„On první z nás své smrti splatil daně,“
děl Aleš v pohnutí. Tu Roháč zase:
„Ba zemřel statně – shasl jako plamen,
on posledním byl na své barikádě.“
Tak lovec děl, svou věrnou pušku hladě.
I bylo znáti hnutí v jeho hlase,
jež skrýt se snažil pokrčením ramen.
„Ba škoda toho pána; hodný k lidu
a nenáviděl pijavek těch, židů.“
Tak Roháč soudil, dodávaje: „Amen.“