Že tvoje hvězdné oko v písni slavím, 
Nebudiž k marnému ti podivení!
Kde jinde, ne-li v oka čarném smění
Pohroužen všecku bytosť svou rád bavím?
Když se mi zastkví k žasu leskem žhavým,
Anť celou duši tvou v svůj paprsk mění,
A vyzývá mne sladce ku sblížení:
Tu duší svou k tvé v nyvé touze plavím.
A jako barvy duhy rozklenuté
V milostném spolku hravě v sebe splynou
Tvoříce celek v nejkrásnějším věnci:
Tak duše naše v slastech rozplynuté
V objetí tajném ke snubu se vinou,
Jak duchův nebeských dva zasnoubenci.