Na chudém loži Adam Jesenský
při slabé záři louče zápasil
s tou temnou příšerou, již zovem smrt.
Stín její pad’ mu těžce na čelo
a mráz mu vnikal v duši hluboko.
Když vešla ale paní Alena,
tu bylo mu, jak kdyby odvalil
se kámen těžký s prsou, vzchopil se
a pozdravil ji bolným úsměvem.