Jak řeka teče k moři, lidské plyne žití.
Ó lesů taje stinné, kdes v horském zátiší,
kde šumným sítím nahá těla nymf jen svítí
a jara vůně všecky kam květy nadýší;
včel zlatokřídlých roj, motýlů rubínová
tam křídla s azurnými se hravě míhají,
tam hvězdu s nebe spadlou jahoda v květu chová
a faunů píšťaly se s echem stíhají,
jak ňadra mladých dívek se vlny zdvihají.