A přemýšlím, zda vlast společnou mají
podzimní kvítko, jarní prvosenka,
zda květná báj, co v jarním tkvěla kraji,
v jeseni přejde chatek do okenka.
Ztepilá palma v středu silhuety
v sobolím hávě, se krystalným pasem
s úsměvem kyne za ostatní květy,
pohádku matným šepotá mi hlasem: