V tom akademik zjevil se jim holobradý:
„Mám od vás, slečno, prosím, kousek promenády.“
A hned již nastavoval rámě Heléně,
jež ráda byla, zdá se, této proměně.
Hned zavěsila se a Pavlu, jenž se klaněl,
kynula hlavičkou, jíž květ by nepohaněl.