V lučinách, kde Dyje šumí,
co tu barev, co tu kvítí!
Ej, kde která švadlí umí
v podušku je takhle šíti,
v podhlavníček vít je měkký,
takový, že sám tě vábí
položit se do hedvábí
k šepotavým vlnám řeky
v pomněnky, jimž v ranní rose
padší do korunky něžné
samo nebe shlíželo se;
mezi květy ohněm žhoucí,
bělostné jak vločky sněžné,
oslnivým zlatem skvoucí,
růžové i fialkové,
duhové i oblakové.