Poradu měl v Plzni Žižka
S náčelníky svého lidu,
Mezi nimiž byl pan Břeněk
Švihovský a rytíř Valkoun
Z Adlaru, i praví teď k nim:
„Dřív již, než pan podkomorní
Václav z Dubé k městu přileh’
S voji svými, znamenal jsem
Plzeňských k nám nevoli,
Proto snad, že všichni vzteklí
Kněži papežničtí námi
Odsud byli vypuzeni.
Vypravil jsem tedy Chvala
Řepického k Prokopovi
Z Ústí nad Lužnicí, jenž nám
Přízniv, aby vypátral,
Zdaž bychom nemohli tam si
Sídlo zřídit pevné, mocné.
Tím však seslabili jsme se,
Kdežto Vacka z Dubé voje
Valní jsou. Pomoci zvenčí
Sotva dostaneme; neboť
Mikuláš z Husince, Roháč
Z Dubé na jiných jsou místech
Dosti zaměstnáni, zeť můj
Slaví líbánky své, i je dalek
Od nás. Pročež, bratři,
Um sbírejte, raďte dobře!
Nebezpečí vně i uvnitř
Vzrůstá den jak den.“ „„Zvláštní to