Doggerbanki csata (1781)
Az 1781. augusztus 5-én lezajlott doggerbanki csata (, ) a negyedik angol–holland háború (az amerikai függetlenségi háború részkonfliktusa) egyik tengeri ütközete volt az Északi-tengeren a Dogger-pad (Doggerbank) vizein. A sok áldozatot követelő összecsapásban egy Hyde Parker altengernagy vezette brit hajóraj csapott össze a Johan Zoutman holland altengernagy vezette konvojokat kísérő hajórajjal.

Előzmények 
1780 decemberében Nagy-Britannia hadat üzent a Hollandiának és ezzel bevonták az amerikai függetlenségi háborúba. A hollandok évek óta támogatták az amerikaiakat és francia ellátmányokat is eljuttattak hozzájuk. A hadüzenet azt jelentette, hogy a balti-tengeri kereskedelmük – mely révén a britek a hajóikhoz szükséges faanyag nagy részére szert tettek – veszélybe került és ezért az Északi-tengeren növelni kellett a kereskedelmi hajóik védelmét. Ezért blokád alá vették a holland kikötőket és a kereskedelmi konvojok mellé felfegyverzett hajókat rendeltek. A hollandok a belpolitikai ellentétek miatt nem tudtak hatékonyan fellépni a britekkel szemben. A tehetetlenség következménye a gazdaságilag fontos kereskedelmük összeomlása volt.

Hyde Parker egy a Balti-tenger felől érkező konvojok védelmére hajózott ki, mikor augusztus 5-én reggeli négy órakor észlelte a holland flottát. Azonnal Anglia felé irányította a kereskedelmi hajókból álló konvojt a hadihajóival pedig a hollandok felé közelített. Zoutman, akinek a hadihajói a kereskedelmi hajók közé vegyültek, jelt adott a sorba való rendeződésre a konvoj és a brit hajók között.

A csata 

A nyugodt tengeren enyhe északkeleti szellő fújt. Zoutman kelet-délkeletnek tartva a hajói bal oldalát mutatta az ellenségnek és így várta Parkert, aki szélirányból közeledett. A 06:10-kor leadott jelzésnek megfelelően a közeledő brit flotta próbált sorba rendeződni, de egyes hajók rossz állapota miatt ez nehézkesen sikerült. Két hajó helycserére kapott utasítást, ami félreértéshez vezetett és a 44 ágyús Dolphin került szembe az egyik legnagyobb holland egységgel, míg a Bienfaisant ellenfél nélkül maradt.

Röviddel nyolc óra előtt a holland hajókhoz érve Parker felvonta a hadilobogót, de meglepetésükre a hollandok nem nyitottak tüzet egészen addig, míg a két csatavonal közötti távolság fél muskétalövésnyire nem csökkent. Zoutman ekkor szintén felhúzta a hadilobogót, majd a brit parancsnokkal egyidőben felhúzta a tűz megnyitására utasító vörös zászlót is. Ekkor a Fortitude-on végigsöpört az első sortűz. A közelharc három órán és negyven percen át tartott. A reggel folyamán a holland kereskedelmi flotta a harcoktól eltávolodva Texel felé vette az útját. Parker 11:35-kor jelt adott a csatavonal újrarendezésére a hajói kezelhetetlensége miatt, melyekkel a szélárnyékos oldalra fordult és lassan eltávolodott a hollandoktól.

A csata mindkét oldalon sok áldozatot követelt a résztvevő hajók számához viszonyítva. Az egy hónappal később a Chesapeake-öbölben jó kétszer ekkora flották között vívott csatában sem volt annyi áldozat, mint itt. A britek 104 halottat és 339 sebesültet veszítettek, míg a hollandok 142 halottat és 403 sebesültet. Egyes személyes beszámolók szerint a holland veszteség jóval magasabb volt és elérhette az 1100-at is. A Hollandia még azon az éjszakán elsüllyedt. Zászlaját a Belle Poule szerezte meg és átadta Parker tengernagynak.

Következmények 

A csata után mindkét fél magának tulajdonította a győzelmet. A hollandok azonban nem küldtek ki hadihajókat a tengerre a háború hátralévő részében, próbálván tartani magukat a fegyveres semlegességhez és ennek következtében a tengeri kereskedelmük is erősen visszaesett. A Balti-tengerre összesen egy konvojuk jutott el, de ez svéd zászló alatt hajózott egy svéd fregatt kíséretében.

Parker is magának tulajdonította a győzelmet, de úgy vélte nem volt kellőképpen felszerelve a feladathoz és mikor a Temzéhez érkezve a Nore homokpadnál találkozott a III. György királlyal közölte vele: "Felségednek jobb hajókat és fiatalabb tiszteket kívánok. Én a magam már túl öreg vagyok a szolgálatra." ("I wish Your Majesty better ships and younger officers. As for myself, I am now too old for the service.") Ezt követően lemondott parancsnoki beosztásáról.
A csata nem volt hatással a háború menetére.

