„Nuže k Praze!“ velí Krepi zas,
„v mučírně mu přistrojíme kvas,
než don Martin Huerta se vrátí,
vynutíme jména chlapských druhů;
na skřipci tam nebo na popruhu
bude se přec k přátelům svým znáti?
Tato sběř zde také něco poví,
až ji kat víc spoutá ve okovy,
ti pak, kterým prsa posud třeští,
zkrotnou zuby rozžhavených kleští.
Rychle, rychle!“... Drábové se hnuli
jako ptáků šibeničných roj,
vítr zúpěl, naříkala chvoj,
nad Prahou se černé mraky snuly.