Vzduch chvěl se písní, chvěl se jejím zvukem –
já omámen byl slavičím tím tlukem,
jenž harmonií líbeznou mi zněl...
Jak víly sladký zpěv v jezerní bílé páře,
jak v legendách serafů hlas božího u oltáře,
jak stromů šepot, tak se rozšuměl.
A ruka umělá zas píseň ptačí vije
v podobě něžné, vábné melodie.