Praha spí! Sny krvavé a děsné
slétají se ve chomolném víru
temnoblaným křídlem netopýrů
na ulice ponuré a těsné.
Slávy duch, jenž nadšen dřív se zvedal,
nohu v rodné půdě, šíji v nebi,
skrýši za mosteckou věží hledal,
tajný hovor veda s oněch leby,
již ubohé vlasti ku neštěstí
mečem zahynuli na náměstí.