Poslu na tvář růží se nebeských rozleje barva:
„Ívane, světla pramen v modrém oblouku se náší,
Klesne dolů až, jest se vynesť mé vratno peroutce.
U strže poď mechaté ať rozhostíme se tamto,
Šťávyplných kde krmů nám příroda hojno podává;
Kázal Pán, mnoho bych pověděl ze dnů ti budoucích,
Od vševědoucí jsem Moudrosti co slouchal u trůnu,
Člověku i smrtnému věděť co slušno, poslechni.“