I padli sobě vroucně v objetí
A dlouho, dlouho na prsou si dleli;
Promluvil Prokop tiše po třetí:
„Pamatuj na mou Anéžku příteli!“
– Chci být jí bratrem – Roháč odvětí
A skloniv hlavu, příteli tak šepce:
„– Violu chraň, kdyby se státi mělo –“
„To slavně přísahám!“ v odpověď znělo.
Jan vsedl na kůň, jenž s ním pádil křepce.