Chodče patř, jak na vysoké skále
Tam do oblak strmí sutiny!
Věz, že tam, kde nyní v noci stále
Kulich z tmavé vyje štěrbiny,
Druhdy hradec ověžený stával,
Jehož bašty obzíraly svět,
V jehož síních Hugo stolovával,
Rytíř statný, mladých ještě let.