Ale, hleďte, co tu dál!
Na pasece, plné kvítí
trpasličí město svítí!
Jako pestrých hraček sklady
stavějí se pěkně v řady
domky z dřeva, z kůry, slámy
s výstupky a se stříškami,
každý jinak malovaný,
zdobený a cifrovaný!
A ze všech se jen jen práší!
Národ včel, jak zlaté kapky,
spěchá ven a spěchá zpátky,
šumí, bzučí, kvapně snáší
s akátů, s líp, s jetele
medu celé korbele!
Mezi nimi procházeje
dědoušek se sivý směje,
pokyvuje, pokuřuje,
pohledem vše ozařuje;
je tu věčná neděle!
A když Mikuláš sem vkročí,
tu i jemu září z očí,
tu se spolu pocelují,
žertují a besedují,
do úlů všech nakukují,
nechce se jim od sebe!
Ah, ty jistě spolu pojí
víc než úly včeliček!
Mikulášův tatíček,
přišel si sem po svém boji
na výměnek do nebe!