Mladou je dívčicí v šestnáctém jaře,
růžemi plné jí zkvétají tváře.
Vyšla si v lesy, jež městečko vroubí,
a než se nadála, zbloudila v hloubi;
dere se houštinou, zoufalá zpola
posléze v úzkostech o pomoc volá.
Leknutím vykřikla, vzhlédnout se bojí,
mladičký myslivec před ní hle! stojí.
Dobře ho zná, že to švarný pan Hynek,
lesního z Bukovce nejmladší synek.