Tak mluví noc, noc dvacátého října,
tak mluví vážný hlas a rozechvělý
k té zemi, která příliš zapomíná,
k těm lidem, kteří včera zapomněli...
A básník, který šel svým mládím boře,
v té slavné noci před slavnějším dnem,
apostrofuje první úsvit zoře:
Nezapomenem’!