A netušeně přechází mi zrak,
zdroj těžkých slz mi po tváři se leje,
a jako bouří ustrašený pták
mé srdce v ňadrech třese se a chvěje;
jen člověk jsem, v němž zástup chyb se skryl,
v před kráčel jsem a vždy jsem s lidem byl.