A reménység és félelem
Hányja-veti szívemet, -
Szűnj meg! szűnj meg, óh szerelem,
Végezd kínos ügyemet!
Ha reményem így súgárzik,
S mégis félek, hogy megcsal, -
A menny s pokol itt határzik
Ezen ponton egymással.
Így rettegvén reményeim,
Így remélvén félelmeim,
Mennynek, földnek istene!
Mely vad kín ez, mely fene!