Nebyl mu povděčen, leč necítil též bázně.
I hrdinovi v boji prvním ještě
tmí zrak se proudem kulového deště;
leč vyjde z první této půtky jako z lázně –
pružný a svěží, – hrdě svoji najde sílu:
A po druhé-li zavzní trouba k boji –
hoj! jak tu vřele tiskne šavli svoji
a odhodlaně má se potom k svému dílu! –
Tak bylo s Hynkem také: Prvně líce k líci
vystaven byl tu ohni dívčích očí, –
a vedle sebe míhem poznal krasavici,
ač jenom plaše hleděl z podobočí. –