A pěl a lkal: „Proč v prořídlém radš sadu
neb v ověnčeném nízkým hlohem chlomku,
proč třeba v stínu víc a více v chladu,
tam při útulném myslivcově domku,
v zdar dětem kolébky jsem nebudoval?
proč k hrudi té jsem nedůvěru choval,
již nadšeně mi rozvil vonný bez?“
Keř chvěl se, šuměl les.