Sto duší k Bohu horoucími vzněty
po sloupech pne se jako svlačce květy,
sto hlasů bije v zlatou klenbu dómu,
jak vichrů křídla korunami stromů,
v nich bouře zní i píseň sladkodechá,
s níž večer ptáci vracejí se domů,
mír hrobů, nebes naděje a těcha.