Északi szőrösorrú vombat
Az északi szőrösorrú vombat (Lasiorhinus krefftii) az emlősök (Mammalia) osztályának erszényesek (Marsupialia) alosztályágába, ezen belül a diprotodontia rendjébe és a vombatfélék (Vombatidae) családjába tartozó faj.

Előfordulása 
Az északi szőrösorrú vombat előfordulási területe az ausztrál kontinensre korlátozódik. Körülbelül a 20. század elején ennek az állatnak az elterjedése magába foglalta Victoria, Új-Dél-Wales és Queensland államokat. Manapság az egész faj területe csak 3 négyzetkilométerre zsugorodott össze; ez a queenslandi Epping Forest Nemzeti Parkban található. 2003-ban már csak 113 példánya létezett, ebből csak 30 egyed volt ivarképes nőstény. Ez a szám 2013-ban 205-re, míg 2015-ben 230-ra nőtt. A két legfőbb veszélyforrása a betelepített nyulak (Leporidae), melyekkel ugyanazért a táplálékforrásért kénytelen versengeni; és a dingók (Canis lupus dingo), melyek vadásznak rá. Egyéb veszélyforrásai az élőhelyének elvesztése és egy Emmonsia parva nevű gombafaj, amely behatol az állat tüdejébe, miközben az túrja a talajt.

2004-2008 között tenyész- és újratelepítési programokat iktattak be, melynek során a megmentett és fogságban szaporított példányokat visszahelyeznék a saját természetes élőhelyükre. A hely ahová visszatelepítik a dél-queenslandi Richard Underwood Nature Refuge.

Alfajai 

Lasiorhinus krefftii barnardi Longman, 1939
Lasiorhinus krefftii gillespiei (DeVis, 1900)
Lasiorhinus krefftii krefftii (Owen, 1873)

Megjelenése 
Ennek a tömzsi felépítésű vombatnak a testét lágy, szürke bunda borítja. Még az orrán is van szőr - innen a neve -, ez megkülönbözteti a csupaszorrú vombattól. Füle hosszú és hegyes, orra széles. Magassága eléri a 35 centimétert, hossza az 1 métert és testtömege a 40 kilogrammot. A faj nemi kétalakúságot mutat, ami azt jelenti, hogy a nőstény a plusz zsírréteg miatt valamivel nagyobb a hímnél. Feje nagy; rövid lábain hosszú erős karmok vannak, amelyekkel egy nap alatt kiváj magának egy üreget. Nagyobb a csupaszorrú vombatnál, és valamivel gyorsabban szaporodik (átlagosan két utódot ellik háromévenként).

Az északi szőrösorrú vombat orra fontos szerepet játszik az életben maradásában, mivel a látása nem túl jó, ezért inkább a szaglására hagyatkozik. Az emésztőrendszere annyira hatékony a vízfelszívásban, hogy az állat majdnem egyáltalán nem vizel.

Életmódja 
Ez az erszényes állat éjszaka tevékeny, a nappalt üregében, illetve föld alatti járataiban tölti. Egy-egy járatrendszert akár 10 különböző egyed is lakhatja. A különböző nemű állatok vegyülhetnek egymással. A zsírrétegének és a lassú anyagcseréjének köszönhetően az északi szőrösorrú vombat akár napokig is kibírja étel nélkül. Amikor elegendő a táplálék, akkor is csak kevés órát tölt a táplálkozással, télen 6-ot, míg nyáron 2-öt; ettől eltérően egy hasonló testtömegű kenguruféle naponta 18 órát kénytelen tölteni az evéssel. Ennek a vombatfajnak a legfőbb tápnövényei a Heteropogon contortus, a Chrysopogon fallax, és egyes Enneapogon- illetve Aristida-fajok; ezek mellett gyökereket is fogyaszt. Az ember szarvasmarhái számára betelepített Cenchrus ciliaris nevű fűféle kitúrja az északi szőrösorrú vombat számára hasznos tápnövényeket, ami tovább veszélyezteti a fennmaradását.

Szaporodása 
A kis vombatok az esős időszak alatt, azaz november-április között jönnek világra. Ha elegendő esőzés volt, akkor a nőstények 50-80%-a megtermékenyülhet; egy-egy anyaállat egyszerre csak egy utódnak ad életet. A kis vombat 8-9 hónapig marad az erszényben, de az elválasztás csak egyéves korában következik be.

