Kam se děla s tvého čela
tato záře? Kam se děl
z duše padlé, v prachu zvadlé
nevinnosti čistý pel?
Jak list suchý, zbaven míru,
duch se zmítá v pustém víru
a hled kalný teskně těká
světem, jenž se pouští stal,
u tvých dveří stále čeká
hnus a nuda, trud a žal.