A vedle ní, jež sluje Mladost, Krása,
se tyčí Apoll, veliký bůh jitra,
on, s vlasů svých jenž zlaté střely střásá,
kterými raní zem do hloubi nitra,
že stará Kybela ta prostovlasá
se láskou zachví, slunce zlatá mitra
když v klín jí padne a déšť drahokamů
rozhází po ní v tisícerém plamu.