Spinkej, zlaté dítě,
dcerko maličká,
píseň konejší tě
tvého tatíčka.
Snové, zlatí motýli,
v letu staňte na chvíli,
a kdo z vás teď křídla svěsí,
děťátku kéž usedne si
lehce na víčka!
Dušička již pílí
z těla do ráje,
s andílky tam chvíli
sobě pohraje.
Hle, jak sladce usmívá
tvářinka se zářivá!
To se za andílky honí
po lučině, která voní,
v smíchu chytá je.
Tiše, ptáčku, tiše,
zmlkni přece již,
ať nám ze snu říše
Dušku nevzbudíš!
Počkej jen, až zase zpět
z ráje přijde na náš svět,
nevím, zdali tebe ona
švitořením nepřekoná.
Ztiš se, ptáčku, ztiš!