Já znám však starou bolest tvou: –
řád nějaký? – být radou říše? –
To vše je hříčkou lehoučkou,
jen když se loyálně dýše.
Nuž, pohleď, pozor dobrý dej,
tvé radosti se seskupily,
kde vznešených radostí rej
a lev kde ulehnul si bílý,
a dávno mrtvý v zmaru svém
své tlapy zkřížil před trůnem...