Přivedla družku, dobrou svoji známou –.
To pískle chce už velkou býti dámou!
Hle, jak se pyšní v nových šatech svých!
Chce duchaplnou zdát se mermomocí
a každou chvíli bere ku pomoci
vtip přestárlý a rozum ze školy. –
Své choutce jestli někdy povolí
a poskočí si trochu veseleji,
hned zarazí se a na tváři její
i růměnec se musí objevit. – –
Ach, neštěstím je asi mladou být! –
Jak stokrát lépe Ludmile vše sluší, –
ač o své kráse pramálo as tuší, –
smích na tváři a tisíc jisker v oku
jak veverka je stále na poskoku. –