Ach, kdyby lát mi chtěl co hospodyni!
Na prádlo zlobil se a na kuchyni
a jednou jen chtěl srazit vztekle dolů
některý talíř s poledního stolu!
A kdyby rozhořčil se nad tím, oním,
že zahálím neb parádu že honím –
a kdyby jednou – rozpálené skráně –
zved ruku proti lícím mojim k ráně!
A nic. A nic. A nic. Jde za dnem den
a stále máme dusný klid ten jen.