Spi sladce, moje robě,
vždyť Bůh onu z hvězd,
jež nejkrašší jest,
v sny vetká jistě tobě;
a ona nechť nad tebou plane,
když mračná noc krajinou tane,
a vede tě světem,
kde slunce svítí,
kde trn každý květem
na cestě žití...
Spi přesladce, drahé mé robě,
a slunce až vyjde,
tu máť tvá přijde
den zvěstovat polibkem tobě...
Spi sladce, robě,
spi, robě, spi!