Však, proč vám nyní nebránili,
když nedbajíc nic, šat váš bílý
že celý krví potřísněn,
jste líbala to chladné tělo,
že div se ještě nezachvělo,
jej v sladkých jménech zvala jen!?...
Ach, tklivou scenou vše to bylo:
váš bol, že nelze větší nést,
kol němi ti, v jichž prsou bilo
to hlasem Boha: „vaše dílo,
jen vaše, vaše vše to jest!“... –