Jedno jediné mi bylo lékem,
věděla jsem ve svém smutku měkkém:
Bouře hrůzy dozuřila,
všemi ranami mne zbila –
zda se může vrátit se svým vztekem?
Ne, ne – rána, která klesla,
bouře, jež se plně snesla,
nemá více moci nad člověkem.