Vždyť bohem vrozena vám řeč ta ryzí
jak vaše nevina, jak duše skvost!
Jeť v rodné řeči, děvy, vaše cnost!
Ret, jenž chce šálit, mluvy hledá cizí,
a bílé hrdlo nezná nežli lháti,
tu zapřelo-li mluvu, v nížto máti
svou láskou svatou v žití pozdravila
dech jeho prvý, prvou oček zář!
Svou moudrostí řeč rodná roznítila
vám v srdce k dobru vznět jak na oltář;
cti vaší matkou rodná mluva byla!