Nad země puchem, nad temnem nocí,
Čím stezky jsou lidské zahaleny,
Vznášíme my se, nebeské moci
K smrtníkům láskou nakloněny.
A vzdvihnou-li k nebesům své zraky,
Upřímnou vírou planoucí,
Tož jasné slunce rozplaší mraky,
A zastkví se spása jim žádoucí.