V bílý dvorec vozík jede,
Vojtěch kravky staví:
„Zaplať Pánbůh! po žních máme!“
dí a snímá s hlavy,
pozdravuje starou matku,
matka k vozu měří,
spící dítko v lokty béře
na úlevu dceři:
„Kolébka je uchystána,
dej mi dítko chvíli,