Zase pausa. Komisarka
vidouc nyní vhodný moment
k účinlivé jakés řeči,
zakašlala, její oči
začly šilhat ještě více
a již přitlumeným hlasem
mluví o té kastě dívek,
k nimž se čítá slečna Lucy,
vypravuje o těch domech,
kde prý jest jich deset, dvacet,
o těch malých pokojících,
o tom, jak jsou zařízeny,
o těch orgiích, jež pášou
se tam v žhavých chvílích nočních,
– purkmistrová při tom stranou
hledla na ni: komisarka
v chvilce té jí připadala
jako hladovec, jenž vábí
před oči si mísy jídel;
druhé dámy naslouchaly
pozorně, jak naslouchá se
starým, dávno známým řečem,
jež se však zas rády slyší –
komisarka mluví dále,
volí plná sytá slova,
místy illustruje gestem,
místy přimhouřením očí.