V dolním Novém městě, v prostém
Obydlí své tetky seděl
Žižka, a okolo něho,
Vespolek se radíce,
Mikuláš z Husince a Jan
Z Jesenic a pan Jan Roháč.
Mluví právě Mikuláš:
„Rci, jak dlouho ještě hodláš
Váhat, Žižko? Dobře víš,
Že náš národ rekovnost svou
Dokázal již v tolik bojích,
Ode dne nejprvějšího,
Co se usadil v té zemi,
Až do časy Karlových.