Tehdy dobrý otec vece:
„Synu, považ přece
S myslí bratrskou a jemnou,
Ty žes vždycky se mnou,
A vše věci mé
Že jsou tvé.
Ale s utěšenou duší
Veseliť a radovať se sluší,
Že tento bratr tvůj
A tolikéž syn můj,
Jenž byl umřel, zase ožil nám,
A zahynuv, našel se a vrátil sám!“