A klesl zpět; a ruce vztažené,
jakoby lidu svému žehnaly,
perutí smrti k tělu sražené,
meč věrný v posled ještě hledaly:
tu usmívání klidné, blažené
se po líci mu ledovaté mihlo,
jakoby prchnula již země svízel
a duch trpící v nebe jasné mizel – –
však slovo úst již chladných nedostihlo.