Ó Svatopluku! Jaké pro nás štěstí,
své syny kdybys tak byl poučil!
Ty’s však jim pruty zlámat poručil,
a každý zlomil svůj a v každé pěsti
měl prutu půl jak nesvornosti znak!
Tož bili v sebe; ten, kdo ránu čil,
dvě oplatil, jež v pravo, v levo buší
po gatích, po brslenkách, po kontuši;
tak byli jedné mysli, – nejinak.