Teď proměna je, páni, zase
a my uzříme v celé kráse
v pozadí na jevišti stát
celičký Sázavský hrad. –
Vítek je chycen mezi žoldnéři
a má být, ještě než se sešeří
a nežli konce dojde den,
na nejbližší strom pověšen! –
Teď Božepor započne svoje lkání
a o milost již dá se do žebrání –
Oldřich starý dá se obměkčiti
a dá Víta jenom oslepiti! –
Takto již před otce jeho
přivedou ho osleplého.
On však, místo co by v pokoře
před otcem tu klesl na dvoře,
počne zlořečit mu co jen může,
až všem vyskakuje husí kůže,
a byl by doposud snad zlořečil,
kdyby blesk ho nebyl zachvátil;
to vám ale právě v čas,
když na otce se sápal zas
a snad by ho byl také plesk,
přeletí přes jeviště blesk:
on padne a sotva že doletí,
již také za ním opona sletí.