Ač bohyně a dcera nebes, paní,
jsi žena přec, víš, proč můj zrak se sklání?
jak oř se zmítá zas v mé hrudi žár
a jedna chvíle s tebou sto let smaže
z mé očisty – ach, odvrať sněžné paže,
skryj těla svého vzdušný lehký tvar!“