Lyria
|}

A TGV Lyria a Franciaországot és Svájcot összekötő TGV vasúti járatok márkaneve. A Lyria egyben egy vállalat is, amely a szolgáltatást a franciaországi SNCF és a svájci Szövetségi Vasutak személyzetének felhasználásával végzi - a személyzet egy francia és egy svájci vonatvezetőből áll a teljes útvonalon. Központja Franciaországban található.

Vállalati státusz
A társaság eredetileg az SNCF és az SBB CFF FFS közötti gazdasági érdekcsoport volt, amelynek célja a Gare de Lyon (Párizs) és Lausanne/Bern közötti TGV-szolgáltatás létrehozása volt. Ma a társaság hivatalosan a francia jog szerint korlátolt felelősségű társaság (Société par actions simplifiée / SAS). Az SNCF a tőke 74%-át, az SBB CFF FFS pedig a fennmaradó 26%-ot birtokolja.

Története
1961 közepétől a Párizs és Lausanne közötti útvonalon a Trans Europ Express Cisalpin vonatok közlekedtek, amelyek Milánóig közlekedtek tovább. Ezt a járatot 1984. január 22-én egy új TGV-járat váltotta fel három áramnemű vonófejekkel ("mozdonyokkal"), bár a járatokat Lausanne-ig visszavágták. A korábbi TEE szellemében a vonatokat nevekkel keresztelték el: Champs-Élysées, Lemano, Lutetia és Cisalpin. 1987. május 31-én a vonatközlekedés EuroCity néven újjáalakult. Ekkorra már a Bernbe közlekedő járat is elindult.

A GIE-t először 1993. május 23-án hozták létre, hogy a Párizs és Lausanne/Bern közötti szakaszokat üzemeltesse. A Genfbe irányuló szolgáltatás ekkor még nem terjedt ki. 1995-1996 telén Lausanne és Brigue között napi egy oda-vissza járatot indítottak, hogy a Rhône-völgyi síparadicsomokat kiszolgáló állomásokon is megálljanak. A többi hasonló szolgáltatást nyújtó vonathoz hasonlóan ezek a vonatok is TGV des Neiges néven közlekedtek. 1997. szeptember 28-án a szolgáltatást némileg átszervezték, és Ligne de Cœur néven újjáalakították, a gördülőállományt pedig új festéssel látták el. A Lyria nevet 2002. március 4-én alkalmazták először a szolgáltatásra. Ez a név aztán lassan az összes Franciaország és Svájc közötti TGV-járatot jelölte, és 2005 januárja körül a Párizs-Genf vonatokra is ezt a nevet alkalmazták. A genfi járat 1981 óta létezett az LGV Sud-Est részeként.

2005 végén a Lyria elszállította a 3 milliomodik utasát.

A TGV Est 2007. júniusi megnyitása után a Lyria Párizs és Zürich közötti járatai a korábbi útvonal helyett az újonnan épített vonalon közlekedtek, Strasbourg, Colmar, Mulhouse és Bázel érintésével. Ennek következtében a Párizsból induló járatok 2011-ig a Gare de l'Est pályaudvarról indultak a Gare de Lyon helyett. A szolgáltatás most már új járműveket használ, a TGV POS-t.

2011 februárjában bejelentették a szolgáltatás fejlesztését: a 19 TGV POS vonatból álló flotta megnövelt járatsűrűséget biztosít.

2010. december 12. óta a Bourg-en-Bresse-t és Bellegarde-sur-Valserine-t összekötő Haut-Bugey vonal felújításával javult a menetidő a Párizs-Genf vonalon. Addig csak a vonal nyugati része volt nyitva (Oyonnax-ig), a projektnek köszönhetően a vonal teljes hosszában helyreállt. A Párizs és Genf közötti menetidő 30 perccel, 3 óra 5 percre csökkent, és a pályakapacitás is nőtt, így a korábbi hét helyett naponta kilenc vonat közlekedhetett mindkét irányba.

2011-ben az LGV Rhin-Rhône befejezésével a Párizs és Bázel/Zürich közötti utazási idő 30 perccel csökkent, Dijon, Mulhouse és Bázel érintésével. A párizsi indulási állomás visszatért a Gare de Lyon-ra.

Járműállomány

A Párizs és Lausanne, Bern és Zürich közötti útvonalon új TGV Sud-Est három áramnemű motorvonatokat használtak, amelyek közül 7 vonat az SNCF, 2 pedig a CFF tulajdonában van (112-es és 114-es számú vonat). 2006 nyara óta minden vonatot felújítottak a jobb szolgáltatási minőség érdekében. A legnagyobb sebességet az LGV Sud-Est Aisy-sous-Thil (Dijon-tól nyugatra) és Valenton (Párizs közelében) között éri el.

A Genf felé közlekedő járatok a "klasszikus" TGV Sud-Est felszereléssel közlekedtek, azaz a TGV Duplex által leváltott kétáramú szerelvényekkel. A vonatokon - a Genfbe közlekedő vonatok kivételével - korábban a Ligne de cœur logó szerepelt; ezt 2006-ban lassan felváltotta a TGV Lyria logó, és csak a régi, piros szegélyű festés maradt meg. A CFF logó is felkerült a kocsikra 2006 áprilisában.

Az LGV Est 2007-es megnyitása óta a Bázel/Zürich felé közlekedő járatokat az új TGV POS, valamint a felújított TGV Réseau vonatokkal közlekedtették. 2012-ben a francia nemzeti vasúttársaság a TGV POS teljes flottáját átadta a Lyria-nak. 2019-ben a Lyria 30%-kal növelte a kínált férőhely-kapacitását, mivel az egyenként 355 férőhelyes egyszintes vonatokat 15 darab, egyenként 507 férőhelyes TGV kétszintes szerelvényre cserélte.

