Hrad, skála pod hradem – vše rdí se jako v krvi.
To paní Čachtická tam hýří v lázni as,
ta lepá Najáda, jež bez zachvění brvy
líc jedva vynoří, hned pohrouží ji zas
a svěží z lázně jdouc se blahem chví a září,
jak šíj by skropila jen rosou, perlí vod –
leč jaká skvrna lpí to v úsměvné jí tváři?
Ó, probůh, totě krev! Ta koupel – krve brod.