Květ lipový, jenž na cestě,
když pospíchali k nevěstě,
jim s větví k hlavě splýval,
v ráz připjali si ku pasu
a jiný dívkám do vlasu
a jeden k tomu zpíval.
Ten květ jim voněl do duše
a dívkám v skráň zpod loktuše
tak čaromocnou vůní,
že nežli přišli v dědinu,
měl dívku každý jedinu
a srdce nechal u ní.