Vratislav jak hrom hřmě za Saracény
Krajiny čistil, a pouštěmi dera se Turky
Zplašené mátl, a svatyni svobody dobyl.
V horách zbloudiv hledaje průchodu na vrch
Příkrých skal se co kamzýk vyšinul zbrklý.
Zočiv v dolině ráj svým nevěře očím,
Jakoby do nebe hleděl, a rozkoše čisté
V májovém květu zde zhlídl, se zázraku divě
Krásy a blahosti byt sám zkoumati bažil.
Kroutícými co had se stráněmi k chrámu
Lásky a pokoje pna zpěv zaslechl sladký,
Jakoby outlý slavík rozplynul v lásku:
Poďte dítky k milému otcy,
Jako proutí viňte se k němu,
Poneste růžové květiny,
Poneste strakaté věnce.