Proč ze všeho, co dýše, žije, trvá,
on jediný, sám jeden cítí pouze
hlod života a myšlének svých tíži
a jediný se hříží
s šíleným smíchem v propast těžkých záhad
o životě a smrti
a jediný a sám jen cítí sahat
v tvá teplá ňadra pravdy ruku chladnou
i dýku její ostrou,
když poznání jej drtí,
že nyní žije, cítí
a zítra bude zpráchnivělou kostrou...