Svatoňovi rychle z mysli mizí
celý svět, jen k dívence té cizí
přibývá mu stále lásky plamu;
denně tam, kde nalezne ji, chvátá,
pamlsky a hračky nosívá jí,
a když někdy zažvatlá naň „táta“,
jest mu, jak by ocitnul se v ráji – –