A než zlaté slunce v poušť se nachýlilo,
ne již dvou – tří šťastných lidí v stanu bylo.
A tam nad kolébkou cherub křídla sklání:
– Boží lásku zřel jsem v bídě, v pohrdání!
Slzou zrodila se z pokory a bolu,
před trůn boží spěla blesků při plápolu!