Já dechnu jen, a každé hnízdo zpívá,
brouk vzduchem mihne se, a motýl vzlétá,
a podléšťka se modrým okem dívá.
Jsem matka žití a jsem matka dětí;
těm tisíc radostí v svém klíně nesu,
jsem radost sama v chládku šerých snětí.
Jsem zdrojů paní a jsem paní lesů,
korálky jahod věším v hebké stvoly
a netřesk vzbouzím v ňadrech spících tesů.
A prchá přede mnou, co hněte, bolí,
kam zaměřím, tam všude radost vstává.
Co růst má, kvést má, za symbol mne volí.