Prchá sen,
je chmurný den
nad mrtvým, jenž někde leží – – –
Hlas volá s hůry: Msta je má,
pokoř se, pokoř, msta je má!
Kdo pomstu smýšlíš, radš nežij!
Bázeň má, velká, se tetelí.
Zpronevěřil jsem se příteli.
Přede mnou úhor leží.
Tvou vinou, zrádce! – Nežij!