Spi, čistý prachu nádherné té číše,
spi, jako živá dřímala bys tiše,
jsi krásný stejně dosud, nezměněn
ni teď, ni dále v proudu hrobních změn.
Jsi krásný tak a krásný budeš znovu,
až atom slední převtělí se v rovu
z tvých lící v čistý, sněhobílý květ,
a novým tvarem pozdraví náš svět, –
a jasnou hvězdou v nebi vzplane pak,
jak byl tvůj modrý, mlčenlivý zrak.