Tam v koutě pučel květ, poslední ještě zbylý
u hrobu zašlého, jehož se každý bojí,
a kde jen Pokání jak strážný anděl stojí.
Mním „Pokoj“, nazvali na světě ten květ bílý.
A přísahám to dnes i na smrtelném loži:
ten květ byl jako duch a voněl vůní boží.