A když jednou tak jsme radili se s dědem,
co s tou naší holkou, co s ní jenom svedem
vešla do světnice, sklesla na kolena:
„Ach, mí rodičové, já jsem opuštěná
a jíž musím za ním, nevydržím tady,
nepustíte-li mne, zmařím život mladý;
musím skončit život, nevydržím déle,
anebo mi pukne živé srdce v těle!“