Na lavici derviš sedne,
Druzí každý na svou židli,
Kády pak se vážně zvedne,
Myje ruce si a mydlí:
Ač prý jest s ním spřízněn Ali,
Nenapadne mu ni z dáli,
Jak se někdy soudcům stává,
Ve při té tak smutně značné
Uchýlit se ode práva.
Ať se začne.