Jindy zase
Voloďa vážně zasmušený
se zeptat přišel: zdali člověk,
jenž v boj se pustí proti státu
a s pole jde, jakmile vidí,
že vláda všímat si ho začla,
zda člověk taký smí nést jmeno
hrdiny, reka, bojovníka?
Zde není ústup zbabělostí?
Zde k boji nepatří též nésti
důsledky svého přemožení?
A přemožen je – býti poznán
a dát se lapit, neb věc svatá
mít musí nejen bojující,
i mučeníků žádá sobě.
A odpírati mučenictví
je hříchem na té svaté věci –
hle, Rylejev šel na popravu
a Dostojevskij do Sibiře – –