Nuže tedy! veď mne, šťastný kroku,
k nové blaženosti toku!
Než však do svatyně její vkročím,
hezky zčerstva mezi židy skočím,
abych, nechť se děvy durdí,
zastavil tam všecko toto haraburdí!
Z peněz takto nabytých
náušnic pak koupím z zlata ulitých,
jimiž s tváří blaženou
překvapím pak Amáliji svou.
Smějete se tomu, páni zlatí? –
Haha! Amálije všecko zplatí!