Mistr zří své dílo v čisté kráse
dokonalé, luzné, bezvadné...
Běda! čí to ruce proradné
pošpinily malby půdu zlatou?
Spatřil dole v růžku skvrnu klatou,
zkoumal ji a poznal, vzav si lupu,
trochu černých, nalepených chlupů.