Z ulice smutné vede alej stará
do zámku, na němž dlouhý hlodal věk. –
Co ptáčat zpívá v aleji té z jara,
co prochází se švarných děvčátek! –
U zámku park je velký, zanedbaný,
z kořenů růží bují šípek planý,
dna vodojemů mech a tráva halí;
zarostly cesty, sochy oprýskaly.