Rudě žhavý kotouč slunce po obzoru tiše táh', 
prosáklý prach rudým světlem hebký lehal na cestách...
S rtoma bolem sevřenýma ukřižován tiše sténá...
A ta ruka mramorová chví se černě probodená,
bolestí se třesou údy, trhá se ta líce bledá,
na níž v skvrnu začernalou stydlá krev se z rány ssedá.