Mé slzy kanou, náruč rozpínám,
vzdech vroucí letí k matce do nebe,
přelaskavého otce vzpomínám
a trudím se, má dcero, pro tebe –
Zda neodmítneš lásku od sebe,
jež po dlouhém a tvrdém zapomnění
se domnívá, že dosud pozdě není?