„„Nikoliv!““ horlivě mudrc vece,
„„Podívej se na mne předce
Skrz ty bryle!““ a hned mu je strká;
Drvoštěp se bráně sem tam brká,
Jakoby se dotknul hada.
Sotva ale skla na nose čije,
Poděšený na kolena padá
A se v prsy bije;
Volá: „Odpusťte mi, královská Milosti;
Proti Vašemu já prohřešil se trůnu:
Než já na hlavě Vaší Jasnosti
Teprvé teď vidím královskou korunu.“ –