Slepá noc. – Myšlenky, síly a touhy neví, kam letí...
...Ticho zdvihlo mou lebku
a železem žhavým rozdírá krvavý mozek.
Oh! Jak to syčí, syčí!
...Všechny věci kol strnuly v hrůze a poslouchají sykot.
I stěny! I stěny, jež uvykly dávno přec tichu,
i zduseným nářkům trpícího!