Jako jarní bouře, když se nese
v nasycená teplou vlahou luka,
že pupenec kvítí náhle puká:
tak hruď každá bouřnou touhou dme se,
že jí přáno bude život klásť
za posvátnou víru, volnosť, vlasť,
jež pod tíží hrůz a běd se třese. –