Hallókészülék
A hallókészülék egy eszköz, melynek célja, hogy javítsa viselője hallását. A hallókészülékek a legtöbb országban orvosi eszközöknek számítanak és eszerint is szabályozzák őket. A hallókészülék elsődleges feladata a beszéd érthetővé tétele, még zajos környezetben is.

Az olyan korai hallássegítő eszközök, mint a fültrombita, egyszerű passzív erősítőként szolgáltak, amelyek a hangenergiát összegyűjtötték és a hallójáratba továbbították. A modern eszközök ezzel szemben digitális elektroakusztikus rendszerek, amelyek a környezet hangjait alakítják át a hallásérült személy egyéni preferenciái szerint, érthetőbbé vagy kellemesebbé téve a beszédet az audiometriai és kognitív szabályok szerint. Az ilyen jellegű hangfeldolgozás komolyan átalakíthatja az eredeti hangot, például úgy, hogy lokalizálja a hang forrását és segíti a felhasználót a valós térhallásban. A készülékek képesek hatékony zajcsillapításra, szélzaj-csökkentésre, frekvenciakompresszióra, illetve gerjedésgátlásra a minél jobb beszédértés elérése érdekében. A mai modern (smart-, vagy okos-) eszközök képesek kommunikálni egymással, kapcsolódhatnak telefonokhoz, illetve más mobileszközökhöz a kommunikáció megkönnyítése érdekében. 
 
A digitális technológia, amely lehetővé tette a gyors és egyre nagyobb számítókapacitású eszközök megjelenését, a készülék a hallásveszteségnek megfelelően erősíti az egyes frekvenciákat, figyelembe véve a halk, vagy hangos beszédet, az erős vagy halk környezeti zajt. 

Az – általában 3 – különböző bemeneti szint (50-70-90dB, vagy 40-60-80dB) erősítéséért egy kompresszor (WDRC – Wide Dynamic Range Compressor) felelős, ami a halk hangokat jobban, a hangosabbakat kevésbé vagy egyáltalán nem erősíti. 

A modern hallókészülékeket a halláskárosodásnak, a viselő testi adottságainak és életstílusának megfelelően kell konfigurálni. Ezt az audiológusok által végzett folyamatot illesztésnek nevezzük. Az, hogy a hallókészülék mennyire képes javítani a viselő hallásán, az illesztés minőségén, de legfőképpen a hallókészülék helyes kiválasztásán múlik.

Használatuk 

A hallókészülékek ugyan nem képesek a hallásvesztés helyreállítására, de egy jól kiválasztott és beállított hallókészülékkel teljes életet élhet viselőjük.  A hallókészülékek hatékonyságát két fő tényező minimalizálhatja:

 Ha az elsődleges hallókérget nem éri rendszeres stimuláció, az agyterület olyan sejteket veszíthet, amelyek a hangfeldolgozásért felelnek. Minél magasabb fokú a halláskárosodás, annál több sejt veszhet el.
 A belső fülben található érzékeny szőrsejtek sérülése nagyothallást eredményezhet. Ez gyakran a beszédértés képességének csökkenésével jár együtt, amelyen a hang egyszerű felerősítése nem segít.

Típusai 

A hallókészülékeknek számos méretben, teljesítményben és felépítésben különböző típusa létezik. Ezek közé tartoznak többek között:

Testen viselhető készülékek 

A legelső hallókészülék-típus, amelyet Harvey Fletcher talált fel a Bell Laboratories alkalmazottjaként. Az ilyen típusú készülékek egy a testen viselhető készülékházból és egy a fülbe helyezhető illesztékből állnak, amelyben általában egy miniatűr hangszóró található. Hátrányuk volt a magas torzítás és zaj, illetve a mikrofon elhelyezkedése, hiszen az messze a fültől, a testen, nyakban elhelyezhető készülékházban volt. Előnye a magas erősítés, az alacsony visszacsatolás érzékenység, és az egyszerű kezelhetőség.

