Ach! včera ještě říše karnevalu,
a dnes už proza, zdá se, světa paní,
a včera kroje, hudba, oheň bálu,
dnes v županu se každý zimy chrání.
Snad dřímaje se octne zase v sálu:
než – hlava prázná, sen v ní nemá stání,
zde ještě plášť, zde baret, meč – ó běda!
Však nastala už popelečná středa.