Tvrdé lože a přec jako ze sametu.
Hraví tu se u hlav snové slétli,
zlaté záře rozsypali, vonných květů
v tichý spánek mladé žínce vpletli.
Tvrdé lože v Táboritů tmavém voze,
jichž tu dlouhé řady v ranním šeru stojí
jako černavý mrak zahubením hroze.
A ve výši zástava se svatá rdící
nad svatebním ložem šeptá píseň svoji:
„Kdož jste boží bojovníci!“