A csata jelentősége Hollandiában 
A tengeri csatát régóta nem vívó Hollandiában a doggerbanki csatát nagy győzelemként ünnepelték. Zoutmant az egész ország hősként ünnepelte és dísztőrrel tüntették ki. V. Vilmos, a köztársaság helytartója javaslatára medált vertek (Doggersbank-medaille), mely az első olyan holland kitüntetés volt, melyet szalagon viseltek. A medálon a “Pax quaeritur bello”  (“A háború hozza el a békét”) felirat volt olvasható. Zoutman és első tisztje, Jan van Kinsbergen valamint a hajók parancsnokai egy-egy arany medálban részesültek. A tisztek ezüstből készült példányokat kaptak piros-fehér-kék szalagon. A kadétok és az altisztek is ezüstmedált kaptak, de ennek szalagja narancsszínű volt. Az alacsonyabb rangúak pénzjutalomban részesültek.

Sok holland viselt narancsszínű szalagot a csatára emlékezve. Az elesett tengerészek özvegyeinek megsegítésére alapot hoztak létre. A pénzadományok segítségével 1785-ben két iskola összevonásából kereskedelmi tengerésziskolát hoztak létre. Egy 1815. július 8-ai királyi dekrétumban Van Kinsbergent a Katonai Vilmos-rend Nagykeresztjével tüntették ki és a csatában szintén részt vevő Albert Kikkertet a rend parancsnokává tették meg. 1781-ben egy anonim pamflet jelent meg a tengeri csatáról "De geest van W.G. Focquenbroch, zingende in een vrolyke en aangenaame melody, De Hollandsche zeehelden in het Zondags pak, of de vlugtende Engelschen in het hembd" címmel. A holland patrióták a csatáról minden évben augusztus 5-én megemlékeznek. A költő Jan Frederik Helmers hálaéneket, Rhijnvis Feith győzelmi dalt és Hiëronymus van Alphen egy kantátát írt a csatára emlékezve.

A csatában részt vevő hajók

Irodalom 
 Allen, Joseph, Battles of the British navy, Volume 1  H. G. Bohn, London,(1852)
 Blok, Petrus Johannes. History of the People of the Netherlands
 Clowes, Sir William Laird (1898). The Royal Navy: a history from the earliest times to the present'', Volume 3
 Davies, Charles Maurice. The history of Holland and the Dutch nation, Volume 3
 
 Penrose, John (1850). Lives of Vice-Admiral Sir Charles Vinicombe Penrose, K. C. B., and Captain Trevenen. J. Murray (publisher), Harvard University.

További információk 

 A csata korabeli holland ábrázolásai az amszterdami Rijksmuseum honlapján.

Jegyzetek

Fordítás 
 
 

