Tichůnko vůkol, každý dřímá tvor,
Vše uspáno jest sladké něhy citem.
I ozvěna spí v lůně šerých hor
Milostné tváře ozářených svitem,
Jež s jasné výše, odkud lásky spor
Své tajůplné čisté světlo line,
V údolích stříbrem řeky polévá,
Tam v temných hájích jiskry rozsévá
A na obzoru v bledé jasno plyne.