A mluvily k chodcům i k věcem: Jen večery hladu poznat!
kdy v zamrzlém oknu se vzhlíží studeně lhostejný měsíc.
Být na slámě shnilé do hadrů sbaleným, horečným tělem,
kdy od spilých rtů se kouří v smrdutém, ztráveném vzduchu.