Sötét az éj, s mely rémesebb
A puszta éjszakánál:
A várteremben, egyedűl,
Ki vagy te, szép virágszál...?
A fáklya már kioltva mind,
Haza-mentek lány-társaid;
Anyád s más is vár nyugtalan,
Ha tudnák, hogy rabúl vagy itt!