A zase zbožnou mniškou zdáš se býti,
jež s povznesenou hlavou k nebi výš
své chóry líbezné, když den se nítí,
vstříc zoři roztouženě šveholíš,
a píseň tvá tak srdce moje zvedá,
že klidu samoty jak ty si hledá
a po mladosti uplynulých letech
smír v líbezných snů květech.