Tam zatím světlem sály září,
tam hudba zní a dívčí smích,
co s mrzutou zde bodám tváří
zmdleného oře v let a mih.
Jak těžce spřádá se tu sloka
mé epopeje, ví sám Bůh,
ach, v lesku jednoho tam oka
jak okřídlen můj lítal duch!“