Pokleknul Jan: tu ruku celoval
Jež pokynutím národ vodívala;
A jeden po druhém přistupoval,
A na rtech chvíli každých spočívala;
Mrtvému vůdci každý věnoval
Poslední úctu – beze slzí však:
Ta bolest, která nitro jejich drala
Co ostrý hrot, na tváři mrtvá spala:
Jen děsný na čele rozložen mrak.