Takto před smrtí objev se jako včela v úle
medovém zavřena před zimou, v moci svojí vůle,
která i sebe zlomila. Přátelům svým vydáš
tělo své, jmění své, smysly své, rozum svůj, své srdce,
to vše, čeho se v pohřebním rouše nedohlídáš,
vše, co se s kosmem zas pomísí, čeho spíš se zříci
musíš v hrdém svém poznání, abys v posledním
jádru svém, které nezdrtí
více záhuba cizácká, sám se oddělil
od všeho, po čem by záhuba sáhnout mohla v tobě,
abys jak v prášku slunečním sebe ucelil
nezávise na lidech, světě, smyslech, citu,
v mystickém skrytu.