„Kormalo je,“ prosloví král,
„Náčelník desíti tisíců
Kopí. On obývá vody
Lana, které chmury smrti
Vysílají. Přišel k síním
Zvučícím do Runy, poctu
Kopí kýživ. Ladný jun byl
Jako první osvět slunce,
Nebylo jich mnoho, tudy
Zápasy s ním podstoupili;
Branci moji Kormalovi
Ustoupili, dcera má však
Byla k němu láskou jata!“