„Slyšíš, jak vábivě hudba zní?
Stlumená touha tak chvěje se v ní,
jásavé tony, jež letí sem,
jako by svítily životem.
Jako bych v dáli, v té mlživé dáli
slyšel své zapadlé mládí se smát. –
Takhle tak za jitra jedenkrát
muziky hrály,
fábory a dívčí vrkoče vlály – –
Poslyš, jak přes pole sladký se přenáší hlas,
jak by ta chvíle se vracela zas!
Cítím, jak v duté a vypráhlé hrudi
stará se ozvěna budí – –“
Objal jí ohebný a štíhlý pás. – –