Den shasíná; již slunce klesá za předhoří,
jež v dáli Kavkaz huňatý a mocný tvoří,
kde planou paprsky a hasnou v stepi kdesi. –
Noc měsíčná své stíny nad silnicí věsí; –
tam nestich’ ještě ruch: neb mezi vozů řady
při tiché hudbě tančí lesginku svět mladý,
a křepčí v kandiotu, v komarinském, – zpívá, –
na osmahlé a hbité ruce Čerkesovy,
jenž mladým vypráví, jak arkanem se loví.