Na lících kněžně růže studu pučí,
tvář klopí se a zrakem chotě kárá;
leč kolem ní již hlasná chvála zvučí
a v očích obdiv nelíčený hárá.
V tom sluha v zlatém promování hustém
zve na zákusky panstvo. Všechno vstává
a v komnatu se bere s šumem, šustem,
kde spousta pamlsků je očekává.
Jdou vzrušeni, za úvah ještě pilných
o velkých záměrech svých lidumilných.