Így szólt a Nácika,
A drága, dühösz bácika,
S kezében, ajvé, suhogni kezdett
A csihi-puhi pálcika,
S konstatálta: láccik a,
Láccik a hatás,
A golyó, amit kilűttem,
A publikum hasába tényleg
Lyukat ás!
Ebbe a nagy lyukba,
A népszerűség-lyukba,
Addig gyönyörködött a Náci,
Addig bámult,
Mig végre is
Beleájult,
S így érte utol Nácit a blamázs,
Mert elfeledte a zord legény,
Hogy aki másnak lyukat ás,
Maga esik bele szegény,
Beledől a dugába,
A saját népszerűsége
Jól felfogott lyukába.