Slepec, kdo má zdravé oči;
Krátkozraké slepý vodí;
V kočáře se veze kočí,
Rytíř ctnosti pěšky chodí.
Kdo má hodně dvacetníků,
Učeným hned pánem sluje,
Ten má vtipu, krásných zvyků,
Umí víc než potřebuje:
Krátce, kdo má drobných dosti,
Ten má samé krásné ctnosti;
Kdo však zlaté nemá ctnosti,
Ten je nyní bez milosti,
I pod věncem bobkovým,
Vulgo – oslem hotovým.
Kdo má ale jenom trochu rohy,
Sedne směle mezi bohy – –
Inu, kam jen člověk zhlédne,
Spatří div a zbledne.
Vzácný pán si maže boty,
Písař tloustne od roboty,
Před panskou se krčí milostpán,
Před poklasným jako stěna
Zbledne neb se začervená
Důchodní co indián.
Dráb se správce nebojí,
Pan obroční obrok jí;
Hajnému skrz krk
Dub proleze, buk i smrk,
A pan oučty vedoucí
Čítá: dvakrát tři je pět; –
Babylon to kvetoucí,
Na rub zvrácený to svět!