A co chmurnou klenbou chrámu
píseň vztekle víří,
ďáblu z pláště rostou kvapem
křídla netopýří,
ohromná to chvějná křídla,
jimiž mává divě,
rozšklebuje při tom ústa,
mhouří oči lstivě
a když slední výdech písně
dozněl, zhynul, stich’,
vypukl tu ďábel náhle
v drásající smích:
Chachachacha! Chachachacha!