Hostinskou místnost Mikulášovy hospody prosté
popsati přesnadná věru práce a lehko se jí zbýt,
neb se jiným podobá hospůdkám vejce co vejci:
světnice rozsáhlé, však vlídné, střed zaujímá
hospody chlouba – to přestárlé trochu módy kulečník,
kolkolem u zdí pak zelené jsou stolky nevelké,
ten strakatým ubrusem je, onen bílým zase pokryt,
misky na nich četné, všude sirky a též karafinka,
jen jediný pokrývky je prost, ten v koutě šerém tam,
jedna jehož zásuvka chová listů řadu pestrých
ze známé knihy té po celém světě o čtveru králů;
tam mezi okny visí veliké zrcadlo a nad ním
číš pěnivou třímá pravicí Gambrin rudolící,
dál svatováclavských je zemí znaky zříti za rámem,
pak „švarcvaldky“ vidíš, jež často se náhle opozdí,
zákony pak tomu nezbytné, jenž na hru se dívá,
jichž první paragraf mluvy ryb vřele nám doporoučí,
posléz jízdní řád u samých veřejí a kalendář.