Tu Aziza se lekla smrtelně
a bledá jako on, tak zvolala:
„Ta žena srdce nemá, přisám Bůh!
Ó, strachuju se této příšery!
Nad žalem tvým mé srdce žalem mře.
Ó, synu mého ujce, tento nůž
tak mluví ti: ,Před Bohem přísahám,
při pravém oku svém, přijdeš-li zas
a usneš opět – smrť ti udělám.‘ “