Objali se v přítomnosti zbytku lidu,
Slíbili si žíti v upřímnosti klidu;
Polan ale cítil v srdci kyselost,
Že mu jeho slávu předce nějak ztenčil,
Že ho národ jako samoleta věnčil;
Uzavřel, si na něm vylit nějak zlost,
Pravil: „Na památku dám ti formuli,
By tvé vzniky ducha nezahynuly.