Noc se snesla, však y bez pokoje.
Spaní vládlo, y to roztřískalo
Nakvašené divokostmi srdce.
Nikdež utěchy a stání, nikdež
Smilování nenalezaje své
Oči k hrobu obrátil, tam doufal
Utišení bouře vynalezti.
Na hrob usedl, jakés ticho válo.
Právě syrotkové vypátravše
Hrob, a nemohouce tváři spatřit
Rozmilého otce, v pustiny se
Usadili, a tam o půl nocy
V hrůze veškerenstva zazpívali: