Co přízraky noční? A stíny, které plouží se tmou?
Zem jak velehory pod námi kypí, větrem výší prsa se dmou...
Jak hřmění blesků a zemětřesení na vzdálené hvězdě
v hloubce našeho ticha každý sen bolesti dávné se odmlčel,
a jako sesutí vonného sněhu s jabloňových ratolestí
růžové světlo padá na bělost našich bratrských těl;
pod každým pohledem naším rozkvétá zardění štěstí
a naše myšlenky jsou jako hudba modrem letících včel.