Od Váhu se vzhůru líně cesta plíží,
prachu leží na ní víc než běle v díži.
Na jazyk se dere, oči mhouřit nutí –
hned v nich plno slzí, na rtu hořké chuti.
Na prsa ti padá, do mozku tě tlačí,
div že nezalkneš se, čím dál noha kráčí.