A přistoupí k Libuši s pohledem
jak mračná bouř, a tato chvěje se
a skrývá tvář na prsa Lumíra,
a hlasem zmírajícím šeptá mu:
„Ó běda mně! Mne jímá velký strach!
Co uvidím v tom kouři bělavém?
Ó hrozná muko zlého tušení!
Ó slepoto, již mnohý proklíná,
leť na můj zrak a chci ti žehnati!“