Aj, ku jabloni, viz, kterak kloní
jak k milé milý ve blahé chvíli
svůj jaro růžný ret:
A jak by chtěla být hezčí cela,
hned zapletla si v zelené vlasy
ta naše jabloň sněžný květ...
A nastal šepot plný kouzla
a rozvlnil se zlehýnka,
jak kdyby ruka branná dívce sklouzla
a sladká padla hubinka...
A list se chvěje a dech, jenž věje
z kalichů květů k výšinám,
ti tónem šumným v dálku pěje:
Sestřičko drahá, vrať se k nám!