Döbbenve féket ránt a gyors lovag.
Hogy úton ülni látja kedvesét,
És félreszáguld, félre elrobog,
Retteg jajától, s látni fél könyét.
„Oly félre; o hadfia, mért rohanál?
Holt kedvesedet
Nem nézed-e meg?
Nem sír; panaszatlan a néma halál.”