Jsou spolu již dvě celá dlouhá léta.
Svou krásu, mladosť přinesla mu věnem,
a přec jí štěstí dosud nerozkvétá,
spí láska jeho chladným pod kamenem,
kde leží pohrobena ta první jeho žena,
již nevzbudí už nižádná moc světa.
A ji to bolí, že tak jako dříve
té mrtvé patří více, než jí – živé.