Už čtvero sedí nás kol stolu
a chce se jíst a chce se pít,
jen dlouhou bídu třeme spolu
a marně čekáme na klid.
Těch pár tvých korun sotva stačí,
by spárem nezachyt nás hlad,
náš chodníček se zrádně stáčí,
tož, hochu, pozor! rozum měj
a dětí mně už nedělej.