Dnes pan vrchní mrzut při obědě.
Zamračený v jedno místo hledě
hrubě se ni sousta nedotknul,
ani hospodyni nevytknul,
polévka že byla přesolena.
Darmo jemu hlavu na kolena
lichotivě starý Hektor klad’.
Jemu v mysli stále leží sad,
třešňová ta válka zatrolená.
Marné umění dnes příručího
v rozkládání vonné pečeně.
Marně také písař učeně
vykládá, co sen se namučí ho,
v noci, jenž se na dnešek mu zdál.
Nebožtík prý šafář před ním stál,
ukazuje v hrozné sluje černo.
Rázem ale ve tmě oheň vzplál,
a tré čísel zalesklo se v záři.
Roční on by na ně službu vsadil,
tenkráte by neušlo mu terno.
Jakýs nepříznivý ďas však shladil
s paměti mu cifry, které zřel.