Ott egy avas szekrény minden zege-zugát
Felhányva, előszed holmi viselt ruhát,
Melyeket a bátyja, miután kinőtte,
Régen lehajított már annakelőtte.
Anikó mindaddig lim-lomola közte,
Míg egy egész öltőt válogatott össze,
Od’adá Bencének, ingyen, ajándékba,
S biztatta, tanuljon bele mindjárt, még ma.