Jegyzetek

Fordítás

További információk 

Mammal Species of the World. Don E. Wilson & DeeAnn M. Reeder (szerkesztők). 2005. Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (3. kiadás) 

Vombatfélék
Emlősfajok
Ausztrália endemikus emlősei
Az északi szőrösorrú vombat ( Lasiorhinus krefftii ) az emlősök ( Mammalia ) osztályának erszényesek ( Marsupialia ) alosztályágába , ezen belül a diprotodontia rendjébe és a vombatfélék ( Vombatidae ) családjába tartozó faj. Előfordulása Az északi szőrösorrú vombat előfordulási területe az ausztrál kontinensre korlátozódik . Körülbelül a század elején ennek az állatnak az elterjedése magába foglalta Victoria , Új-Dél-Wales és Queensland államokat . Manapság az egész faj területe csaknégyzetkilométerre zsugorodott össze ; ez a queenslandi Epping Forest Nemzeti Parkban található.ban már csakpéldánya létezett , ebből csakegyed volt ivarképes nőstény . Ez a számbanre , mígbenra nőtt . A két legfőbb veszélyforrása a betelepített nyulak ( Leporidae ) , melyekkel ugyanazért a táplálékforrásért kénytelen versengeni ; és a dingók ( Canis lupus dingo ) , melyek vadásznak rá . Egyéb veszélyforrásai az élőhelyének elvesztése és egy Emmonsia parva nevű gombafaj , amely behatol az állat tüdejébe , miközben az túrja a talajt . 2004-2008 között tenyész- és újratelepítési programokat iktattak be , melynek során a megmentett és fogságban szaporított példányokat visszahelyeznék a saját természetes élőhelyükre . A hely ahová visszatelepítik a dél-queenslandi Richard Underwood Nature Refuge . Alfajai Lasiorhinus krefftii barnardi Longman , Lasiorhinus krefftii gillespiei ( DeVis , Lasiorhinus krefftii krefftii ( Owen , Megjelenése Ennek a tömzsi felépítésű vombatnak a testét lágy , szürke bunda borítja . Még az orrán is van szőr - innen a neve - , ez megkülönbözteti a csupaszorrú vombattól . Füle hosszú és hegyes , orra széles . Magassága eléri acentimétert , hossza azmétert és testtömege akilogrammot . A faj nemi kétalakúságot mutat , ami azt jelenti , hogy a nőstény a plusz zsírréteg miatt valamivel nagyobb a hímnél . Feje nagy ; rövid lábain hosszú erős karmok vannak , amelyekkel egy nap alatt kiváj magának egy üreget . Nagyobb a csupaszorrú vombatnál , és valamivel gyorsabban szaporodik ( átlagosan két utódot ellik háromévenként ) . Az északi szőrösorrú vombat orra fontos szerepet játszik az életben maradásában , mivel a látása nem túl jó , ezért inkább a szaglására hagyatkozik . Az emésztőrendszere annyira hatékony a vízfelszívásban , hogy az állat majdnem egyáltalán nem vizel . Életmódja Ez az erszényes állat éjszaka tevékeny , a nappalt üregében , illetve föld alatti járataiban tölti . Egy-egy járatrendszert akárkülönböző egyed is lakhatja . A különböző nemű állatok vegyülhetnek egymással . A zsírrétegének és a lassú anyagcseréjének köszönhetően az északi szőrösorrú vombat akár napokig is kibírja étel nélkül . Amikor elegendő a táplálék , akkor is csak kevés órát tölt a táplálkozással , télenot , míg nyáronöt ; ettől eltérően egy hasonló testtömegű kenguruféle napontaórát kénytelen tölteni az evéssel . Ennek a vombatfajnak a legfőbb tápnövényei a Heteropogon contortus , a Chrysopogon fallax , és egyes Enneapogon- illetve Aristida-fajok ; ezek mellett gyökereket is fogyaszt . Az ember szarvasmarhái számára betelepített Cenchrus ciliaris nevű fűféle kitúrja az északi szőrösorrú vombat számára hasznos tápnövényeket , ami tovább veszélyezteti a fennmaradását . Szaporodása A kis vombatok az esős időszak alatt , azaz november-április között jönnek világra . Ha elegendő esőzés volt , akkor a nőstények-a megtermékenyülhet ; egy-egy anyaállat egyszerre csak egy utódnak ad életet . A kis vombathónapig marad az erszényben , de az elválasztás csak egyéves korában következik be . Jegyzetek Fordítás További információk Mammal Species of the World . Don E. Wilson & DeeAnn M. Reeder ( szerkesztők ) . Mammal Species of the World . A Taxonomic and Geographic Reference kiadás ) Vombatfélék Emlősfajok Ausztrália endemikus emlősei