Když tak plouli v rozmaru a laškování
A nic slyšet nebylo než smích,
Tu se proměnila nechvíst z nenadání,
Užas v mužstvu najednou se zlíh.
Jsou jim na zad děvy; z předu se též hrnou
Muži, před nimi tu celí trnou,
Ve strach obrací se vroucné plesy,
Nevidět nic nežli pouhé děsy.