„Volala jsem, že mne polkne vlk:
Chechtaly se, že se mi tak dobře stane;
Posléz jekot jejich mlk.
Hrůza podjala mne, zlatý pane!
Když jsem viděla se v lese samou,
Mním, že nedvěd po mně sápe tlamou,
Když jsem zaslechla jen někde šustot, hrk,
Mníla jsem, že to jde o můj krk.“