Do domu vešli na náměstí.
Otec je spatřil – rozbil džbánek:
„Zas byl zde včera ten váš Janek!
Dnes naposled vám povídám -
jak jej tu jednou uhlídám,
tož ucítí mé tvrdé pěsti,
až se mu rozum zamotá!
Já! – měšťan! – dům mám na náměstí!
Co leze k nám ta žebrota!?
Má dcera najde jinde štěstí!“ – –