Na nejvyšší mrch a mrtvol hoře
sedí děsný přízrak, žena hrozná.
Kdož ji nyní osloví, kdo pozná!
Na mrtvolách sobě tiše hoví,
ještěří zrak bloudí po prostoře,
v mrtvých maso vťala drápy soví,
kolem těla ovíjí si hada,
v úsměv šklebivý své dásně cení.
To zjev lidský není, není, není – –
Obluda to, příšerná to Zrada.