Na místo když přišli, couvli polekáni:
doktor Vladimír to s prostřelenou skrání,
tmavý vlas dřív je teď jako stříbro bílý.
Dlouho stáli mlčky – podívaná bolná –
mrtvolu pak do vsi odnášeli zvolna
na nosítkách, jež si z větví urobili.
A když smutný průvod přijel do vesnice,
nejedny si oči hořce zaplakaly,
opravdovým bolem zbledla mnohá líce,
mnohé ruce k tiché modlitbě se spjaly.