Málo píšu, básníkem jen sluju
díky protekci a známostem –
ale od srdce rád gratuluju
líbezným a hodným bytostem!
Sloky pro ně řinou se mi hravě
rozmarným vždy tancem do pera,
smíchu rolnička mi zvoní v hlavě
a má plachost mizí veškera,
že tak lehce, jako viju kytky,
nová píseň se mi podaří,
jestli jenom rýmův zlaté nitky
hloupá náhoda v ní nezmaří...
Často, často v samotě mé dumné
světlé Musy k útěše dlí u mne,
když však prchá jejich majestát –
což mi zbývá, než jim lístek psát?