Mé mlýny stojí němy. Z tmy noci zhouba číhá.
Mží chvílemi a mraky srp měsíce se míhá,
proud volný řeky matné – hlaď ocelové šeři –
si línou vlnou šplouná vrb pod nahými keři,
bok otíraje lísavě o zahnilé břehy.