Nás neprovází ovšem vozů hřmění,
jak kdys jim velel Trocnovský náš Jan,
ni mlatů mrak ni bojů burácení,
– to ztichlo dávno, již tam u Lipan;
my z velikého jdeme utrpení,
jímž český Sion v hrob byl udupán,
a nad námi, ó drahá vlasti, šumí
tvé zašlé slávy pláč, tvé bolné dumy.