Ha, jak velkolepé bylo
Divadlo, když po skončeném
Sněmě zemském v Brně počal
Říšský sněm ve Vratislavi!
Přišli arcibiskupové,
Biskupové, prelátové,
Také legát papežský
Ferdinando, biskup lucký.
Shrnulo se množství knížat
Německých, i zavítali
Vévodové ze Slezska,
Vyslancové cizích mocí,
Spolu hosté z všelijakých
Zemí, také hosté z Čech.
I pleť krásná byla tam
Zastoupena; nebol stkvěla
Se tam s svými dvořankami
Barbora, choť Zikmundova,
Již byl Zikmund předtím zavrh’,
Jelikož ji v podezření
Nevěrnosti měl, ač sám byl
Manželem nejnevěrnějším,
Později však zase přijal.
Jemně, jako luna v tiché
Noci, svítila tam vdova
Václavova, Žofie.