Již od nás v teplý jih
roj vlašťoviček tíh’,
les oděn v pestrý hav;
již nebem chmury jdou,
jak táhne duší mou
zlých dum a péčí dav.
Však marně v suchém vřesu sedám
pod žlutým bukem, darmo vzhlédám
přes lány smutné holých polí
na malý zámek pod topoly –
Ach, prázdno všude jest
a z dálky žádná zvěst,
ni lístek na pozdrav.