Těchto hebounkých již se strun ruko má nedotýkej,
Kdežto hrdin chrabrých o činech sem dosti se napěl!
Smrtníků blažené ni nemá znít více o lásce
Má lyra; prozpěvovat chci bohů o milosti Olympských.
Tvého libozpěvná Erato1) hlasu přej mi ku písni! –
Však struny míti musím! Takových kdež sobě nakoupím,
Ze dřeva ješto dutin by vydávaly zvuk mi nebeský?
Jestli mi přívětivý Hekatos1) lyru sám nepotáhne,
Známo je vám o vaší se radosti, že slušně neozve
Nesmrtní bohové! Pomocí ať přispěje pěvci!