Jakby se kraje dotekla
vidina štěstí lepá –
zima se náhle ulekla,
k odletu křídly třepá,
led puká s jezer, pláče sníh,
pupence raší na větvích:
jaro nám na dvéře klepá...
Zahrady a lesy
i kde jaký lán –
vše mu otevírá
náruč dokořán,
kvete opět jíva, skřivan zase zpívá,
líbezně jak dívčí oko
blankyt se k nám dívá!