Když papežství nám bylo jednou dáno,
tož užijme ho! Venus vládla Římem
za Alexandra, Julius byl Martem,
teď sladká Pallas na trůně zde sedí,
jak moudrý Bembo řek, a pravdou bude,
neb básník vždy je prorokem a věštcem.
Však Bibiena tamhle, syn náš, tuším,
že Venuše se dosud neodřekl,
a v koupelně své, jejíž stěny zdobil
náš Raffael mu, svatyni jí zřídil
a pilně holubičky obětuje,
jak slyšeli jsme... Bibieno milý,
vy Palladu jen ústy vyznáváte
a srdce pěnorozence se koří –
toť haeresie, my však udělujem
papežskou absoluci hříchům vašim,
neb leta zdobí stříbrem hlavu vaši,
a nezbytností nucen, obrátíte
se záhy ku Palladě šedooké...
Ostatně, Bembo, jak je s vaším srdcem?
Je na svém místě v levé straně hrudi
či ještě ve Ferraře kdesi bloudí
pod okny zlatovlasé Lukrezie?