Na stromu tom viz větev zvláště krásnou,
Jak z pně se vzhůru mocně povznáší,
A v prostoru nadzemskou, modrojasnou
Svých květů libou vůni vynáší!
To větev Česká na Slovanském stromu,
Již dějin genij zvlášť si oblíbil;
To větev nezdrcená davem hromů,
V niž jaré mízy nový mok se vlil.