Tak kráčel ponořen
do noci tajemství, do vidin extáse,
v bolestných pochybností nesnáze
a v mysterií nejžhavějších sen.
A cosi úžasného
tvář jeho obestřelo, jako v deliriu šel
po pravém břehu Schaichy. Velká byla víra jeho
ve vlastní slovo, v plamen, jenž mu v srdci zněl
podivnou fugou.