Ó kdyby život vždy tě v náruč bral!
Ne! Právě v pláči jsi přec nejvíc mojí.
Na prsou mých kéž dlouho by tě hřál
můj plamen lásky, jíž tu neukojí
ni píseň vášně, které vše se bojí
a kterou šumí síla mladých let.
Kéž srdce tvé zas v krátkém nepokoji
se zachvěje dnes pro mne – naposled!