Varför verkar astronauter viktlösa i rymden om gravitationen fortfarande är närvarande?
I rymden verkar astronauter viktlösa eftersom de befinner sig i ett tillstånd av mikrogravitation. Gravitationen är fortfarande närvarande, men den är mycket svagare än på jorden.

Orsaken till detta är att det i rymden inte finns någon fast underlag eller massiv objekt som jorden för att ge en uppåtverkan mot vilken gravitationen kan verka. I stället upplever objekt i rymden ett mycket svagt gravitationskraftfält från solen, andra himlakroppar och även deras egen massa.

Detta svaga gravitationsfält får att objekt rör sig fritt och verkar som om inga krafter verkar på dem - därav upplevelsen av viktlöshet. Det betyder dock inte att det inte finns någon gravitation; snarare är det så att effekterna av gravitationen är mycket mindre uppmärksammade jämfört med jordens gravitationskraft.
Astronauter verkar vara viktlösa i rymden eftersom de befinner sig i fritt fall, ständigt fallande mot jorden men också rörande sig framåt tillräckligt snabbt för att fortsätta missa den. Detta innebär att de upplever ett tillstånd av viktlöshet på grund av sitt kontinuerliga fall, inte på grund av frånvaron av gravitation. Missuppfattningen uppstår eftersom människor tenderar att associera det viktlösa tillståndet med en fullständig brist på gravitation, när gravitation i själva verket är ansvarig för att hålla objekt i omloppsbana och astronauter i ett viktlöst tillstånd.