Když náraz věčných sil mou duší zpěněn vřel
hnán tíhou zničení a galvanismem bolu,
jenž mlnem žíravým se střebe v život těl
a zemi obíhá od pólu krouže k pólu,
v žeh jisker prokmitá se v řasách jemných cév,
do uzlů žil se slívá
a pulsem zrychleným na žhavou tepe krev
a škálou bolestí po strunách nervů splývá.