Obrátil se po vyslanci zpět
sultan Murad. Vrhnul bystrý hled,
listina kde na stole už leží
k jeho podpisu. Psát nezná, stěží,
– Dubrovničan v duchu směje se –
v rozpaku a studu, v úděse
po jakých ji kejklech jménem značí?
Destičku snad klada, sloní kost,
prořezanou řádkou péro vtlačí;
skráň mu potem svlaží námaha a zlost...