A rozum lidský nevyzkoumá,
jak dlouho potrvá ten běh,
a země pouť jak dalekou má
v svých vyměřenu osudech;
dál šírým kosmem v pustém letu
pouť nekonečná čeká ji,
kde myriady větších světů
čas neobsáhlý těkají.
Nám ani zdaleka se nezdá,
zda život nějaký je tam,
zda některá ta mocná hvězda
se rovná našim krajinám.
My víme jenom, na tisíce
že pluje v aetheru těch hvězd,
že větší jsou a že jich více,
než rozum chápat schopen jest,
že veliké jsou neobsáhle
tam čas i prostor daleký
a že ty hvězdy hynou náhle
kams zatraceny na věky,
my můžeme jen pochopiti
své vlastní duše velký strach,
když zříme, že zem naše řítí
se v prostor ten co malý prach...