Tak nebe nad sebou máš nedozírné
a nebe v hloubce vod i v srdce vznětí;
co tobě dílny ruch, co křiky vírné
všech mimojdoucích třeštilův i dětí?
a nechať mrak ti náhle peruť skalí,
ty s hlavou na prsou, zříš bez úžasu,
jak zlatý proud, jenž ňadry se ti valí,
pln hudby jest a jasu.