Čert upachtěn sotva již dýchal,
jen potil se, funěl a kýchal,
jak zplašený motal se čehý a hat,
až klopýtl na prahu pekelných vrat,
Čert vrátný jej propustil vraty,
a Marbuel vzkřik’ na své braty:
„Hou! Rychle mi pomozte od Káči!“
Však marně to zkoušeli roháči.