Když byla pouť ve Santa Maria,
již della Piova lid vůkol zve
(neb kdysi hojný vyprosila déšť
na zprahlé nivy), velké neštěstí
se přihodilo, o němž dlouho zvěst
se udržela. Zástup zvědavých
vlez’, chtěje vidět slavné procesí,
na spuchřelou a starou zvonici;
a právě v chvíli, kdy don Miselli,
té chudé vísky farář stařičký,
pod baldachýnem s Nejsvětější kol
při bubnů a trub kráčel hlaholu,
tu povolilo shnilé trámoví
a děsný výkřik padl v intrády
a rázem po slavnosti bylo hned.
Pár vymknutých noh, žeber zlámaných
a modřin – to byl slávy výsledek.