Ješitnost! A člověk dumá:
v mladých letech nafoukl se,
že měl bídu a že viděl
cenu bařtipánů všude,
tož se nadmul směšnou pýchou,
by měl něco, proč by mohl
sám se aspoň trochu cenit.
Potom házel verše, prosu,
knihu za knihou, jak hází
strom své listy v podzim na zem
a víc zájmu neměl na nich
nežli strom ten na těch listech,
těšily jej, dokud byly
na snětích a byly jeho,
spadaly a on sní pouze
o těch příštích.
Pravda, je tu
starý Goethe. Přiznejme si,
v něm je hodně ješitnosti.