Teď zašveholil skřivan pod blankytem nebe,
hvizd kosa chvěl se pod klenutím stromů;
zařehtal koník za skalinou k tomu –
milenci neslyšeli, pohrouženi v sebe. –
Tu houští na stráni, kde pěšina se kryla,
se zachvělo a rozevřelo z pola.
Pod ním tvář mladá, vyžilá a holá
slídivým pohybem se volně objevila.
Zelený klobouk s peřím pokrýval tu hlavu
a malé sklíčko jedno oko krylo; –
půl těla jevilo se v mysliveckém hávu,
a druhou půli houští utajilo. –