Kdy již dvéře otevrou se?
Vrzlo okno... skříplo cos,
jizbou samé stíny strou se,
po chodbě se šourá kdos.
Na mdlé skráni pot se stírá,
srdce bouřněji se vzpne,
záclonu kdos v řasy sbírá,
za tapetou se cos hne.
Paní Úzkost jizbou šla...
Slyšíš z parku skřeky vran?
Civí na tě vychrtlá
okem tupým dokořán.