Na břehu jezera malý pahorek stojí,
Na něm se dlouhý kůl, na kůlu kolo zdvíhá.
Blíž strmí kolmý vrch, na vrchu vrchol dvojí,
Na vyšším vrcholi bílá se kaple míhá.
U volném průvodu ku kapli přišel zbor;
Všickni teď ustoupí – zločinec stojí sám.
Posledněť vyveden v přírody slavný chrám,
By ještě popatřil do lůna temných hor,
Kde druhdy veselý dětinství trávil věk;
By ještě jedenkrát v růžový nebe klín
Na horu vyveden, před bílé kaple stín,
Nebe i světů všech pánovi svůj vzdal vděk.
Umlknul vešken hluk, nehnutý stojí lid,
A srdce každého zajímá vážný cit.
V soucitu s nešťastným v hlubokém smutku plál,
Slzící lidu zrak obrácen v hory výš,
Kde nyní zločinec, v přírody patře říš,
Před Bohem pokořen v modlitbě tiché stál.