Když El Mamun, věřících všech chalif,
procházel se obloukovou chodbou,
Zubeidu zřel, ženu otce svého,
máť El Aminovu, svého bratra,
jemuž odňal říš i světlo slunce.
Staruška se na něj podívala,
rtoma hýbala, však nemluvila.