Mnich mladý vstal pod černým křížem spěchem
a spěchem kráčí dál v kamenném loubí,
zahradu růžovou jež kolkol vroubí:
„Sen divný! – tajemná však vánek slova
mi šeptal v duši: mluvou jeho vůně.
Moc kouzelnou ta vůně v sobě chová!
Snu obraz bleskem vynořil se z tůně,
než zapad’ zas a zase v hloubi tone
a nerozumím vánku mluvě vonné.“