Jen sobě nemyslete však, vy lidé mladí,
že nechápu a nevím, co vám oběd sladí,
vždyť plachou lásku vaši pozná oko slepé –
jsi ještě mláda, Kláro, ale něco roků
tak rychle uplyne jak voda na poskoku,
já rozumným jsem, vím, jak ve světě to chodí,
a pevně doufám, že se všecko dobře hodí,
je vrchnost předobrá, mé služby velmi cení,
snad zůstaneme zde, jak jsme, jen to se změní,
že Gustav, který nyní příručím jest u nás,
zde lesním bude, a já žíti budu u vás.