„Mamičko, s modlitbou jsem hotova,
Co mám se, rcete, modlit ještě více?“
A matce jak by smrtí ztuhly líce,
Ta ústa zamkla tichosť hrobová,
Jak by nad vlastním hříchem chtěla lkát.
Zas byla vstala smrtí zesnulá,
A jenom z očí byl jí život znát,
Z nichž slza za slzou se vinula.
A dítě spíná po ní ručičky,
Ty ruce hladí chladné, ledovité,
Ty líce suší horkou rosou spité –
Máť samo plné slzí očičky.