Velevzácné shromáždění!
Znám dvě věci na tom světě,
bez nichž nikde dobře není
ani v zimě ani v letě,
ani v noci ani ve dne,
ani v mládí ani v stáří;
kde z dvou těchto věcí není aspoň jedné,
tam je mrtvo jak v trapistském refektáři.
Jedna z těch dvou věcí, kteráž, jak se sluší,
tvrdí každý bál i každou muziku,
tělo rozpocuje, kapsu suší,
kterou hned je z daleka znát po křiku,
na niž drží staří i ta chasa,
to je, moji milí – basa.
Druhá věc, ač vlastně žádná věc,
nýbrž – jak to vezmem – třebas osoba,
k tomu společností ozdoba,
 – neboť ozdoby má hrozně ráda –
tedy tato druhá věc,
anaž se té první ve všem podobá,
to je, společnosti velectěná,
to je – žena.