Když volební se rozzuřila vřava,
v níž bratr bratra rdousí ze všech sil,
ta jeho drahá sklonila se hlava –
tak tiše odešel, jak tiše žil.
Kdo slyšel sestry bolné zaúpění,
když bratr – věštec naposledy vzdech’?
O, tecte, slzy! Plakat hanbou není,
vždyť umřel velký Čech!