Můj příteli, už několik dní kladu
své čelo v dlaně, dumám, přemýšlím,
obraty vzletné skládám na hromadu
a stavím sloky, lovím pěkný rým,
– chci totiž vstoupit v gratulantů řadu
se zvláštním solem, Tebe důstojným –
než letí čas, krev bouří v skráních mých
a papír čist, jak právě padlý sníh!