Mohou-li ze hrobů vstávati sny, že vrchovatě
v hroby je steleme, chudnouce těžce v jejich ztrátě?
Šílenství zoufalce zůstane proto šílenstvím.
Tisíckrát pod vlny pohruž se, žít v nich nemůžeš,
plícím vzduchu jest potřebí! Hrob je čmoud a dým,
který povznáší k obloze pouze smrtný prach,
sen tu nenajde místa, by pro nás zkvetl v něm,
nebo by dávno mluvily
hroby tolikrát vzývané bolem palčivým,
vzývané zvukem lichotných dojmů, vzdorné hrůzy.
Leč krom ze rtů člověka s ždáním tesklivým
ducha zvěst nezazní odnikud. Nerv-li složíš v zem,
čím živ duch a v čem?