Jdem v družném hovoru, šer tlumí sdílné hlasy. 
Noc vešla vítězně s dnem slunným na zápasy,
vzduch – rosným chladem vlhna – tuhne do modrava,
kde v dumách klade se už k spánku Řípu hlava, –
snů zlatou podušku dne zář jí chystá bledá.
Par mlžnou závěsou mdle nad obzor se zvedá
z vod ostroh mělnický. Sny země budí jasy:
hvězd oči pátravé zpod stoudně chvějné řasy.