„Zdali pak se pamatuješ
– blahý rytíř lásky šepce –
jak před lety ostýchavě
kytic tvých jsem květy líbal,
z květů na ústa pak přešel –
a hle, nyní jaká změna!
Teď smím líbat čílko hnědé,
tváře hladké, ústa smavá,
kyprá ňadra, nožky bosy,
vlhké oči i vlas černý.
Nyní ty jsi celá kytkou
a já celý pouze retem,
Satanelo! Satanelo!!“