A za ním chvátali všichni,
jež tížil jařmem svým pluh,
kdo v dolech úpěli žízní,
jimž bajkou čerstvý je vzduch,
kdo v hvozdech káceli stromy,
jimž v lomech s čela tek’ pot,
řád boží šli založit nový,
jímž lidský by vykoupen rod.
A rostli, a rostli, a rostli,
jak včel když rojí se úl,
lán pustý sedláka leží,
ve stáji hladov řve vůl.
A rostli, a rostli, a rostli
do set a tisíců dál
a byli ženy a muži
a Dolcino jejich byl král.