A tři sestry, jak tři Lady krásné,
Komnaty své opustivše jasné
Ve hlubinách skryté jezerních,
Na břeh vešly za dob večerních.
Každá ráčila si vyvolit
Svoji zvláštní cesta mezi lid.
Jedna hnedky vešla do chyže,
Jež u dráhy stála nejblíže,
Od té chyžky u nevelké dáli
Živnosti dvě, sousedky dvě stály,
Jak dvě popelavé hrdlice
Nerozlučitelné družice.
Druhá sestra podlé obřadů
V skvělém rouchu vešla do hradu;
Třetí u válečném táboře
Na velké se octla prostoře.