Opět se k mládci sklonila:
„Můj jsi teď, můj, hochu milý,
oběma štěstí přišlo dnes
v písně tvé dojemné chvíli; –
lesní ač ženka – neboj se –
zbavím tě smutku i želu,
až ti své zvěsti tajemné
vylíbám k snivému čelu.