Z vln moře stříbřitého pelu
vlá duše v světů zámezí:
Jde v touhách blaha ku pocelu,
mír snímá pout jí řetězy.
Svit hvězdných tuch ji na klid blahý
jal paprskových do sítí,
div chápe: snem teď nad zla prahy
by lehko bylo umříti!