Netaž se, dívko, poubledlé tváře,
jaké to v líci mé jest pohnutí – –
jest smutná tváře znakem písničkáře,
když chystá se pět’ píseň labutí.
Či záruky mám, že mně jaro svěží
zas novou číši zdraví naplní? –
dál za jaro – – dál myšlenky mé běží,
a kdo ví, kdy se zpátky rozvlní?