O, můj Hněvso milý! – nech, ať tvoje usta políbím;
I truchlé zpěvy tvé rozkoše do mne lejí!
Tak libo rákosinou nekvílí vodka tekoucí,
Tak listí nešumí v hájině nad potokem!
Teď ale poďme honem, a sytá stádečka napojme.
By se neskoupala, pryč, psíku, zažeň kozu mou! –