Cestičkou lesní chlapcem veden šel,
osleplý, vetchý, slavný kazatel.
Hvizd ptačí provázel je tichem lesa
a ševel suchých větví praskající;
modlitbu šepce stařec na nebesa
a chlapec plane v bezstarostné líci.
Teď na kraj lesa došli spolu právě
a usedli si na šťavnaté trávě;
již unaven byl hoch i stařeček
a pohova jim v milý přišla vděk.