Šťastným Václav okem ssál štíhlou postavu dívčí,
pel citu sladkého, v rozkošné líci zřetelný,
a s ní odstoupiv blíž k oknu do rozmluvy dal se
o všedních nicotách – než, láska i prázdnotě každé
vdéchá hodnoty ráz, vděk zvláštní, význam a kouzlo,
však též pohledy jich jinakou spolu rozmluvu vedly.