Večerem na to myslím, mním na to ráno,
A zraky mé vidí jen – krev!
Neníť sladkého mi oddechu přáno,
Dokud nevyvře z duše žhoucí hněv.
Tedy zavzněte vesele rohové hlasní!
Na lov! ať krev zraky mé vyjasní!“