Měly štíty z prken sbité,
výstupky v nich kruhovité
jako kazatelen krovy, –
s holubičkou mnohdy také.
Koberec tkal sametový
v pěkné barvě všelijaké,
do zelena, ruda, hněda,
mech na došků rouna šedá.
Pode střechou bílé pruhy
propínaly hnědé trámce,
z bílého pak oken rámce
zřelo kvítí v barvách duhy.
Pod oknem též sádek něžný
odíval se pestrým šatem:
Mák tu ruměnný a sněžný
s plamenným se družil zlatem
kněžek slunce štihlounkých,
růžemi se obeskvíval
pyšný slez, an oměj kýval
modrem přilbic drobounkých.
Tu se chata ukrývala
z pola v jasnolistém víně,
tamo dotěravá kdýně
na nízkou se střechu vzpjala,
stelouc jí své květy zlaté
a své plody boubelaté.