Pospíchal strání do vršku,
na návsi tepličko svítá,
ze žitnišť chasa skřivánčí
zvučnými zpěvy ho vítá;
ještě se ohlíd’ k dědině,
k lípě – ach, srdéčko bolí ––
stiskl si klobouk na čelo,
pospíchal přes hory doly.