Vytřeštil oči a divoko vzkřik’.
Úsměv jí lehounký přeletěl po bledé líci:
„Vím, co chceš říci!
Neboj se, byl to jen kratičký okamžik,
a navždy konec je sžíravé bolesti,
budu snít o lásce, o štěstí.
S Bohem buď; mrtva jsem!
Proč hledíš na mne tak strnulým pohledem?
Buď klidný! všechno jsem v srdci svém skryla,
všechno jsem odpustila!“ –