Hlas její nikdo nesmí slyšet z vás,
chce o samotě zůstat s rytířem.
Zář měsíce jí nutnou potřebou
ku léčení, a měsíc vychází
teď právě nad loukou a jeho lesk
hrá stříbrem temnomodrým blankytem.
Chce chvějící se jeho paprslek
na ret rytíře svádět koruntem,
jenž, čarovný, jí hoří v prstenu.
Nuž pojďte! Uchylme se v skvělý stan,
jejž z drahých tkanin panny velebné
nám postavily v stín květoucích líp.
Buď, dívko, tobě zdar! Bůh s tebou buď,