Já, který přemítám a jenž se chvěji,
když Meduse té pátrám v obličeji,
jež sluje vesmír, příroda a věčnost,
já, který sbírám horké slzy, které
se lijí, noci, z tváře tvojí šeré
a hledím s bázní v prázdno, v nekonečnost.