On nechybí: vždyť na růměné líci
dvé zazářilo očí v snivý jas –
prsa se zdvihla, sladkou touhou snící,
jak srdce v nich, že juž jest jeho čas,
ten ret se usmál, jako by chtěl říci,
že k líbání tě zve a v hojný kvas – –
a rozpjaly se ruce hochu zvěstí,
již řeklo očí zaslzených štěstí.