Pozdraven buď, kmete kalendáři,
starý málem, jako lidstvo celé –
s úctou věru na tvých šedin záři
patří v dumách oko myslitele!
S hvězd a sluncí snesen ku člověku
jsi mu orloj, kterým dny své měří,
jsi mu pravda na rozhraní věků
jediná, již bez pochyby věří.
Staletí už přešla od té doby,
co on v píli sám si tebe stvořil;
díla jiná – skácel zase v hroby,
vlastní řády zrušil zas a sbořil,
jenom tebe, děde, kalendáři
zvratů jeho nedotkla se váda,
a jak dříve – celým světem září
vítězná a nesmrtelná tvá vláda!