Ajta, z tmavé dúbravy teď kráčí
Statný vojín, známé nám již tváře,
Túl na pleci, v pěsti mlat železný,
Zlaté oplecí kol lučí záře.
K ženě stoupiv, okem vroucné lásky
Hledí na milenou holubici,
Jenž teď děcko k prsům bolně tiskne,
Tváře růžičky mu líbající.