Jsou stopy krvavé, jak zapadalo slunce,
když opouštělo zde své květy, moře, hudbu,
když sledně zaplálo tu v červáncích, v svých troskách,
než zahalilo tvář svou v šedý závoj mlhy,
by nezřelo zář hvězd, jež rozsvítí již večer,
jež místo něho teď plát budou tichou nocí.