A Tonko pluje... Dvěma rázy
je vždycky vlny na hřbetě...
Jak pírkem bárkou vodstvo hází,
jak tříšť před sebou žene tě,
a kolem tma se chechtá, chroptí –
Tam skála pěnou do tmy soptí,
a z toho měl bys nejvíc strach:
vše teď je ruky na dosah!
Když temnem letíš někam k nebi,
jak hloupá nicka v prázdné nic,
tam dole z hloubky moře vstříc –
se zase skála na tě šklebí...
Což vzduchem vede tvoje pout
a musíš na zem dopadnout?