Jak v chvíli té sami
jsme octli se! Odpovědni
již nejsme jen mezi svými v polích, kde vlní
se bohatá úroda, nejsme jen v lesích, jež plní
se vzrůstajícími kmeny k stavbě, nejsme jen v domech,
kde děti nastupují po stárnoucích,
již není jen domova, ale o domovech
řád nutno přebudovat po zákonu,
to po řádu našem
a před očima světa a milionů
se o sebe starat starostí vyšší, jež tvoří
a úskalím provádí, svorná je, neuhoří
jak plamen, jejž náhoda shasí.