Vzlyknutí ohně, jenž s vodou se mísí,
v rozkoši smyslů mých vykřiklo kdysi
vzrušeným hlasem. To po prvé jsem
o vášeň zranil se do krve jsem...
A když jsem po druhé na lup si vyšel,
slaběj jsem syknutí plamenů slyšel,
slaběji – hasnutí proklaté...
po třetí, po čtvrté, po páté...
Chmurnou svou druží jsa obstupován
zřím, oltář vášně jak olupován...
Děsí se duše má před chvílí zlou,
voda kdy ohni je lhostejnou.