Na hřbetě divoké mořské vlny
za svitu polární hvězdy sedám,
v odlesku jejím pravdy obraz plný,
velikou člověku hvězdu hledám,
čelo mi smáčejí pěny a vlny.
Král projíždím moře nahý a sám
na hřbetě divoké mořské vlny,
hledaje obraz tajeplný,
obraz maje předmět mám.
Jak uvidím ho, šípem v něj hlavou,
zlato se jeho mi do vlasů chytí,
myšlénka proletí komůrkou tmavou.
Na hřbetě mořské sedím vlny,
tam dole člověku hvězda se svítí!
Střemhlav v obraz tajeplný!