Amosa věštbu – vizte! – naplněnou!
Ta zrnka, která s pláčem v odchodu
vyhnanci vseli v souvrať zkaboněnou,
již všude vzešla v zlatou úrodu!
Tak svěže, bujně, rázem že kraj pustý
se zazelenal, v nivu švárnou zkvet’,
Čech Komenského zlatými sám ústy
učiti počal celý širý svět!
A hrdé toto pouhé připomnění,
toť slíbený jím mstitel nejsladší –
to ozlatiž nám trud a pokoření,
být šlechetným a – trpět – dostačí!