Vkročil v háje klenbu šumnou, tmavou,
prošel kněží, vojska směsicí,
zajatci, jenž se skloněnou hlavou
k hořící se brali hranici.
Stichly zpěvy, utajil se ruch,
k nohoum boha klesnul Hakon s tělem,
a pak s hrdým čelem
vzpřímil se a mračen stál jak nad ním bůh.