Gyönyör reám! Áldás a dalnak,
Melyben a bánat kéjeleg!
Bűbájos, mély zenébe halnak
Az átvirrasztott éjjelek.
Játsszék a vész vad keze rajta,
Gyönyört lehel a költő lantja;
Áldott, ki búját dalba önti,
Szirtek között mosolygva jár,
Vihar ha jő, dallal köszönti,
Szivébe tőr; fején sugár!
Elvérzik szívem a sebekbe,
Halóra, rózsa hull reám: -
A szenvedést, a kínt is áldom,
Hogy e nagy álmot láthatám!