Ó, jak teď sladko v kypré bloudit trávě,
kdy vzduch je protkán sítí skvoucích stuh!
Viz, modrou mhou se kouří vonný luh,
a v lesní mýť se večer chýlí právě!
Tam západu zář rudá, krvavá
v dál za stromy se schovává
a mezi kmeny z lesa vytrýská
jak doutnající uhly z ohniska...
Jak háj kol stojí něm; jak mlčenliv!
On v hloubi svojí všecky stajil zvuky,
jen v tichu svatém tmí se jeho buky.
A bez šumu se třesou listy jív...