Boj o Tyroly. Válčili jak lvové
svých krásných Tyrol statní obrancové;
a nejedenkrát Francouz v litém vzteku
svou krví kropil šlépěj na útěku,
když Tyrolanův domířené střely
jak hromobití hřímaly a hřměly.
Sám Ondřej Hofer, k vítězství je vodě,
v nich rozněcoval lásku ke svobodě;
měl sílu v paži, nadšení měl v slovu
a v srdci věrnost k domu císařovu. –
Však osud boje divným letem letí!
I velký vůdce padl do zajetí.
Tam Francouzové rekovi se mstili,
smrť olovem mu náhle přisoudili.
Tak padl Hofer s prostřelenou hrudí. –
Však velké činy velkou úctu budí;
jak slunce září jasná jejich sláva.
Ten věčně živ, kdo za vlasť život dává!