Ty, Nedo chmurná, jež máš v kšticích hady,
jíž, kam jen pohlédneš, se rodí děs,
nech u stop nohou svých nás klečet tady
tak ztichlé, němé jak před bouří les.
Ty, matko strachu hrůzná, věz,
zdroj žití v tobě spí a tryská všady.