Co bezy kvetou modrou vůní,
je udiven jimi každý kout,
co z ostrovů, nábřeží, laviček
a se strání, sadů zeleně syté
i dole tam z bystrých lodiček,
jež brázdí pokojný proud,
hned bezy neb akáty ucítíte,
vzduch jenom jiskří, je provoněn
tou vůní každý pohyb žen.
Stín každého kolem jdoucího chodce
běh dětí, když ve hře se rozštěbetají,
let ptáků, navyklých na cestách krotce
se družit, když paprsky zažehají:
v tom všem spí dech města unaven.