v závorkách můj povzdech ke Stádicům letí. –
Marně hledáš stopy po báječné lísce,
nenajdeš ni Čecha v Přemyslově vísce.
Pravnuk Sasíka – ty v Stádice prý štěpil
Václav, jenž i verše po německu lepil, –
místo jen ti poví, oříšky kde zrály,
jež se českému vždy odváděly králi,
ač mu vhodněji z té lísky uříznuty
mnohdy posílat se měly svižné pruty.)