S cimbuří svého střílny
zří stále v jeden kout
a v prostor svojí dílny
chřest slyší vlastních pout.
Ó jak se vlna láme
o pustá bradla skal!
Však skála, vlna klame,
chtěj nechtěj, musíš dál.
Nad prostory a časy
vstříc slunci pravdy, krásy
všech mračen strhnout řasy
dál!