Na jaro teprv našli Olgerda,
sníh když byl dávno zmizel. Pod lindou
hrob vykopali rychle, neznámou
tam vrhli mrtvolu. A byla to
ta samá linda, nyní lupenem
jak jantar žlutým zdobující se,
kde tenkráte, v ten večer podzimní,
se byla zastavila královna,
kde byla sladce tak mu pravila,
že v ráji snad se opět sejde s ním.