Už nevím, jak se to vše přihodilo,
však zůstal na vsi v žlutém, drobném domku,
psí víno přes okna se zavěsilo,
kraj kýval sem skrz řadu horských stromků.
Již třicet let v té nudě každodenní
klel na tu Sibíř ztracenou v hor svahy;
o městě snil a čestném postavení,
a o druzích svých proslavených záhy.
Tak zdrsněl k lidem chirurg staré doby,
a pro vše stejný lék bral s přísnou péčí.
Dnes jeho hrob už dávno splynul s hroby
a v lidech tradice mu dobrořečí...