I myslil často, lidské štěstí, ptáče,
zas k jeho římse že se navrátí,
jen třeba zbudit srdce, toho spáče,
a krásných očí jen se zeptati;
a jde a hledá,
skráň jeho touhou bledá,
noc láká jej; však den, který se zvedá,
zas vše mu vyvrátí.