Z Hradčan k městům děsný zírá klid,
žal z posvátných zbytkův Vyšehradu,
mrtvolou je všecken pražský lid,
řeka rudému se rovná hadu,
který hněviv úžlabím se dere
a do pustých břehův chvostem pere.
Z oken domův rozbitých zří děs,
v krčmách hýří lotrův pestrá směs,
a smrť, v příkrov zahalené líce,
se sekerou sedí u radnice.