Zas od práce zraky k dítěti zvedla,
to na zemi hrá si s dřevěnou pannou,
zas lekla se, jak ta tvářička zbledlá,
a na ruce s očí slzy jí kanou;
a hodila náhle stranou vší prací,
zde tím jenom chléb, však dítě tam ztrácí,
co bez děcka s chlebem, s děckem co hlad? –
„Pojď, půjdeme aspoň v městský sad!“