Svou píseň lásky, trochu zdlouhavou,
v kaluži notují si žáby.
Srp luny táhne lidem nad hlavou,
je podvečer, jenž k lásce zve a vábí...
Ó lásko, lásko, znám já tvoje čáry,
zná je pan Alois, zná je panna Mári.