Ó, kolik paží tady již se vzpialo,
by naložilo na vůz klasů tíhu.
Ó, kolik žneček tady již se smálo
a kolik písní lásce žalovalo.
To na tisíce paží v jednom mihu,
to miliony paží v mocném zdvihu
žní bohatství na vozy nakládalo,
když slunce na zenitu slavně plálo
a líce, paže, těla ožíhalo,
že každý napiatý a zdravý sval
jak oheň plál
a člověk celý v ohni žňovém stál.
To paží obrovské se mihly miliony,
snop těžký jako nový chléb byl vonný,
jak živá odpověď na chudých vzkřek a stony,
jak hodů rajských němé slibování,
hostie bílá při obětování.
Ó kolikrát se rozzvonily zvony
a v žáru poledního usínání
padaly na zem’ požehnanou tóny.