Je srdce ženy víc než koruna
a řády, více nežli tuší svět,
a více, nežli král ti může dát.
Vše vyjma oné lásky veliké,
té, která dá za úsměv drahých rtů
krev srdce svého, duši duše své –
vše ostatní je prázdné pozlátko,
pod kterým srdce v prázdnu zoufalém
den ze dne chudé, bídné umírá,
byť na prsou se řády třpytily,
když srdce je však prázdná, holá poušť
bez jediného lásky usmání...