Pirovac
Pirovac () falu és község Horvátországban Šibenik-Knin megyében.

Fekvése 
Šibenik központjától légvonalban 20, közúton 25 km-re északnyugatra, Dalmácia középső részén, a Pirovaci-öböl partján fekszik. Közigazgatásilag Kašić és Putičanje települések tartoznak hozzá.

Története 
A községhez tartozó Sveti Stjepan-szigeten már a római korban lakott település volt. Pirovac területe a középkorban a Šubić család birtoka, majd később a šibeniki püspökség és šibeniki nemesek tulajdonába került. Szép fekvése miatt Pirovac már ebben az időben a gazdagabb családok kedvelt nyári tartózkodási helye volt. Első írásos említése a šibeniki püspökség alapításakor végzett összeírásban 1298-ban történt. A 15. század elején Dalmácia többi részével együtt a Velencei Köztársaság birtoka lett. Fejlődése összefügg az Oszmán Birodalom balkáni előretörésével. 1463-ban a török elfoglalta Boszniát és az elfoglalt területekről sok menekült érkezett. A dinamikus fejlődésről számos történeti emlék tanúskodik. Az akkori településközpontban, amely akkor egy kis szigeten állt vár és védőfalak épültek. 1506-ban felépült a gótikus plébániatemplom, a plébániaház, valamint számos lakóház. 1511-ben a közeli Sveti Stjepan-szigeten, melyet ma Sustipanacnak neveznek, de a helyiek egykor Mojstarnak is hívtak felépítették a ferences kolostort. (A szigeten még a kora középkorban ahogy Alberto Fortis is írja “Viaggio in Dalmazia” című művében egy bencés kolostor állt.) A ferences harmadrendi kolostor egészen a francia megszállásig, a 19. század elejéig működött. Érdekesség, hogy a hagyomány szerint a települést egy időben Zloselonak is nevezték. A gonosz falu elnevezést azzal érdemelte ki, hogy a legenda szerint lakói a török ellen úgy védekeztek, hogy a falakról olajjal öntötték le őket. Egy másik legenda szerint a várnak bátor és ravasz védői voltak, akik különös hősiességgel védték otthonaikat. Amikor látták, hogy már csak kevesen maradtak és a töröknek nem állhatnak ellen néhányan lopva kiosontak a várból és orvul megölték a török sereg vezérét. Ezt látva a török sereg megfutamodott ezt kiáltozva: „Gonosz falu, gonosz emberek!”  Erről aztán később egy dal is született a nép ajkán. Valójában a török kétszer is elfoglalta a települést, melynek lakói a közeli Murter-szigetre menekültek, de velencei hatóságok rendeletére mindkétszer visszatértek régi lakóhelyükre. A vár a török Dalmáciából való kiűzéséig, a 17. század végéig  töltötte be szerepét. Védői között nemcsak helyiek, hanem velenceiek és görög származású zsoldosok is voltak. A védőfalakon belül egészen az I. világháború végéig állattartó emberek éltek, majd a múlt század közepén már az állatokat nem engedték itt tartani, hanem ezzel egyidejűleg megkezdték a lakóházak építését. Ezzel kezdődött meg Pivovac legújabb kori története. 1797-ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település Habsburg Birodalom része lett. 1806-ban Napóleon csapatai foglalták el és 1813-ig francia uralom alatt állt. Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett, mely az első világháború végéig tartott. A településnek 1857-ben 784, 1910-ben 1348 lakosa volt. Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság, ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság, majd Jugoszlávia része lett. Lakossága 2011-ben 1704 fő volt.

