A pastušek se rozkoší jen třese,
když také ovečky své uzří v lese.
V ráz stojí na nohou, v ráz měří k oné straně –
jak tajůplná noc o svatém Janě!
Však sotva že k nim vlídně nahne ruku,
slyš, co to padlo v zlatočistém zvuku?
V tom všecka kouzla pastuchy se pouští,
kol opět noc a prázdné šumí houští...