Teď duch mu utek’ někde v dálku,
a mysl letí volným letem;
jak stroj se hýbe dále tělo.
Jej vede úzká stezka dolů,
a vedle bystřice mu šumí,
jej budíc z spánku zarytého.
Sen hluboký však musí býti,
jsa plný kouzla, plný čárů,
jenž poutá ducha ubohého.
Vždyť darmo bystřice mu šumí,
a hučí v ucho bouřná slova: