„Ten galský advokát s očima lstnýma,
tak příliš opatrný, by byl rekem,
a příliš smělý, by byl sluhou Říma,“
Jan papež prohlíží ho, plana vztekem;
„jenž příliš stár, by k sokům církve patřil,
a příliš mlád, by se starověrci se bratřil;
však vždycky silný dost, by vedl sbor
přes hlavu papeži a jemu na úkor.“