„„Nedáš jinak, nuže slyš,
tajemstvíli ono zvíš,
že svou paní zahubíš!
Divné kouzlo, divný dar
mžikem rodí zdar i zmar,
láme pouta, ostří sluch,
tajné věci jímá duch:
jemné broučků šeptání,
vonné květin vzdychání,
teskné koní zaržání,
zaržání a pověsti:
Nedbáš, pane, o štěstí!
Darmo si je poboříš,
dvě srdéčka rozdvojíš,
nikdy víc je nespojíš!