Dívčino,
srnko, zoře, mladosti, kam běžíš?
Chtěl bych, abys teď se zastavila,
chtěl bych, abys teď mne políbila
plaše, rety vlhkými, jako strýc se líbá,
dlouho nespatřený,
ale hodný, důvěru vzbuzující strýc,
který čelo – postaru – křížkem poznamená,
viditelným znamením lásky,
a pak – dlouho – se dívá za odbíhající postavou.