Kolikrát, ó zlatá vesno,
ve svůj slunný modrojas
jabloň starou rozvilas
květem, jak se v mládí rdíval!
Kolikrát jí rozezpíval
duši starou, jíž tak těsno,
tvojich smavých písní hlas
rojem ptáčků zas a zas,
žeť jí jako dávno plesno!