A nyní v dámu dorostla jste vnadnou,
jste odměřenou v řeči, ke mně chladnou,
svůj úsměv vážíte jak démant draze
a hrdě přijímáte poklon frase.
Má řeč se do vzpomínek neosmělí,
vždyť vím, že jakás propasť nás již dělí!