Rytířské zpěvy ptáků
již ze stromu na strom věsí útlé své věnce,
vzduch na volných místech vane jak mladé víno,
podléšky dětinsky se dívají docela blízko
a půda se vzdouvá kolem jako mateřský život.
Ze šera, z hlubin mrazivě dýchajíce
jen ledy ty lesknou se jako zhasnuté svíce
mdlé, cizí.