Znáš tiché Údolí, kde nad stajeným lesů pláčem
vášnivý reflex zapadajícího slunce hrá?
Jsou dálky zamlklé... jen mezi stíny stromů
se někdy vzdušné zjevy dívčí kmitnou...
pak vlažným vzduchem hlas Boha Myšlénkou k srdci promlouvá...