Na břehu Čertovky v paláci Michnově,
ó, tkávalo se tkaní hbité
na černožluté osnově,
a tkalci: hrabata a jesuité.
A černožluto bylo tu – až přišel den,
jenž pomstil Prahu splativ staleté viny
a vyplnil náš sen,
sokolský sen, proměniv jej v činy.
My zpřeráželi pruty zrezivělých klecí,
a česká ruka sáhla po vládě svých věcí.
Zaválo na Hradě a pod ním, vichřice
prošvihla ulice,
vzduch nový, v němž se volně dýchá!