Já dlouho hledal v Čechách přátele,
než k tobě přišel jsem, žel bohu však
já nenalezl jich... Tu kmitla mi
tmou zoufalství tvář tvoje, Aleno!
Mně zdálo se, že ty mě vyslyšíš,
ty byla’s dobrou, ty’s prý strádala,
když zradu páchali! Ó já to vím
i přes to, že ty zrádce hájit chceš!
Ó Aleno, při hlavě dcery tvé
tě zaklínám, Griseldy ujmi se!
Buď prokleta a věčně duše tvá
ať bloudí bez pokoje, jest-li že
můj z hloubí volající nyní hlas
v tvé srdce nevnikne! Ať dítě tvé –“