Plenem jste mým, nechám si tě na pochútku.“
Do otvoru sluje složil skalní hroudu,
V ruce strom měl za hůl, jakou začít půtku?
Uchopil dva z třesavých se bloudů,
Mrštil jimi, rozsápal je jako lev,
Ssál tu z roztrhaných oudů krev;
Druhové zde jeví ducha nepřítomnost,
Ulys ale mysli neohromnost.