Jestli ti člověče bída,
Strast, a nouze prsy svírá,
Zrada přítele, a nevděk
Vlastních dítek srdce zžírá;
Z žádostí tvých ani jedna
Ve světě se nepovede,
A z tvých dobrých předsevzetí
Osud žádné nevyvede – –
Neupouštějž od naděje,
Trp a doufej v Boha sylno!
Považ, že ti neuloží,
Co ti snášet není možno;
A tak volej z gruntu srdce,
Nechť se co chce na tě spustí:
„V Boha duše strastná doufej,
Otec tvůj tě neopustí!“