A Tonko stojí jako vbitý...
Zří: kámen praská, dvojí se –
v paměti obraz vše je smytý
a kouř kams pod zem tratí se...
Však z toho kouře co se vznáší?
Toť krásný jinoch v mluvě naší...
Má v ruce pochodeň a nůž...
To – bůh je –, tomu jenom služ!
Frygická čapka hlavu kryje,29
pod čapkou oči veselé –
však jsou to pruty z ocele,
v nich život všech nás zavřený je –
toť pravdy pravda pravdivá,
jež nikdy nic ti neskrývá!