V tvých rukou každá věc má zvláštní jas,
a hřeben nejkrásnější,
když dětem češeš plavý vlas
a pro nejmenší, nejmilejší
mazlivá slova máš
a jako Madona se na ně usmíváš.
A když jdeš na slovo boží
tak naškrobená, šustící,
vážná, a přece tančící,
a hrdě ruce tvé na modlitby se složí,
jdeš po návsi jak královna.
V kostele modlíš se po zvyku,
však někdo jsi, kdo s bohem se porovná
bez velkých cavyků.
Víš, kdyby teď Spasitel před tebou stál,
že na děti by se pozeptal
a na muže a na polnosti
a pak by jen prostě požehnal
ty vaše prosté ctnosti.