Ó vždyť se těžko srdci zapomíná
na všecko drahé, k čemu přilnulo,
ztrátu mu nenahradí věc už jiná,
a věčně schází mu, co zhynulo.
Vždyť přilne srdce k pomněnečce věrně,
kterou mu věnovala důvěra,
ke stužce přilne, byť i malicherné,
kterou mu dala dívka z večera.
Cukrátka něžná, v šatu kvítka světlá,
veršíček, první láskou složený,
růžička v máji sotva povykvětlá,
lísteček na úsvitě zrosený,
věneček z vosku, štědře pozlacený;
světélka obarvená na stromek:
vše to jsou skvosty, dary drahocenny,
a lásce navracejí dětský věk.