I náboženské jeho vztahy
dost modní byly – nechával
problemy ležet v prachu dráhy,
buď vyhnul se jim a šel dál
neb oddekretoval je jinam;
a jednou – jak se rozpomínám –
jdem mimo kostel, ze vnitř tek
proud kadidla, zpěv, varhan hřmění,
tu palcem k dveřím toče řek:
„Co platno? Bez smyslu to není...“