Vrací, ba že vrací! Ale cestou dlouhou,
až přes samé nebe. – Ale napřed kalnou
musí projít drahou, až do okeanu –
Napřed ještě mnohou srdce pozná ránu,
napřed v beznaděje poušť se ztratí žalnou.
Tak i Bobeš. Bude hýřit, hrát a píti,
v turnajích se bude bez příčiny bíti,
bude hlučně honit, tiše brousit lesy –
ale v řevu, v ryku, v lesním tichu kdesi
přepadne ho stará touha nenadále,
a on, jako prve, bude vzdychat dále: