Divoký hlahol zavířil v lese, –
vztýčenou hlavu Jarmila chýlí.
Vírem se k předu zástupy řítí,
jim nad hlavami zbraně se třpytí –
a vír ten děsný i dívku nese. – – –
Obilní stohy před zámkem hoří,
na dvoře šumot a zmatek vzniká,
lid rozkácený ve vzteku boří
hradby a ploty, a přes ně vniká,
trýzní a váže zámecké sluhy.
Tu a tam zápas povstává tuhý,
dvéře se lámou, zní třeskot zbraně
a křik se divý rozléhá všude, –
v to děsně syčí plameny rudé. –