Však co to vidím? – Do mé samoty
se náhle blíží jakýs temný stín,
to věčné bídy nový obraz jest,
to opět člověk! – Berlou křivou on
si cesty hledá mezi skalami,
je zhrblý, vetchý, co jen tady chce?
Dí srdce hlas, to tajný nepřítel!
Ze svého klidu nedej vyrušit
se, Prométhee! Zmiz hned v chatu svou,
než přejde jak stín černý oblaků,
jež nad tvou hlavou táhnou před sluncem.