Přec vyštvali tě, popelko ty vlídná;
jen v místa poroby směl, chudá, bídná,
tvůj podvrácený uchýliť se krok!
Do síní hrdých palácův i hradů
a na balkony, do myrtových sadů
se drzým slovem cizí vetřel sok!
Jen ve vesnické chudé naší chatce
tvá slova zněla bolestně a sladce.