Lakosság

Nevezetességei 
Pirovac egykori védőfalainak, melyek a 16. század elején épültek és négy oldalról védték az akkori települést csak az északi oldalon láthatók maradványai. A várkaput, mely kitűnt erősségével és szépségével és amelyhez felvonóhíd vezetett, melyet éjszakánként felhúztak a többi védőfallal együtt 1884-ben lebontották.
A Kármelhegyi boldogasszony tiszteletére szentelt plébániatemplom 1506-ban épült. 1832-ben megújították és átépítették. Egyhajós, keleti-nyugati tájolású épület, félköríves apszissal. A főhomlokzat közepén található a négyszögletes, profilozott kapuzat, felette architrávval. Az architráv gótikus „Angyali üdvözlet” szobrát Bonina da Milano mester készítette.
A régi pirovaci temetőben álló Szent György templom amint azt az oldalbejárat feletti glagolita felirat is jelzi 1495-ben épült. Építtetője az akkori leghatalmasabb pirovaci család a Draganić-Vrančić család volt. A templomban egy 1447-ből származó domborműves szarkofág található, amely a šibeniki Andrija Budičić és a velencei Lorenzo Pincino a šibeniki katedrális építőinek a munkája.
A Pirovac központjában található Draganić-ház a 18. században épült a késő barokk stílusban. A Draganić család a település egyik legjelentősebb családja volt, amely 16. század elején megalapította és megerősítette települést. Az épület földszintből és két emeletből áll. Kőből épült, és csak a nagy, reprezentatív keleti homlokzatot vakolták.
A Sveti Stjepan, vagy más néven Sustipanac-szigeten 16. századi ferences kolostor maradványai találhatók. A kolostort szigeten vásárolt birtokán a pirovaci nemes Petar Draganić építtette 1510-ben, hogy szerzetesei ellássák Pirovac lakóinak lelki gondozását. A kolostor a 19. század elejéig működött, ekkor elhagyták és azóta rom. 
 A Pirovaci-öböl bővelkedik szép öblökben és strandokban. A település fő strandja a Lolić már évek óta viseli büszkén a „Kék zászló” kitüntetést, melyet csak a legtisztább és legrendezettebb strandok kaphatnak meg az országban. A jól felszerelt, homokos strand egy sétálóutcáról érhető el, ahonnan a forgalom ki van tiltva, Különösen alkalmas a gyerekes családok és a fogyatékkal élők számára. A Lolićon kívül említésre méltó még a Starine és a Miran szálloda strandja. Aki a rejtett kis öblöket szereti az elsétálhat a néhány kilométerre fekvő Prosika-öbölbe, vagy hajót bérelhet és el kirándulhat a Sustipanac-szigetre. A Pirovaci-öböl déli leágazásában a Makirina-öbölben gyógyiszapos fürdőhely is található. A gyógyiszap összetétele, minősége és mennyisége meghaladja az összes hasonló ismert helyét az országban.
Babin školj régészeti lelőhelye a Vranai-tó szélső délkeleti részén, az azonos nevű félszigeten található. A félszigetet egy két csúcsú domb alkotja. Az északi csúcs 37,7 m-es, a déli pedig 53 m-es magasságú. A leletek alapján itt őskori, késő ókori és késő középkori erődített település állt. A félsziget területén számos épületmaradvány, sáncok, lakóépületek és tumulusok maradványai találhatók. A legnagyobb számban az őskorból származó régészeti emlékek vannak. A délkeleti részen, ahol a félsziget összekapcsolódik a szárazfölddel, kettős sánc található két párhuzamos, szárazon rakott kőfal formájában, amelyek egyik partról a másikra húzódnak, és amelyek a félsziget legjelentősebb régészeti emlékét képviselik. A belső sánc hossza körülbelül 300 m, a külső része pedig kb. 260 m. A mai félszigethez vezető bekötőút a déli részén keresztezi a sáncokat. Található itt egy őskori szárazon rakott kősánc is, amely teljesen körülveszi a domb északi csúcsát. A domb déli csúcsának területén lévő tumulus szintén az őskorhoz tartozik. Az összes említett lelet a bronz és a vaskorra datálható. A késő ókor és a késő középkor időszakát egy sánc képviseli, amely a két őskorihoz képest jobban behúzódik a félsziget területére.

Gazdaság 
Pirovac Primošten, Vodice és Murter mellett a Šibeniki riviéra egyik legjelentősebb turisztikai központja. Az itt élők legfontosabb bevételi forrása a turizmus. Az ide látogatóknak apartmanok és egyéb magánszállások sokasága áll rendelkezésére. Lakói a turizmus mellett főként a hagyományos halászattal és mezőgazdasággal foglalkoznak. (Legfontosabb terményeik a meggy, a maraska meggy, az olajbogyó, a szőlő és a füge.)

