Dřív na koncerty, promenady,
kam vznešený jen svět se bral,
on chodíval do první řady
a vždy ho plno bylo všady
a se šlechtou si tykával:
Teď šéf když časem pod brýlemi
naň pohled upře pátravý,
on za svým pultem stojí němý
a zkroušeně se dívá k zemi,
jak rytíř smutné postavy.