Za ním opět křoví stálo,
na něm plno malin zrálo,
děvče chutě pojídalo.
Zobalo jak ptáče v poli,
za ním v cestu tlukouc holí
klidna šla a bez nevolí
žena s pleci vzpřímenými.
Les je v zadu za křovími,
a v něm obě zmizely mi.