Vzpřímila šíj. Tak jako laštovice,
v rej sester hledíc, k poletu se chystá.
Tak prostě ladné, mírné její líce,
a v pohledu tak volně přímá, jistá,
že sněhu pápěr, na tu padniv tvář,
by zarděl se, žeť ona jemnější;
a v její oko linouc, slunka zář
jen stala ještě by se krásnější.