Ještě hloub, ještě dál ženu se divoce,
očima hltám tmu vábivou široce,
líbeznou vůni, tajemství plíseň,
ruka se rozvírá, dál, dál,
jedinou touhou jsem plápolal,
dolů! v šílený let!
V nicotu smět!
A nikde konec; nikde hlína lidí svítící,
tma, tma milosrdná, něžná, hřející!
Hrůza! Je světlo za stěnou tou?
A stěna se zbortí? Dále! Hou!
Ještě hloub! Ještě dál! Až dolů!