Kdo viděl jej? Jest veliký a hrozný,
z úst jeho tekou Vedy, čtyři řeky;
a líbezný jest, tak že, co zvem vděky,
květ lotosu i dívčích ňader hrozny,
vše má v něm původ; okamžik i věky!
Dav nevidí jej, pouhou jeho chůzí
by ztrnul, prachem stal se v spárech hrůzy.