Proto i tisíce ručejů horských pere v skály,
při každé překážce s hukotem, sykotem se valí,
všecky lesy tajemné takto proletí
repot zvědavý, v tisíci nových ozvěnách
k svému vlastnímu ruchu se sejde v zápětí,
a jsou plny pak síly ty dumy majestátní.
Podruhé popatř a uvidíš obraz ještě jiný:
horské ať peřeje hřmí to,
že jest jich síla trvalá, i v tom ruchu klid
stálosti najdeš v paprscích, do dna řeka svítí,
a to jezero na horách, v které spád kol hřmít
nepřestává, nejčistším jasem splývá
v mlčení přívětivá.