A dav, jak tu v těsnu stál,
s prosbou, křikem, hrozbou, rykem
spěchá za svým uprchlíkem;
ihned vatry kolkolem
sterým hoří plápolem,
rudé jiskry vyskakují,
pochodně se zapalují,
vzplanou polem, nepolem,
vršinou se vyhupují:
širodálném po kraji
poprvé to zmizelého
předobrého krále svého
hledají a hledají,
„kde jsi?“ „vrať se!“ volají.