Ty, Agno s hrobů utajeným vděkem,
jíž na rtech trůní věčné mlčení,
jež hněvů malomocných býváš lékem,
jíž všecko tuhne, mrzne v kamení,
tvář neodvracej v plameni,
se usměj, promluv, zaplač nad člověkem!