Tu Mařenka opět s bědováním
do peřin se vrhla, Boha prosí,
aby seslal na ty lidi cosi!
A ji slyšel Pán Bůh v této chvíli:
Moklíňáci se již sestoupili,
zaháněli Hlohovskou tu rotu.
Zahnali; jen medvěd uvíz’ v plotu,
pes mu utrh’ kousek hrachoviny,
až mu pomoh’ z plotu soudruh jiný.
Ale za vsí Pán Bůh čekal na ně,
po obloze v mraku jde a hází
bílým sněhem, k vůli oné panně.
Těžké jak msta dívčí jsou ty rázy.