S már az útca sem elég tág:
Hadd nyiljék meg a szalon;
Idehordva szőr-, selyem-rongy,
Üveg, forgács, drága lom.
S minden, amit nézni kell;
Miben ész s kéz remekel,
Hogy divatnő csóka-fészkét
„Fényesnek” tüntesse fel.