Ó božství! Sílo neznámá a ryzí,
na jejíž povel, atom pějící,
jsem směl se vznésti z lemu tvojí řízy
a prchat k světlu temnot směsicí,
dík za to vem, že chvilku směl jsem jásat
a lkát a hynout! Nechť i v bolestech
pel hvězdný za vše s perutí svých střásat
a snít, že dál živ budu v aeonech!
Tu píseň díků, roztoužení, síly,
tu píseň čistou jako holub bílý
mi dozpívati nech!