Vlak přede mnou zahřměl, jak pražce se kolejí třesou!
Co telegrafní dráty v dál různé vzkazy své nesou,
zde život sjel plný v idyllu tichou jak blesk.
Ó moji snové! Ó moje dumy! Ty ptáš se, kde jsou?
Jak roje motýlů hřmotem tím splašeny vzlétly,
a spilí klesají v slzičky i šalvěj zkvetlý –
v mou duši sletěl jen stesk...