A slyš, co znenáhla jak velká řeka dravá
se budí uprostřed vojsk hrdinského Slava:
Hřímání zdaleka tak vyhrožuje děsem,
tak rohů tisíce se rozezvučí lesem,
tak varhan ohromných zní hlasy ve souzvuku,
zvuk roste ke zvuku a podává si ruku,
strun, píšťal, hlasů rej v tom děsném slyšet huku.
A píseň jediná tak silná jako moře
z chaosu zvuků těch se nese po prostoře
a vlnou za vlnou od hory bije k hoře.
Zpět zas se odráží a ku předu se valí
a nezná překážek, by do cesty jí vstaly,
je mrakem děsivým a v zkázu vrahům slitým,
je smrtným orkánem, je mlatem obrovitým,
je cepem železným, jímž obří ruka vládne,
zná pomstu strašlivou, však smilování žádné.