Zem zajímavá: Praha – pěkné město.
A dojem z lidí: žádná Asie.
Ženské se volně pohybují – přes to
muž nekáře jich, ani nebije.
Co jedí – nevím, já měl pro jistotu
svou kuchyň sebou; žízeň ukájí
svým Nilem, v němž se zbaví špíny, potu,
a jemuž Vltava tam říkají.
A také pijí jiné tekutiny,
jak všude jinde. Mnoho vidět kříž.
A prapodivné mají muezziny,
leč mešitu nám chtějí stavět již.
Nadšení bylo – jejich dení listy
jak přijaly nás, těžko vyprávět,
říct možno, že už mají žurnalisty,
jak my v Egyptě. Inu, milý svět.
Lid jako kobylky lít ulicemi,
kudy jsem já se s průvodem svým bral –
rád vzpomenu vždy na tu pěknou zemi,
nic opravdu jí nechybí, než král.