„„Ó milý můj... ne, půjdu spat –
Ó nech to všecko. –
Leč rci, máš opravdu mne rád?
Já byla pouhé děcko
a tys mne chtěl – pak přišel on –
Ó slyš – ten dlouhý, žalný ston,
zrak dětský sklenný, tupý...““