Ty šťastna umíráš! jest pouští život kolem;
proč tedy nad tebou, proč zachvívám se bolem;
jsou pouta zlomena a s duše již se řítí:
mír, světlo rozlévá se vždycky mrtvých polem,
má stíny hrob, ó v ně se neboj hlavu skrýti,
tak za dne v propasť jdem, když chceme hvězdy zříti.