Zdaž hlásit se k ní mohu? poznala
by ve mně dávné, bezstarostné klouče?
a kdybych obejmul tu starou, věrnou duši,
jistě by výčitkou mne vítala.
Raději tiše zajdu, pokradmu se louče –
vždyť jí ten smutek líp než radost sluší.