Bít z kusů káže Žižka na vše strany,
že nepřítel, nevěda co se děje,
ve zmatku z cesty běží polekaný
a po dráze tak volné – tábor spěje
jak živý hrad z železných vozů tkaný:
bez boje cestu tvoří Uhrů směs,
jak by je Perun honil hromovládný,
a křičí: „Žižka není člověk žádný,
to vtělený bůh vojny – aneb běs!"