Hovořili, Běle z ňader
vymizely strachy,
do tabulek krápalo to
bohatými hrachy,
příval hnal se po ouvoze
pokaleným slapem,
dvoru štěrk byl na půl stopy
vymlet pod okapem;
v oraništích bahno stálo,
stopeno půl obce,
sterou rýhou tekla voda
s protějšího kopce;
jindy Běla smutnou byla,
dnes však smutnou není:
„Nepřijedou!“ – Člověk míní,
ale Pánbůh mění!