Láska kouzlí radování,
Seje na pustině růže,
V neustálém namahání
Třícý obtížnosti zmůže.
Mládenecli milostenku
Spatří v spanilosti blesku,
S užasnutím na milenku
Hledě nehrozý se třesku
Smrtícýho příkořenství,
Proudem závisti a zrady,
Dýmem syvých ukrutenství
Letí syčícými hady
Obr myslí nezmoženou
K chrámu vnadné blaženosti,
Aby s duší vyvolenou
V lásce plésal do věčnosti.
Panna krásy růže dvojí
Láskou ducha kvetoucýho,
Okem zblažujícým rojí
Sýlu v mládka trnoucýho.
Byť hrom se vší zůřivostí,
Vrch se vztěkal rozlitinou,
Člověk smrtil schytralostí,
Pevné lásky nerozvinou.
Hoch a panna bouří zlého
Světa jako po hladině
V květu máje růžového
Kráčejíce po pustině
Okouzlují láskou sebe,
Rozmnožujíc spanilosti
V poušti zakládají nebe,
Obří ducha šlechetnosti.
Muž co vítěz pohrdaje
Marné slávy maličkostmi,
Vznešeného potíraje
Rodu jasnost s rozkošnostmi,
Skládá důstojnost, a věnec
Čistý na hlavu sy staví,
V lůnu lásky oslavenec
Jak Bůh blaženost svou slaví.
Žena z blesku krásy živé,
Z páry lstivých lichocení
Vyjdouc pojí k přívětivé
Nevinnosti okouzlení.
Anděl neví, jaké tvoří
Divy příjemností sladkou,
Že y skalná srdce boří,
V obry mění mládež hladkou.
Patříc lidé na zázraky
Tázají se s podivením:
Kdo ty zkrotiv lvy a draky
Mladost krásý oslavením?
Lichotivá láska hady
Proměňuje v holoubátka,
Sovám uděluje vnady,
K nebi výší neviňátka.