A časů proud jsem viděl padající
v tu neobsáhlost. Na šedivých vlnách
se nesly říše, národy a vojska
a knížata a králové a sláva,
sny, báje, krev a zoufání a bída,
uvadlá srdce, duše polámané –
a pokud z toho pozemského žití
jim hlasu zbylo, hlučelo to, lkalo,
úpělo, klnulo a vyčítalo,
i potom stichalo vše, bezehlasně
klesajíc v majestátní ticho Smrti.