A přec po všech bouřích úsměv máte,
klidné vísky, na starobném čele,
kol vás klasů požehnání zlaté,
ve vás duše upřímné a vřelé.
Ale ve tvář lidu posud vryty
tklivým rysem utrpení stopy,
čelo, kde tkvěl vínek z trní svitý,
a ten zrak se dosud k zemi klopí!