Když v rakev úzkou bolně po obrázku
mu ruka přátel tiše vložila,
když v dlaň mu dali kadeř jejích vlásků,
jež v nemoci tak prý ho blažila,
již viděla, že velkou svoji lásku,
a štěstí všecko v pravdě dožila – –
Šla místo ženy za ním k hrobní tůni
a naslouchala, jak ty hroudy duní. – –