„Nenávidíš všechněch pudů libocitných,
Myslíš, v hrdosti že blaho sídlí;
Vzdaluješ se ale od obydlí
Jeho, plujíc do skalin jen vlnobitných!
Nebereš se k milokvětné nivě,
K té tak drahé ženám domácnosti,
Trmácíš se v půtkách trvánlivě,
Stále chápáš se jen po výsosti.“