Ti náhle k rtům tisknouce rety žhoucí
o půlnoci, když tma svět celý skrývá,
a jen své dvoje srdce slyší tlouci,
roh jezdce rozeznají, který zpívá
na gobelinu, on touhy všemohoucí
se nesmrtelnou tísní pozachvívá;
i slyší, jak z té vetchých třásní hmoty
se perlí jako diamanty noty
a měsíc jen se velkým oknem dívá;