By jejich okna záře večerní
ponuře náhle zkrvavila,
ilustrovala bídu dní;
na poplach zvonů nesměrnost by bila;
nejistý by je fascinoval strach,
jenž v očích bližních po úkladech slídí.
Bázlivým krokem, jímž se plíží vrah,
by vešla v srdce všechna bída lidí –
By bez ilusí, zabarvení všech
den od východu zřeli do západu,
by pocítili v těžkých záchvěvech
každičkou svoji netrestanou zradu.
Shýbnutí, lži a skutky nečestné
by přesnou formu existence měly,
a v symfonii vážné, bolestné
před prahem jejich burácely.