Zpit byl jsem jeho zvučícími divy
a písní květem v hloubi duše bláh,
leč v jeseni, když chlad se vkrádal v nivy,
a v běl se kryly sosny na horách,
jal smutek mě, až zpět když přišla doba,
kdy stromy obaluje květu zdoba,
zas mladým vínem šuměl prsou nach.