Podivné kouzlo rodná mluva tají,
z ní zvučí dětství – doba snů a bájí,
a hlahol, kterým zněly rtové matky,
v kruh upomínek čarovný a sladký
nám poutá duši. Zvukem této řeči
v nás símě dobra vštípeno, jak předčí
nad záští láska, v niž vědomí se skrylo,
tou řečí nejprv hlásáno nám bylo,
když dítě, než mu spánek zavřel víčka,
vzývalo s matkou svého andělíčka.