Zatím světlo mře, a mraky syvé
Na nebi se zatahují kolem.
Páni pustinami horem dolem
Jezdí nevidouce duše živé,
Troubí; darmo, nic se neozývá.
Teprv každý s strachem v poušť se dívá;
Kam se z roklin dáti? Bouře dravá
Všecky hrůzy vůkol rozestřela,
Tma se na zem sype, ouzkost žravá
V srdce zkostlá jede, jak noc tmavá
Zbitých panů vyzrazují čela,
Že jich smysly starostlivost střela.
Vratislav té tísně pozoruje,
Zkleslých duchů zpěvem pozdvihuje: