Hynek se zadumal. Proč opustil své dílo?
Velkému cíli obětoval snahu, –
proč nechal jej, i druhy, svoji Prahu
a svoji komnatu, kde milo, volno bylo? –
Matka je zdráva, dobře tady se jí daří,
ji baví kraj i společnosť ta hlučná,
a s hostitelkou již je nerozlučna;
jen on svůj drahý čas tu mezi nimi maří.
Odjede odtud zas – jej oželí tu snadně...
Cos trpce zachvělo mu ňadrem celým –
a chladlo, tichlo v duše hlubinách, až na dně.
Cítil se opuštěným, osamělým. –