Chcete snad, by tato luza vzteklá
oltáře a svaté kříže stekla?
Aby knihami, jež plny bludu,
zazdila vám nebes zlatou bránu?
Sluhy církve v smolném zžehla sudu,
morovou by neřestí svých ránu
poštvala vám v tichý nyní dům?
Strhněte jich klamů sypký chlum,
shlukněte se, tak mnou bůh vám hlásá,
pod Valdštýna slavnou korouhev:
za spasení jich svou ceďte krev,
pak i vám i církvi kyne spása!
Shlukněte se, kdo jste věrni bohu,
kdož můž za to, v poušť-li kraj se mění,
kam pluk mstitelů dá svoji nohu?
Také jed je lékem k uzdravení! –
Shlukněte se na ty vlky hladné,
strhněte své lásky hradné mříže,
padněte v ně, jak lev na brav padne,
vybízím vás touto známkou kříže...“