Állomások

Források

További információk

TGV
Svájc vasúti közlekedése
Vonatnemek
| } A TGV Lyria a Franciaországot és Svájcot összekötő TGV vasúti járatok márkaneve . A Lyria egyben egy vállalat is , amely a szolgáltatást a franciaországi SNCF és a svájci Szövetségi Vasutak személyzetének felhasználásával végzi - a személyzet egy francia és egy svájci vonatvezetőből áll a teljes útvonalon . Központja Franciaországban található . Vállalati státusz A társaság eredetileg az SNCF és az SBB CFF FFS közötti gazdasági érdekcsoport volt , amelynek célja a Gare de Lyon ( Párizs ) és Lausanne/ Bern közötti TGV-szolgáltatás létrehozása volt . Ma a társaság hivatalosan a francia jog szerint korlátolt felelősségű társaság ( Société par actions simplifiée / SAS ) . Az SNCF a tőke-át , az SBB CFF FFS pedig a fennmaradó-ot birtokolja . Története 1961 közepétől a Párizs és Lausanne közötti útvonalon a Trans Europ Express Cisalpin vonatok közlekedtek , amelyek Milánóig közlekedtek tovább . Ezt a járatot januárén egy új TGV-járat váltotta fel három áramnemű vonófejekkel ( " mozdonyokkal " ) , bár a járatokat Lausanne-ig visszavágták . A korábbi TEE szellemében a vonatokat nevekkel keresztelték el : Champs-Élysées , Lemano , Lutetia és Cisalpin. májusén a vonatközlekedés EuroCity néven újjáalakult . Ekkorra már a Bernbe közlekedő járat is elindult . A GIE-t először májusán hozták létre , hogy a Párizs és Lausanne/ Bern közötti szakaszokat üzemeltesse . A Genfbe irányuló szolgáltatás ekkor még nem terjedt ki.tel én Lausanne és Brigue között napi egy oda-vissza járatot indítottak , hogy a Rhône-völgyi síparadicsomokat kiszolgáló állomásokon is megálljanak . A többi hasonló szolgáltatást nyújtó vonathoz hasonlóan ezek a vonatok is TGV des Neiges néven közlekedtek. szeptemberán a szolgáltatást némileg átszervezték , és Ligne de Cœur néven újjáalakították , a gördülőállományt pedig új festéssel látták el . A Lyria nevet márciusén alkalmazták először a szolgáltatásra . Ez a név aztán lassan az összes Franciaország és Svájc közötti TGV-járatot jelölte , ésjanuárja körül a Párizs-Genf vonatokra is ezt a nevet alkalmazták . A genfi járatóta létezett az LGV Sud-Est részeként . 2005 végén a Lyria elszállította amilliomodik utasát . A TGV Est júniusi megnyitása után a Lyria Párizs és Zürich közötti járatai a korábbi útvonal helyett az újonnan épített vonalon közlekedtek , Strasbourg , Colmar , Mulhouse és Bázel érintésével . Ennek következtében a Párizsból induló járatokig a Gare de l'Est pályaudvarról indultak a Gare de Lyon helyett . A szolgáltatás most már új járműveket használ , a TGV POS-t . 2011 februárjában bejelentették a szolgáltatás fejlesztését : aTGV POS vonatból álló flotta megnövelt járatsűrűséget biztosít . 2010. december óta a Bourg-en-Bresse-t és Bellegarde-sur-Valserine-t összekötő Haut-Bugey vonal felújításával javult a menetidő a Párizs-Genf vonalon . Addig csak a vonal nyugati része volt nyitva ( Oyonnax-ig ) , a projektnek köszönhetően a vonal teljes hosszában helyreállt . A Párizs és Genf közötti menetidőperccel,órapercre csökkent , és a pályakapacitás is nőtt , így a korábbi hét helyett naponta kilenc vonat közlekedhetett mindkét irányba . 2011-ben az LGV Rhin-Rhône befejezésével a Párizs és Bázel/Zürich közötti utazási időperccel csökkent , Dijon , Mulhouse és Bázel érintésével . A párizsi indulási állomás visszatért a Gare de Lyon-ra . Járműállomány A Párizs és Lausanne , Bern és Zürich közötti útvonalon új TGV Sud-Est három áramnemű motorvonatokat használtak , amelyek közülvonat az SNCF,pedig a CFF tulajdonában vanes éses számú vonat ) .nyara óta minden vonatot felújítottak a jobb szolgáltatási minőség érdekében . A legnagyobb sebességet az LGV Sud-Est Aisy-sous-Thil ( Dijon-tól nyugatra ) és Valenton ( Párizs közelében ) között éri el . A Genf felé közlekedő járatok a " klasszikus " TGV Sud-Est felszereléssel közlekedtek , azaz a TGV Duplex által leváltott kétáramú szerelvényekkel . A vonatokon - a Genfbe közlekedő vonatok kivételével - korábban a Ligne de cœur logó szerepelt ; eztban lassan felváltotta a TGV Lyria logó , és csak a régi , piros szegélyű festés maradt meg . A CFF logó is felkerült a kocsikraáprilisában . Az LGV Estes megnyitása óta a Bázel/Zürich felé közlekedő járatokat az új TGV POS , valamint a felújított TGV Réseau vonatokkal közlekedtették.ben a francia nemzeti vasúttársaság a TGV POS teljes flottáját átadta a Lyria-nak.ben a Lyria-kal növelte a kínált férőhely-kapacitását , mivel az egyenkéntférőhelyes egyszintes vonatokatdarab , egyenkéntférőhelyes TGV kétszintes szerelvényre cserélte . Állomások Források További információk TGV Svájc vasúti közlekedése Vonatnemek