Hrdličky nás tu oblétají,
zvědavě straky se dívají k nám,
střechy a zdiva symfonii hrají
v zeleni, která je všude,
a já jsem sám, ba, skoro sám,
který tu pobožně naslouchám,
jak, jak to hude:
smutek v mých prsou vyhlíží jarně,
leč v srdci buší to marně.