A sen se opět změnil: uhasíná
Zašlého slunka zlatá zář: již pruh
Jen bledý na den upomíná,
Opojnou vůní Vesny dýše vzduch:
Tu anděl noci křídla rozepíná,
By ukryl zem; tam v výši vystupují
Z azuru nekonečna hvězdné říše:
Noc rozstřela své krásy sladce, tiše –
Jak upomínky duši obletují –