„Já nelhal,“ děl – a ušklíb-zasmál se,
jak tisíc potměšilých skřetů najednou,
a přec tak svůdně, jako tisíc sirén
záhadnou krásou hlubin zraňujících.
„Já nelhal a teď nelhu tobě zas,
když opakuju, co jsem tehdy řek
praotci tvému v Ráji: Jez zde, staneš se
moudrým a blaženým, jak Otec tvůj, jak Bůh!
Což nejste z jeho krve? – Neřekl jsem: Pojez!
Já řekl: Jez!