Co ještě přidati k té krásné zemi?
Čím doplniti na ní jara vděk,
jež klaní se své kněžně květy všemi,
té perle jeho tvůrčích myšlének?
Čím dovršiti divulepé dílo,
by na něm v čirém spokojení zřel
tu všechnu vnadu, o níž se mu snilo,
a tvůrčí dumy všechen čarný pel? – –
Tu náhle snivou lící tvořitele
kmit úsměv jasný, na vznešeném čele
v zář shladila se přemýšlení vráska
a z jeho srdce slétla na svět: Láska.“