Vím, jistě že tu vzpomínáte
té krátké doby, vám tak svaté,
kdy pravé lásky zlatý květ
vám sladkým kouzlem v srdci vzklíčil,
chrám nadějí až v nebe vztýčil,
žel! na čas jen... a naposled –
Bylť student chudý, k němuž citů
byl upoutal vás vřelý zdroj –
vy bohata – a v zlata kmitu
i ve nádhery zářném svitu
juž stlumen mnohý lásky boj!