Mně bylo, že zřím, dole z pod šatů
jak malá, drobná nožka vyhlédá,
já viděl pohyb ruky lahodný,
když s parasolem v písku hraje si,
na krku její mašli bělavou,
a u živůtku rukáv uzounký
a těsný, jenž byl skrčen u lokte
a výše jevil krásnou linii
půvabných ramen – Nevím ani, proč
mně bylo smutno. Možná, večer ten
že naléval mi smutku do duše, –
byl zádumčiv a teskliv podivně.