Nad hlavou zvony odzpívaly
mi velepíseň bouřlivou –
a umlkly; jen dozvuk valí
se s věže vlnou, v tichou dáli
ty žalující tóny jdou –
tak rozprášené ideály,
tak divé žaly, jež mne rvaly,
tak zářné oči, jež se smály
a rty, jež líbaly a lhaly,
zní ještě tklivě duší mou.