Sám boha svého proč si každý hněvá?
Proč srdce naše není beze lsti?
Jdou starci zprava, posměváčci zleva,
ten čichá výsměch, onen neštěstí,
a leckdo jenom plno pověstí –
co říci mám tvůj pouhý náhle host,
když listí všade prostě šelestí? –
Chce mít svou chvíli dnes již budoucnost!