Fül mögötti készülékek 

Ezek a készülékek általában egy készülékházból, könyökből, illesztékből, illetve a könyök és az illeszték közötti csőből állnak. Minden egység helyes kiválasztása elengedhetetlenül fontos a komplett rendszer minősége szempontjából. A házban található az elektronika, a mikrofon(ok) és általában a  hangszóró. A ház a fülkagyló mögött kap helyet. A fül mögötti készülékek családjához tartoznak az úgynevezett „hangszóró a fülben” hallókészülékek (RIE, RITE, RIC). Ebben az esetben a hangszóró a fülben található, míg az elektronika változatlanul a fül mögötti házban. A technológia lehetővé teszi, hogy egyes esetekben, amikor a felhasználó hallásvesztesége megengedi, a hallójáratot nem zárják le teljesen, hanem úgynevezett „nyitott illesztést” alkalmaznak.

A nyitott illesztésnél normál hallókészülék esetén egy ún. vékony csővel és egy speciális nyitott dome-mal dolgoznak, míg a RIE esetében a hangszóróra kerülhet a nyitott dome. A készülék mindkét esetben a fül mögött található. Hátrányuk, hogy a lezárt hallójárat és a mikrofonok fül mögötti elhelyezkedése miatt elveszik a természetes hallás esetében oly fontos „pinna effektust”, amely segíti a természetes lokalizációt.
 
Előnyeik a jó kezelhetőség, alacsony meghibásodási arány, a nagyobb elérhető teljesítmény. A kis-közepes hallásveszteségtől a hallásmaradványos hallókészülékig alkalmazzák.

Hallójárati készülékek 

Ezeket a készülékeket a külső fülkagylóban helyezik el. A fülben elhelyezett készülékeket egyéni lenyomatvétel alapján készítik a páciens füléhez. Használhatóak az enyhétől a súlyos hallásvesztésig. 

A hallójáratban elhelyezett készülékek kisebbek és csak a külsőfül alsó felét foglalják el, így nem láthatóak szemtől szembeni beszélgetéskor. Ezeknek léteznek különféle méretű a hallójáratban elhelyezett változataik is (IIC, CIC, MIC, ITC, ITE).
Az illesztés során az audiológus lenyomatot vesz a páciens füléről.

A gyártást végezhetik hagyományos eljárással, amikor a lenyomatot gépi erővel, de kézzel megmunkálva készítik elő, vagy egy szintén kézzel, de egy speciális UVA technológiát használva készítik el a hallójárati készülék házát. 

A ház ma már elkészíthető a jelenlegi csúcstechnológiát képviselő 3D rendszer segítségével is. 

Ebben az esetben egy speciális CAD rendszer segítségével szkennelik a lenyomatot, így egy 3D-modellt hozva létre a külső fülről, majd a modell alapján kerül kinyomtatásra a készülék ház. 

A hallójárati készülékek előnye a „pinna effektus” megtartása, a természeteshez közelebbi hangzás. Hátrányuk a nagyobb szervizigény.

Láthatatlan hallójárati készülékek (IIC) 

Ezek a készülékek teljesen a hallójáratban helyezkednek el, így gyakorlatilag észrevehetetlenek. A készülékeket egyedi és univerzális formában gyártják. Mérettől függően egyes típusai távolról vezérelhetőek akár mobiltelefonról is, anélkül, hogy a készüléket el kellene távolítani a beállításokhoz.

Tartósan viselhető hallókészülékek 

Ezeket a típusokat nem-sebészeti úton egy hallásgondozó helyezi el a páciens fülében. Egyhuzamban 1-3 hónapig is viselhetően anélkül, hogy el kellene őket távolítani. Puha anyagból készültek, hogy minden felhasználó kényelmesen viselhesse őket, és általában az enyhétől a közepesen súlyosig terjedő hallásvesztéssel élőknek ajánlják őket.

