Já další práce jsem ho zbavila
a podala jsem knížku doktorovi,
On ani okem na mne nepohled’
a jako děcku rozumný když hoví
svou rukou pevnou mlčky péro zved’
a dlouho psal. – – Ó, hněv mne posud jímá,
když jeho písmo vidím před očima. –
Vytrhnu z knihy lístek ten a jím
uhaslé dříví v kamnech podpálím!