Toť azur ten, jenž září jenom z básně
a z pohádkových jezer čarokrásně,
toť éther, nektar, zář a vůně spolu
i hudba sfér, všech uspávačka bolů.
Jak často přával jsem si vhroužit sebe
na ptačích perutích v to modro nebe,
jho nudy, péčí k zemi svrhnout dolů
a letět lehounce jak mlha pouhá
dál, dále blankytem – teď skutkem touha.