Však třetí svou ruku vložila mi na malé srdce tak tiše:
– Tam ať to vždy láskou, soucitem a plnými růžemi dýše,
a přes úpal žití a světa škleb a přes divé hrozby a skřeky,
ó, zvoň tam, zvoň písní pramének vždy živý a čerstvý a měkký!