Ó Nejvyšší! V naší moci je nesmrtelnost naše,
však přítomnost leží jak ozářená země v čas letní
před pohledy tvými: mračno za mračnem stíny v ni hází,
když tajemství zrajících Úmyslů promění pohled tvých zraků
sladkých a strašných, všechno vidoucích!
Jimi jedině, lhostejná k tisícům, ze svého snění se probudí země,
neboť přiblížením tvých sluncí prahory její měknou jak z vosku
a ona vytryskne v úzkosti ohnivým potem
a novým přiblížením se rozdechne v páru
poslušnou všemohoucnosti tvůrčí
Mistra.