Ne, Andělka nesměla z domu jít,
že měla to s psíkem nakázáno.
Jen mohla si s pannou promluvit.
Tož šeptala: „Ty má hloupoučká panno!“
Ale pak v dlouhé odpoledne
slunce když v záření na vše si sedne,
ubíhal nějak pomalu čas.
Byla jí dlouhá, dlouhá chvíle,
i psíčkovy uši ji zmrzely bílé
i jeho chraptivý, zlobivý hlas.