Jak úsměv slunce plála prý tvář Tvoje
a jako hvězdy hořely Tvé oči –
tak vypravují. Tak jdeš sněním mojím,
když bdím, tak přicházíváš k lůžku mému,
když únavou se zavrou zraky moje –
ó vezmi k sobě nevěstu svou, Pane,
mé žhavé, čisté tělo vezmi k sobě,
dej vplouti v přístav loďce přeubohé
a slunce spatřit strhaným přej očím!