Ta paní s hochem zas je na svém místě,
jak předvčírem, jak včera. Z pavilonu
sem hudba zaletá a z hřiště křiky
hrajících chlapců, táhlá zadunění
kopnutých míčů – ach, to šťastné mládí!
Zde ticho. Sosny, modříny a břízy
se odychovat zdají blahem srpna,
cestička klikatí se mezi nimi,
a v trávě kolem zvonky, pampelišky,
mateřídouška, bílí motýlové
a bzukot včelek. Lavička tu v stínu
starého dubu. Na ní jako včera,
jak předevčírem zas ta paní s hochem.
Ta paní plete z tmavěmodré vlny
pro příští chlady solidní si jumper,
hoch nahlas čte a paní opravuje
náhodná klopýtnutí – jako včera,
jak předevčírem (aspoň zaslechl jsem,
že včera četl: O zdravosti bytu
a předevčírem: Radost holubáře).