Kde že juž její chaloupka těsná?
Kam hledí, samá komnata...
Však slyš! v tom dítě zapláče ze sna:
rozplývá dům se ze zlata...
Vášnivě matka k srdci je tlačí,
a teprv v tichém, tichounkém pláči
cítí, jak dost je bohata!