Cos v mracích dohořívá... Snad mroucího dne krása,
snad všecky naděje, sny mládí, nadšení?
Cos při tom v duši zpívá, mně zdá se, že to jásá,
jak nejvíc voní květ ve tichém setlení.
Tam plný purpur jest a dole již se stmívá, –
cos v mracích dohořívá...