– Do boha, čerte? – v tom se mateš trochu,
dnes citů moře byla by už lež,
už nejsem hochem, ty však s jeho chvatem
na posici mou nějak šturmuješ...
– Svou zahoď hru! Tvá práce v nic se řítí
a v nicotu se řítí i tvé sny,
vzdej raděj se, než duši tvoji lapím
a vzejde konec pro tě úděsný!