Na loktech slunce hřátá oblaka, ta čistá,
se děsí mraku města, jenž se zvednout chystá,
a s věžemi si hraje na štít z kůže s hřeby;
to odtud slunci, když se v západ uzavírá,
vlá vzdorný pozdrav ohňů, jenž tmu s mlh všech stírá
a jak tvor elektrický z mořských vod se šklebí.