Byl den tak vlahý, jakých v březnu málo,
až do prsou to sladké jaro hřálo,
a starý zpěvák, touhu v duši cítě,
pil jeho dech, jak uzdravené dítě,
a naslouchal, jak šumělo to z lesa,
po kterém zlehka teplý vítr vál,
i stihal zrakem skřivánka, jak plesá,
nad polem krouže výš a dál...