Běd, svízelů, všech břemen, útrap tíhu
a jiskru lásky, která duši chvátí,
kmet velebný zří v oku jejich pláti
i v jejich tváři, zprahlé sluncem jihu.
Tu v řadě kněží uzřel malé dítě,
jež s ostychem jim vešlo ve zápětí
a v středu jejich stálo rozpačitě;
to malý hoch byl – tmavé, černé pleti.