V mém pokojíku, v samotě a v tichu
je smutno tak! – Stín vkradl se a kles’
v mou skráň i hruď. – Též venku už se stmívá
a první hvězda do okna se dívá. –
Večerní šero množí tesknotu, –
mně cizím jaksi zdá se všechno tu
a chtěl bych odtud prchnout nejraději!
Kam? – Do „Besedy“ ještě brzy snad?
Rozžehnu lampu. – Zažloutlý svit její
se rozlil kol – a přec tu veseleji!