„Hlavu od těla ti odsekali,
Bysi nemohl tam žalovati
Pomsty bohům, kterak lidští kati
Běsův drápem srdce tvoje rvali.
A však já chci žalobu tu vésti,
O bezpráví, vraždě, podlé lesti
Vypravovat hlasem pravdy svaté;
Jestli pomsta bohův nezahoří,
Nuže tenkrát svaté i proklaté
Na věky se v jednu zpoustu zboří!“
Tetva takto děsně vyvolá,
S varytem svým do plamenů letí –
Živel Svaroha hle! nad obětí
Bujným praskotem již plápolá.