Král Ragnar Lodbrok jako ta noc,
jež ulehá na vln kypící chlumy –
mrak ve zraku, chmury na čele
a v nitru vír bolné dumy.
Zda otráven žlučí medovin roh,
z nichž hrdinnou k boji odvahu píval,
meč otupěl, harfa pukla mu,
k níž se skaldy o závod zpíval?
Vln příboj mu podemlel Lethry hrad,
choť Aslög v slzách mu mřela?
Či hněv, že neplatí dosud snad
dle úmluv daň vzdorný Ella?