Od jara již řádí Švába v zemi,
pálí, loupí, mučí, střílí, věší.
Začalo to v Bělehradě našem
přepadením bezbranného města.
Snadno hráz pak prolomena slabá
– odpor vojska nakvap sehnaného –
a již vrahů zdivočelé vlny
s čtyř stran světa do země se valí.
Znovu vlast mou, hrdin roditelku,
matku žalnou, na kříž přibíjejí –
úzkou, strmou bylť si stezku zvolil
na osudném rozcestí lid její.
Branou těsnou vchází: pro nebeské,
alleluja! rozhodlť se carství.
Vznešené a svaté vše to bylo.
Před Boha s tím předstoupit je milo.