A vidím, jak tvůj rudý pohled chodí
po mojí stopě – a já síly nemám,
bych skryl se, uprch. A kam prchnout také?
Lze Dantonovi od tebe žít v dálce?
Lze vlast si odnést jak prach na podešvi?
A je to věčný zákon: Revoluce
začíná každá hrstkou apoštolů,
již podlehnou, a končí sborem kněží,
již zradí ji. Že Robespierre je knězem,
je čas můj tu a hodina má blízka.
A jistě proto zaletěl jsem na skok
sem k hnízdu svému, k stromům těm a cestám,
k té říčce čisté, aby uzavřen byl
kruh žití mého. Těžká je má hlava,
nuž, donesme ji nazpět... do Paříže...