Že hlava mne bolí a v noci míjí mne spánek?
Oh, kdož by dbal toho, oh, kdo by trápil se tutím?
Pár přeletí neděl, a čelo zchladí mi vánek
s luk širých a vonných, a zrak můj zaplá, teď chorý,
až uzří písecké Hory
a pozdraví Putim,
až Hůreckých lesů dech ke mně přiletí známý
a rybníků milých hlaď do očí zablýská mi,
až luka se usmějí na mne stem květů a poupat,
a paseky krásné, kde kvete zlomocný rulík,
a duše má bude se tiše jen kolébat, houpat,
jak na tůni stulík.