I do objetí ztuhlou vzala šíji,
ret horký tiskla na rty, na čelo
a nedbala, že chvíle noční míjí,
že prchl den a již se zatmělo;
když lidé všickni kolem pravili jí:
„Tak teskniti by srdce nemělo!”
tu v těžkém, dusném pravila jim bolu:
„Tu chvíli aspoň popřejte nám spolu...”