„Matko ne! – to není vřava všední –
slyš, to buben volá k útoku
děvy volnosti – jen popatř, vzhledni,
jak jí pěkně sedí po boku...
Pusť mne, matko! Tady umřít nechci – –
ven tam, ven; slyš bubnů rachot v dáli,
pušek hromy, jásot, koně řehcí – –“
„„Bože, synu! – smysly se mu kalí!““