Jak zalíbil se děcku nový byt,
ach sličnější než u zemřelé vdovy:
s okének fary výhled na blankyt,
na celou ves a na vrchy a lesy –
tam tatíček prý za svobodou kdesi...
Byl lepší chléb a lepší bylo lože,
psů, koní hojně, byť jen na obraze,
pan páter vlídný – to se skáče snáze
i modlí snáze – všecko, milý bože!
Jen kdyby maminka tu byla k tomu!
To by jí řekl, jak tam pláče víc
než chleba bylo – neměl, kam jít domů,
na její prsa, ani k tatíčkovi...
„Ach, kde jsou, kde?“ – A děcku vlhla líc: