V mračen rouchu jde už bouře divá, 
zahučela v černavé tam dáli.
Před ní po hlubokém boru vichr,
její synek, divoce si zpívá.
Setmělo se a už blesky vzplály,
rachot v mračnu, v lese hukot, ston
a tou bouří v dole ve vsi zvon
úpí jako srdce, umírá-li.