Jak když se jaro obnoví 
a květem zdobí stromoví,
hned ptáčkové se, každý k svému,
přihlásí stromu hostinnému,
a v jeho vonném přístřeší
milostnou písní zapleší:
tak my po dlouhém zase roce
Tvých jmenin nadšeni jsme plesem,
a v ostýchavé, zpěvné sloce
Ti vroucích přání výlev nesem.
Myšlénky, jež nám v hlavě hrají,
Tebou se nejradš zabývají,
a city, jež nám v srdci vrou,
nejraděj tíhnou za Tebou.
Kéž jenom Pánbůh nám všem vděk
Ti ku zdraví dá dlouhý věk!
Dokud nám štěstí pokyne,
v Tvé zírat oko milojasné,
ten oheň lásky dětinné
nám v srdcích nikdy nepohasne.