ví, co vynáší téhle Olgy dům,
co té zde – Fandě – dostane se věnem,
ví, tam ta dlouhá – slečna Aurelie –
že mnoho po své tetě dědit bude,
jež více již je mrtva nežli žije;
hle, ta zde – Tilda – jako děvče chudé
se šatí jen, však peněz má jak smetí;
to tahle – Mařka – chodí jako kněžna,
však pod atlasem košile je režná,
dost dluhů, asi tucet malých dětí, –
jak zklamal by se člověk snadno v ní!
Nu, vtělený to úřad listovní.