Jak moře zvlněné jsou času reje;
rvou měkký břeh a bouřně do skalí
člun ženou beze střelky, bez naděje
v let opovážný vzhůru přes peřeje
a v hloubku střemhlav zas jej zavalí.
V té divé spoustě – kam se loďka řítí?
Ó, chraňme majáky, ať nepohasnou,
ať k jistým, věčně pravým cílům svítí,
a z bezdna v přístav cestu jeví jasnou!