Na kraji lodi stál jsem v zamyšlení
a zíral, jak se ztemnělý proud pění,
jak z ruky plavce náhlým vzmachem veslo
tmou zablesklo a do hlubiny kleslo,
tu dlouhý svit a juž se za ním stmělo...
Jak myšlénky a tužby v srdci sirém
kol něho vlny zakroužily vírem.
Ó což to veslo vlnám vyprávělo!
a vlny zas, ač ňadro jejich zrylo,
mu pověděly vše, co v nich se krylo
a chvíli spolu šly jak staří známí.
V tom z objetí jim veslo lítlo spěchem
tmou blesklo jako pramen nad skalami
a vlny za ním zachvěly se vzdechem.
A veslo opět v ně se ponořilo,
na vodě širé kruhy utvořilo,
ty rostly dál a v ztrácení se chvěly
a vlny veslu znova vyprávěly,
a veslo šplíchlo, proud mu v souhlas šuměl
a jejich řeči zpěv můj porozuměl.
Ba veslo s vlnou staří byli známí.
Před nedávnem se veslo nad skalami
stěn Šumavských jak hrdá sosna pnulo,
co vln tu hnáno v spěchu nedočkavém
od zřídla svého v stínu jeho tmavém
si unavených rádo spočinulo!
Tam stála sosna řeky nad kolébkou,
zdroj Vltavy svou střehla chvojí hebkou,
s kořenem jejím vlna mladá hrála
a v koruně jí bouře nocovala.
Tu přišla řeka, sosně vyprávěla,
kde cestou jaká skalina se tměla,
o zdroji svém, o vlnek čilém spěchu,
o bájných květů čaruplném dechu,
o hvězdném kmitu, větví rozloženou,
jenž hrával její krystalovou pěnou,
o blescích zoře, o růžích červánků,
jež lehnou skalám do svraštělých spánků,
o zlatých kapkách rosy na pažitu,
o leknínu, jenž vzdychá v luny svitu.
A sosna opět vlnám za výměnu,
když pěnou svou jí stříkly do kořenů,
by zchladily ji v slunce palném žehu,
zas vypravuje o skalnatém břehu,
kde vyrostla a na němž lpí svým žitím,
a povídá, jak motýl spěje kvítím,
jak běží brouk a vyhřívá se v písku,
jak ptáče s písní letí ku křovisku,
jak větry přijdou a přátelským slovem
se uhostí pod šumným jejím krovem,
jak na ní hrají, dělí se a pojí
se houpajíce na zelené chvoji;
jak letí kolem stíny, mlhy, páry
i pestrých mraků poletavé tvary,
tažného ptactva tichošumné tlumy,
dech jeseně i letní bouře dumy;
a na vršku, kde tmí se chumáč snětí,
kam ani paprsk slunce nedoletí,
jak orlí hnízdo mláďata svá tají,
s nímž větry jen a blesky pohrávají!