Strojil Hassan, ušlechtilý
Aliův syn, bohabojný,
jednou vůdcům chrabrých vojů
knížecí hod slavný, hojný
s nevídanou nádherou.
Mísu křišťálnou a zlatou,
starobylou, přebohatou,
chalifských pokladů pýchu,
– památku po předcích svatou, –
do komnaty plné smíchu
hodovníků rozjařených
otrok jeho s krmí nes’.
Kráčeje však, uváz’ patou
na kobercích rozprostřených,
zaklopýt’ a k zemi kles’.