Kdož o mne dbal? Lid zotročený, tupý
jak před strašidlem mimo jda se chvěl,
strach oklikami divochů hnal tlupy,
když Memnon žalem úzkostlivě zněl;
čas hltal čas a dobu líhla doba,
jas sálavý prch’; trůn její vzala zloba
a vznešenost se děvkou hanby stala.
Zda Sefecha stý díl jen znamenala?