Dokud Vratislav zem řídil mužným
Duchem, hadové se nesvornosti
Ukrývali v kout, sad země, lidé
Andělové jako bratří bratry
Objímali chodíc po růžové
Cestě k chrámu čisté blaženosti.
Vratislav y o budoucnost maje
Péči, matce Lidmile mne svěřiv
Nevadného vlasti velitele
Vychovati mínil. Na Tetíně
V sýdlu pokoje a lásky, kde se
Všecky zasadily ctnosti, kde co
Hvězda šlechetnosti zasvítila
Lidem kněžna, sbíhali se starcy,
Scházeli se mládency a panny,
Aby na blažícý hledíc paní
Sesýlili v mravech zvýšujícých
K nebi duše, vkořenili čest a
Nevinu co květy s nebes v srdce
Nezkalená, porosyli mysli
Zkormoucené potěšením Božským.
Zde jsem, vida ctnost a lásku v živém
Obrazu se cvičil, v lásce uvykl
Splacujícý ctnosti v outlém věku,
Poznal v člověku y nejbídnějším
Bratra svého, v tvoru dnem y mroucým
Boha vládnoucýho veškerenstvem.