A ještě čtvero dnů do pouti bylo právě,
když panna Terinka se navrátila v slávě,
a byla hlučná pouť, a děkan říkal zase,
že samo oko již se na všem vděčně pase,
což jazyk teprve! Pan farář, úsměv na rtu,
jen chválil Terinku, svou starostlivou Martu,
jíž plesem hořel zrak a štěstím plálo líce...
Však čápi na přesrok se nevrátili více.