Z milých snů zvuk krásného podívání
Blažené strhl k hrám rozkoše blaženější.
Křesťany prv jak otroky řetězy spiaté
Divochy hanebnými teď poroby zbaviv
V svobodu vydal, a láskou obživil Selim.
Křesťané vděční s rukama sepiatýma
Každého věku a rodu se k vítězy blíží,
Aby mu jevili cyt, jenž plápolal v srdcy
Plamenem živým, svíraje usta se k nebi
Vnášel, a věčnosti chrám své ochraně stavěl.
Korunu kvítí k nohoum hrdiny svého
Složili s vřelým srdcem, a slzami ruce
Zalívajíc vyprostiteli ctnému
Vydali hlas, až stráně se ozývaly,
Zděsyla zvěř, a stromové strnuli plesem,
Že se již vrátí k milým v rozmilé vlasti.
Ztišil se hluk, a zbor se žehnaje s lidem
Krystovi věrným, sepiav k svatyni Páně
Ruce se modlil, a s usměchem na domov myslil.
Šedivec Ambrož na hůl spíraje se, a
Krůpěji mužnosti budě, a vstupuje k bratřím
Přísahu složil, že v krajině zemře, kde světa
Spasytel bydlel, a národy k blahosti vodil.
Praviv hrdinu zlíbal, a vycedil slzy,
Jakoby láskou milého obmývaje
K věčnosti zrodil, a sednuv na srdce ruku
Kladl, a k bratřím promluvil v rozhorlenosti:
Vtiskněte, Křesťané bratří! moudrosti slova
V hlubiny srdcý svých, hlas zkušené pravdy
Po cestě kroutícý se co hadové řídiž
Každý krok, a slávy a vlídnosti hvězda
Vyjasni života běh, an se pouštěmi cti a
Bůjnosti hmozdí, abyste v věčnosti chrám, kde
Láska a přátelství své zvolené blaží,
Vkročili s ctí, a věkům svítili příštím.
Hrob se mi otvírá, a věčnosti brána
Sluncem se třpytí; bratří blouditi vida
Nemohu snesti, by klam ctné zakalil duše,
Divochy zavrhl Bůh a potupa zbila.
Z proudu se bíd sám strhnuv k rozumu břehu
V mužnosti prámu jsem vběhl, zde lásce se učil;
Protož y ctnost vám pravou hlásaje vedu
K mírnosti muže, a zůřivé zákonem spínám.
Jáť jsem se, Křesťané bratří! jako vy kasal
Na Saracény, a zázraky zploditi mínil,
Abych y oslavil mstou y zastal se Boha,
Nevěda snář, Bůh na kynutí že y světy
Zvrátiti moha jen láskou národy šťastní.
Pozdě, ach! seznav blud jsem v porobě pykal
Bůjnosti své, a nouzý vlídnosti uvykl.
Vzhledněte na hlavu mou, již šediny kryjí,
Na čelo zorané bídou, zpukřené oudy!
Chceteli, aby y vás zvuk tejravé pravdy
Vyvolal z pout v stan slávy a moudrosti jasné?
Svatyni spatřte, a bludu a zpoury se zhrozte!
Křesťané vcházeli v ráj, a zplodili peklo.