Jako přízrak, jako anděl boží
v žáru, dýmu mih’ se, zapad’ v něm,
však už zpět zas, v náruč dívky složí
těžké břímě – bezdech sám a něm.
Za ním jak se láme krovu tíž,
všechněch srdce zabušila výš,
v očích mužů hrdostí to blýsklo,
z očí žen to slzami zas trysklo.