O, jak v Zevsovu jest na Olympu hlučno paláci!
Švárná hospodyně zde točí se, běhá a poroučí:
Čerstvě vysejpá do hlubokých mis mouku bělounkou,
V pytli co poslala jí přemilá sousedka Deméter1).
Íris2) těsto dělá brzy křehké z ní na koláčky,
Přijde paní tlučeného na prach doň cukru naházet,
Pak krmeným kachnám i husám krky dobře zakroutí,
Břitký nůž pěkným kuřatům do chřtánu zapíchne,
A krocanům hlavy zas sekerou na špalku utíná.
Rychle berou ze jejích to rukou Hory, Grácie, Nymfy1)
A drůbeř pařenou škubají čistotně na prkně.
Od nich hned zase pospíchá k své štoudvi do síně,
Kam dala dříve zatím ryby, poslal jí co Poseidon,2)
Ostrý nůž se opět v studené krvi těchto potápí.
Héra velí. Zkušená je trhá hned Nymfa na díly.
Ve svém háji také střelenou dala Artemis1) laňku,
Této chopí se jiná a nožem s masa kůži oloupá.
Hospodyně snáší rendlíky, pekáče a rožně,
Hrnce a mísy také z misníků všecky vybírá:
Rozdává od ní semotam, cokoliv kdo požádá. –
Zástěrkou pak rozfukovat sama počne oharky,
K ohni co postaveno v hrncích jest, všecko vaří se.
Odtud zas pečených uložit jde na mísy koláčů;
Kdežto zatím si připravují na pekáče kuchařky:
Hřbet jelení, krocany, drůbeř, sele, kejty, zajíce.
Od nich též semotam míchá se omáčka vařečkou,
Rozmanitou tak práci koná všady bedlivě služka. –