když jsem vás všechny, rodinu svou celou,
z dna světa toho vynes na výsluní
– jak pohádka by se to mohlo zdáti –
já doufat moh, že budete stát u mne
s pocitem vděčné věrné odanosti –
a zatím neznám po Evropě lidí,
kdož tak by házeli mi klacky v cestu
a tak se měli ke mně bezohledně,
jak vy, má rodina – Sire, já – Vy. Všichni.