Leč za nimi jde zástup rozjařený;
to bursiáni, povětrné ženy,
dodavatelé, čeho k vojně třeba,
zelenin, konserv, masa, mouky, chleba,
bomb, patron, pušek, děl a kulometů,
bot, plátna, léků, letadel i vznětů
nadšení, k zeměpánu odanosti,
apelů na součinost společnosti,
hrdinských veršů, hrozných nepříteli,
raportů o tom, jaký duch to skvělý
ovládá armádu i zemi vzadu,
ti řvou a přehlušují kanonádu –
pak ženy mdlé jdou společnosti vyší,
jichž nervy vzruší krev, hlad sexu stiší
styk s obnaženým mladým tělem v sálu –
ty ošetřovat běží do špitálů –