Byl klidný den, mráz třeskutý,
vzduch jasný do průhledna.
Nač jim to? Hovor pohnutý
o Benediktu, Řehoři – –
Sněm v Kostnici smír utvoří,
buď hlava církve pouze jedna,
tří vespolná-li ochota – –
Pak císař, dvorný lichota,
klid města chválí, polohu. A dolů
jak naklání se s pavlánu
i s papežem – – Jdu na stranu,
mně rukou trhá běs, zrak v hrůzách třeštím, bledna – –