Dobos József! nyakas török muzsikásom,
Hidd el, öt krajcárod velem el nem ásom.
Legelőször is a nyakadra borúlok,
Búslakodva rajta hosszan végignyúlok.
Így mondom áldásom gólya-orrod alá,
Ha már húsom tőled a tolvaj felfalá:
A te nyakravalód száz rőfből teljen ki,
Melyet a gyólcsos tót orrodon mérjen ki,
Láss ki többi közűl a nyakadnál fogva,
Mint bátyád, mely juhok közt jár tántorogva.
Ékeskedjen nyakad tintinnablo claro,
Ne bántson, mint bántott már ez úton-járó.
A tálból mindenkor eligáld a nyakát,
Útáld meg a kurta nyakú, csizmás bakát.
Míg e főldön lesz e gunár nyakkal édó,
Vigyázz rá, óh híres, vitéz Collorédó!