Zkončiv píseň, hned zas volá:
„Balladu chci vypravovat,
z rytíře jak chlup se stane,
z rytíře, jenž dvorním radou.
Ballada to budoucnosti,
truchlivá a velmi smutná,
ovšem trošku dlouhanánská,
a však přece poslouchejte,
že to dlouhé nereptejte,
vezmouce si naučení,
že nic v světě stálé není,
že se všechno divně plete
na tom božím tmavém světě.“