„„Taž se, drahá, proč i jestřáb krouží
nad hrdličkou a proč siptí zmije,
proč i v luzném květu jed se kryje
a hlíz mučivých se hejno plouží.
Tak svět upravila vůle svatá:
sladké s trpkým, s jasem tma se míchá,
s žalostí je radosť, rozkoš spjata,
s divokostí zpurnou něha tichá.
Tak se v píseň pozemského žití
snoubí bouře hluk i šepot kvítí,
radosť plesavá i bolu skřek,
vzdechy milenců i bitvy jek.““