„Tamto, vizte, mladý Slon si kráčí,
troubu vzhůru pne a dolů stáčí;
tou on fackuje, a šlehá,
cokoli, třeba na oko,
pokorně mu nepodléhá.
Vše jemu cop a rokoko;
co a jak svým očkem vidí,
tak to buď a nejinák;
každého však nenávidí,
kdo neříká po něm: Tak!
Mnoho ví a mnoho umí;
duchem objímá vše světa říše:
než co mluví a co píše,
nikdo nerozumí.
V prvním našim sezení
vševědný trup ten
všeho všudy umění
doktorem byl prohlášen.