Kdysi v jeseni, kdy den se kvapem krátí,
u své lampy sedím při práci,
mysl se však od ní odvrací,
na lov chtěl bych s přáteli se bráti.
Tu z nich jeden vstoupil do dveří.
„Vzhůru, bratře! Vše nech ležet, státi,
s námi pojď se honit za zvěří.
V úplňku dnes měsíc, vhodná chvíle,
druzi čekají, nuž vzchop se čile!“