Víte, bratří, co jsou mecenáti?
Jsou to lidé zvláštních privilejí
zadarmo se proslulými státi.
Jsou to lidé, které ovíjejí
básníkové barvitými vínky
na druhé svých lamentací stránce
s vykřiknutí třemi se znamínky.
Jsou to lidé, které na ochránce
věd a uměn pasovaly
almanachy všeho formátu.
Zavázáni v zlatém brokátu
potomstva se v albech dochovali.
A jak chrání umění a vědy?
Zovou literáty na obědy,
kde se jí a pije ve trochejích,
dramatikové kde provozují
tragedii ve dvanácti dějích –
a ty hody maecenátské slují.
Umění tu při lokajském stolku
na pečeném vyvíjí se ptáku,
a když v rozmaru pán, bez okolku
podílí své hosty po šestáku.
Jsou i tací – nechci nikam mířit –
co jim lijou víno do náprstku
a jim hracích známek sypou hrstku –
o těchto však nechci slova šířit.