Ne mérkéld, óh balgatag ész!
Az érzelmek örvényét;
Arra nem mégy, bár miként téssz,
Hogy kiszabjad törvényét;
Ne rostálgasd az életnek
Örömeit, kedveit,
Magvait a szeretetnek
S a szív ezer kényeit:
Mert a javát elhúllatod
Azalatt, míg rostálgatod;
Ne csorbítsd azt, óh vak ész,
A mi bennünk legjobb rész.