A zase pozřel k nebi vzhůru
a nad hlavou svou ruku zdvih’:
„Ba věru, všecku zahnal chmuru
svým teplým dechem nový, jih!“
a obrátiv se ke mně pravil:
„To pěkný bude dneska den,
a jestli jste se včera znavil,
dnes budete zas vyhojen
v tom našem čarodějném ráji;
ó pohleďte v ten krásný zjev,
jak větve buku vstříc vám vlají!
ba každá jako korouhev,
v jíž hedbáv skvostně zelenavý,
těm zřídka věren vyšinám,
paprsek sluncem usmívavý
svým zlatem vyšil: Vítej nám!
A třeba že jste nespal dnesky,
to věřte mně, jsem starý druh:
ty naše krásné lesní stezky,
ty naše bystřiny, náš luh,
a květy, jež ho téměř stelou,
ty osvěží vám duši celou!