Sny mé bláhové, vy též jste jinovatkou;
bleskem drahokamů záříte mi v duši,
ukolébáváte ve mdlobu ji sladkou,
ale běda, vždycky pouze na krátko:
ve chvíli, kdy snílek nejméně jej tuší,
vítr zaduje – ach, s bohem, pohádko! –