Když před domem jaro se hlásí, vítr ti zabuší v dveře
a okenicemi řinčí, vše zpřehýbá, zpřevrací,
vysouší pole a k černým se lesům a hájům beře,
jak točivé lopaty mlýnů stín jeho se potácí
a běží po rovinách obřími šlápotami
bot mílových, slunce se sází v ty důlky za botami.