„Buď Ragnar tu Lodbrok olbřimem snad,
já dal bych jej živlům, obřímu soku.
Kde obývá Rosmer moře tůň,
ten obr už na sta roků?
Má z korálů, škeblí a vraků hrad
a z lebek a hnátů a kostí a žeber –
ty Rosmeru jatce obětuj,
lstí jenom harfy mu neber.
Dej na hrdlo kámen, na vrak jej vsaď,
vln odboj shltni jej prudký:
vod na dně Rosmeru chvíli krať
on písní poslední půtky.“