I chechtá Milota se, děsně výská
a k olši hovoře, ji k ňadrům stiská:
„Oj nevěsto má, šedě poomšelá,
ty víš, co srdce moje chce a želá,
tož smiluj se a daruj mi v té chvíli,
co dýka nedala ni proudu víly.