Žlout‘ javor u cesty i luh,
a Jeseň svoji přízi předla,
já tajemný jsem slyšel ruch
té přeslice, k níž kradí sedla;
mrak obzor kryl, jen s nebes výše
hvězd skvosty jasnily se tiše,
k nim z hloubky dum můj stoupal duch.