Leč v té chvíli řadou vpřed
u krále stál kovář bled.
„Zadrž, netup, neblahý,
i své vlastní přísahy!
Na to žezlo opentlené
přísahal tvůj celý rod,
ty též. Co tě náhle žene
v spor, jenž hraje o život?
U koho se dočkáš díků,
ne-li u svých Hanáků!
Vždy zle křivopřísežníku,
tím hůř králi-bídáku.“