Na pobřeží Města ležely stožárů obrovských stíny
a ponuré věže zasněných katedrál v měsíčním světle...
A jen se zjevili Proroci, jakoby obrovský polyp
se roztáh a smršťoval, choulil se, vzdýmal a týčil,
hned Město oživlo davy a okna i arkýře, sloupy,
spěch divoký přetékal do stmělých zátok,
i staleté paláce mrtvé a domy měšťáků úzké
i chatrče oživly slepené z hlíny na konci Města,
spěch divoký valil se s šumem v plazivém rytmu
i řinkotem kopyt rytířských ořů
i dusotem prašných žebráckých škorní...