Teď po pěvci se Pravda obrátila.
Ten za hýřilem tamo kvapí sálem,
kde zočil tu, jež venku před portálem
jej činem svým a vděkem uchvátila.
Jak růže nejkrásnější v pyšném věnci
tam kněžna září mezi urozenci,
všech zrakův obdiv připínajíc k sobě.
Kdo poznal by, že šňůra perel schází
v těch nesčíslných drahokamů zdobě,
jež roje bájných světlušek jí sází
na luzná ňadra, vlasů světlý pramen,
pod ouška růžová, na sněhy ramen?