Když jsem Tě po prvé viděl,
vzdechl jsem: Jaká je krásná!
Když jsem Tě za ruce držel,
hořela’s: makový květ!
A bývala’s kamelijí
bledou i rudou.
Však nejraději tam venku
za léta v naší zemi
šípkem jsi kvetla i zrála:
bez trní nebyla růže!
Ale ať den byl, ať noc,
slunce, měsíc a hvězdy,
vzdychal jsem: Jaká je krásná!