Ze stávkujících však nikdo nepad’
strajku za oběť, buď Bohu chvála.
Důvěrníci zaslechli prý klepat
jednou na své dvéře a v nich stála
deputace panstva – – „Mír buď s námi!“
literáty pozdravil hlas známý.
„Chceme všichni společnému štěstí!“
Literáti hleděli jak v snách – –
chlebodárci v bílých košilkách
olivové nesli ratolesti
jako kdysi Naumburské děti –
na obraze lze to uviděti.
(Ostatně prý dojemná ta scena,
Olivou jsouc skizzována, tuším,
v kněhkupectvích bude vyvěšena
pro potěchu věrným českým duším,
neb list jeden v příštím prvním máji
za prémii čtenářům svým dá ji.)