Tak zmizíš a shasneš ty. Jsem propast bezedná,
jsem nenasytný, jsem krutý, jsem nedoměrný chtěním...
Já vlažně se mohu jen smát. Však vypiju tvou krev,
jak přátel kdys prostoduchých a bláhových bez počtu děv.
Mé ruce jsou lichotné, má hlava nevzhledná,
a duši mé možno růst jen světel pohlcením...