Ale ve vsi mnozí praví,
u studně že zas a zas
v pláč pohroužen usedavý
v půlnoční se jeví čas;
váží: okov výš se smýká –
stoupá – zase padá zpět...
Vody sedlák hledá – vzlyká –
na hořící žízní ret;
první krůpěj, jež se v studni zrodí –
praví lid – jej zase vysvobodí!