„Staré zvěsti starých časů!“
lhostejně řek' bratr Beneš.
„Zbytky pohanských to pověr!“
flegmaticky pravil Jimram.
Ale Prokop zpozoroval,
pod stolem jak pokrytecky
oba znamení si dali.
Bratr Ivan pouze mlčel,
v číšku skláněl skráň i oko,
ale Prokop dobře viděl
v oku jeho divý záblesk,
na tváři též strašnou bledost,
která měla maskou býti
rozbouřené jeho duše.