Strášek jindy v kole milých druhů
Život vedl čilý, veselý,
Maje smích a žert na zřeteli,
Zpěv a rozhovor mu sloužil k duhu;
Trochu majetnosti, trochu dluhů,
Všecko zdílel volně s přátely,
A když bol mu ztemnil oučelí,
Zahladil jej v milém bratrů kruhu.
Nyní jaková se Stráškem změna?
S lící zmizely mu úsměchy,
Ejhle! z milé stala se mu žena.
Netropte si z ubohého smíchy!
Dopřejte mu ráděj útěchy!
Manžel stalť se z něho dobrý, tichý.