To padlo v duši mu a již to zrálo
na divoký květ nadpozemské vůně;
v ty divy jihu syn severních ledů
zřel s duší, v níž to prsty duchů hrálo,
a skloněn nad mrákotné duše tůně
zde slavil dojemný ten svátek „Dědů“.
Ti velcí mrtví do snů jeho zřeli,
v nichž Konradův se tyčil fantom stmělý.