Vám, nešťastné vy dcery pravěku,
jež bezúspěšné, každé marné snahy,
v které se lidský život potácí,
jste symbolem se staly, zní můj zpěv.
Zní nesměle, jak jemu ležela
by na perutích plíseň zašlých dob;
a přece z tmy se hlásí ku světlu,
neb osud váš tak těžký, bolestný
si hledá ohlas v křivolaké spleti
mé myšlénky, jež dlouho ve ňadrech
mi zrála, sněženka jak v závěji.