Přijal Miloš dárek, přijal, s koně
povděčně zaň uklonil se dárci, –
a hle, již tu mladší z doževiců
se srdečnou se mu blíží řečí,
damašenku přináší mu šavli,
– bůh sám ví, co dáno za ni peněz! –
junácká jí opáše mu bedra.
„Nos ji,“ praví, „slávy jí si dobuď!“