S dum plnou hlavou pospíchal jsem k místu,
kde hnízdo viděl jsem, jat v snivém duchu,
však běda! Rukou zuřivého chvistu
v dál odneseno bylo v zloby ruchu,
a písklata, jež na hnízdě se chvěla,
msta kruté bouře z keře vyházela.
„Ó matko,“ teskně zaúpěli, „kde’s?“
Keř chvěl se, stenal les.