„Nesvornosti, pro Bůh! chraňte se,
Jako vředoviny, jako moru,
Přátely a bratry staňte se,
Vlasti škodných nechajíce sporů.
K záhubě své sami dokvapíte,
Jestli sami sebou nezmoudříte.
Čili Bůh má býti prostředníkem,
Jenž svou ruku přísně kárající
Jako otec syna milující
Nade zpupným zdvihne odporníkem?
Mne však přece naděje má sílí,
Že ta svorná moudrých mužů snaha
Mezi mylnými se neomýlí,
Jaká ke svornosti vede dráha?“