Jako Křesťané y starověrcy
Věrní ctitelové Václavovi
Bědovali; k Bohům připojivše
Velitele milostného slávu
Vytvářili zpěvy vznešenými.
Národ veškeren se v slzy rozlil,
Syrotkové Vojtěch s Václavem své
Spojujíce hlasy naříkali,
Až jim srdce usedala, duše
Zoufáním se vyděsyly vratké.
Půjdem hledat svého otce, zkřikli,
Ještě jednou pohledíme na tvé
Dobrotivé oči, políbíme
Štědrých rukou otce syrých dítek.
Vyřkli, putujíce k Boleslavi
Naříkáním naplnili kraje.
Všudy naříkání, bouření a
Proklínání divokého vraha.
Muži chopivše se zbraně chtěli
S ženami y dětmi hnáti zrovna
K Boleslavi, uvražditi vraha.
Pokojní jen sousedové různic
Domácých se lekajíce kroky
Zastavili vybouřenců, vzteky
Převrátili v pláče. Bědování
Na rovině, bědování v stráních
Srdce přenášela k trůnu Boha
Soudce, otvírala prohlubiny
Lásky pro milého velitele,
Uvěčnila v nebi jeho slávu.