„Právě, sám že beze krásy“
hrdě Agnolo dí všem,
„vítám v ní jen bránu spásy,
pro vše lidstvo, pro vše časy
její hlasatel tu jsem!
Divíte se, dámy luzné,
i vy, švarní rytíři?
Duch je krásný – tělo nuzné,
a duch k hvězdám zamíří!“