Titanů starých nezdolné plémě
vězněno úpí v podsvětí,
duní to z hloubky, chvěje se země,
slyš vytí a lání, prokletí.
Jdou léta jak stíny,
avšak ten hlas jak výčitka, vzdor,
ten hněv a spor
ze hloubi moří a ze klínu hor,
týž, a přec jiný
nezmizel z lidské paměti.