Ki tudja rajzolni lelkének formáját?
Hogy megmutathassa titkos állapotját.
Éjtszaka álmaink, híg agyvelőnk mellett,
Miképpen lebegnek a csendes vér felett?
Vigyázását veszti okoskodó lelkünk,
És sok rút formákkal képzelődik bennünk.
Neki is, mint nekünk, éjjele támadhat,
Mellybe törvényirül józanon nem tudhat.
Vérünk futásával, mint a láng, fellobban,
Ha pedig szunnyadunk, setétül magában.
Villámlás, pára, tüz, kis sugár vagy csak szél?
Micsoda? hol mozog, s millyen dolgokkal él?
Hogy a hűlt tagokat boncoló orvasok
Ne felejtsék soha haszontalanságok,
Kik egy elrothadott testbe vizsgálódván
Elevent gyógyítnak, holtbul okoskodván.
Nézzék meg egy fáradt szívnek dobogását,
S belőle kihajtott vérinek folyását:
Hogy futkos páránkkal az éltető lélek?