Čas míjí. Šedivým nás dusí příkrovem.
A plamen zhasíná, ač vzplanul teprve.
Nad jiskrou svobody bdí voják s olovem;
nad vojskem svobody bdí rudí vůdcové.
Jak souchotinářka se plíží Naděje
tím šerem sychravým do srdcí nemnoha
a starý, krásný Sen již, zdá se, nehřeje:
na krámcích vrže jen jak firma ubohá.
Jdeš, vztekle hvízdáš si a čekáš na příliv.
Ferrer jest mrtev, Alfonso je živ.