Zas v jinou stranu obrací se oko –
jaks váhavě – ač spousta skalných hlav
tam velebně se vznáší převysoko,
až v dálku mizivou hor jeden dav,
kde nad Kriváněm, nad Lomnickým štítem
ční Gerlachovka lysých skrání třpytem;
sníš o hořcích a kleči strmých holí,
o stínu jedlí v jase mořských ok,
o krásném Váhu – a přec srdce bolí,
div nezkalí tvé zraky slzí tok.