Ó, matko, jak tvůj stín tam stává,
když vůkol tebe všecko dřímá
a nohy tvoje obejímá
tam osiřelá česká sláva.
A koruny té lesk a svit
tam dále hoří při měsíci
a na kolenou němý lid
a vůkol všude slavný klid –
leč svatá zář už na tvé líci.
Zpěv náhle roste na chorál,
ty, matko, víš, že v chvíli jedné
tu korunu prý ruka zvedne,
že na trůn k tobě v slávě sedne
si posvěcený český král.