Nač že jsi myslel, kudy jsi chodil,
zázrakem jakým ještě jsi živ?
Řady a řady, těžké jich kroky,
šeď smutných silnic, v očích šeď, v duši.
Koho jsi slyšel, koho jsi viděl,
zastřeným zrakem jakby mhou? – – –