Utichl Jaroslav, a po něm Václav:
Nechcem, pravil, slavný vladyko a
Moudrý! čistých porušiti mravů,
Ani vyhubiti obyčejů
Blahorodných; spravedlivosti jen
V těsnu Křesťan žádá. Který člověk,
Které právo smí nám odepříti,
Abychom co lidé vynikali?
Nejpřednější zákon v srdce naše
Vryt jest, rozumuby užívaje
Člověk prospěl v moudrosti. Snad očí
Nesmějíce otevříti, vjíti
Do rozumu, jako zvíře k tmě a
Pluhu odsouzeni jsouce máme
V lesých, v pustinách se ukrývati,
O den, o krm jen se starajíce
Nikdý z své se cesty, z obyčeje
Hanebného nikdý neuhnouti?