Hle, na východě obláček bílý!
Čarovná noc se k západu chýlí, –
jitro se hlásí! – Jakoby mrazem
zachvěla náhle dívka se bledá,
snivé své oči upírá k zemi,
ztracené štěstí snad v mechu hledá.
Vzdechem se chvěje ret její němý. –
K myslivci sotva pohledla okem,
do lesa kráčí váhavým krokem,
k zámeckým sadům sama se blíží. –
Co hbitou nožku dnes jí tak tíží? –