Tak své syny milované
Otec umíraje vodil.
Dokud v zemi požehnané
S vámi v radosti jsem chodil,
Promluvil k nim slabým hlasem,
Blažil jsem vás každým časem;
Nyní smrt se ke mně blíží,
Opouštím vás, toť mne tíží;
Však mé lásky svrchované
Důkaz poklad na vinicy –
Skonal v tom. Duch nový vane
Mezy syny, pokladnicy
Sobě tvoříc velikosti
Nesmírné se v prácy pouští,
Přehlížejí každé houští,
Převracují všecku zemi.
Darmo chtivé přičinění,
Poklad není k nalezení.
Zatím jaro rozkošemi
Bujné kraje pokropilo,
Krásu vnadnou k malování
Po vršinách vytvořilo,
O div! Boží požehnání
Na vinicy hojnost vyvodilo,
Že se v nejlícnějším květu
Poklad ukazoval světu.
Nejstarší syn v rozhorlení
Praví: Jaké potěšení!
Že se půda překopala,
Užitek stý synům dala;
Toť ten poklad. Tak své syny
Otec starostlivý činy
Neunavenými vodil
Po smrti y k blaženosti,
Moudrostí svou divy plodil,
Zahnav boj a titěrnosti
Zdárné duše sýlil v ctnosti,
Lásku syl, a poklad pravý
Choval dětem mudřec zdravý.