Ach, co tu písní, vzdechů, touhy bylo!
Když poprv nachem zarděla
se tvoje tvář, mě všecko okouzlilo,
ta první touha nesmělá,
kdy zlatý vrkoč u čela
chtěl zakrýt rdění, přes opály
tvých lící jež se rozvlnilo,
kdy perly v tvojich očích stály –
prch’ sen – kam ty jsi zmizela?