a oči poctivé, už nedovedu
vás vyjmenovat, ve snu vás jen vídám
a věřím, že vás najdu v branách ráje,
a vy že poznáte tam bábu svoji!
Pak jeden z vnuků přes moře se pustil –
štval neklid jej a touha po cizině
a sotva rozhlíd se tam, zlákal k sobě
pět jiných svojich. Jsou prý zdrávi, šťastni,
bůh s nimi! Jiný – vidím toho hocha –