Král Lovis vyjel dubinou,
jež spala posud v páře,
si z rána na lov s družinou.
Odleskem jitřní záře
všem oštěpy se blýštěly...
Tu u starého buku,
kde rohů zněl ples veselý
do žežulčina „kuku!“,
královu oři v uzdu pad'
gnom sivý s šedou bradou:
„Můj králi, jsi mi příliš mlád,
nezhrdej starce radou:
Vždy v levo hleď,
však v pravo jeď
a co se netýká tě, tam nedej odpověď!“