Tys to družko, jejíž vlny
Ze snů ducha vyloudily?
Nebyl klam v tu zašlou chvíli,
A byl přec, ač ne tak plný;
Tys to byla. – O, rci, co Tě
Vede k sestře pronevěrné,
Jejíž čin, plod noci černé
Do zrády vás všechněch hrotě
Vámi klet byl? Ustaň! – Kletbou