Však běda, na pravé co desce vidno!
Tam kočky zběsilé, až věru stydno,
jak úloh svých se nabaživší herci,
své svíce rozházely po koberci,
kdež o všech čtyrech tlapkách, po zvířecku
se daly v hon jak smečka divoká,
jež rozježená, vzteklá, zlooká
svou vážnost rázem zapomněla všecku;
ta v skoku, ta se plížíc po břiše,
ta téměř jiskříc v černém kožiše,
ať bílá, šedá, rusá, každá stejně
zas byla kočkou v kočičím tom hejně,
jen chtivě střáhnouc, aby v drápy již
svou kořist polapila ubohou,
neb vězte: mezi rotu čtyrnohou
sem chuděrka ta zabloudila, – myš!