Člen výboru tu spěchá – švihák kráčí s ním –
je představen již – dí: „Zda tanec žádat smím?“
A zvěděv: „Zadána jsem,“ mrzut svírá bradu.
V tom „Adlhajd!... Adlhajd!“ slyší volat v zadu.
„Jen jdi s tím pánem tančit!“ matinčin hlas děl,
a zrak se sladko usmál, na něj pohleděl.
„Měl přijít dřív pan Novák“ – děla do dcerušky,
tak plna úsměvu jí popravujíc stužky.