Ledva že však nad modré temno hor
Brunatné slunce rudě zasvitnulo,
Tu náhle ze sna všecko procitnulo,
A vesel plesá vešken živý tvor.
V jezeru zeleném bílý je ptáků zbor,
A lehkých člůnků běh i rychlé veslování
Modravé stíny vln v rudé pruhy rozhání.
Na břehu jezera borový šumí háj,
Z něj drozdů slavný žalm i jiných ptáků zpěv
Mísí se u hlasy dolem bloudících děv;
Veškeren živý tvor mladistvý slaví máj.
A větru raního – co zpěvu – líbé vání
Tam v dolu zeleném roznáší bílý květ,
Tam řídí nad lesy divokých husí let,
Tam zase po horách mladistvé stromky sklání. –
Leč výjev jediný tu krásu jitra zkalí.
Kde v šíré jezero uzounký ostrov sahá,
Z nějž města malého i bílé věže stín
Hlubokoť stopený v zelený vody klín,
Náramný křik a hřmot mladým se jitrem zmahá,
A valný zástup se z bran mala města valí.
Zdaleka spěchá lid – vzdy větší zástup ten –
Vzdy větší – větší jest – vzdy roste tento pluk;
Nesmírné množství již. – Vzdy větší jeho hluk.
Nešťastný zločinec má býti vyveden.