Vonná dobo uzrání, teď jsem tě nalezl,
pevně tě držím a již tě nepustím.
Opoj se, ty mnou, já tebou!
Závratno, od úsvitu brouzdat se v tvých lovištích
a večer pod jabloní stanout,
šarlatově vonným zázrakem barev.
Jako psi leží slova u mých nohou,
bystrá, pavučinného sluchu, chtivá poskoku, větřící kořist.
Větrní ohaři, přinášejte mi věci, vynášejte city,
donášejte myšlenky –
po samý obzor není nikoho, kdo by vám unikl,
a v podzemí
jak bezpečně pracují vaše tlapky, vy stateční jezevčíci nitra!