Hle, jak jen bloudím štěstím zmámený!
Zde, smysly mé, zas pána najdete?
Chce v srdce země sáhnout kořeny,
chce v chvíli vidět štěstí staleté,
jež v budoucnu bič pomsty nesplete.
Hrej, osude, svou vzpurnou píseň hrej!
A vy, mé světy shaslé – vzejděte!
Je život div, já jeho čaroděj.