Tichne tep a hyne nadvzduší.
Trávník mhavě vydýchal
sametovou záři zelenou
a jí je mělce zaplaven
jak mimosvětským jezerem,
v němž prolíná se stín a jas.
Vlastní zelenavou zář
roní lístky mladičké,
světelné žijí v prvním soumraku.
To křehká chvíle pro hod srdcí.
To chvíle je, kdy večer milenci
polibky svěžími a vonnými
pokrývají moře nicoty.
Je dobře milovat to plaché dotknutí
i teplé splynutí rtů, nyní živoucích;
vždyť jsme jen obojetná chvíle míjivá,
vždyť záhy zhasne zelenavá zář
a mladé šero rychle zhoustne v noc.