u křtitelnice děvčátka a hoši
spí v hromádce; jich hlavičky se kladou
tak mile k sobě – o plném snad koši,
jímž Mikuláš vždy těší mysl mladou,
po zlaté šňůře s nebe nad zahradou
se spustiv s andělem, jim nyní zdá se;
a jejich matky, každá šátek svléká,
své dítko přikrývá, chlad tělem třase,
a každá praví – s líc jim slza stéká:
„Chudáčci, nevědí, co na ně čeká!“