Od rána mou duší zmítá nepokoj, 
do spárů mne dravec chytá, nepokoj,
že tě večer vidět mám, těšiti se s tebou sám,
jako vichr duší lítá – nepokoj.
Zdali se to podaří, zda mi láska zazáří,
zdali usne nenasyta nepokoj?
V očí tvojich hlubině, na tvých retů rubíně
zdali zhyne, jenž mnou zmítá, nepokoj?