Večer započala knížat rada.
Zahovořil kníže Vladimír:
„Vítejte mi do Kijeva, bratří!
Jako holubice vyplašená
odletuje z naší země mír
a kraj pod ranami zlými stená.
Dým se houpá mlhovitou dálí,
v řekách hojně krve naší teče
a pláč teskný rozléhá se v polích.
Pečeněh to naše města pálí,
do zajetí naše ženy vleče.
Pozvedněte luky, nechte meče
tancovati na těch lebkách holých!“