Zašelestí list se stromu spadlý,
u jinocha stojí šedý otec,
ve vrcholi lípy šumí větřík,
počne takto tiše hovořiti:
„Proč ti srdce mužné žalostivo?
proč ti oko bohatýrské pláče?
Kdo ti rozlítil tvou duši dobrou,
kdo ti slzy po útrobě rozlil?
Rci kdo? a by to byl rytíř hrdý,
musí dáti po zákonu pravdu;
tresceť zákon křivdy kárající
zpupné pány, i nás bídné lidi!“