Brzy vyšel měsíc plný,
velkým oknem nahled’ v síni
a vyplašil svojí září
černých stínů němé ptactvo,
jež na štíty, kříže, přílby
usedlo si ve soumraku.
Hrou těch stínů na podlaze,
na stropě a mezi okny
stal se měsíc zvědavějším,
v refektář pad’ plným leskem,
a ozářil dlouhé stoly,
řady židlí, kazatelnu,
ozářil i lebku holou,
jež nad pohár nakloněna
v zákoutí se opozdila.