Byl králem, jemuž rovno není,
nech dějů pročteš každý list.
Slyš, co děl kdysi v zanícení,
tak nadšený a láskou čist:
„Nuž, raďte, kdo zná lépe vlásti,
a já mu žezla dám svých vlastí!“
A jako mince jeho byla
vždy berný, těžký, čistý kov,
tak mluva jeho hlaholila
vždy plna slibných, zlatých slov,
vždy nadějná, vždy konejšící,
jak úsměv v jeho zbožné líci.
Ó byl on králem, děti milé,
jak granát, jenž má čistý lesk;
vždyť jeho snahy ušlechtilé
z Čech zaplašily všechen stesk.
On sluncem, andělem byl dobra
a národ jeho rostl v obra.