Tu skráň, v níž nadějí už shasla arije,
přec opět zarděním váš lesk nám polije,
chvil šťastných úsměvy zas rázem do ní vrátí!
On divným kouzlem svým tak náhle vzruší zas
žár v lebce sestárlé, již uondal byl čas,
a srdce probudí, jež chystala se spáti...