leletetben kiállították Leidenben . 2011 augusztusában a német kormányzat megbízást adott a bremerhaveni Német Hajózási Múzeumnak ( Deutsches Schiffahrtsmuseum ) az Északi-tenger archeológiai felmérésére amérföldes zónán túlmenően is , mivel a tervezett szélparkok területén számos lelőhely veszélyeztetve van . A brit Királyi Társaságes nyári összejövetelén bemutatták a Doggerland atlaszát . A térképek szerint a Doggerland jóval nagyobb kiterjedésű , mint eddig gondolták . Kultúrtörténeti jelentősége A középső kőkorszakban élő emberek számára a Dogger-pad egyméter magas , hosszan elnyúló magaslat volt . Az európai kontinensen még a visszahúzódó jégpáncél nyomai voltak láthatók , így e terület a mezolitikum idején , évvel ezelőttig optimális körülményeket biztosíthatott a megtelepedő emberek számára . A holocén idején történő felmelegedéskor az északra visszaszoruló jégkorszaki tundra növényzetét egyre inkább nyírfák és tűnyalábos fenyők erdősége váltotta fel . Az eddigi kutatások olyan földterületre engednek következtetni , amely egyes régészeti leletek szerint éve középső kőkorszaki vadászó-gyűjtögető közösségek által volt lakott . A tajgához hasonlító vidék a középső kőkorszak idején optimális életfeltételeket biztosított az állatok és növények számára . Különösen a számos folyó és a beltenger partja mentén volt bőséges az élelemforrás , ahol a halászat is jelentős lehetett . A mezolitikum idején a közép-európai emberek az őskőkorszak idején hordákra folytatott vadászattal szemben főként magányos zsákmányállatokra vadásztak , és emellett növényekkel táplálkoztak . A letelepedési viszonyokat az időszakos lakóhelyek vízpartok és vízfolyások mentén való növekvő koncentráltsága , valamint az egyre inkább hierarchikusan tagozódó társadalmi struktúrák miatt egyre kevésbé a helyváltoztató mozgás jellemezte . A Dogger-föld mintegy évvel ezelőtt tűnt el . Előbb a tóparti mezők lettek túl sósak és egyre nyirkosabbak , míg teljesen el nem lepte őket a tenger , és a középső kőkorszaki lakók új otthont kellett keressenek maguknak . A jégkorszaki gleccserek visszahúzódásával a tengerek szintje emelkedni kezdett , így egyrészt a lakható területek zsugorodtak , máshol viszont a jégmezők visszahúzódásával újak keletkeztek . Videók BBC – Walking with the Beasts BBC Channel– Britains Drowned World – Time Teamáprilis ) Fordítás Irodalom V . Gaffney , K. Thomson , S. Fitch ( Kiad . ) : Mapping Doggerland . The Mesolithic Landscapes of the Southern North Sea . In : Archaeopress , Oxford \ . B. J. Coles : Doggerland , the cultural dynamics of a shifting coastline . In : K. Pye , S. R. L. Allen ( Hrsg . ) : Coastal and Estuarine Environments . Sedimentology , Geomorphology and Geoarchaeology . In : Geological Society Special Publication Nr.401. o. ,\ . B. J. Coles : Doggerland’s loss and the Neolithic . In : B . Coles , J. Coles , M. Schon Jorgensen ( Kiad . ) : Bog Bodies , Sacred Sites and Wetland Archaeology . WARP Occasional Paper Exeter57. o. ,\ . B. J. Coles : Doggerland , a speculative survey . In : Proceedings of the Prehistoric Society . Awarded Baguley Prize , London81. o. ,\ . Laura Spinney : Archaeology . The lost world . In : Nature.454 , Juli153. o. ,\ . Simon Fitch , Vince Gaffney , Ken Thomson : In sight of Doggerland : From speculative survey to landscape exploration . In : Internet Archaeology Nr. Oktober Linkek Xavér és a geomorfológia ( magyar ) A VISTA számítógépes modellezésének prezentációja és eredményei ( angol ) Nature Juli S.153 , Archaeology , Laura Spinney : The lost world ( angol ) The University of Exeter , Department of Archaeology : Doggerland Project ( angol ) University of Birmingham : North Sea Paleolandscapes ( angol ) Doggerland on Zinken ( holland ) Doggerland : A project aiming to mark Doggerland on the contemporary map of Europe ( angol ) Jegyzetek Ősföldrajz