Zde cítil vše, co pozděj v písni věčné
mu dáno bylo pro vždy vysloviti,
svou sílu olbřímí, svou nesmrtelnost!
Vše spadlo s něj, co mělké, přebytečné,
jak blesky Sinaje moh’ v skálu vrýti
svou lásku, záští své, svůj vzlet i dělnost.
Zřel klidně v žár, v němž jeho duch se tříbil,
za svědka tvůrce Noci měl a Sibyll.