Však poutnické ta nemá hrubé rysy,
neb Madonny zde odlesk zachycen,
jak do ní vdechl slavný mistr kdysi
své velké duše nejlibější sen,
a mysl rázem unáší mne zpět
v jih mezi oranžů a mandlí květ,
kde před tou tváří lahodnou jsem stanul
a cítil blahé nadšenosti dech,
jenž po staletích stejným kouzlem vanul
z té něžné hlavy, sladkých očí těch,
jak před nimi když mistr, hotov s prací,
sám první poklek’ v slastné adorací.