„Též já byl mlád! – jak šťasten – nikdo neví.
Neznámý jesti budoucnosti osud:
Zda bolesti nám chystá, strasti hněvy?
Též já jsem mohl klidně žíti posud,
se blažit dítek milých nad úsměvy
v náručí ženy: ne jak nyní žiji,
jehož se hrozí bratří jeho vlastní
a národy mou smrtí mní se šťastni
a nenávidí jako jedovatou zmiji.“