A řady rudých kabátů se hnuly,
a Prusi lavinou se řítí k centru,
bok zdrcen již, již Moutonův sbor rozbit
a jako vody netvárné se valí
francouzská jízda, pěší beze zbraně
tam kamsi v jih. Ney Michel, maršal, kníže,
tam v dálce v onom vytrvalém houfci
zoufale rve se jako prostý voják
a puškou s nasazeným bajonetem
po hlavách bije – sije smrt jen proto,
že sám ji hledá... Imperator chvíli