Truchlil Adam před tím jako strom, když vadne,
nyní potěšil se, jak když rosy padne.
Uchopil se rýče, kypřil tvrdé role,
zatím Eva zpěvem veselila pole,
veselila pole, chovala mu dítky,
v sádku pěstovala planých růží kvítky.
Přirůstalo lístků, přibývalo vůně,
až tu Eva měla plné růže v lůně:
Zaraduj se nyní, Adame můj milý,
už jsme z planých růží plné vypěstili!
Rozjasnil se Adam, utřel čelo z potu,
vítal růže jako hvězdy ku životu.
Uvili z nich kytku a šli s kytkou k ráji,
na bránu tam tloukli, že už růže mají.