Těm, co mi radí k vezdejšímu žití,
kde na chlebové skývě nůž se třpytí
a v slunci krůpěj potu, vzniklá prací,
kdy stížen, sklíčen po práci se vrací
duch lidský jenom k spočinutí těla,
má o ně péči, jiné sotva dělá – –