Věřte mi, nic není lepší
nad podušku z trávy:
lehneš na znak, hledíš vzhůru
do nebeské slávy,
do bezedna, do nesmírna,
do modrého nedozírna,
a jak bílé oblaky,
jejichž mimoletný tlum
změnou hravou
honí tam své vzdušné říše
a přeludy a přízraky:
tak mou hlavou
lehce, tiše
letí pásmo volných dum.