„Ven hochu,“ volal děd, „v ta kouzla noci!“
A vyšli jsme; já udiven se chvěl;
štěp záhadný moh’ sotva zdoby zmoci
a milionem lilií se skvěl;
však chudy ostatní tu stály štěpy
a zřely s divem rozkvět velkolepý
i libovonnou druha svého běl.