A v hlučné kavárně u stolů okrouhlých
zněl plesovníků klep a bezstarostný smích
i vtip též jadrný, jak mládeži se sluší.
Pan Hrudeck poslouchal je chvíli s tichou duší
šťáraje v zubech si. Toť jeho obyčej;
lvem společnosti jest, i má svůj privilej.