Tak ovšem pouze v jaru svém se jeví
pud onen přemocný, v tom libém kvítí,
jímž kvete hruď jen jinoší a děví;
neb člověk má jen jednu vesnu v žití,
kdy, jako v přírodě zde každým rokem,
vše, co v něm nejkrasší, květ vydá skvělý,
že sám až opojen zří ducha okem
v tu zář, jež zlatí také svět mu celý.