Však správec šedý zadržel mu ruku:
„Nech, příteli, zde vonný kvítek ten!
Na světle denním, ve slavnostním hluku
snad zmizel by jak kouzlaplný sen.
Jen duchu patří dárek z mrtvých říše,
na jeho knihu položme jej spíše, –
při hlučné vřavě, křiku lidu všeho
nebude jistě přítomen duch jeho!“ – –