O Nebe! bleskem osvětiž mne moudrosti,
To jestli ne –, dej s dětinsku žit lehkostí,
Vrať chlapcy dómy z karet, vrať mi čas,
V němž hříchu neznám byl mi hlas,
Ten čas, když lehký duch mne všudy zprovázel,
Když, kčemukoli chtěl, mne Nedbal navázel,
Těch hodin let, když léto celé mi
Tak přeběhlo, jak voda po zemi;
Když maje málo, na tom dosti sem měl,
Když cele toho, co sem měl, sem užil,
Když básnířství sám od sebe sem věděl,
Když cýtění mi teklo z srdce do žil,
Ty zlaté o mém štěstí sny,
Ta o hodnosti myšlení,
Y slzy mé, y upění,
O vrať mi chlapce šťastné dny!