Ať venku dýše mráz a v okna dýše jíní
a vítr burácí – on skráň jen skloní nyní
a okem zářícím jen hledí do krbu.
Co bájí mihá se a v jiskrách těch se tají
a roste v postavy, jež kol se mihotají
a ruce tisknou mu a on je všecky zná.