Ten věčný putovník jak necitelná sfinx se tupě dívá –
v tmu noční bezvýrazně hlas monotonní skuhrá enigmata – – –
Kůň těžce klopýtne – nad hlavou zašuměla stará jíva –
tvář fosforečně ve tmách světélkuje – – Lušti jen! – Kol sebe hmatá,
ustrašen hmatá – –