Štíhlý stehlík švitoří z bodláku:
Aj, co nezvedený ty sedláku,
Kvítko mně milé nenávidíš!
Ale křastal v hustém žitě sedě,
Pravil, na stehlíčí šat pohledě:
Že se za svou hlupost nestydíš!
Sedlák pravil: Všecko tak se stane,
Jak žádáte štíhlý, tučný pane,
Zlášť ty, můj šviháčku, uvidíš.