Nepohnut nepřítel je očekává,
Již jako těžký mrak jej zřeli v dáli:
Jak hejno kobylek kdy hostí tráva,
Tak zraku orlímu se s výše zdáli,
Jak sotva znalý bod on si pohrává
V azurném vzduchu – dál a dále krouží –
Až zplašen hlukem, vzešlým ze roviny
Zaniká rychle, jako mráček plynný,
A s křikem divým v modro zpět se hrouží,