Tvůj červen nejchudšímu básníkovi
dal křídla rozletu
a vládu nad pojmy a slovy.
Též na mne sešli jeho bouři,
ať v křižování blesků, zemětřesení a kouři
pro tebe rozkvetu.
Bych mohl tobě zpívat’ o tvé kráse,
o tichu večerů,
kdy stádo laní pod lesem se pase
a světlo luny mezi stromy
se proplétá a lomí
a běží k jezeru.