Třtí koruny trnové bodavé hroty
Ti hloubilo v běsu do čisté skráně,
však houba na třtí vlažila Tvé rety,
kdy na kříži jsi žízní volal k nebi:
Ó neodsuzuj k věčným žárům nalomené třtiny,
co kořeny tkví v nánosech bahna tajemné viny!
A je-li v Tvém raněném srdci má třtina kalené kopí,
Tvá krev je přec na smír bohatou krůpějí skropí;
jím srdce moje potom prudce raň,
by očistnou lítostí v hrudi mně jízva ta plála!