To krejčík byl, svou vestu okázale
na odiv stavěl, šátek batistový
pečlivě skládal modravý a nový
a staré brejle šinul k špičce nosu.
Co zdvíhal stále oba cípy šosů,
ta mladá dívka opřena vždy stála
na ňadrech růži s milým svým se smála,
jenž zdvořile k ní mluvil, neobratný...