V tu chvíli struny vše zas zvučně zazněly,
jakoby okřály a čile zjasněly,
a z nich už výská, dupá, vesele se točí
bujaré písně nápěv, šelmovské má oči,
z nichž mladá troufalost a posměch z překážek
se směje hlasitě, neb nezná porážek.
Ji s ohněm junáckým překrásně Antoš hrával,
z těch strun mu dupotal rej chasy, výskot, nával.