„Tak lstná je smrt,“ děl zlekán jsem sám sobě,
„tak zákeřná a milosrdná přec!
Snad je to líp, než kdyby v zimy době
jej zžehal mráz a mořil jinovec,
neb kdyby dusná svírala ho klec,
když písně svobody zní z ptactva davu,
leč o žalář on rozbíjel si hlavu!