Čert ji za roh skály chytil,
kotrmelcem v ní se sřítil,
a Twardowski s proklínáním
do tmy rovněž skočil za ním,
sedli pustém ve výmolu;
čert sňal rychle pytel dolů,
zatřásl jím, sáh tam rukou.
Jako mouchy křídly tlukou,
cos tam znělo – vytáh’ v dlani
malou dušku. K popukání!