Prošel poutník kraje širé,
V domov svůj se vrátil zas;
Ach, co srdci nebem bylo,
Sklátil v hrob mu krutý čas.
Prázdná jesti ona chýže,
Mladosti kde ráj mu kvet,
Vůkol samé cizí tváře,
Stopy známé nevidět’.