Činí stejně v rozechvění,
srdce bouřlivě mu bije:
„Tys to! Přeludem to není?“
S jásotem tak zvolal vroucím,
celoval ji na rty smavé,
oči líbal, vlasy tmavé
v plání lásky přehoroucím:
„Rci, že má jsi, navždy, jistě!“
,Stála bych zde na tom místě?’
„Po tobě jsem zmíral touhou!“