Čet jsem dál... čas prchal letem
a mně bylo, jakbych k pouti
po dědinách s flašinetem
měl se již již rozhodnouti
a s ním i svůj život spříst,
ale ohled na synáčka,
nebožčina jedináčka,
kázal mi tu déle pobýt
a se dál tou prosou bříst:
pro něj střádat, pro něj robit,
pro něj číst.