Věř, pampelišek nemá mez,
když zlatem do daleka svítí,
křepelka nemá „pět peněz“
v mateří doušky skryta kvítí,
co srdce cítilo, co cítí!
Plá slunce, všecko vře, se pění
a v prvním, sladkém záchvatu
tisíce drobných dukátů
se směje v slunce rozjiskření.
Však cítím to a Ty to věz,
zde našli jsme cíl svého snění!