Až vprostřed úzkosti, jak v poledne
když nad slunce se mračno vyzvedne,
a slunce vzplane,
aj, slyšíme, že tu i tam,
jak pověsti se zmane,
v předpolí pekelných tlam
v šik shlukli se naši rozbivše závory,
svých barev přijali prapory
a jako bohové pomsty proti kletému bohu
vnesli je pod oblohu.