A duby nade mnou ramena svá
k modlitbě nejvyšší vztyčí,
vraník můj, ohařík, přátelé dva
ať bolem vyjí a řičí.
Je mi též souzeno umříti kdys,
mřít chtěl bych v noc jednu stmělou,
padnouti v hlušinách, starý jak rys,
trefený anglickou střelou!
Halali, halali, halali, halou!