Faust se vrací v svou tvrz, prohlíží vše skélkem,
V úžasu dlel nad soudruhy velkém,
Patřil tu v nich pochlebníky, fatkáře,
Lstivé hráče, hnusné motláře,
Na kteréby on byl hrady sázel.
U děv žádné lásky nenacházel;
Těchka čistě čněla jako dennice,
K němu milostí plá tato krásnice.