Elizabeth I av England
Elizabeth I av England (egentlig Elizabeth Tudor, med tilnavn som The Virgin Queen/Maiden Queen («jomfrudronningen»), Gloriana, Good Queen Bess;  født 7. september 1533, død 24. mars 1603), regjerte som dronning av England fra 1558 til sin død. Hun var datter av Henrik VIII og hans andre hustru, Anne Boleyn, og ble den femte og siste monarken av Tudor-dynastiet.
Etter at Henrik VIII fikk annullert ekteskapet med Anne Boleyn, ble Elizabeth i likhet med halvsøsteren Maria før henne erklært å være født utenfor ekteskap. Dermed hadde kongen fjernet dem begge fra arverekkefølgen. Deres yngre halvbror Edvard VI av England etterfulgte Henrik VIII på tronen. Edvard testamenterte i sin regjeringstid kronen til lady Jane Grey, og forsøkte med dét å overstyre den nye og gjeldende arverekkefølgen som fastslo at Maria og Elizabeth var nummer én og to i rekken. Men Edvards siste vilje ble tilsidesatt, og da den femten år gamle Edvard døde i 1553 ble Maria hans etterfølger. I Marias regjeringstid ble Elisabeth først satt i Tower of London og deretter i husarrest, fordi Maria mistenkte henne for delaktighet i et protestantisk opprør.
Maria døde allerede i 1558, og Elizabeth kunne innta tronen, fast bestemt på å lytte til gode råd under utøvelsen av sin dronninggjerning. Hun lente seg tungt på en gruppe betrodde rådgivere ledet av William Cecil, 1. baron Burghley. En av hennes første handlinger som dronning var å støtte etableringen av en engelsk protestantisk kirke, som hun selv ble øverste leder av; hennes tittel som kirkeleder var «Supreme Governor». Denne religionspolitikken håndhevet hun fast under hele regimet, og den ble senere videreført til dagens Den engelske kirke. Det ble forventet at Elizabeth giftet seg og fikk barn for å sikre Tudordynastiets framtid, men tross flere beilere forble hun ugift. Etterhvert som hun ble eldre, vokste det fram en jomfrukult rundt henne som gav seg utslag i portretter, festspill og litteratur.



Hvem var dronning Elizabeth I far?
Henrik VIII