Panáček zdvořile krejčímu pravil:
„Myslím, že by nový fráček neškodil,
Pak kabát chci na sebe, když vyjdu z domu,
Tři neb čtyry páry kalhot též k tomu.“
Krejčí bere míru a se usmívá:
„Pro pána, jak vy jste, to věc důtklivá!“
Leč když se ho potom po penězích ptal,
[Tu mu pravdu neřek, jistě ho přelhal.]