Skupení to mroucích, pozdvižených paží. –
Co tu snů dřív bylo, tepla, dechu, krásy!...
Denně s matkou hlouček dětí zlatovlasý
hrál si na zápraží.
Vidím ještě je, ty andělíčky v davu
kůzlatům se stráně nésti v koších trávu,
a skal na úpatí
v spěchu trhat květy, než se otec vrátí.