„Umíš-li pak počítati?“
jal se mne též jednou ptáti.
„Umím,“ chutě zavolám,
on pak řekl „Uhlídám“.
„Někdo by ti jablko dal,
bys z něj stejně bratru podal,
mnoho-li dáš tedy jemu?“
Tu já zase řekl k němu:
„Bratrovi mnoho-li dám?
já si ho sním raděj sám.“
„Kdybys mu však musel dáti,“
začne on tu v zlosti láti.
„mnoho-li by na něj přišlo,
by to stejně ve dva vyšlo?“
„Kdybych musel“ – zvolám – „ďas to vzal,
tuť bych šťopku se šlupkou mu dal.“
Sotva jsem to ale řekl,
již mne metlou přes kříž sekl.