Ve páře jitra, ve které září
se sklání k zemi zrajícím vínem,
v aleji stromů košatých sváří
se divně v slunci světlo se stínem.
Ve páře jitra v aleji stromů
se sklání k zemi listí a nese
a babí léto na štítech domů
se divně v slunci chvěje a třese.
V aleji stromů ve páře jitra
v hře divných barev země jen plane,
plameny lesům šlehají z nitra
krvavých listů, jak zlato kane
jehličí s větví a v tanci línem
amethyst svítí zrajícím vínem.
V hře divných barev zlomených tonů
příroda rovna puklému zvonu
ve páře jitra chví se a třese,
jen ptáče tiká zpozděné v lese,
jen ptáče, kterému ulétli druzi.
V aleji stromů zřím stínů chůzi,
zřím listů polet v aleji stromů
a babí léto na štítech domů
a oheň slunce ve listí zvadlém
a něhu země ve květu spadlém.