Jde na půlnoc již. Co to znamená?
Co hlásají ty žhavé jazyky?
Jdi blíže k ohni, spatříš, rozeznáš,
jak zasálaly silné stožáry,
jak od nich z beček smoly tekoucí
a z nakupených suchých pometel
se vyvalují proudy ohnivé
a vyšlehují v sloupech plamenných,
když náraz větru na ně udeřil.
Vzduch chvěje se a ohně hukotem
jen roste ještě noci divokost.
Jak černí ďáblové se míhají
ty postavy tam kolem plamenů. –
Vstal živou sopkou Radhošť, velikán –
a pod ním kryje širou krajinu
svým roztaženým, černým rubášem
noc svatojanská. Radhošť vévodí
jak za svých časů ještě pohanských,
kdy lidé z daleka se scházeli
a Radhošťově modle z dobytka
své podávali žertvy zápalné. –
Ta modla v napřímené pravici
roh držela, v nějž vodu vlévali.
Když za nedlouho voda zmizela,
rok suchý, plodný z toho věstili;
když v rohu vlhkost zůstala,
rok mokrý, nuzný dala poznati.