Skončiv takto Jiří, přikýv’ k sobě páže;
to jak zefýr letí, kamo rytíř káže.
Příběh divuhodný hosté starci chválí,
nad hrdinstvím žasnou děvy saracenské
a kmet Černín z věkův omlžené dáli
na to váží zvěsť, jak útlé ruce ženské
luky napínaly, mečem statně vládly,
Děvín vyvěživše proti Vyšehradu,
o Šárce báj Dánům sdílí, o Ctiradu.