„Sok, sok idő múlva magához eresztett,
Énvelem elsőbb is kötelődzni kezdett,
Dölyfösen és fitymán: »Hát te gyerek!« monda,
(Követem, a szót nem Felségednek mondva.)
»Magad is gyermek vagy, az urad is gyermek,
Becsületet sem tud tenni az embernek;
Nem akar magánál ismerni különbet?...
Hozzám ilyen úrfit ne bocsásson többet.