Kmotra Bída chodí v městech, po vesnicích
a když chytá v náruč svoji hojně lid,
mnoho rtů je slyšet babsky bědujících,
málo však je slyšet vzdorných srdcí bít,
málo na ni hledí pevných, ostrých zraků,
málo silných nohou dupne na ni v ráz,
málo úst jí řekne ihned bez rozpaků:
„Kmotra, kdo tě poslal, k tomu se kliď zas!“