Tak praví Libuša, a Přemysl
se zasmuší, a takto odpoví:
„Ó Libušo, tys zarmoutila mne!
Ó nemluv mi o bledé Moraně.
Čím bylo by mi štěstí, sláva, zdar,
když s tebou bych je sdílet nemohl?
Chci s tebou zůstat v hradě otců tvých,
nechť dále vládne starý, dobrý řád,
o žádném novém městě nemluv víc,
a zapomeň mé nové myšlenky!“