Když bouře zničila květno tvých luhů,
když třeskot oněmil v přílbách i meči,
ty jsi nám zvonila radlicí pluhů,
ty jsi k nám mluvila pohádek řečí: –
pastorkou ve hradech, – pod nízkým krovem,
co šlechtic zapomněl, – co nechtěl král,
ty jsi k nám mluvila tím ryzím kovem,
jehož se netkly rez ani kal.