Se šerem zmírnil slunce lesk se palný
a vlídně vítal nečekané hosti,
před nimiž rozkládal se prostor valný,
vroubený horstvem plným spanilosti;
a po dolině jako obec němá
tisíce skalných leží balvanů. –
Ač zástup očí ani uší nemá,
i ač to není obec pohanů –
přec nezbedný hoch takto starci praví:
„Před námi na pláni, aj, husté davy,
jež dychtí vroucně po tvém slově, pane,
o nenech žízniť plémě zbědované!“
„Neslyším hovoru,“ dí stařec svatý.
„Jsouť zástupy ty touhou slova jaty,
a proto ticho jako po kostele,“
mu hošík vece nestoudně a směle.