Své srdce chtěl bych vylít na Tvé nohy
jak z alabastru nard svůj Magdalena,
a v požár zapáliti dnů svých stohy,
ať plají v obzor na čest Tvého jména!
Však láska Tvá mne sráží na kolena
a znát mne učí, jak jsem přeubohý,
až výčitkou zrak letí do oblohy.