Zdrcený, zmámený pohledy tvými
jsem kolos zvíře směšné, zmrtvělé,
třesoucí údy pitvornými,
rány své čerstvé, zjitřelé,
na odiv dávám ti, bože blízký,
bože prachu, bože můj, bože nízký!
Jsem cikán tvůj už, rab podlízavý,
putuji zpátky do tvé říše,
v pustinu, písek kde zdouvá se plavý,
ze země, bouří se ve své pýše.
Jdu k tobě, bože končin zprahlých
s pohoří rozumu studených dolů
v požáry mozků, zoufalých bolů,
šílených výkřiků táhlých,
jdu mezi zatracenců roje
v hořící písek, království tvoje.