Zem a oheň skládají náš svět,
Takto Aristot a Pláto píší;
Nebeských pak světel vliv a let
Vládne mocně zemsku naší říší,
Kteráž jako dřímající děcko
Odpočívá v rukou všehomíra;
Aether plodnost po zemi rozlívá,
Slunce do výkvětu pudí všecko;
Pod sluncem se zlato rodí
Pod měsícem stříbro vzchodí,
Merkurius rtuť přivodí,
Mars z své moci čistec plodí,
Venus měď činí na novo,
Saturnus plodí olovo,
Jupitr v železe brodí,
A tak druh druhu neškodí.
Ejhle, toť jsou Alanova
Ab Insulis známá slova.
Dále mudřec pokračuje,
Původ věcí ukazuje:
Což jest hodin rok od roka,
Jakž Bůh stvořil jest z vysoka,
Každý čásek i hodina
Vlastní hvězdu svého čina
Míti má, jenž tu vévodí,
Druhá druhé nic neškodí.
Z toho, co vám zde podávám,
Tento syllogismus skládám:
Bůh jest nebeských hvězd stvořitelem,
Hvězdy vládnou zemí též i nebem,
Země všeliké pak hříchy plodí;
Pročež od Boha též hřích a zloby,
Tak zavírám syllogismus, vzchodí!