Kdys v plnokvětém vonném kraji,
ocitli jsme se spolu v stinném háji.
Tys pravila: „Zde, drahý, měkký mech,
tu odpočiňme sobě!“ –
Já řekl: „Ano,“ – sklonil hlavu k tobě,
a o nadějích příštích blouzniv všech,
tvé duši pěl jsem jarní zpěvy nové,
až v měkký sen tě obejmuli snové...