Hle, sedlák Vrcovický,
on kouří skoro vždycky!
Aj, zhaslo mu; však sirky
hned béře ze zavírky,
nítí jich hrotky
o žluté spodky,
v hlavičce ukrývá chvatně
a bafá a dýmá zas statně
z úst mraky pouště šedé, –
tak nad jiné si vede.