Bylo to den po výletu.
Záhy z rána kolem osmé,
kdy se po náměstí loudá
městská mládež s kabelkami,
vyšla paní purkmistrová
nad obyčej rychlým krokem
z domu svého. V dlouhém plášti
barvy kávové, jenž v chůzi
nepokrytě ukazoval
bílou spodničku, bez pudru
na lících, a vlasy zřejmě
nečesané, nepálené,
chvějíc chřípěmi, šla přímo
k domku v rohu na náměstí.