Tož dík, dík za vše tobě! I za ty bohy dávných věků,
za bohy-lidi, v jejichž tělech krásných
kdys plála zoře lásky tvé a v nichž mluvils ke člověku,
za kouzlo nezapomenutelných dní slunných, jasných,
za všecky květy, jež stlal jsi k nohám i mne nehodného,
za zření jasné dobrého i zlého –
za zářný drahokam, jejž vložils’ ve hruď moji,
jež srdcem zve se!