– „Nezabil, já nejsem vrahem, pane,
jsem jen chudý, povržený člověk,
já ho prodal“... – „Tedy prodán, prodán!
Do otroctví prodán přehanebně!“
Zaštkal Bořek, dlaněmi tvář clonil,
a skrz prsty tekly jemu slzy
bohaté jak hrachy... „Prodán, prodán!
Jeníčku můj, toť tedy tvůj osud!
Prodán do ciziny, do otroctví!
Oč by lepší byla smrt, můj hochu!“