Ať žije! – Ne těch parasitů sice –
karabáč na ně! Dějin pomocnice.
Osudu dělník, chmurný, proklínaný.
Jsou záhady a otázky jsou dány,
jež nerozřeší žádná humanita,
a odstraní jen ocel války hbitá. –
Je hrozná, hnusná, když se zří jí v líce
a kudy prošla, nechce se jí více,
je příšernější než bouř dějin každá,
bezviných muka, milionů vražda,
popření Boha, paskvil humanity,
k bestii v lidstvu doklad znamenitý –
leč v řádech Věčnosti je složkou nutnou
a v dějinách vždy má svou nutnost smutnou,
neb Dějiny své operace mají.
Úd zanícený odříznouti dají,
když organismu jistou zhoubou škodí.
A jako všecko se jen v krvi rodí,
tak Doba mdlá, když v krvi dokonává,
syn její, nový Čas, jen z krve vstává.