Výbor párky v řady staví,
Dřív než k tanci volá čas;
Tanečník se s dívkou baví,
Slaďounký vydává hlas:
Přítulně se ptá slečinky
Na zdraví paní matinky,
V kolika již bálech byla,
Jak se v kterém vytančila,
Semotamo hledá niť,
Jak ten hovor započíť;
Tu jej výbor vysvobodí,
A jej k tůře doprovodí;
Letmo dlouhý změří sál,
A pak niť hledá zas dál.
O počasí šveholí,
A však marné namáhání!
Ať zabloudí kamkoli,
Stejné vždy odpovídání:
Ano, ne, a ne, a ano,
Ach Gott, ja, nein, vždy říkáno.
A tak v krásném rozmlouvání
Mladík sálem se prohání,
V hovoru od tůry k tůře
Vede se mu hůř a hůře.