Když z jitra procit, v hlavě ucítil
palčivou bolest, dýchat nemohl,
a v celém těle kruté mrazení
se rozmohlo mu. Ztěží vzpomněl si,
kde nalézá se. S hrůzou poznával,
že dal se v hrobě pohřbít za živa,
– a znovu, co mu hrdlo stačilo,
a pokud snesla prsa churavá,
se křičet jal: „Joabe! Joabe!“
Však Joab kdesi v lesích toulal se,
nemoha v domě klidu nalézti,
a pána neslyšel. „Joabe, Joabe!“