Že v chvíli slabosti se touhu vrátit mám
do oněch bezstarostných, krásných dětství dnů,
kde, než jsme pojedli Poznání se Stromu,
jsme, jako kdysi Celý Boží Svět,
u brány Života v zahradě Edenu,
jen v požívání, trpnosti a snu,
jak v kolébce, tak sladce, oddaně,
dřímali ještě v klíně Osudu –