Věrná láska květla prý jen v ráji –
Tak nám učení i neučení
Po střechách již vrabci štěbetají –
Nyní prý již v modě není!
To jest ale, bez pochlebování,
Našim časům na cti utrhání;
Sámť jsem krásný párek znal,
Který sebe z duše celé
Od pondělka do neděle
Věrně miloval! –
Ach, co věrná láska spojí,
To svět více nerozdvojí!
Ani losů kruté zloby,
Ani pletichářek práce,
Žádná smrt a žádné hroby,
Ba i žádná kopulace!
Věrná láska není k překonání,
Její prapor vyšší mocnost chrání,
Ta jen v pravdě oblaží! –
Škoda jen, že musí míti,
Má-li dýl než jiná jíti,
Těžké, zlaté závaží!