„Co znamená ten pláč, co žaloby?“
se Vlasta táže s velkým podivem,
a zástup rozstoupí se, jedna z žen
se Vlastě přiblíží a zvolá tak:
„Dvě děvy jely ráno z Děvína,
co poslové tvé zvěsti vznešené,
z nich jedna se ti večer vrátila,
viz, leží tiše zde u nohou tvých!“
A znovu zástupy se rozstoupí,
a Vlasta vidí máry pokryté,
a příkrov spadne s nich, a mrtvola
tam leží bledá, krví zbrocená,
a v ztuhlém zraku hraje příšerně
zář pochodní, a Vlasta vykřikne:
„Má Častavo, ó sestro, duše má!
Ó rci, čí ruka v zlosti rouhavé
hrot proklatý v ta prsa vnořila?
Ó chladné rty, vyzraďte vraha mi,
po jeho krvi lační pomsta má!“