Když byl zvěděl krajiny vše
I všech příčin, z jakých mládec
Koná pout tu nebezpečnou
Do vlasti té do obrovské,
Kázal jemu, by vyskoumal
Z velikána Zlatohlavce,
Kýmby klamem zproštěn ušel
Obtížnému přívoznictví,
K němuž Perun odsoudil jej;
A pak founě vypravoval:
Jak tu jednou ženu ztopil
Nedavšímu převozného,
Jak kdys robě v hladu polknul
A jak starce zlostí zdrtil,
An jej káral z činů takých –
I rozličná ukrutenství
Až jinocha mráz pojímal,
Třesa jemu oudami.