Zas v Pošumaví jsem se zved',
však posud srdce pláče
jak pro uťatý stromu snět,
kde hnízdo mělo, ptáče;
zas v pohorské jsem nivy šel
na Práchně ladné boky...
ó běda, jak tu jinak, žel,
než před čtyřmi sty roky !