Nyitott illesztésű készülékek 

A nyitott illesztésű hallókészülékek kicsi fül mögött elhelyezett típusok, amelyek kisebb hatással vannak a hallójárati rezonanciáira, mivel azt amennyire csak lehet, szabadon hagyják. A készülék a fül mögötti helyezkedik el. Céljuk, hogy csökkentsék az okklúziós hatást, ugyanakkor csak közepesen súlyos magas frekvenciás hallásvesztés esetén alkalmazhatóak eredményesen.

Technológia

Kompatibilitás a mobiltelefonokkal 

Egy hallókészülék és egy mobiltelefon kompatibilis lehet egymással, ha összekapcsolhatóak olyan módon, hogy az tiszta, jól érthető hangot eredményezzen. A hallókészülékek és telefonok többféle módon kapcsolódhatnak egymáshoz:

 Akusztikusan: a telefon hangszórójából származó hangot érzékeli a hallókészülék mikrofonja.
 Elektromágnesesen: a telefon hangszórójának jelét a hallókészülékben található hallótekercs (telecoil) fogja fel.
 A 2.4 GHz-es adatátviteli protokoll használatával, amikor a hallókészülék, televízió, laptop, vagy akár mobiltelefon közvetlenül kapcsolódhat egymáshoz.

Vezeték nélküli hallókészülékek 

A legújabb hallókészülék-típusok között ma már sok vezeték nélküli is található. Az ilyen készülékek használatakor a két fülön elhelyezett készülékek vezeték nélküli kapcsolaton keresztül kommunikálnak egymással, így automatikusan egyszerre változtathatják meg környezeti beállításaikat és akár hangot is továbbíthatnak egyik oldalról a másikra.

Az FM technológia egy jó alternatíva a hallássérült emberek rehabilitációjára, azonban egyre több lehetőséggel, egyszerűbb kezelhetőséggel kecsegtet a 2.4 GHz-es technológia, melyet egyre több hallássérült, hallókészülék viselő fedez fel magának.

