„Přišla máteř děvy, na dceru se dívá,
Pozná všecky z oblíčeje,
Vysvětlení jsou jí pádu děje.
Bolně na dceř volá, ta se neozívá,
Praví: Tedy jsem zde v světě osamělá,
Máť jsem smutná! zbavená všech dětí,
Stojím bolem celá zkamenělá;
Zajdu! ať duch za tebou též letí.“