Zrak blankytný jak nebe směje se,
a husté proudy dlouhých, zlatých kštic,
jsou posypány jako jiskrami,
a plynou mu na nahých prsou sníh,
a silná, bílá jeho ramena
v kov rozpálený buší kladivem
tak těžkým jako balvan ohromný,
a píseň dumná od úst plyne mu
a ven se vznáší s dýmem krouživým
do korun starých sosen truchlících.