Namířili z leva
kanonýři jaří,
namířili z prava
kanonýři staří –
v tom je popad strach:
jak pak, milí braši,
když se kanon splaší?
A když není kuráž?
A když není prach?
Zanechme těch špásů,
pošlem sváry k ďasu –
ať si je tam má!
Buďme jako prve,
vždyť jsme z jedné krve!
Ať si všecko praská,
svornost mocná páska,
nás nechť objímá! –
Řekli si tak tiše
a šli domů v pýše
s děly, prapory.