Matka sama. Jednou v síni kroky –
,Synu!‘ „Matko!“ – Jásot do nebe.
,Paní ta? Andílek modrooký?‘
„Žena, dítko. Jdu si pro tebe.“
Vnouče stařena teď laská, hřeje,
jemně kolébá a nad ním pěje:
hajej, hajičkej!