A stroje řinčí v podsklepí,
lisy naříkají, překřikujíce dávné modlitebny.
Černé ruce, vyhrnuté až k ramenům
přehodnocují prodajnou hmotu:
cín, železo, zlato, hořící kameny
pod hladkým, syčícím brusem,
sklo, bílé dřevo, pestré látky, tuhnoucí sádru,...
co srdce a duši nemožno přehodnotit.
A řezavých pilin zvukem
a nehotových nástrojů akordem
procházíš v davu,
co zápachy laků nových stavenišť,
zaprášeného pečiva, páchnoucích ryb
překřikují smrduté stoky.