Jsou na přeskoku jiskry na plné baterii...
Z měst, ze samot a dědin v hučení vzbuzeném
Myšlenky bídu ztišit v řad potomků se vpijí,
vpád hrozivý jich roste a všecko mění dnem...
Národy již se chvějí... Co za své bytí řvali
a zoufale se rvali, vše za svůj jazyk dali:
mrak děsný, dusný roste s tou šedí olova,
bouř všelidskosti vstává, hřímá za horami,
domova smutek divný probouzí neznámý,
legie bídných vzbouzí, v jediný tábor volá...