Běduješ, že malbě nerozumíš
A že hloupě i na mistry čumíš,
Že pro hudbu tupé ucho tvé;
Věda prý jest tvému vtipu temná,
Duše tvá věcí takých nejemná
Jinam že tvou pilnou snahu zve;
Nevěřím, ač by ses před mnou dušil;
Jaký duch, jenž ducha by netušil
A zadal nebes dědictví své?