A szerelem birodalmát
Szívem öszve futkozta,
És elveszett nyúgodalmát
Szorgalommal nyomozta:
Imígy kémlelt nyugvó helyet,
Hogy mindent víz takara,
A végtelen özön felett
Noé szelid madara.
Haszontalan jára kele,
Mert nyúgalmat még sem lele:
A galamb a bárkába, -
S ez visszatért - kínjába.