„S Bohem, miláčku, a pozor cestou!
Víš, že nepřeje ti lidská zloba,
v cizí ves že chodíš za nevěstou.
Pozor, bychom neplakali oba!“
„ „Neboj ty se, má panenko, nic!
Byť jich na mne bylo sebe víc,
dobrá sukovice všecko spraví.“
Ruky stisk, – jun vkročil v údol tmavý.