Pochopíš, v tobě že člověku tvému, s nímž jsi vkročil
na ten vesmír bezmocný, s nímž jsi jednou zočil
sebe státi uprostřed nepřátelské vřavy,
konec je, ten tvůj člověk že dále nemůže
za tebou, vadný jsa veskrze, v Bram; že do dálavy,
nemaje potřebí na dále jeho smyslů, vejdeš,
a vše světy daleké, jež jsi v bázni měřil,
z nich že nikdy nevyjdeš,
hranice svoje bezmezné v niveč zhroutily,
jako město veliké požárem kdy lehne,
a lem věží a cimbuří zmizí ve chvíli,
vzduch se z kouře pročistí, celé nebe v plese
na pláň kol rozlehne se.