A szociális dominancia elmélete
A szociális dominancia elmélete szerint minden emberi társadalom hajlamos a hierarchiába történő rendeződésre, valamint hogy a csoportközi viszonyokat befolyásoló társas attitűdök erősen függnek a szociális dominancia orientációtól, melynek lényegi tényezője az egyik csoport másik feletti uralma vagy felsőbbrendűsége.

Eredet és háttér 

A szociális dominancia elmélete (későbbiekben: SD-elmélet) Jim Sidanius és Felicia Pratto nevéhez köthető, akik 1992-ben alkották meg az emberi társadalmakban állandóan jelen lévő elnyomó csoportközi viselkedésformák magyarázatára.

A fogalom jellemzői 

Az elmélet kiindulási pontja, hogy minden ismert - jelenleg létező és a történelemből ismert - társadalom hierarchikusan szervezett, illetve szervezett volt. Négy alapvető feltevést fogalmaz meg:
 Az emberi társadalmi rendszerek természetüknél fogva hajlamosak a csoport alapú társadalmi hierarchiák létrehozására.
 Az uralkodó csoportok túlnyomórészt férfiak.
 A társadalmi elnyomás legtöbb formája a csoport alapú társadalmi hierarchia kialakítására és fenntartására irányuló egyazon emberi hajlam kifejeződésének tekinthető.
 A szociális hierarchia a szelekció során megerősödött túlélési stratégia, amely a legtöbb főemlősnél jelen van, beleértve a homo sapienst.
Az SD-elmélet szerint ennek evolúciós okai vannak. Többek között a szűkös erőforrások elosztásakor például, ha élelemhiány alakul ki egy csoportban, akkor általános éhezéshez vezethet, azonban a hierarchia úgy segíti a csoport túlélését, hogy a státusz alapján osztják el a forrásokat, így a hierarchia alján lévők éhen halhatnak magasabb státuszúak nagy valószínűséggel túlélik, és így társadalom is megmarad. Egy másik evolúciós előny a külső csoporttal történő versengéskor jelenhet meg, például egy támadásnál a katonai szervezettségben jelenthet nagy előnyt egy csoportnak, hogy hierarchikusan szervezett-e, mivel minél szervezettebb egy csoport, annál hatékonyabban tud védekezni vagy támadni. Ezek mellett a belső konfliktusok csökkentésében is szerepe van a hierarchikus szerveződésnek, mivel az alacsonyabb rangúak hajlamosak behódolni a magasabb státuszúaknak. Az uralkodó csoport megkülönböztetése a hatalommal rendelkezők között arányosan legnagyobb számban jelenlévő egyének által történik. Fő kialakító társadalmi tényezői a halmozott egyéni- és a halmozott intézményi diszkrimináció. Egyéni diszkrimináció akkor alakul ki, amikor “A” egyén az értékek elosztásánál egyénileg tesz különbséget ”B” egyén számára a csoporttagsága alapján. Intézményi diszkriminációról pedig akkor beszélünk, ha az olyan intézmények, mint a bíróságok, iskolák, bankok, törvényhozó testületek diszkriminatív módon osztják el a társadalmi értékekkel rendelkező javakat. Az elmélet hangsúlyozza azonban, hogy az elnyomás csoportok közötti kooperáció eredménye, az alávetett csoportnak szintén aktív szerepe van benne. A szerveződés kialakulásához hozzájárulnak az ún. legitimáló mítoszok, vagyis az olyan attitűdök, értékek vagy ideológiák egész csoportja, amelyek intellektuálisan és erkölcsi alapon igazolják az elnyomást. Három fajtája van: szélsőjobboldali (pl. faji felsőbbrendűségről szóló elméletek), szélsőbaloldali (pl. Lenin elmélete a kommunista párt vezető és központi szerepéről), centrista (pl. meritokrácia, protestáns munkaerkölcs).

Az SD-elmélet empirikus igazolására végzett kutatások az alábbi eredményeket hozták, a teljesség igénye nélkül:
 Jelenleg a világban férfiuralom van, melynek oka nem csak hagyományokon, de biológiai tényezőkön is alapul, ugyanis a férfiak dominancia-orientáltabbak (melynek feltételezett oka egy bizonyos magzati androgenizációs folyamat).
 Az amerikai állami intézkedéseket az afroamerikai származásúak elleni diszkrimináció csökkentése érdekében gyakran kontraproduktívnak ítélték, mert azok státuszhatárokat feszegettek.
 A férfiakra átlagosan jellemzőbb a rasszok közötti házasság ellenzése, társadalmi rangtól függetlenül.

Az elmélet problémái

Vadászó-gyűjtögető társadalmak 
Kulturális antropológusok szerint a mezőgazdaság elterjedése (kb. i.e. 10.000) előtt békés és egalitariánus társadalmi viszonyok között vadászott és gyűjtögetett az emberiség.

