Za řeč tu jí Baňanin se Diňar
s uctivostí uklání a hrudu,
jižto šlape vraný její koník,
v povděčnosti líbá a pak praví:
„Sestro v bohu, urozená děvo,
Radulovým k dvorům ty se bereš,
Radulovou, hle, ty chotí budeš,
a mně milí ubozí dva bratři
u Radula ve zajetí kvílí!
Sestro v bohu – nebo jmenem božím
sestrou já tě zvu a sestrou volím –
v milosti své neuráčila bys
přimlouvat se k Radulovi za ně,
aby z vazby propustil je, sestro?“
Do měšce pak hedvábného sáhnul,
dvanáct z něho dukátíků vyňal,
pobratimství na odznak jí podal.