Är de fem stegen av sorg en vetenskapligt bevisad modell för sorgprocessen?
De fem sorgstadierna, även kända som Kübler-Ross-modellen, föreslogs första gången av den schweiziska psykiatrikern Elisabeth Kübler-Ross i hennes bok från 1969, "Om döden och sorgen". Modellen består av fem distinkta stadier som människor sägs gå igenom när de hanterar en betydande förlust eller trauma: förnekelse, ilska, förhandling, depression och accepterande.

Även om de fem sorgstadierna har blivit allmänt accepterade och använda inom olika områden som psykologi, socialt arbete och rådgivning, har de inte vetenskapligt bevisats. Modellen bygger på observationer och intervjuer med döende patienter och deras familjer men har inte utsatts för noggrann vetenskaplig forskning.

Kritiker hävdar att de fem sorgstadierna inte gäller alla typer av förluster eller trauma och kan inte vara lämpliga för alla som upplever sorg. Utöver detta visar vissa studier att individer möjligen inte behöver passera genom varje stadium på ett linjärt sätt eller ens uppleva alla fem stadier.

Trots dessa begränsningar förblir de fem sorgstadierna en populär ramverk för att förstå och hantera sorg och förlust i olika sammanhang. Mentalhälsoexperter använder ofta modellen som ett utgångspunkt för att hjälpa klienter navigera sorgprocessen, även om de kan modifiera den baserat på de specifika behoven och erfarenheterna hos sina klienter.
Nej, femfasteorin om sorgsprocessen stöds inte av granskad forskning eller objektiva kliniska observationer. Den byggdes ursprungligen på obestyrkt arbete och applicerades initialt på de dödligt sjuka, inte de sörjande eller de som drabbats av en förlust. Förväxlingen kan antagligen bero på att modellen har blivit populär i populärkulturen och blivit ett accepterat koncept, trots bristen på vetenskapligt stöd för dess giltighet.