Peter Gray pszichológus így ír erről cikkében:A 20. század folyamán antropológusok számos vadászó-gyűjtögető társadalmat fedeztek fel és tanulmányoztak a világ különböző szegletein, melyeket modern hatások szinte egyáltalán nem érintettek. Bárhol is találták őket - Afrikában, Ázsiában, Dél-Amerikában vagy másutt; sivatagokban vagy dzsungelekben - sok közös vonásuk volt az újkőkor előtti társadalmakkal.

Ezek az emberek körülbelül 20-50 fős kis közösségekben éltek, akik táborról táborra költöztek egy viszonylag körülhatárolt területen, követve a vadakat és az ehető növényzetet. A szomszédos csoportok békés viszonyban éltek, barátságok és rokoni szálak fűzték őket össze. A háborúskodás e társadalmak többsége számára ismeretlen volt, és ahol mégis ismert volt, az olyan harcias csoportokkal való érintkezésből adódott, amelyek nem vadászó-gyűjtögetők voltak. E társadalmak erkölcsi világképében az egyéni autonómia, az irányelvek nélküli gyereknevelés, az erőszakmentesség, a megosztás, az együttműködés és a konszenzusos döntéshozatal játszott meghatározó szerepet. Alapvető értékük, mely megalapozta az összes többit, az egyének egyenlősége volt.

Ezekben a csoportokban minden embernek egyenlően járt az élelemből, függetlenül attól, képes volt-e maga megtalálni vagy elfogni azt. Nem voltak vagyonkülönbségek, minden anyagi javat megosztottak egymás között. Senkinek nem volt joga megmondani a másiknak, mit tegyen, minden ember maga hozta meg döntéseit. A szülők még a gyerekeiknek sem parancsolhattak, a gyereknevelés irányelvek nélkül zajlott. A csoportos döntéseket konszenzussal kellett meghozni, nem volt főnök vagy "alfahím".

Kapcsolódó elméletek 

 Valós csoportkonfliktus-elmélet
 A szociális identitás elmélete
 A kétértékelmélet

Források 
Sidanius, J., Pratto, F. (1998) Az elnyomás elkerülhetetlensége és a szociális dominancia dinamikája. In Hunyady Gy. (szerk.) Történeti és politikai pszichológia szöveggyűjtemény. Budapest: Osiris. 130–164

