Já všecek roztoužen ty sloky zde ti píši.
Jak rád bych zabloudil k vám v modravých hor výši,
kde les je stinnější a měkčí kde je mech!
– Zpět v lesy odejdi, jdi zpátky, ptáče s písní,
zpět až k vám do sadu, kde hoch tvůj štěstí vysní
při hvězdách večerních, tvých, dítě, na ňadrech!...