V tom na zdi bily staré hodiny.
Pan soused vykřik’: „Bože jediný!
Šest hodin bije! Roza už se vrátí –
a zde je zima, že i dech je znáti! –
při převlékání nastydnouti může, –
je choulostivou pěkná moje růže! –
Rozdělám oheň, – posečkejte chvíli, –
jen ať mne Roza dneska nepohaní!“ –
A v kamnech hrabe s neunavnou pílí. –