Já domluvil. Jak na Něj popatřím,
až líto mi ho bylo. Jako zničen
na trůně seděl bezraden a sklíčen,
zrak upřen v prázdno. – Co teď? – tiše dím.
– Co teď? – On opáčí. – Víš, zaleť v Řím...
A vyřiď, že jdeš od mě... Stačí zatím...
A rozlož to tam pánům červeným...
Já doufám, že tam ještě něco platím...
I papežovi... Opravdu mi líto...
Mně nelze už... Nechť oni vysvětlí to. –