V okénci chví se podvečerním šerem
poslední zážeh, matná směsice
z paprskův slunce a večerních stínů,
a v sboru hvězdic vzešla tisícerém
ta tajuplná záře měsíce.
Spor světel dvou se snesl na dolinu,
v niž dolů zíral, jak by smutkem jat,
čarovným kouzlem krásný Křivoklát.