Jdu sněžnou plání k lesům výše,
sníh bílý svítí – jdu tak sám,
v mou duši světlo padá tiše,
a jdu a na Vás vzpomínám.
A v slunci planou sněhem stráně:
toť mramor bílý – jaká zář!
Tu láká mne to vepsat na ně
cos přírodě a nebi v tvář.