Básník dokončil a zamyšleně,
vážně přejíždí si líce dlaní
a pak před se dívaje se skleně
sedá si po krátkém odkašlání.
Každý hled tu na knížeti lpí,
a když ten se pouští do tleskotu,
za ním vše až do krůpějí potu
tleská rukama a jeden dí:
„Čarokrásné, to se říci muší!“
(Filolog cpe oběma si uši.)
Malíř s havraním si hraje knírem,
nad švýcarským skláněje se sýrem,
a pan filosof chce něco říci –
má však právě mezi rtoma lžíci.