Nechtěla, hádali se, on ho obdivoval:
„Hehe! ten je hezký! a taky oči má!
Puč mi ho! Va-Vašíček ho pochová!“ –
,Heč! Teď se ti pod zástěru schoval!
Ale na! Nes ho kousek teda!
Ale za chvilku mi ho dáš!‘
A radostí Vášova tvář hoří snědá,
v kapse pro kocoura chleba hledá:
„Hamej! tu máš!“