Zemřel pěvec. V zemi tlí už tělo,
ale duše, v píseň proměněna,
dále zpívá, ptáče v nivě rodné.
Plyne voda, od břehu jde k břehu,
lehký vítr od hor táhne k horám,
duše-píseň od úst k ústům letí,
od úst k ústům, od srdce jde k srdci.
Vane vítr s moře ku pohoří,
v mraky duje, mlhy rozptyluje.
Letí píseň, k srdcím zahovoří,
mysli zjasní, šíje napřimuje.
A než nebe červánky se vznítí,
ve tmách noci jasnou hvězdou svítí:
hvězdou lásky k bratru trpícímu,
v poutech jako ty se soužícímu,
hvězdou víry v boží zúčtování,
svaté věci v slavné zmrtvýchvstání.