Ó, zbloudíš-li bolem schvácena, má duše,
v to bílé a nesmírné prázdno resignace!
V to prázdno studené a němé hluše,
kam zoufalství rádo spěchává – v klín Matce,
v klín truchlivé a smírné Smrti,
v klín nehybné a pokojné tmy...
jak šťastna budeš mi –
ó duše, jak šťastna budeš mi!...