I to budiž s dobrým pomyšlením
Na rozvahu soudnou položeno,
Že nemůže před svým narozením
Žádné dítě nijak býti křtěno,
Ani heberejsky obřezáno,
Ani do vazadla kritického
Nemůž’ býti nijak uvázáno,
Dokud dle výhostu praktického
Nezhostí se lůna matky své,
A se hostem na svět nepozve!
Nedorůdče ale písničkáře,
Byť jej třeba strejcové a tety
Obsýpali chválou pro zálety,18
Sotva přečká dva, tři kalendáře.
I což o té chvále důvodné
Příští doba někdy rozhodne?
Snad jen někdy knihař citlivější,
Škodou napomenut důtklivější,
Řekne: Dítě, škoda pro tě práce,
Neb ti nepomohla ani láce
K přislíbené nesmrtelnosti
A ku věčné slávě – na tři léta!
Nu, když je po tobě na vždy veta,
Odpočívej dále v tichosti! – –