Na práci odešel až do Tyrol,
neb co zde velký tunel vrtali,
na nevázaný sobě život zvyk’,
jejž vedou dělníci: hluk v kantině,
třesk džbánků, hlahol písní veselých
líp znělo mu než biče práskání,
jímž v službě druhdy voly poháněl;
i nechal v bídné horské chatrči,
jež na skalnatém srázu visela
jak hnízdo dravce, Martu, ženu svou,
ač útěžkem se právě čekala
a zima hleděla juž do oken.