Tengeri csaták
Az Egyesült Királyság csatái
Hollandia csatái
1781
Az augusztusén lezajlott doggerbanki csata ( , ) a negyedik angol–holland háború ( az amerikai függetlenségi háború részkonfliktusa ) egyik tengeri ütközete volt az Északi-tengeren a Dogger-pad ( Doggerbank ) vizein . A sok áldozatot követelő összecsapásban egy Hyde Parker altengernagy vezette brit hajóraj csapott össze a Johan Zoutman holland altengernagy vezette konvojokat kísérő hajórajjal . Előzmények 1780 decemberében Nagy-Britannia hadat üzent a Hollandiának és ezzel bevonták az amerikai függetlenségi háborúba . A hollandok évek óta támogatták az amerikaiakat és francia ellátmányokat is eljuttattak hozzájuk . A hadüzenet azt jelentette , hogy a balti-tengeri kereskedelmük – mely révén a britek a hajóikhoz szükséges faanyag nagy részére szert tettek – veszélybe került és ezért az Északi-tengeren növelni kellett a kereskedelmi hajóik védelmét . Ezért blokád alá vették a holland kikötőket és a kereskedelmi konvojok mellé felfegyverzett hajókat rendeltek . A hollandok a belpolitikai ellentétek miatt nem tudtak hatékonyan fellépni a britekkel szemben . A tehetetlenség következménye a gazdaságilag fontos kereskedelmük összeomlása volt . Hyde Parker egy a Balti-tenger felől érkező konvojok védelmére hajózott ki , mikor augusztusén reggeli négy órakor észlelte a holland flottát . Azonnal Anglia felé irányította a kereskedelmi hajókból álló konvojt a hadihajóival pedig a hollandok felé közelített . Zoutman , akinek a hadihajói a kereskedelmi hajók közé vegyültek , jelt adott a sorba való rendeződésre a konvoj és a brit hajók között . A csata A nyugodt tengeren enyhe északkeleti szellő fújt . Zoutman kelet-délkeletnek tartva a hajói bal oldalát mutatta az ellenségnek és így várta Parkert , aki szélirányból közeledett . A10-kor leadott jelzésnek megfelelően a közeledő brit flotta próbált sorba rendeződni , de egyes hajók rossz állapota miatt ez nehézkesen sikerült . Két hajó helycserére kapott utasítást , ami félreértéshez vezetett és aágyús Dolphin került szembe az egyik legnagyobb holland egységgel , míg a Bienfaisant ellenfél nélkül maradt . Röviddel nyolc óra előtt a holland hajókhoz érve Parker felvonta a hadilobogót , de meglepetésükre a hollandok nem nyitottak tüzet egészen addig , míg a két csatavonal közötti távolság fél muskétalövésnyire nem csökkent . Zoutman ekkor szintén felhúzta a hadilobogót , majd a brit parancsnokkal egyidőben felhúzta a tűz megnyitására utasító vörös zászlót is . Ekkor a Fortitude-on végigsöpört az első sortűz . A közelharc három órán és negyven percen át tartott . A reggel folyamán a holland kereskedelmi flotta a harcoktól eltávolodva Texel felé vette az útját . Parker35-kor jelt adott a csatavonal újrarendezésére a hajói kezelhetetlensége miatt , melyekkel a szélárnyékos oldalra fordult és lassan eltávolodott a hollandoktól . A csata mindkét oldalon sok áldozatot követelt a résztvevő hajók számához viszonyítva . Az egy hónappal később a Chesapeake-öbölben jó kétszer ekkora flották között vívott csatában sem volt annyi áldozat , mint itt . A britekhalottat éssebesültet veszítettek , míg a hollandokhalottat éssebesültet . Egyes személyes beszámolók szerint a holland veszteség jóval magasabb volt és elérhette azat is . A Hollandia még azon az éjszakán elsüllyedt . Zászlaját a Belle Poule szerezte meg és átadta Parker tengernagynak . Következmények A csata után mindkét fél magának tulajdonította a győzelmet . A hollandok azonban nem küldtek ki hadihajókat a tengerre a háború hátralévő részében , próbálván tartani magukat a fegyveres semlegességhez és ennek következtében a tengeri kereskedelmük is erősen visszaesett . A Balti-tengerre összesen egy konvojuk jutott el , de ez svéd zászló alatt hajózott egy svéd fregatt kíséretében . Parker is magának tulajdonította a győzelmet , de úgy vélte nem volt kellőképpen felszerelve a feladathoz és mikor a Temzéhez érkezve a Nore homokpadnál találkozott a III. György királlyal közölte vele : " Felségednek jobb hajókat és fiatalabb tiszteket kívánok . Én a magam már túl öreg vagyok a szolgálatra . " ( "I wish Your Majesty better ships and younger officers . As for myself , I am now too old for the service . " ) Ezt követően lemondott parancsnoki beosztásáról . A csata nem volt hatással a háború menetére . A csata jelentősége Hollandiában A tengeri csatát régóta nem vívó Hollandiában a doggerbanki csatát nagy győzelemként ünnepelték . Zoutmant az egész ország hősként ünnepelte és dísztőrrel tüntették ki. V . Vilmos , a köztársaság helytartója javaslatára medált vertek ( Doggersbank-medaille ) , mely az első olyan holland kitüntetés volt , melyet szalagon viseltek . A medálon a “Pax quaeritur bello” ( “A háború hozza el a békét” ) felirat volt olvasható . Zoutman és első tisztje , Jan van Kinsbergen valamint a hajók parancsnokai egy-egy arany medálban részesültek . A tisztek ezüstből készült példányokat kaptak piros-fehér-kék szalagon . A kadétok és az altisztek is ezüstmedált kaptak , de ennek szalagja narancsszínű volt . Az alacsonyabb rangúak pénzjutalomban részesültek . Sok holland viselt narancsszínű szalagot a csatára emlékezve . Az elesett tengerészek özvegyeinek megsegítésére alapot hoztak létre . A pénzadományok segítségévelben két iskola összevonásából kereskedelmi tengerésziskolát hoztak létre . Egy júliusai királyi dekrétumban Van Kinsbergent a Katonai Vilmos-rend Nagykeresztjével tüntették ki és a csatában szintén részt vevő Albert Kikkertet a rend parancsnokává tették meg.ben egy anonim pamflet jelent meg a tengeri csatáról " De geest van W.G. Focquenbroch , zingende in een vrolyke en aangenaame melody , De Hollandsche zeehelden in het Zondags pak , of de vlugtende Engelschen in het hembd " címmel . A holland patrióták a csatáról minden évben augusztusén megemlékeznek . A költő Jan Frederik Helmers hálaéneket , Rhijnvis Feith győzelmi dalt és Hiëronymus van Alphen egy kantátát írt a csatára emlékezve . A csatában részt vevő hajók Irodalom Allen , Joseph, Battles of the British navy , Volume H. G. Bohn , London,( 1852 ) Blok , Petrus Johannes . History of the People of the Netherlands Clowes , Sir William Laird The Royal Navy : a history from the earliest times to the present'' , Volume 3 Davies , Charles Maurice . The history of Holland and the Dutch nation , Volume 3 Penrose , John Lives of Vice-Admiral Sir Charles Vinicombe Penrose , K. C. B. , and Captain Trevenen. J. Murray ( publisher ) , Harvard University . További információk A csata korabeli holland ábrázolásai az amszterdami Rijksmuseum honlapján . Jegyzetek Fordítás Tengeri csaták Az Egyesült Királyság csatái Hollandia csatái 1781