Nestane přítel šedý, dumavý,
a tíží let už ne jak druhdy přímý.
– – Hrob ten mi sílá dávné pozdravy,
z nich trocha jara vane do mé zimy.
Po celém Kosmu létlo jeho dílo.
Do výše nebes zalétalo až.
Tak málo místa teď mu postačilo.
Vavřinec Vořech spí zde, básník náš – –