Tys nad chyšemi plála,
kde rodili se první pěvci naši,
jichž dotekem zdroj vydává i skála
a mrazem uschlý kmen zas mladě raší.
Tys vlídnou zář svou slala
v komůrky chudé, o hladu a chladu
kde pracovali věštci naši velcí,
a kouzlila v snách květ jim rajských sadů.
Tvá přelíbezná záře
se spouštěla i mříží do žaláře,
kam – jatí orli – ukováni smělci,
jak na výsměch, že chtěli – marné vzdory –
ty naše rozbít okovy a svory.