Dvanáctá bije. Pomalu
za ranou rána hučí,
stráž dole volá na valu
a z dálky ohlas zvučí. –
Co matek ztrácí den co den
teď syny, věc to všední jen.
A moje smrť? Zda lepší jest?
Slyš, co to zní? To pout je chřest.