Mně mnohý z vás děl ve potupném smíchu,
že v bíledni jsem ve sny ponořen,
zas onen pravil, že jsem sluhou hříchu,
a že jsem blázen, blázen volal ten.
Ti pro mne potřes moudré hlavy měli,
ti pak jen kámen, tam kde srdce jsou;
však třeba lidé v schráň tu neviděli
a všichni, všichni zatratit mne chtěli,
ó, bože můj, ty vidíš v duši mou!