S chrámu jesuitů blíže mostu
zvučným křídlem slétá zvonů hlas;
otec Adam Kravarský v čas postu
z mise Prachenské se vrátil zas,
aby, jak řád kázal, chladný lid
k spáse volal posvěceným slovem,
než by v balvan plný hříchu styd,
zanikaje ďábla pod okovem.
Přebíhá prý v rouně beránkově
po hranicích českých v lesa krytu,
vkrádaje se predikantem k bytu
chabých Čechů, hříšné duše lově,
tak že země, sotvy uhýčkána,
zpourou šlehla, roznícena slovy,
proti řádu, církvi, císařovi,
než ji opět stihne boží rána.