Skvostnou večeři, jež umění
kuchařského slávu hlučně hlásá,
vtip a hovor živý koření.
Záleský dnes v duchu blahem jásá,
po dlouhé že době vidí zase
na tváři své sličné Bohuslavy
teplý úsměv, čtveračivý, hravý,
který její vzácné, luzné kráse
kouzla dodává, jež poutem víže
toho, kdo se zahledí v něj blíže.