A proto jednou vše jsem zříti ještě chtěla,
svůj koutek milený, les, pěšiny, hor čela,
sen dlouhý budu spát,
ó tuším, bdění chvil že bude již jen málo,
vše vidět chtěla jsem, by o tom se mi zdálo,
co zrak můj vídal rád!“ – –