Již půlnoc. Hlásný táhlým píská rohem,
že duchův doba rozstřela se po kraji,
a jeho zvuky v údol šeptají:
Již spěte všickni, spěte s pánem bohem...
Stál vězeň dlouho; přede zrakem táhly
mu z minulých dnův známé zástupy,
a kam se nesl obzor neobsáhlý,
tam všude stopu zřel své potupy.