Věru, nebylo hůř Danieli
ve lví jámě, kam jej despot vmet’;
jak on, tady já stál osamělý...
Tichou modlitbou můj chvěl se ret...
Zrak si zvolna zvykal na tmu koby,
světlíkem kmit s výše dopadal,
strach a úzkost splašily mé mdloby,
stát a dál jít – já se stejné bál.