Když ptáci zpívají, a hlava pobolívá,
pojď, Magdaleno, kde náš tichý kout.
Tam jenom krev si v skráních krotce zpívá,
že nemůže ni chvíli utichnout,
tam zmlká smyslů různohlasý soud,
tam svítí v srdce nejjasnější klid,
a duše musí na vše vzpomenout:
Pro kouzlo vzpomínek už potřeba je žít!