A do Města návrat v ten srpnový podvečer mdlý!
Táž pláň a tytéž lesy,
týž rybník i táž víska se zvoničkou,
tak směšně nepatrnou pod nebesy,
týž v parku altán s rudou korouhvičkou,
však očí dvé oč smutněj hledí v Osamělo,
kde před tím čtvero očí, láskou vzňatých, zřelo!