Galéria

További információk
 Pirovac község hivatalos oldala 
 Pirovac turisztikai irodájának honlapja 
 Turistaisnformációk - Pirovac

Jegyzetek

Fordítás

Šibenik-Knin megye települései
Pirovac ( ) falu és község Horvátországban Šibenik-Knin megyében . Fekvése Šibenik központjától légvonalban közútonkm-re északnyugatra , Dalmácia középső részén , a Pirovaci-öböl partján fekszik . Közigazgatásilag Kašić és Putičanje települések tartoznak hozzá . Története A községhez tartozó Sveti Stjepan-szigeten már a római korban lakott település volt . Pirovac területe a középkorban a Šubić család birtoka , majd később a šibeniki püspökség és šibeniki nemesek tulajdonába került . Szép fekvése miatt Pirovac már ebben az időben a gazdagabb családok kedvelt nyári tartózkodási helye volt . Első írásos említése a šibeniki püspökség alapításakor végzett összeírásbanban történt . A század elején Dalmácia többi részével együtt a Velencei Köztársaság birtoka lett . Fejlődése összefügg az Oszmán Birodalom balkáni előretörésével.ban a török elfoglalta Boszniát és az elfoglalt területekről sok menekült érkezett . A dinamikus fejlődésről számos történeti emlék tanúskodik . Az akkori településközpontban , amely akkor egy kis szigeten állt vár és védőfalak épültek.ban felépült a gótikus plébániatemplom , a plébániaház , valamint számos lakóház.ben a közeli Sveti Stjepan-szigeten , melyet ma Sustipanacnak neveznek , de a helyiek egykor Mojstarnak is hívtak felépítették a ferences kolostort . ( A szigeten még a kora középkorban ahogy Alberto Fortis is írja “Viaggio in Dalmazia” című művében egy bencés kolostor állt . ) A ferences harmadrendi kolostor egészen a francia megszállásig , a század elejéig működött . Érdekesség , hogy a hagyomány szerint a települést egy időben Zloselonak is nevezték . A gonosz falu elnevezést azzal érdemelte ki , hogy a legenda szerint lakói a török ellen úgy védekeztek , hogy a falakról olajjal öntötték le őket . Egy másik legenda szerint a várnak bátor és ravasz védői voltak , akik különös hősiességgel védték otthonaikat . Amikor látták , hogy már csak kevesen maradtak és a töröknek nem állhatnak ellen néhányan lopva kiosontak a várból és orvul megölték a török sereg vezérét . Ezt látva a török sereg megfutamodott ezt kiáltozva : „ Gonosz falu , gonosz emberek ! ” Erről aztán később egy dal is született a nép ajkán . Valójában a török kétszer is elfoglalta a települést , melynek lakói a közeli Murter-szigetre menekültek , de velencei hatóságok rendeletére mindkétszer visszatértek régi lakóhelyükre . A vár a török Dalmáciából való kiűzéséig , a század végéig töltötte be szerepét . Védői között nemcsak helyiek , hanem velenceiek és görög származású zsoldosok is voltak . A védőfalakon belül egészen az I. világháború végéig állattartó emberek éltek , majd a múlt század közepén már az állatokat nem engedték itt tartani , hanem ezzel egyidejűleg megkezdték a lakóházak építését . Ezzel kezdődött meg Pivovac legújabb kori története.ben a Velencei Köztársaság megszűnésével a település Habsburg Birodalom része lett.ban Napóleon csapatai foglalták el ésig francia uralom alatt állt . Napóleon bukása után ismét Habsburg uralom következett , mely az első világháború végéig tartott . A településnekbenbenlakosa volt . Az I. világháború után rövid ideig az Olasz Királyság , ezután a Szerb-Horvát-Szlovén Királyság , majd Jugoszlávia része lett . Lakosságabenfő volt . Lakosság Nevezetességei Pirovac egykori védőfalainak , melyek a század elején épültek és négy oldalról védték az akkori települést csak az északi oldalon láthatók maradványai . A várkaput , mely kitűnt erősségével és szépségével és amelyhez felvonóhíd vezetett , melyet éjszakánként felhúztak a többi védőfallal együttben lebontották . A Kármelhegyi boldogasszony tiszteletére szentelt plébániatemplomban épült.ben megújították és átépítették . Egyhajós , keleti-nyugati tájolású épület , félköríves