A Gabriel de Espinosa teď
šel branou města, jako blažení
se berou branou ráje. Jako v snu
šel ulicemi s mnichem, poklekl
tam v kostele, kde nejhustší byl stín,
však nemodlil se... Vytržen a něm
zřel do prázdna, jak bez vědomí byl,
a cítil jen, že jásá. Čekal tak
as hodinu. Tu ruka dotekla
se jeho náhle. Před ním zjevil se
mnich Michal de los Santos, pravil mu:
„Chce majestát váš nyní se mnou jít?
Dceř dona Juana de Austria
vás, pane, čeká. Dychtí uvidět
vás, svého bratrance.“ A Gabriel