Svým všecko zveš, jsi králem pomyslů i skutků,
až k ústům brod se vzpíná zlata, zlata, zlata!
Tu čaloun žití tká se z milionů útků
a všecko radost, radost k nohám klást ti chvátá,
až zlatem zatopen jsi – vlny jeho kynou
ti nad hlavou, co nejdřív zalknut zlatem již
v boj divoký se vzepřeš, svalit chceš tu tíž,
tmu cítíš v očích... věky kolem tebe plynou,
vstát, křičet chtěl bys... zlata se stohy na tě šinou.