Ať doma nebo venku, vždy se mihnou
nápadů řady a mne v duši švihnou
neb pohladí, jak matka hladí děcko.
V nich bohatství je v počtu jich i slávě,
když však je sčítám a je řadím v hlavě,
hrsť veršů skromných po nich – to je všecko.