Jegyzetek 

Pszichológia
A szociális dominancia elmélete szerint minden emberi társadalom hajlamos a hierarchiába történő rendeződésre , valamint hogy a csoportközi viszonyokat befolyásoló társas attitűdök erősen függnek a szociális dominancia orientációtól , melynek lényegi tényezője az egyik csoport másik feletti uralma vagy felsőbbrendűsége . Eredet és háttér A szociális dominancia elmélete ( későbbiekben : SD-elmélet ) Jim Sidanius és Felicia Pratto nevéhez köthető , akikben alkották meg az emberi társadalmakban állandóan jelen lévő elnyomó csoportközi viselkedésformák magyarázatára . A fogalom jellemzői Az elmélet kiindulási pontja , hogy minden ismert - jelenleg létező és a történelemből ismert - társadalom hierarchikusan szervezett , illetve szervezett volt . Négy alapvető feltevést fogalmaz meg : Az emberi társadalmi rendszerek természetüknél fogva hajlamosak a csoport alapú társadalmi hierarchiák létrehozására . Az uralkodó csoportok túlnyomórészt férfiak . A társadalmi elnyomás legtöbb formája a csoport alapú társadalmi hierarchia kialakítására és fenntartására irányuló egyazon emberi hajlam kifejeződésének tekinthető . A szociális hierarchia a szelekció során megerősödött túlélési stratégia , amely a legtöbb főemlősnél jelen van , beleértve a homo sapienst . Az SD-elmélet szerint ennek evolúciós okai vannak . Többek között a szűkös erőforrások elosztásakor például , ha élelemhiány alakul ki egy csoportban , akkor általános éhezéshez vezethet , azonban a hierarchia úgy segíti a csoport túlélését , hogy a státusz alapján osztják el a forrásokat , így a hierarchia alján lévők éhen halhatnak magasabb státuszúak nagy valószínűséggel túlélik , és így társadalom is megmarad . Egy másik evolúciós előny a külső csoporttal történő versengéskor jelenhet meg , például egy támadásnál a katonai szervezettségben jelenthet nagy előnyt egy csoportnak , hogy hierarchikusan szervezett-e , mivel minél szervezettebb egy csoport , annál hatékonyabban tud védekezni vagy támadni . Ezek mellett a belső konfliktusok csökkentésében is szerepe van a hierarchikus szerveződésnek , mivel az alacsonyabb rangúak hajlamosak behódolni a magasabb státuszúaknak . Az uralkodó csoport megkülönböztetése a hatalommal rendelkezők között arányosan legnagyobb számban jelenlévő egyének által történik . Fő kialakító társadalmi tényezői a halmozott egyéni- és a halmozott intézményi diszkrimináció . Egyéni diszkrimináció akkor alakul ki , amikor “A” egyén az értékek elosztásánál egyénileg tesz különbséget ”B” egyén számára a csoporttagsága alapján . Intézményi diszkriminációról pedig akkor beszélünk , ha az olyan intézmények , mint a bíróságok , iskolák , bankok , törvényhozó testületek diszkriminatív módon osztják el a társadalmi értékekkel rendelkező javakat . Az elmélet hangsúlyozza azonban , hogy az elnyomás csoportok közötti kooperáció eredménye , az alávetett csoportnak szintén aktív szerepe van benne . A szerveződés kialakulásához hozzájárulnak az ún. legitimáló mítoszok , vagyis az olyan attitűdök , értékek vagy ideológiák egész csoportja , amelyek intellektuálisan és erkölcsi alapon igazolják az elnyomást . Három fajtája van : szélsőjobboldali ( pl . faji felsőbbrendűségről szóló elméletek ) , szélsőbaloldali ( pl . Lenin elmélete a kommunista párt vezető és központi szerepéről ) , centrista ( pl. meritokrácia , protestáns munkaerkölcs ) . Az SD-elmélet empirikus igazolására végzett kutatások az alábbi eredményeket hozták , a teljesség igénye nélkül : Jelenleg a világban férfiuralom van , melynek oka nem csak hagyományokon , de biológiai tényezőkön is alapul , ugyanis a férfiak dominancia-orientáltabbak ( melynek feltételezett oka egy bizonyos magzati androgenizációs folyamat ) . Az amerikai állami intézkedéseket az afroamerikai származásúak elleni diszkrimináció csökkentése érdekében gyakran kontraproduktívnak ítélték , mert azok státuszhatárokat feszegettek . A férfiakra átlagosan jellemzőbb a rasszok közötti házasság ellenzése , társadalmi rangtól függetlenül . Az elmélet problémái Vadászó-gyűjtögető társadalmak Kulturális antropológusok szerint a mezőgazdaság elterjedése ( kb. i.e . 10.000 ) előtt békés és egalitariánus társadalmi viszonyok között vadászott és gyűjtögetett az emberiség . Peter Gray pszichológus így ír erről cikkében :A század folyamán antropológusok számos vadászó-gyűjtögető társadalmat fedeztek fel és tanulmányoztak a világ különböző szegletein , melyeket modern hatások szinte egyáltalán nem érintettek . Bárhol is találták őket - Afrikában , Ázsiában , Dél-Amerikában vagy másutt ; sivatagokban vagy dzsungelekben - sok közös vonásuk volt az újkőkor előtti társadalmakkal . Ezek az emberek körülbelülfős kis közösségekben éltek , akik táborról táborra költöztek egy viszonylag körülhatárolt területen , követve a vadakat és az ehető növényzetet . A szomszédos csoportok békés viszonyban éltek , barátságok és rokoni szálak fűzték őket össze . A háborúskodás e társadalmak többsége számára ismeretlen volt , és ahol mégis ismert volt , az olyan harcias csoportokkal való érintkezésből adódott , amelyek nem vadászó-gyűjtögetők voltak . E társadalmak erkölcsi világképében az egyéni autonómia , az irányelvek nélküli gyereknevelés , az erőszakmentesség , a megosztás , az együttműködés és a konszenzusos döntéshozatal játszott meghatározó szerepet . Alapvető értékük , mely megalapozta az összes többit , az egyének egyenlősége volt . Ezekben a csoportokban minden embernek egyenlően járt az élelemből , függetlenül attól , képes volt-e maga megtalálni vagy elfogni azt . Nem voltak vagyonkülönbségek , minden anyagi javat megosztottak egymás között . Senkinek nem volt joga megmondani a másiknak , mit tegyen , minden ember maga hozta meg döntéseit . A szülők még a gyerekeiknek sem parancsolhattak , a gyereknevelés irányelvek nélkül zajlott . A csoportos döntéseket konszenzussal kellett meghozni , nem volt főnök vagy " alfahím " . Kapcsolódó elméletek Valós csoportkonfliktus-elmélet A szociális identitás elmélete A kétértékelmélet Források Sidanius , J. , Pratto , F.Az elnyomás elkerülhetetlensége és a szociális dominancia dinamikája . In Hunyady Gy. ( szerk . ) Történeti és politikai pszichológia szöveggyűjtemény . Budapest : Osiris.164 Jegyzetek Pszichológia