Tak přec mám vzpomínku, že byl jsem šťastným jednou,
když chvím se nade vším, když prchám s myslí bědnou
a s srdcem zraněným – a nikde, nikde cíl – –
A pak mám hrací stroj, tvé lásky dar, ó matko,
by tiše, blouznivě a nevýslovně sladko
ve chvílích zoufalství „Kde domov můj“ mi hrál...