Třpyt světel měňavých, jež tryskla vzhůru z řeky,
květ růží hořících tak harmonicky měkký,
hvězd pěti mihoty, hvězd pěti plápol rudý,
jenž chvěl se na vodách a v symbolu tkvěl všudy,
hra barev pro oči a pro dav hříčka stálá
dnes před mou duší tu jak výhrůžka zlá stála.
A modla barokní, ta mdlá, v niž marně bije
již pravda moderní a zář jí trhá s šije,
se zdála vyrůstat v těch nových dumách mých,
a v prostor sváteční zněl tichý její smích.