A hořem umdleni už mnozí klekli.
Tu stařec klečel shrben stříbrovlasý
a zticha modlil se; tu muži vlekli
omdlevší ženu; dívka lepé krásy
ji líbá, slzami své zdobíc řasy;
pod kazatelnou bledá matka sedí,
vyzáblým prsem nemluvňátko kojí
a se ztrnulým zrakem k soše hledí
Madonny nebeské, jež v chrámě stojí,
slzami kropíc dítko v nepokoji;