Oh, na tobě, lípo, se hlavy rozhoupaly těch štvaných,
kdysi tak obávaných,
co cizáčtí dobrodruzi
na řehtajících koních se vzpínají, stoupají dýmy,
let válečných třicet hoří a ozvěnou znásobněnou
se strašné jezdecké bouře po zdupaných svazích ženou.
Jsou prostřeny cizákům stoly. Cizáků za orgií
a pod jezovitskou škorní se zkrocený rebel svíjí.
Jak dobře mířené rány
řeč, náboženství, moc práva jsou otroku diktovány.
A povaleni v prach vzdorní.