„Ty’s zhrdl,“ dí, „tím rouchem slávy,
spit tupě na lože jsi pad’;
nuž beru korunu s tvé hlavy
a za tebe chci kralovat;
jsem větší tebe: králem králů,
ač jindy šat můj bez ozdob;
jeť v haleně i v pluvialu
vždy prestolem mým – temný hrob!