Políbil jsem tě naposled 
po pitvě v rakvi ležící.
Tvá ústa, kdysi zářící
a vonná, byla mráz a led.
Neříci
hlídač své výhrůžné: Zpět!,
na mlčících a mrazných ústech tvých
snad odestřel a zaslech, spatřil bych,
co hledám celý život tich.