Všichni do smíchu se dali,
za břicha se popadali.
„Pravda, pravda!“ křičeli,
„my ho také viděli!“
Také mistr Klubíčko
v řehot se dal hnedlíčko:
„Já řku, vzácný pane hosti,
takých Krakonošů víc:
chlubí se až do sytosti,
ale nedovedou nic!
Krakonoš je poběhlík,
jaké věšeť na hřebík,
tluče hubou, víc než umí,
praničemu nerozumí –
bídák, o jakém jen víte;
však ho možná uvidíte!“