Však v tom se rek náš mladý vztýčil najednou
a stud a hněv a lítosť v jeho duši vrou
a hruď mu bolesť svírá, takže sotva dýše
a leká se, že náhle strop se na něj řítí.
Vše zdá se mu tak cizím, neznámým tu býti.
On není na svém statku! cizincem tu pouhým.
A ulevil své duši těžkým vzdechem dlouhým.
„Pryč!“ vykřikl a všechno: „Pryč!“ naň tady volá.
Co pro něj tady zbylo? Řekl: „Konec všemu!“
Se stolu na zem skočil. – Pod nohama jemu
jen rozstříkla se voda. Ke dveřím se brodil
a strýček pohledem ho k prahu doprovodil.