„On je vetchý kmet. Stín člověka
jen mu zůstavila dlouhá strázeň –
budí již jen útrpnosť, ne bázeň.
Světská marnivosť již daleka
hlavy, kterou smrti křídlo stíní.
S poutnickou sem holí, v drsné žíni
přišel nastupuje krušnou pouť
mezi pohany, tam zažehnout
světlo pravdy boží. Vše je klamem,
skryt-li za kajícné jeho tahy
zlosyn úskočný. Než pojď, ó drahý,
pravdu čti v tom obličeji samém.“