apszissal . A főhomlokzat közepén található a négyszögletes , profilozott kapuzat , felette architrávval . Az architráv gótikus „ Angyali üdvözlet” szobrát Bonina da Milano mester készítette . A régi pirovaci temetőben álló Szent György templom amint azt az oldalbejárat feletti glagolita felirat is jelziben épült . Építtetője az akkori leghatalmasabb pirovaci család a Draganić-Vrančić család volt . A templomban egyből származó domborműves szarkofág található , amely a šibeniki Andrija Budičić és a velencei Lorenzo Pincino a šibeniki katedrális építőinek a munkája . A Pirovac központjában található Draganić-ház a században épült a késő barokk stílusban . A Draganić család a település egyik legjelentősebb családja volt , amely század elején megalapította és megerősítette települést . Az épület földszintből és két emeletből áll . Kőből épült , és csak a nagy , reprezentatív keleti homlokzatot vakolták . A Sveti Stjepan , vagy más néven Sustipanac-szigeten századi ferences kolostor maradványai találhatók . A kolostort szigeten vásárolt birtokán a pirovaci nemes Petar Draganić építtetteben , hogy szerzetesei ellássák Pirovac lakóinak lelki gondozását . A kolostor a század elejéig működött , ekkor elhagyták és azóta rom . A Pirovaci-öböl bővelkedik szép öblökben és strandokban . A település fő strandja a Lolić már évek óta viseli büszkén a „ Kék zászló” kitüntetést , melyet csak a legtisztább és legrendezettebb strandok kaphatnak meg az országban . A jól felszerelt , homokos strand egy sétálóutcáról érhető el , ahonnan a forgalom ki van tiltva , Különösen alkalmas a gyerekes családok és a fogyatékkal élők számára . A Lolićon kívül említésre méltó még a Starine és a Miran szálloda strandja . Aki a rejtett kis öblöket szereti az elsétálhat a néhány kilométerre fekvő Prosika-öbölbe , vagy hajót bérelhet és el kirándulhat a Sustipanac-szigetre . A Pirovaci-öböl déli leágazásában a Makirina-öbölben gyógyiszapos fürdőhely is található . A gyógyiszap összetétele , minősége és mennyisége meghaladja az összes hasonló ismert helyét az országban . Babin školj régészeti lelőhelye a Vranai-tó szélső délkeleti részén , az azonos nevű félszigeten található . A félszigetet egy két csúcsú domb alkotja . Az északi csúcs7 m-es , a déli pedigm-es magasságú . A leletek alapján itt őskori , késő ókori és késő középkori erődített település állt . A félsziget területén számos épületmaradvány , sáncok , lakóépületek és tumulusok maradványai találhatók . A legnagyobb számban az őskorból származó régészeti emlékek vannak . A délkeleti részen , ahol a félsziget összekapcsolódik a szárazfölddel , kettős sánc található két párhuzamos , szárazon rakott kőfal formájában , amelyek egyik partról a másikra húzódnak , és amelyek a félsziget legjelentősebb régészeti emlékét képviselik . A belső sánc hossza körülbelülm , a külső része pedig kb.m . A mai félszigethez vezető bekötőút a déli részén keresztezi a sáncokat . Található itt egy őskori szárazon rakott kősánc is , amely teljesen körülveszi a domb északi csúcsát . A domb déli csúcsának területén lévő tumulus szintén az őskorhoz tartozik . Az összes említett lelet a bronz és a vaskorra datálható . A késő ókor és a késő középkor időszakát egy sánc képviseli , amely a két őskorihoz képest jobban behúzódik a félsziget területére . Gazdaság Pirovac Primošten , Vodice és Murter mellett a Šibeniki riviéra egyik legjelentősebb turisztikai központja . Az itt élők legfontosabb bevételi forrása a turizmus . Az ide látogatóknak apartmanok és egyéb magánszállások sokasága áll rendelkezésére . Lakói a turizmus mellett főként a hagyományos halászattal és mezőgazdasággal foglalkoznak . ( Legfontosabb terményeik a meggy , a maraska meggy , az olajbogyó , a szőlő és a füge . ) Galéria További információk Pirovac község hivatalos oldala Pirovac turisztikai irodájának honlapja Turistaisnformációk - Pirovac Jegyzetek Fordítás Šibenik-Knin megye települései