Naslouchám... Ale duše mé skryt
jiný hlas vyslal, vlahý a vroucí:
„Žít chci, ó žít,
pro sebe, pro tebe, pro budoucí!“
„Žít chcem, ó žít!“
hučí to bystřinou, volá to z háje,
dýše a šepotá z pokorných brázd.
„My lidé-horáci, my lidé z kraje,
staletí v područí, žít chcem a vlást.“