Není sobectvím má láska! Oběti
nelekám se! Chci jen sama trpěti – – –
Nenáležíte jen sobě – vím to, vím;
nuže, žijte dál své sladké Muse v klidu,
božské Uměny své svatým tajemstvím
povznášejte mysl a tu lidskou bídu
mírněte! – – – Ta slova listu mého smělá
promiňte mi již – a zapomeňte na ně!
jenom nešťastnou mne, probůh! svrchovaně
nečiňte, mnou ve svém pohrdaje hněvu!
Přejte mi, bych dále vídati Vás směla,
naslouchat bych mohla Vaší mluvy zpěvu – –
V odpuštění Vaše doufati-li mohu ?
Přijdete-li zítra ? – – Či snad pravda to je,
že jste nemocen? Což modlit chci se Bohu,
který jediný zná cele nitro moje!
Kde již lidská pomoc dávno marna, divy
ještě konati Bůh může dobrotivý – – –