Je pravda. To všecko víme a všemu se cynicky smějeme,
chytáme do dlaně minuty věčna a přenášíme moře,
milencům smějem se zeleným a jejich přáním – komicky šťastní,
že máme co ničit a bořit, abychom mohli stavět Paláce Hlouposti,
jež v nás všech stejně dříme a občas zvedne svou necudnou hlavu:
dá políček naší práci a jazyk vyplázne na naši slávu.