po jarní dřině na poli anebo na zahradě
je sladko padnout na hromadu kamení či chvojí,
si lulku zapálit a hledět na zvlněný kraj,
na naše pestré skály v lomech, pampelišky v sadě,
když po siréně z vápenky se ticho s vanem spojí
v polední dumu na slunci a plachý jinotaj.