Podzim když vlídný rozprášil žluté listí,
řekl jsi: bude mi pokojně z ruky osudu čísti.
Vrátím se, kde to zpívá prameny mládí.
Sednu si pod sosny rodné, potok kde chladí.'
Vytuším stopu, bílá kde noha v písku stála,
a kde dozněla píseň, již láska vyzpívala.