„Nic, jen ta bible, jenom ta jim zbyla,
jen tu si retovali z bouří zlých!“
Tak římská zášť si ondy ulevila,
tak žluč svou vylila si v šklebný smích.
A jak se nesmát? – Co jen šperků hostí,
co rouch, co obrazů, co soch má Řím,
co divných relikvií, svatých kostí, –
a my? – Ta bible chuďas je nám vším.