Poskočil si koník bujný, jal se cválati:
první doskok – hledej! na tři versty daleko;
druhý doskok – hledej! na dvanácte dobrých verst;
doskok třetí – stopy, bratře, nenajdeš!...
Dojíždí oráč-bohatýr k řece široké.
Nahnána tu všude vojska síla nesmírná –
síle vojska toho konce-kraje nevidět:
sivý holub neobletěl by ho v letní den,
neoběhl by ho šerý vlk v noc podzimní.
Pustoší ta hrozná síla celé krajiny,
ohněm sžehá města bílá, rodné dědiny,
vyhubit chce, vyrubati pravoslavný lid.