Dvakráte již poraženi byli,
po třetí se k boji hotovili
římské voje proti Pyrrhu králi.
Pod velením Fabricia stáli,
muže mysli pevné jako skála.
Teď mu právě příležitosť přála;
dostal písmo zrádce rukou psané,
že král Pyrrhus neškodným se stane,
lékař do jídla že jed mu chystá,
jest-li odměna mu kyne jistá. –
Tak měl Říman Pyrrha ve své moci,
mohl vystydnouti hned té noci
nepřítel, jenž v bitvách prolil prve
tolik drahocenné římské krve,
a zas znova na Římany táhnul.
A co Fabricius? – Snad že sáhnul
po nabídce, vděčným bude za ni? –
Ne! on poslal Pyrrhovi to psaní.
Král čta zvolal: „Ó té šlechetnosti!
Fabricie, to snad spadne spíše
samo slunce s modrojasné výše,
než ty uchýlíš se z dráhy ctnosti!“ –