Vyčkej též, vědče! Dny minou a roky,
objev tvůj ještě spí v počtu, a z vězení
vyhlíží každého rána i zpívá
budoucí vítěznou píseň,
přechází dlouho a k umdlení
za soumraků i v rozdnění
tragicky těžkými kroky,
doufá a věří, den poslední vyčkává, –
slunce. Tvé světlo! ó světlo! Již poznává...