A já v té záři na kolena padám,
již nikoliv jen chaos, nýbrž bytost již,
jež ohlíží se po svém určení,
jež blankyt hledá nad hlavou.
Ó rci: Buď obloha!
I pro mne buď, cíl tužeb mých a snah!
Já potřebuji nad svou hlavou nadějí těch kryt,
by nezdrtila poznání mne marnost.
A s druhým dnem a každým dalším
blíž přicházej Tvé království!