Chaumette už po slavnosti Héberta se zříkal,
s nímž nové po Rozumu náboženství zakládal;
by následovat Krista národ sobě zvykal,
lid totiž v novinách ctný Hébert nabádal,
týž Hébert, který potom – velkonoční svátky –
ne z atheismu souzen, z politické viny.
A takto jen: že kradl košile a šátky,
dal za hmat rukou hlavu pod nůž guillotiny,
kam po něm také Chaumette v dubnu vezen v káře
a hlavu pokládal, jak měkké na polštáře.