Jegyzetek 

Orvosi eszközök
Halláskárosodás
A hallókészülék egy eszköz , melynek célja , hogy javítsa viselője hallását . A hallókészülékek a legtöbb országban orvosi eszközöknek számítanak és eszerint is szabályozzák őket . A hallókészülék elsődleges feladata a beszéd érthetővé tétele , még zajos környezetben is . Az olyan korai hallássegítő eszközök , mint a fültrombita , egyszerű passzív erősítőként szolgáltak , amelyek a hangenergiát összegyűjtötték és a hallójáratba továbbították . A modern eszközök ezzel szemben digitális elektroakusztikus rendszerek , amelyek a környezet hangjait alakítják át a hallásérült személy egyéni preferenciái szerint , érthetőbbé vagy kellemesebbé téve a beszédet az audiometriai és kognitív szabályok szerint . Az ilyen jellegű hangfeldolgozás komolyan átalakíthatja az eredeti hangot , például úgy , hogy lokalizálja a hang forrását és segíti a felhasználót a valós térhallásban . A készülékek képesek hatékony zajcsillapításra , szélzaj-csökkentésre , frekvenciakompresszióra , illetve gerjedésgátlásra a minél jobb beszédértés elérése érdekében . A mai modern ( smart- , vagy okos- ) eszközök képesek kommunikálni egymással , kapcsolódhatnak telefonokhoz , illetve más mobileszközökhöz a kommunikáció megkönnyítése érdekében . A digitális technológia , amely lehetővé tette a gyors és egyre nagyobb számítókapacitású eszközök megjelenését , a készülék a hallásveszteségnek megfelelően erősíti az egyes frekvenciákat , figyelembe véve a halk , vagy hangos beszédet , az erős vagy halk környezeti zajt . Az – általában– különböző bemeneti szint90dB , vagy80dB ) erősítéséért egy kompresszor ( WDRC – Wide Dynamic Range Compressor ) felelős , ami a halk hangokat jobban , a hangosabbakat kevésbé vagy egyáltalán nem erősíti . A modern hallókészülékeket a halláskárosodásnak , a viselő testi adottságainak és életstílusának megfelelően kell konfigurálni . Ezt az audiológusok által végzett folyamatot illesztésnek nevezzük . Az , hogy a hallókészülék mennyire képes javítani a viselő hallásán , az illesztés minőségén , de legfőképpen a hallókészülék helyes kiválasztásán múlik . Használatuk A hallókészülékek ugyan nem képesek a hallásvesztés helyreállítására , de egy jól kiválasztott és beállított hallókészülékkel teljes életet élhet viselőjük . A hallókészülékek hatékonyságát két fő tényező minimalizálhatja : Ha az elsődleges hallókérget nem éri rendszeres stimuláció , az agyterület olyan sejteket veszíthet , amelyek a hangfeldolgozásért felelnek . Minél magasabb fokú a halláskárosodás , annál több sejt veszhet el . A belső fülben található érzékeny szőrsejtek sérülése nagyothallást eredményezhet . Ez gyakran a beszédértés képességének csökkenésével jár együtt , amelyen a hang egyszerű felerősítése nem segít . Típusai A hallókészülékeknek számos méretben , teljesítményben és felépítésben különböző típusa létezik . Ezek közé tartoznak többek között : Testen viselhető készülékek A legelső hallókészülék-típus , amelyet Harvey Fletcher talált fel a Bell Laboratories alkalmazottjaként . Az ilyen típusú készülékek egy a testen viselhető készülékházból és egy a fülbe helyezhető illesztékből állnak , amelyben általában egy miniatűr hangszóró található . Hátrányuk volt a magas torzítás és zaj , illetve a mikrofon elhelyezkedése , hiszen az messze a fültől , a testen , nyakban elhelyezhető készülékházban volt . Előnye a magas erősítés , az alacsony visszacsatolás érzékenység , és az egyszerű kezelhetőség . Fül mögötti készülékek Ezek a készülékek általában egy készülékházból , könyökből , illesztékből , illetve a könyök és az illeszték közötti csőből állnak . Minden egység helyes kiválasztása elengedhetetlenül fontos a komplett rendszer minősége szempontjából . A házban található az elektronika , a mikrofon( ok ) és általában a hangszóró . A ház a fülkagyló mögött kap helyet . A fül mögötti készülékek családjához tartoznak az úgynevezett „ hangszóró a fülben” hallókészülékek ( RIE , RITE , RIC ) . Ebben az esetben a hangszóró a fülben található , míg az elektronika változatlanul a fül mögötti házban . A technológia lehetővé teszi , hogy egyes esetekben , amikor a felhasználó hallásvesztesége megengedi , a hallójáratot nem zárják le teljesen , hanem úgynevezett „ nyitott illesztést” alkalmaznak . A nyitott illesztésnél normál hallókészülék esetén egy ún. vékony csővel és egy speciális nyitott dome-mal dolgoznak , míg a RIE esetében a hangszóróra kerülhet a nyitott dome . A készülék mindkét esetben a fül mögött található . Hátrányuk , hogy a lezárt hallójárat és a mikrofonok fül mögötti elhelyezkedése miatt elveszik a természetes hallás esetében oly fontos „ pinna effektust” , amely segíti a természetes lokalizációt . Előnyeik a jó kezelhetőség , alacsony meghibásodási arány , a nagyobb elérhető teljesítmény . A kis-közepes hallásveszteségtől a hallásmaradványos hallókészülékig alkalmazzák . Hallójárati készülékek Ezeket a készülékeket a külső fülkagylóban helyezik el . A fülben elhelyezett készülékeket egyéni lenyomatvétel alapján készítik a páciens füléhez . Használhatóak az enyhétől a súlyos hallásvesztésig . A hallójáratban elhelyezett készülékek kisebbek és csak a külsőfül alsó felét foglalják el , így nem láthatóak szemtől szembeni beszélgetéskor . Ezeknek léteznek különféle méretű a hallójáratban elhelyezett változataik is ( IIC , CIC , MIC , ITC , ITE ) . Az illesztés során az audiológus lenyomatot vesz a páciens füléről . A gyártást végezhetik hagyományos eljárással , amikor a lenyomatot gépi erővel , de kézzel megmunkálva készítik elő , vagy egy szintén kézzel , de egy speciális UVA technológiát használva készítik el a hallójárati készülék házát . A ház ma már elkészíthető a jelenlegi csúcstechnológiát képviselő rendszer segítségével is . Ebben az esetben egy speciális CAD rendszer segítségével szkennelik a lenyomatot , így egy-modellt hozva létre a külső fülről , majd a modell alapján kerül kinyomtatásra a készülék ház . A hallójárati készülékek előnye a „ pinna effektus” megtartása , a természeteshez közelebbi hangzás . Hátrányuk a nagyobb szervizigény . Láthatatlan hallójárati készülékek ( IIC ) Ezek a készülékek teljesen a hallójáratban helyezkednek el , így gyakorlatilag észrevehetetlenek . A készülékeket egyedi és univerzális formában gyártják . Mérettől függően egyes típusai távolról vezérelhetőek akár mobiltelefonról is , anélkül , hogy a készüléket el kellene távolítani a beállításokhoz . Tartósan viselhető hallókészülékek Ezeket a típusokat nem-sebészeti úton egy hallásgondozó helyezi el a páciens fülében . Egyhuzambanhónapig is viselhetően anélkül , hogy el kellene őket távolítani . Puha anyagból készültek , hogy minden felhasználó kényelmesen viselhesse őket , és általában az enyhétől a közepesen súlyosig terjedő hallásvesztéssel élőknek ajánlják őket . Nyitott illesztésű készülékek A nyitott illesztésű hallókészülékek kicsi fül mögött elhelyezett típusok , amelyek kisebb hatással vannak a hallójárati rezonanciáira , mivel azt amennyire csak lehet , szabadon hagyják . A készülék a fül mögötti helyezkedik el . Céljuk , hogy csökkentsék az okklúziós hatást , ugyanakkor csak közepesen súlyos magas frekvenciás hallásvesztés esetén alkalmazhatóak eredményesen . Technológia Kompatibilitás a mobiltelefonokkal Egy hallókészülék és egy mobiltelefon kompatibilis lehet egymással , ha összekapcsolhatóak olyan módon , hogy az tiszta , jól érthető hangot eredményezzen . A hallókészülékek és telefonok többféle módon kapcsolódhatnak egymáshoz : Akusztikusan : a telefon hangszórójából származó hangot érzékeli a hallókészülék mikrofonja . Elektromágnesesen : a telefon hangszórójának jelét a hallókészülékben található hallótekercs ( telecoil ) fogja fel . A4 GHz-es adatátviteli protokoll használatával , amikor a hallókészülék , televízió , laptop , vagy akár mobiltelefon közvetlenül kapcsolódhat egymáshoz . Vezeték nélküli hallókészülékek A legújabb hallókészülék-típusok között ma már sok vezeték nélküli is található . Az ilyen készülékek használatakor a két fülön elhelyezett készülékek vezeték nélküli kapcsolaton keresztül kommunikálnak egymással , így automatikusan egyszerre változtathatják meg környezeti beállításaikat és akár hangot is továbbíthatnak egyik oldalról a másikra . Az FM technológia egy jó alternatíva a hallássérült emberek rehabilitációjára , azonban egyre több lehetőséggel , egyszerűbb kezelhetőséggel kecsegtet a4 GHz-es technológia , melyet egyre több hallássérült , hallókészülék viselő fedez fel magának . Jegyzetek Orvosi eszközök Halláskárosodás