O blažený ten lásky zašlý čas při Tobě 
jest v poušti mé jen květnatý čas při Tobě;
mé srdce němé jako hrob na stepi,
však v sterých písních vzejde lásky hlas při Tobě;
já poutník neblahý a Mekka má sbořena,
jen v náruči se mohu modlit zas při Tobě,
a slepec jsem, mně krásný barev lesk rozmazán,
jen v oku Tvém se duhy skvěje pás při Tobě,
na rozvalinách citů naříkám rozval sám,
jen při Tobě chrám věrných trůní krás, při Tobě!
A takž mé písně stálé volání za Tebou:
O pojď, o pojď! bych věčnosti žil čas při Tobě.