A zrazen žárem svým, jenž marně ve mně vzplál,
v objetí bez vášně svou něhou obelstěn,
se chmurně vztyčuji, bych nůž svůj posléz’ vzal,
v polibku posledním a hořem naplněn
v tvé srdce studené, ó překrásná, jej vklál!