Vy jiskry, jež jste do půlnoci vzplály,
vy, jejichž blesky zlatě zvou a šálí,
ty vánku hrobů, děsící mne v snách,
vy chtíče, jež jste do těla se vťaly,
a dravý, nenasytně neurvalý
můj osude, jenž v rozžízněný prach
mnou žárlivě smýkáš, že, vzúpěv, hasne
vzlyk rdoušený tmou: Vy hvězdy jasné,
vy hvězdy ve výši...