Přede mnou jizba zamlklá se šeří;
při lampě matné v dumném přemítání
zas teskně hroužím ruku do kadeří
a na duši se jemným stínem sklání
vidiny steré, – světla zlatou sítí
myšlénka víří, jak jepice hravá,
kratičkou chvíli, než jí křídla vznítí
žhavého snění výheň plápolavá.