Prostor a čas nám smrtníkům jsou závada stálá, 
Že věčnými nemůž duch se blahostmi žičiť.
Leč dán nám kvítek, jímž čas, jímž prostor uhýbá,
Jímž běh tvorstva ztichá, jímž nebe v zem se mění.
Kdož kvítek ten jest? Vroucná modlitba to jestiť,
Když se vší myslí duch ponoří se v Bohu.