„Pomoc!“ volá prchající Dojka pravá,
Za ní Smiloš se vší mocí pádí,
Poznal ji rek, a že postava ta dravá
Jeho sok jest, tu hned srdce v prsouch řádí,
Bez zbraně byv, sahá po sochoru,
Staví se ním soku ku odporu,
Vzhůru celý velebně se vtýčil,
Zajisté by odporníka zničil.