Zdálo se, ba zdálo! Pouhé zdání
jest ten život, který žijem nyní,
minulost jest pouze naší zbraní,
její ovoce však klidí – jiní;
život náš je dlouhé umírání:
umřít nechcem, k životu jsme líní,
líní tak, že sami pomáháme,
když nám cizák střechu domu láme.
Není v nás té síly dávných reků,
moderní duch nestrpí těch směrů.
z plísně vyvolávat dávných věků,
směšné to, ba dětinské je věru:
„Klidně plujte v mohutnou tu řeku,
zanikněte v její lůna šeru!“
Činíme tak – ba, když zapotřebí
do rakve své zarážíme hřeby...