I nevím, co děl dál, co naposled,
však bylo to jak popeleční středa,
i známo, ta že mívá náladu
vždy ospalou. Mně v ševel mladých listů
sluch zabloudil – a v prostřed výkladu
stín jakýs lahodný mi zastřel svět,
a pak – má hlava klesla níž – ó běda...