Co tak vůkol hradeb divoký boj zuří,
biskup vystupuje znovu na cimbuří.
Krajem, nad nímž v západ slunce již se chýlí,
starostlivé oko k jihu chtivě pílí.
Oj, což divým plesem náhle zraky vzplály,
jásavý zvuk ze rtů vydral se. Pláň širá
tamo podivným se mrakem vlní v dáli –
Pomoc. – Němců voj! – Teď v západ k moři zírá –
zřetelně tam svítí vody prouha skvělá;
leč jen plachta jedna v přístavě se bělá.