Ha, jak se tu žena leká,
jak se děsí, volá, hledá!
jak po tom pahorku těká,
těmi klesty, na smrt bledá!
Ha, ty zraky zoufanlivé,
ústa siná nad mrtvolu!
Hle, jak přes to křoví divé
běží, pádí tamto k dolu!
„Běda, běda! zde to není!“
Tělo klestím rozervané,
nohy trním probodané –
darmo všecko klopotění,
vchodu již nalezti není!