„Můj bože, jak to klekání dnes smutně zvoní“
si šeptala, když vršek cestu výše klenul,
„co dělá drahý hoch, však co mu dnes je po ní?
v objetí as ženy drahé zapomenul.“
Jí oko zvlhlo, dodnes hluboké a jasné,
v něm mládí spalo ještě s pohádkama,
byť cestou hříchu šla, již zvolila si sama.