Snil básník o lásce sen horoucí
a cudně krásný. Bylť on vyvolencem
všech dobrých božstev, jejichž nektar píval
jak rosu, s oblak zlatě kanoucí
v číš křišťálovou, obtočenou věncem
vždy z bílých kvítečků, když v ranním svitu
den vítal, bohům připíjel a zpíval
své světlé sny. Tak zapěl Sulamitu.