Pan Kubánek byl u večeře
– vídeňské řízky právě jed’ –
a sotva vlastním očím věře
vypravit slova nedoved’. –
„Já holku cvičil pro operu,
však vzal to ďas!
Nu máte slušnou karrieru – –“
a hleděl naň i na svou dceru
i její vlas,
ten dlouhý, zlatý vlas,
tvůj, krásná Elso, dlouhý, zlatý vlas!