„Vítejte mi, bratři z dálných otčin!
Zápal váš zas v lidstvo věřit učí;
ještě nevymřeli, jimž hne zločin
krví šlechetnou i mstivou žlučí!
Ještě v líném, vetchém světě tom
reptá srdce, nezdušeno, zdrávo,
ještě v rukou bůh má soudný hrom,
ještě neprolháno lidské právo!
Nechť nám káží podlí turkomilci
katy slavit, lízat lotrů meče,
dravčím chtíčem ztopené až k jilci
v krvi bezbranných, jež po věk teče,
vrahu otročit, jenž pustoší
v nepaměť nám česť i požehnání
fanatismu vzteklou rozkoší!
Nechť nám klnou zištní pochopi
s kupným posvěcením Evropy,
které zábojcům nás pod nůž shání
tupým soudem dějin krvavých!
Ještě lidstva pouští matnozvukou
zahřímá i k činu trhne rukou
pohled v zející ten věků hřích,
jímžto klín jich v temnou propast puká,
zalknuv světlo všecko: – v naše muka!“