V domově svém okřál mladý lékař divem;
dřív-li nuda jemu vrásky ryla v tváři,
žal-li jiskru tlumil v zraku zádumčivém –
k životu teď láska z něho jenom září!
Často připadá sám sobě jako dítě;
jako před lety – zas v širých polích těká,
chrpu, koukol trhá ve vysokém žitě,
hned zas k chudobce se shýbá, na zem kleká,
mravenců se řadě neúmorných diví,
horlivě jak přes mez břemena svá vlekou.
Jindy zase mělkou přebrodí se řekou,
v lůno své pak les jej přijme zádumčivý;
zbožně poslouchá tu s utajeným dechem
chorál, který pějí duby věkovité,
podivuje skokům veverky se hbité,
za roháčem hledí, který kyprým mechem
prodírá se stěží; z myšlének jej časem
ptáci vyruší svým pronikavým hlasem,
na blízku-li dravec na kořist se spouští,
nebo plachá laň, jež skokem prchá v houští.
Vše mu zlatou dobu dětství připomíná,
nic mu není cizí, zná tu každé křoví,
ví, kde nejkrásnější místečka jsou stinná,
pod lístkem kde rudá jahoda si hoví,
ví, kde hřibů tají kloboučky se hnědé,
ví, kde mechem pramen klestí sobě cestu,
podzemní též tajnou chodbu zná, jež vede
od zřícenin hradu k sousednímu městu.
Ach, k těm zříceninám – zbytku dávné slávy –
vracejí se stále upomínek davy!
Před lety tu s druhy strávil chvíli mnohou
a vše dosud ještě v paměti má živé:
kterak v rozvalinách jasnou pod oblohou
na rytíře sobě hráli loupeživé,
pocestné a kupce v lese přepadali,
V ssutinách je věže uvěznili bílé
upomínka na ty blahé dětství chvíle
kyne mu teď jako vřelý pozdrav z dáli.
Také později, když jako student z města
v rodnou svoji vísku přišel na prázdniny,
k ssutinám jej drahým často vedla cesta;
v duchu viděl míhat nádvořím se stíny
rytířů, již na lov chystali se právě,
ohařů zřel smečky, mladé sokolníky,
bujné oře, kteří půdu nedočkavě
deptali, zřel toulce, lučiště a dýky,
ale nade vše jej mocně okouzlila
sličná postať dívky, jejíž pohled snivý
s cimbuří se nesl přes zelené nivy
v mlhavou až dálku... O lásce snad snila,
panoše jíž z hradu sousedního kochá;
a náš mladý snílek touhou sladkou zmírá
po vidině krásné, náruč rozevírá,
nenávidí z duše rytířského hocha...