Povolán
pan Oraň-Utan
vstoupil do sněmu,
Lev pak promluvil k němu:
„Předložení Vaše, pane
Pařižane,
sněmem není zavrženo
ani potvrzeno.
Věc ta nemohoucí býti státní
bude jen privátní.
Bez nucení, bez odporu,
komu libo, dá se k tomu zboru.
Spolku hereckého zřízení
řádně já povoluji;
k jeho pak upevnění,
sám z vlastního rodu
lvího plodu
náčelníka ustanovím.
Přísně však přikazuji
jednotníkům novým,
by svou kázní zachovali čest.
Kázeň, zvířat ctnost popřední jest.
Zisk jen člověku buď podnětem,
mamon nevládni však zvířetem.
Sbor k lepšímu směřuj cíli.
Přední ukládám mu píli:
kdež u lidí úpí našinec,
toho výdělkem svým vymění
spolčený zvířetinec.
Zbytek na vykoupení
Negrů se vynaloží,
jichž bezdušní lidé –
křesťané i židé
pokládají za zboží.
Až pak spolek sám se zmůže,
Americkým ať pomůže
rudým Indiánům,
Negrům a osmáhlým Kabilanům
v zemích, kde se zavádějí harce
na ženy, děti a starce.
O mstu volá cezená tam krev!“
Tak důrazně prohlásil se Lev.
Sněm volá u velkém pohnutí:
„„Sláva králi velduchému! Sláva!
Mdlých a nebohých zastává práva!““