Ha, probůh, co to zřím opodál?
Je to jen vidění klaté
anebo skutečnost a ne sen?
Vlasy se hrůzou mi ježí.
„Eh, babo, chceš se snad ještě bát?
To mladé děvče přec běží
úprkem ke sloupu,“ kárám se
za strach svůj nemístný hbitě.
A rychle přidal jsem do kroku.