Jako v jiných městech, zvolna umírala
beseda též v Háji; generace nová
pro středisko také je již příliš zralá,
pro ni minulost jen směšné v sobě chová.
Proto nemálo se podivili v Háji
vidouce, jak moudří otcové se města
k besedě dnes volným krokem kolébají,
k vážné řeči vážná dělajíce gesta.
Co se asi stalo? Čím ta náhlá změna?
Mrtvou besedu co k životu as křísí?
Záhada ta byla záhy rozřešena.
Když už besedníci všichni usedli si,
předseda je vítal, silně rozechvělý,
nervosně se tahal za bradu a kníry,
jako činil vždy, když vyšinul se z míry,
slovo udělil pak panu jednateli,
mluviti jenž takto jal se k shromáždění: