Jsi stále nade mnou i ve mně.
Před tebou tónem čas je jen...
Já cítím zápach tvojí země,
tvým jarem zas jsem okouzlen.
Mé smysly v moři barev tonou,
jdu sterých vůní mhou a clonou,
mne rudých vrbin dráždí krev
a růží příliš bujný zjev,
přede mnou třešně, broskve šílí
bohatým květem rozkvetlé,
vše hýří proudném na světle
a šílí ze vší svojí síly –
co, přírodo, chceš s vášní tou,
jež roste každou vteřinou?