Vám, co bdíte v Pánu, já hříšná Smrt, 
– svět trápí mě výčitek hnětem –
hřích kajicně vyznávám, že vinna jsem,
ač jen jako bekyně chodím světem
pod kápí rubáše, u pasu s růžencem
z nedochůdčat kostiček stlelých,
aby mne nevídalo oko pátravé
ni za dnů, ni za nocí bdělých.
Bab modlen zvykem nesvádím vinu
na tenhle rozbrojný, neřestný svět, –
má vina, má vina... V slzách vám plynu,
líto mi vašich i vlastních mých běd.