Jen zřídka modré zalily se oči
a ruměná jí líce pobledla,
když u kostelní stěny na úbočí
řad rovů slehlých oknem zahlédla,
a nad nimi jak vítr listím točí,
jak smutně chví se tráva zahnědlá –
však otázka než splynula nám s rtíků,
již smála se zas v našem dětském šiku.