Vznešený v životě a velký v smrti.
Žil krátce – ale slavná paměť jeho
přetrvá věky. Nám pak, kdož s ním žili,
útěchou bude pro zbytek dnů našich,
že znali jsme jej, že jsme dýchat směli
vzduch, jejž on dýchal, že jsme patřit směli
v zrak jeho zářící a jako oknem
k dnu jeho veliké a čisté duše.
Přátelství jeho bude chloubou naší,
a – líčí-li mi správně toho Krista,
kdož ve vojště jej našem vyznávají –
pak i ten Galilejský hrd být může,
že takový duch byl mu nepřítelem.