Jak jeden verš se někdy v duši skryje
jak muška v květ! Jak démant když jej vryje
v zrcadla plochu. Prach pak na něj slétá
a na sta dojmů nových celá léta
se vrší naň, a on přec živ a v mžik
se jeden ozve... skrytý souputník,
jak nějaká z let dávných melodie
když napadla tě. Bloudím po Sieně.