Kdys, co chlapec, v rozkvětlém již máji
Toulal jsem se sám a sám
Za městečkem, v nedalekém háji,
Sem a tam;
Tak že v onom krásném jarním čase
Celý háj jsem zrejdil zas a zase.
V tom zaslechnu přelíbezné hrání
Zvučných strun, a jemných ust zpívání,
Tak že v této době se mi zdálo,
Jakoby i břízy tiše stály,
A to pění líbé poslouchaly,
Ješto po celém se háji rozléhalo.
Poslouchaje zaplesal jsem v duchu,
Neb zpěv rozkoš českému jest uchu;
A já ovšem také Čech jsem byl,
V Čechách – Čechem jsemť se narodil.