Kdo vše to rozluští? Čí rozum na vše stačí?
Zda člověk? Příroda či sama náhle zjeví
kdys řešitelkou se těch záhad tajemných?
Týž stejný, jako vždy kol tebe člověk kráčí
v svém žalu, radosti, zní stejně ptačí zpěvy
jak jinde nad tebou, jich jásot, smích a hněvy,
a krása květů tvých týmž modrým okem děvy
jak jinde k nebí zří, svit s něhož na tě zlatý
týž padá slunce, hvězd a s mračen déšť a sníh.