Ba nikdy nebyl on mladý!
Všech živlů a potvor on hlady
vždy sytil krví a mozkem
v žluči i zápalu božském.
A přece ten kyklop slepý
má v duši věčnosti zážeh,
že v život velkolepý
jak v Pygmaliona pažech
se božstvo k světlu v něm hlásí
přes prostory a časy!
Ba všecky staré ty střepy
kterými škrábá svůj hnis,
hvězdami zaplají kdys,
a obrovské vesmíru tepy
v něm najdou slední svůj rys.
A záští, všednosti hmyz
a šibenic rezavý hřeb
snem budou strašlivé chvíle,
až ozářen v Herakla síle,
ve vlastním obrozen díle
na prahu věčného cíle
povznese do hvězd svou leb!