V nebi to již všichni znají,
proto světce nehledají
v jeho dvorci nebes hosté.
Ale jak se vrátit má,
zvědavost je posedá,
tu již vstříc mu pospíchají,
chtějí všecko uslyšeti,
jak tam dole – a co děti,
ba co každé malé robě.
Tu již v domě biskupově
připraví se hostina,
a když Bohu chválu vzdali,
Mikuláše přivítali,
pak již vše to začíná:
doptávání, vzpomínání,
Mikuláše povídání. –
Neboť ne tak každý svatý,
že by směl si vyjet – hej!
Ale jak se mohlo státi,
že on má tu privilej?