Tam vedle v chalupě je sama vdova,
nikoho nemá, přátel ani dětí,
ta u sebe snad hošíka mu schová
a neublíží jistě pacholeti;
tam zašel Šimon: „Sám jsem jak ten kůl,
jenž nad strání mi bez života roste;
zde chlapec můj; jej v péči za mne noste,
by z nedby mojí chudák nezhynul.“
A vdova bába políbivši robě
je vzala k starosti a péči sobě.