Proč zahořklý mu laješ ve svém koutku?
Že zhaněl básní látku ti i rým?
Jdi, dětino, jdi, nerozumný bloudku,
mne poslyš přece – přítelem jsem tvým.
Zde z jinačího třeba načít soudku,
i mně přec býval kritikem dřív zlým,
a teď mě chválí. Užij mého proutku!
Jak možná to? – Já seznámil se s ním.