Severu Babel, město carovo,
po znoji krátkým spánkem odpočívá;
nad obrem šerá, polo průhledná
na křídlech jarní noc se houpá snivá.
Jest jako lidské srdce, lidský duch –
jasny jsou blízké myšlenky a city,
v dálavě ale šumí bájí svět
šedivým hávem tajuplně skrytý.
Bohatě plníš jej, vše tušíš tam,
snad všechno pravda jest, snad všechno klam.