Zde Václav trůnil, kníže míru,
vlád’ Otokar, náš český lev,
zde za volnosť a otců víru
zved Hus a Žižka korouhev;
zde prapory tvé zašlapány,
zde kosti reků rozmetány –
a z jejich prachu, z věků běd
jak osení nad orné lány
tvůj čacký lid vždy znov se zved’.
Za blaho tvé a volnosť tvoji,
za práva zdar a křivdy zhyn,
ať k práci voláš nebo k boji,
hle, při tobě tvůj stojí syn!
Co zašlapáno v prach a bláto,
co znesvěceno, v pouta jato,
co zmařil člověk nebo čas,
co bezprávím a mečem vzato,
vše bude jednou naše zas!