Mond kérlek, mik voltak imént e’ régi Atyájid?
Mint te vagy, olly nyomorúltt emberek, úgy-e bizony?
Mondgy azutánn embert, kibe, míg él, bé ne lopódzzon
vagy gonosz indúlat, vagy konok elme-homály?
A’ mi korosb, okosabb: Eleinktől fogva Világunk
éven-ként vénűlt, ‘s évei-képpen okúlt.
Bőlts Pállás Európában tudományi hatalmát
nyoltz-száz évek alatt nem de magosra vivé?
‘S vélle az országló, ‘s a’ törvény-béli tudósság
nem de azonképpen tellyes erőre jutott?
E’ tudományoktól kell annak kérni tanátsot,
a’ ki az országló székre le-ülni akar.
Oktalan állatokat szoktunk hódítni szokással; 
egy bizonyos jelt adsz; ‘s meg-teszi, a’ mit akarsz.
Észszel, okossággal kell kormányozni az Embert,
a’ kibe a’ fő ÉSZ’ része rekesztve vagyon.
Őseitek, Fiaim! nem mint Despóta-királyok
írták a’ Törvényt, melly Fiaikra maradt.
Ezt néktek, kik az ő született Örökössei vagytok,
a’ mikoron szükség, fontra idézni szabad.
A’ törvény-szerző hatalom Tí közttetek, és a’
választott Fő köztt nem de fel-osztva vagyon?
A’ Törvény’ Fejedelmi tehát, ‘s nem Rabjai vagytok,
‘s jobbító kezetek’ nem köti hátra bilints.