Netušili mravencové nebozí,
jaká strasť jim zahrozí.
Pošlapáni,
požíráni
pozdě pykali
a naříkali:
„Ach, jak byli jsme zaslepeni
a brylemi mámeni!
Zákon býval naší ochranou,
zákona Lev obranou!
bezbranných byl on mstitel;
krále bál se práva rušitel.
Kam nás pýcha vedla!
Kam nás vůle slepá svedla!
Lvovo ach zahynutí
mstí teď tyrané krutí!“ –
Pozdní bylo to poznání,
zpozdilé to bědování.