dva muži slabí, drobní, nepatrní,
a každý opírá se s jiné strany
o stěny chrámu rukama a hlavou,
a každý volá k nebeskému otci
svým způsobem a v rodné řeči svojí –
a hle, krov uklidnil se, stojí sloupy
a poslušně jej jako dříve nesou
a žalost zvonů přešla v jasnou radost –
je basilika zdráva, zachráněna.