Jak dumá stará zřícenina
a zamyšlený zdiva bok
si ostružinou obepíná
se kloníc v řeky vírný tok!
Kol šumí hluboký les,
taj vlnami trávy splývá
a ptactva jásavý ples
se tlumí jak pohádka snivá,
a vánek jako by šeptal
dyšící přes kapraď
dřív, nežli jsi se zeptal –
Mlč, neprozraď!