Poklidným tokem, klopotnou prací
když oko vidí plynouti dobu,
nevědouc ani, jak čas se ztrácí,
až noha stane na kraji hrobu;
den za dnem mizí, starostmi vnitra
zemdlena hlava klade se v lože,
by jako včera, tak žila zítra –
Srdce čisté stvoř mi, ó Bože!