Jako lékař, na nějž v důvěře
v chorém těle živý čeká duch,
na hodiny zří a na dvéře,
každý zvenčí ruch mu bystří sluch:
tak šel Spánek, vlídný posel věčný,
hladě rukou svět ten nekonečný,
hladě přesladkýma rukama
vše, v čem život vře. Tma, tma a tma.