V své dílny pustý sál
mrtvolu mistr vzal,
ji natáh’ a ji vzpínal,
tak hledal original!
Já srdce lidské vzal,
své srdce, ples a žal,
je stisk’ a slední vzdech
mi podal tisíc ech,
z nichž v tisících jsem čet’,
co nevyslovil ret,
leč to, co tvoří svět;
ne odlesk svojich snů,
leč ohlas cizích dnů,
co z těch v mém verši vře,
mi nikdo neupře.