Miloval jsem je již tehdy, kdy houkali pod naší
střechou a s vrzáním per se snášeli na starou násep
a poklonkoval z nich každý jak rytíř, tanečním
krokem se toče kol děvušky očí tak mírných a cudných. Holubička!
Čistý a milý a rytířský rod, tak srdečných sousedských zvyků!
A tehdy, kdy beze skepse jsem ve hrubých obrysech počínal cítit svět kolem sebe,
líbilo se mi velmi, že národu mému dáváno
jméno tak sladké a dumné: národ holubičí.