Tolik lásky! – Já bych výskl blahem,
hřát se jenom jiskrou ňader tvých:
jak bych rád ti slzy v oku vlahém
všecky slíbal, až by žal tvůj ztich’! –
Tak mne roztoužil ten šátek sněžný,
že tě hledat s ním kraj světa jdu,
pokud cit tvůj plamenný i něžný
čtyrlístek jak v laně nenajdu...
v dav, kde ty se skrýváš pod háv režný,
ó, má lásko, tobě vzkazuji: