Řekla jsem: ,Můj anděle,
dovol děvě nesmělé,
proč ty naše kytičky
jsou jen přece chudičky,
a proč toto rajské kvítí
lépe voní, lépe svítí?‘
Andělíček odvětil:
„Pěstuj ctnosti ze všech sil,
které hlásá kvítí tvé
na zahradě libostné;
potom spatříš v rajské spáse
květiny své v plné kráse.“
„Skromná buď jak fiala,
bys se k Bohu dostala;
čista buď jak lilie
pod ochranou Marie;
v lásce k Bohu v každé době
víc než v růžích libuj sobě.“
„Modré zvonky tebe zvou:
,K Bohu povznes mysl svou;‘
konvalinkou volá máj:
,Slávu Marje Panny haj;‘
prosí každý kvítek vonný:
,Život tvůj buď bez úhony!‘“
Anděl v jasném oblaku
ztratil se mi ze zraků;
zora oknem zasvitla,
já jsem ze sna procitla;
ale jeho vážná slova
duše posud živě chová.