Jdeme dále; blíže Mohače
Sedne si a zapláče,
U Sigetské brány
Nechá vypadnouti Mikoláše,
A když spatří Budín ze Salaše,
Nechá kázat Kapistrány;
Chtě nás posléz vykřísiti z mdlob,
Přivede nás na tokajské víno,
Není mu však ještě líno,
Atilův jde vyhledati hrob.
A nežli se odtud do Čech vypraví,
Ve Lvově se ještě zastaví,
Potom do Brna skok po železné dráze,
Kdež nám, nežli kočí kolo namaže,
Ještě vycpaného draka ukáže –
A pak hbitě k naší milé Praze!
Tak to jiní dělají!
Ať si ale způsoby své nechají.
My se všem těm oklikám radč uhneme
A hned s věcí hlavní začneme.