Poledne právě; les je něm,
panstvo si nejspíše hoví,
než počne z křoví navzájem
zvučnými hovořit slovy;
pěnkava s buku žvatlá již,
podhorka z hlohu, neslyšíš?
červenka, smrček kde nízký,
modřinka s větvice břízky,
čermáček s šípku skal výše...
Tiše, mé srdce, buď tiše!