Nepohnul se. Jakby neviděl jí. –
Sestoupila – stojí – čeká – čeká. –
Tramway letí – za nějakou chvíli
ohledl se líně zedník po ní –
Stojí ještě – – podvečerní mlha
oblevá ji. – Obrátí se prudce,
odplivl si a zas v prázdno zírá
jaksi násilno a ledabyle
tím svým zle schmuřeným černým zrakem.