A děva luzná pádila tím vírem
svou spásu hledajíc kdes v kraji šírém,
chtíc zniknout osudu a tíži vin;
kol tváře červánků zář vlasů tkala
nad očí bleskem temný baldachýn,
a dívka klesala a zase v dál se brala
a za ní – ha! – kot, černý pekla stín,
měl ohon zježený, a srsť mu jiskrou plála.