A domů přiběh’ jsem, od Noemi
tam lístek byl. Blesk kdyby vedle mne
byl udeřil, já více nebyl bych
se polekal, než polekala mne
ta její slova. Hrůza najednou
mne zmocnila se, lítost, zděšení,
hněv, zoufalství... Byl všemu konec náhlý.
Myšlénky zoufalé mou hlavou táhly.