jej souditi se jali pro povstání
a odsoudili s hejnem bídných sluhů:
že měl se držeť robského jen pluhu,
jenž panskou roli rozmetá a vláčí –
a pak byl Šimon mrskán karabáči.
Jak bylo ti tam hrubé na lavici –
ba hůř než kdybys v mladém zánětu
byl kázal lidu řečí lahodící,
že svadlá větev schopna rozkvětu,
že lidu trápení a jeho mdloby
zas vzkřísí ještě lepší v Čechách doby,
že přijdou jistě, musí přijíti
a na Čechy že slunce vysvítí!