Dozněla klenbou Michalova slova,
radostným šumem, hromnou bouří chvály
se rozzvučela jizba arkýřová.
Sestoupil jinoch s vysokého křesla,
jej hlučným vírem davy obepjaly
a jará páže švarných českých mnichů
jej shromážděním jásajícím nesla.
Tak mnohá ruka dotekla se v tichu,
potají roucha prorokova lemu,
v domnění blahém, v sladké tuchy klamu,
že sálá z nich táž bohorovná síla,
jež v Galileji ženu uzdravila.