Hle, jak se chvěje
tvá duše hrůzou beznaděje –
jsi ztracen! – Kol se točí
hle tisíc očí
a každé jeden plamen –
a holá větev ostrá
jak dávno mrtvých kostra,
sto, tisíc ramen
hle příšerných se k tobě zvedá
a tebe v náruč chvátí,
ó běda,
co jednou v náruč chvátí,
to víc se nenavrátí,
vše do tmy, v propasť mizí
a sám jsi sobě cizí,
ó jak jsi malý, malý!