Dle na kolenou stále, mluví kardinál:
„Můj otče ctihodný, mých rukou unikáš;
však dojde kdekoli tě Boha kyn a hlas,
a z našich úst i toužné církve volání:
Již ujmi klíče Petrovy a kormidlo,
by hladinou zas klidnou spěla pevná loď!
Vstav z mrtvých, Pán se bránil touhy objetí,
kdy Magdalena po něm v divu pjala páž,
a přec ji těšil: „Jdi a oznam bratřím mým,
že předejdu je tam, kde všichni uzří mne!“
Mým ustupuje svatých nohou pocelům,
slib aspoň k útěchám krok našich po stopách,
kam za křesťanstva otce svatý zve tě sbor:
„Náš pozdrav synovský a siré církve vzkaz –
mnich Pier z Morrone jsi volbou papežem.
Vol jména proměnu a žehnej Řím i svět!“