Už, Pane, postem krev jsem zkrotila
a bděním přehlušila její var a žár.
Však ještě Tebe nevidím.
Vzpomínky mladých let mou hlavou víří,
všech tvorů obrazy se duchem kmitají,
nesčetné zvuky starých písní,
ba i to modré nebe, i ty hvězdy panenské,
jež tančí před Tebou,
jsou stěnou mezi Tebou, mnou.
Umlč ty hlasy tvorstva vůkol mne,
ať Tebe slyším!