V zbraně, v zbraně hlasně zněly
bubny, píšťal všech tón plesný,
válku, oheň a krev děly
také zvuky, povyk děsný;
Cid ves lid svůj sestavuje,
všichni do šiků se staví.
Jimena tu Gomezova
v slzách k svému pánu praví:
„Mé duše králi, krajů těchto pane,
ty jdeš a kam? A co se ze mne stane?