Jednou ztráviv noc ve zbožném bdění,
Z jitra opět časně procitne;
Rudá oken skla se v slunci mění,
Tmavá chýže zoří osvitne.
Z lože mnich skočí,
K oknu přikročí,
V tom na něho touha jakás přijde,
Že hned v zorné jitro ven si vyjde.