Zas hlodá tebe pochyb had.
Ó kterak bych tě smířil rád
se světa během, s všehomírem,
tvou hruď naplnil oním mírem,
jímž dýchal dům váš rodný, milý
a celé jeho okolí;
ach, cítíš blaho dětských chvílí,
ach, slyšíš šumět topoly?
Tvá matka hladí tvoje vlasy...