Žel, že tak snadno štěstí tvář svou mění!
Oč jinak dnes, kdy zbaven postavení,
kdy za neschopna uznán k další práci,
v Háj rodný polo žebrákem se vrací!
Dnes pouze stud a bolest palčivá
mu plní nitro; jindy radostí-li
se zrak mu kalil, když se blížil cíli,
dnes hořkou jen se slzou zalívá.
Byl rád, když rodný kraj už zahalila
mu černá křídla milosrdné noci,
že potřebná ho neopustí síla,
že světu bol svůj skrýti bude moci.