V té tišině až děsivé
už holub nevolá své „vrku“,
šum ulít z houštin bezlistých
a hvízdá si jen v snětí smrků;
je tomu času nemnoho,
zde mech a tráva drobnokvětá,
a zpěv a ruch byl domovem,
a nyní – po všem žití veta!