A zpět když klesl v lůžka klín,
Hle, Luna kročí oknem v síň;
Po stěnách skví se jasný hled
Co stříbrný na jílmě květ;
A jak jinoch oči odkrývá,
Luna milencem ho nazývá,
„– Můj vyvolenče, pojď,
Na jasnou střechu ven mne doprovoď,
Bez stínu zář kde plane má,
V svobodné výši budu tvá!“ –