Staří příběhové v počtu drahném
K pravdě připojený mají rmut:
Jako pramýnkové běžíc bahnem
Mění průchodišti čistost, chut.
Kdo as blud a podvod tenkrát kul,
Snad kdo našel v něm svůj zlata důl? –
Ale není v světě toho fochu,
Aby nebylo v něm pravdy trochu.