Tu žití výsměch – smrt však výhoda,
Neb unavil již tělo žití vír,
Kdy bol jak dýka srdce probodá,
Tu žádá sobě duše klid a mír:
A teď-li tonoucímu nepodá
Přátelské srdce ruku pomocnou,
Tu umdlí v boji utýrané tělo:
Však anděl s nebe políbí je v čelo,
Odpoutá z prachu duši nemocnou.