I užasne trudný jezdec,
Trne Vojmír snědovlasý
Nad obrazem, nevídaným
Po vší vlasti po vltavské;
Podiví se Rudmilovna
Jaré kráse jinochově.
Oba mlčí jako večer,
Oba stojí jako socha
Bez dechu a bez pohnutí;
Až pak děva strážci skyne,
By se brána otevřela
Nádhernému hostovi.