Tak zřím je dosud – jakby dnes –
jak z domu vyšly spěšným krokem,
když zimní soumrak v pokoj kles’
a práce nestihly již okem;
tu vyšly v skromném, stejném šatu,
svůj odpočinek užit v chvatu
a nasbírat si nových sil,
cos nového zřít v rušném žití,
by bylo opět o čem sníti
v tom dlouhém pásmu pilných chvil.