Spatřiv, že syn v němé truchlivosti
Nechce užit věku blaženosti,
Lítostivě na miláčka hledě,
K srdcy tiskna jej, a slzy cedě
Promluvil jsem: Milý, drahý synu!
Y já otec zármutkem tvým hynu,
Y mně zhasla hvězda spokojnosti,
Ach! což nikdý jiskra veselosti
V tvém se oku mrtvém neroznítí?
O mé dítě! ó má blaženosti!
S tebou srdce mé y lásku cýtí,
S tebou dělí všecky truchlivosti.
Plač, ó zlatý synu! starostlivý
Otec bude s tebou naříkati,
Na pustině bydli obraz živý
Oklamané lásky, pospíchati
Bude jako mladík stařec mroucý,
Aby hoře láskou nehynoucý
V ouzkosti a pláči ducha mdlého
Vypustil tam pro miláčka svého.