Na příkré skále temná postava
se jeví zraku. – V dumách, bez hnutí,
dvé očí vpadlých zírá do temna
a se rtů plynou slova tajemná:
„Aj, hospodin se bere v oblaku
a pomsty den juž hlásí andělé,
blesk hněvu temný plá jim ve zraku. – –
Do prachu padni! Krev máš na čele
ty, který neseš jméno člověka,
a Kainův znak je ve tvou duši vryt!
Svět nezná boha, sladkým hříchem spit;
však nespí bůh, juž hřímá z daleka,
den soudný blízko, zajde bídný svět,
kdo můžeš, vrať se z bludné cesty zpět!
Ó, běda tomu, který nevěře
po nebi vrhá blátem posměchu!“