Jak rychle mizí den, kdy naposledy
s přítelem drahým kyne rozloučení!
Ten tichý večer, vroucí, něžné hledy,
stín na nebi, jenž znenáhla se mění,
až nad lesem vyvstane měsíc bledý
z neznámé tajuplné propasti,
jež obkličuje zevšad naše kroky,
jak sladké písně milozvučné sloky,
jež zmírá nad pozemskou oblastí.