Šla a šla... Teď s náhlým klidem
dívala se sama na se:
– Hle, toť život... Tak to skončí,
říkala si... Zvolna snuly
v zad se telegrafní tyče,
mladé stromky, jež své stíny
šikmo házely v tu cestu,
kupky štěrku, jež tu byly
narovnány jako rovy,
obdélníky polí – celý
obzor zvolna v zad se točil.