Rozprávím řečí krátkou: Poutníče, postůj a přečti.
Nevzhledný kámen skrývá spanilou matku a ženu,
rodiče její kdysi „Claudia” volali na ni;
svou lásku dala muži, k němuž ji zákon spjal srdce,
dva syny porodila, jeden zbyl na tomto světě,
druhého skryla sama v země klín mlčící chladný.
Dar řeči měla pěkné, chůzi pak vznešenou, lehkou,
dům v péči majíc předla. Skončil jsem. Můžeš jít dále.