Jer, próza; fesd ama képnek viszáját,
Míg e bohó ábránd el nem ragad;
Törüld le csak költészet-adta báját,
S akkor mutasd meg ami ottmarad:
Egy torzvonással biggyeszd félre száját,
S ím a mosolygó arc sírvafakad. -
A képzelet nem lesz sehol se testté,
Alföld sem oly szép, mint Petőfi festé...