Když dělník z práce kráčí na večer,
provázen sluncem bledým v jeden směr,
když obří stíny sosen ulehnou
rovinou, v níž se sotva zvuky hnou,
potřísněn krví práce, mozoly
pro štěstí jiných, černé oboly
vybírá z drobné kapsy u vesty,
je mění na chléb v krámku u cesty...