Krása našich děv a jejich cnosti
Skvěly se, když naši dudaři
Poslali své dcery k císaři
Do měst pražských k národní slavnosti,
Kdežto na pozvání stavovské
Jedly očepáky královské;
Tenkrát, když ohyzdná příšera,
Provozujíc kousky lotrovské,
Měla pelech v městě cholera,
A když v nerozumném ujímání
Tak jest zajímala Pražany,
Až se ozývaly Volšany
Hlasem umíračku bez ustání.
Ale naše dívky švárné, zdravé
Žádné nákazy se nebály,
A jak dříve tak v té chvíli dravé
S Boží pomocí se vdávaly:
Protož bez nejmenší pochvaly
Radím všem, kdo chtí se ženiti,
V našem kraji stav svůj změniti:
Bůh dá požehnání tomu sňatku,
Dětí jako smetí v základ statku.
Nuže, milí bratři neženatí
Do našeho kraje pospěšte,
Tam budouce uzlem lásky spjati
Vazeb mládeneckých rozřežte.