Sen tehdá snila divný, tajeplný
v svém domě zlatém, sladce pod cyprysy,
co zatím hudbou přitlumenou temně
jí Pontu šumné přihrávaly vlny.
Jak Jakobu, jenž v hluché, pískné stepi
na kámen složil unavené skráně,
jí objevil se obraz čarolepý,
jas nekonečné, třpytné nebes báně,
zkad andělé ve vírném, šumném kolu
k Heleně spící sestoupali dolů – –