V samotách zpívalo o někom v dáli
s korunou z růží, o vzdáleném králi,
někde že za lesy, slunce kde v mlhách se stkví,
sní o svém oddaném království,
které by rádo však bojem se otřáslo,
zažehlo vše, co již zchladlo a pohaslo,
odbojem bouřilo, zdvihlo své obzory
za pláně, za lesy, za hory.