O kráse fejy jeden byl jen hlas
na začátku, a o té krotkosti
té holubičí, snivé tichosti,
jíž císařovna sobě získala
všech srdcí lásku... Brzy šepot však
se ozývati začal podivný
o tom, že cos, co nelze pochopit,
se v jednání a v celé bytosti
té luzné ženy ob čas jevilo;
o tom, že sedí celé hodiny
bez nejmenšího těla pohnutí,
bez světla v očích, jako bez dechu,
když sama jest a císař vzdálený.
Ty šepty nesmělé však byly jen,
a mnozí, nevěříce, smáli se,
a šeptů ohlas k sluchu Karlovi
se nedostal, a nerušily jej
ty temné zvěsti v blahu opojném.