Bohyně velebná! Teď poznal jsem,
že Tys to byla vždy, mou hvězdou vůdčí.
Když vlny žití, stále prudčí, prudčí,
mne bídné stéblo dravým pospasem
pryč chtěly spláchnouť, dřív než se klasem
se mohlo zjeviť, dřív než zápasem
se mohlo vlnám opříť, vzdorovať –
Tys učila mé nitro horovať,
a za šumu Tvých písní, květů rozpučelých
se přehnal pode mnou vln příval rozhučelých.