Tu lehce vzkřikla, vstavši kvapem z mechu;
že oživuje socha se jí zdálo –
vždyť uslyšela zřejmě ohlas vzdechu.
A socha obživla ve hlasu echu –
ba socha obživla a zraky zvedla –
však ještě více při tom hledu zbledla:
„Odpusťte, slečno, prosím tisíckráte!“
řkouc s úklonou, „že vytrhuji vás.“