Igy szólnék, megfordítva vádam élét:
Ejh, gróf, e szenvelgés mire való!
Bizonykodik, hogy tűztelen, fakó,
Hogy mámor, izgalom nélkül nem élhet,
S mégis rajong, mint egy költői lélek.
Virág kell önnek? Várjon egy kicsit;
Kertemben piros rózsa is virit. (Menni akar.)