Ó tehdy, kdy i jména Tvého zvuk
Řím tupý doved zděsit z klína hříchu,
vlít hořkosť rozkoší jim do kalichu
a otrávit jim každý srdce tluk
i v trosky zvrátit zářící dav bohů,
jenž na oltářích trůnil v směšném pychu;
kdy marně zvedalo se tisíc ruk,
by prapor Tvůj – kříž strhli pod svou nohu,
by hřích jak Bábel směle vzpjal se nad oblohu.