Za pultem země, v ruce vážky práva,
jež prokletí snad pavučinou kryje,
kmet dřímá. Věky se mu nedostává
juž překupníků, z kterých kupec žije.
Ten kupec žije přec však, ve snu věčném
obrazy skvostně kvetou v závody –
ba nevzpomíná ve úsměvu vděčném
na hloupé překupníky – národy.