Druhý den, že čas už neubíhal,
dívenkám dal tančit před královnou
vzdušné tance v šatech pavučinných,
sám jim na svou mandolinu klepal
rhytmy bujné, od svítání k noci,
unaven až mdlobou pousínal...
Královna však mlčí... Dravci oči
zelenými drahokamy hoří,
ztajená tam pomsta mlčí, mlčí...
Hrozným zívnutím čas odměřuje,
čas od času dělí jako propast,
jež se v neznámo kams otevřela...