Oly kedvetlen s nyughatatlan,
Sokszor köny jő szemébe;
Bizonyos és csalhatatlan:
Amor szökött szivébe.
Hogy kiván ő, hogy szeret ő,
Ennyit tehát tudnánk már -
De kit? - Hajh! itt a bökkenő,
A titok, mely annyit zár.
Ah! hogy lelkem felderüljön,
Hogy tetemem felépüljön.
Hogy szívemben békesség
Legyen - sok kell ahhoz még.