Jak často zřím tě ve snách před sebou,
má lodi tajemná a přece tolik známá!
Kol pláče den, ty letíš pod hvězdama,
kol teskní noc, ty září slunce pluješ,
mé srdce uvadá, ty plachty rozvěšuješ –
kam řítíme se, jaký cíl tě vábí,
za moři sedmi, sedmi za horama?