Štíhlou jedličku jako tvé tílko,
jakové neroste, co šírý háj,
u svých okének zřelas’, má Cilko,
kdy kolem táhl zas prvý náš máj.
Na každé větvici rosou se jiskřící
víš, že se chvěla duše má celá,
bys ráno shlédla, kdo stavěl ti máj...