A skrčen, utlačený před radlicí běd
jsi vzdor svůj v srdci hřál a tak jsi šel.
Mzdu jídals do krve zdrásaných otroků,
co cizích rozkazy ti bubnovali do kroku,
co jiní ssáli mízu tvou a květ,
tvé ovoce sčesali zrající,
tys pro svůj rod padavky shnilé sbírat směl
a na jich hody při suchém zřít krajíci.