Poznali v něm zákazníka,
v Krakonoši, pánu hor,
jako Jiřík na Jiříka
na sebe se díval sbor,
spráskl ruce Klubíčko,
na kolena padl svoje,
pro zemi pak hnedlíčko,
pro nebe i pekla zdroje –
pro život i pro spasení
prosil sobě odpuštění,
že juž nechá lakotnosti,
že se v žití obrátí.
Krakonoši ku radosti
nikoho že nezkrátí.