Hvozd pravěku stál, velebný dom Boha,
stál v slunce žehu, v měsíčném stál stříbře
a nepohnul se, ptáci s chvostem zlatým
jak padající hvězdy haluzemi
se míhali, zvěř šustla plachá klestím,
však velkých stromů koruny ty tiše
bez hnutí čněly v mlčenlivé nebe,
jak zpěvné rty jich tížila by kletba.