„Kdy zemru as?“ ptal se po malé chvíli zase.
„Kdy dotrpím asi? brzy již, či až v noci?
Či dočkám se zítřka, uvidím východ slunce?
Ó, Bože můj, Bože!“ – pozdvihl oči k nebi –
„už nemám než Tebe, jediný Tys mi zůstal.
Hle, poslední prosbu povznáším k Tobě, Pane:
pro lásku mou k Tobě, pro vše mé utrpení
se nade mnou smiluj, ustrň se nad mou bídou,
smrť sešli mi brzy a dej mi umřít klidně!“