Sny pošetilé, myšlenky lstné, bídné,
jež tolik dnů jste mi už povraždily,
v tolika nocech zabránily spánku
mé zraky zavřít! Proč to bylo všecko?
Křepelek zápas, kohoutů boj planý,
ubohé hříčky... Proto snad, by člověk
v hodině smrti stal se aspoň moudrým,
nicotu všeho poznav. Kleopatro,