V tom zvonek u dveří divě se rozječel,
kdos tloukl na dvéře a pokřik venku zněl. –
Zachvěl se, zasténal – ke dveřím skočí.
Kdos volá na prahu: „Otevřte, pro Boha!
Má Frýda! Má Frýda ubohá
mrtva je! Vypila smrtící jed!
Pomoci víte-li,
pro Boha! pospěšte, pomozte, příteli!“ –
Do dveří vstupuje zdrcen a bled
muž její šedivý.
Cos Vláďa říci chtěl, ale v ten okamžik
jak by nůž ostrý mu do prsou vnik’,
jen výkřik vyrazil strašlivý,
jako strom, který bouř návalem zlomí,
pad’ těžce bez vědomí – – – –