Hned druhý den jsem zajel do Prahy
a se sochařem, milým přítelem,
jsme hledali půl dne pak – ale žel,
vše bylo všední jen a banální
a bez půvabu, vkusu, jemnosti,
co nabízel nám prodavačů sklad.
Až v antikvářův zbloudili jsme krám
pak na štěstí, a tu jak cukránku
nám ukázali, vykřikli jsme: Tu!
Ze stříbra byla celá ryzího,
tvar neobvyklý měla barokní,
výzdoby její, květy, girlandy
tak jemné byly, ciselované –
nu, pravý skvostný kousek umění.