Ty, Foibe, s třpytným lukem,
ty nad Pythonem vítězi! ty s tváří,
z níž věčná mladost září
a nadšení jak mladé víno kypí,
vem z rukou našich šípy,
jichž hrot je skován kladiv našich tlukem.
Jak vymrštíš je, jistě obět raní.
Mor skočí s tvého stříbrného luku
a ples a radování
se změní v pláč a Niobinu muku.