Mně bylo hrozno, abych někde zapad’,
kde nevěděl bych ani o světě,
venkovské bláto místo korsa šlapat
a čekati, až někdo pozve tě,
bys k nemocnému po venkovském zvyku
v poslední chvíli vyjel do noci,
kde ubožák už smrt má na jazyku
a z pravidla už není pomoci...