A teď ráj zdá se nám něčím, dávno co bylo.
Schýleni stářím,
nemocni osudem, čekáním, smrtí, jež přijde
přivřít nám víčka oční,
vzdáme se vůli Jeho.
Však neznáme hněvu Jeho. Nezjevil nám jej nikdy.
Nikdy jak mstitel, nikdy Bůh varující nás plamenným mečem.
Nikdy se nezjevil jinak, než utajen ve všem mlčky,
v života kráse, v divoké hrůze, varovném zvadání.
Nikdy nás nevyhnal z ráje. Život byl počátkem smrti.
Zplodivše syny a dcery ku chvále Jeho a svojí,
lásku jsme věčnou jen vzdali
životu, smrti.
Velký je Bůh, velký je Bůh, velký je Bůh,
slavný a nekonečný,
života strom on stvořil,
by netrestal jím, však chválu
by sobě sám věčně si zpíval.