Buďte sbohem, vzácný sire!
Nové spory, žádný klid...
Kde jsi, samoto a míre,
z jejichž prsů chtěl jsem pít?
Darmo! V nové marné hádky,
co je duch a co jsou látky,
s blbci rvát se potají,
o čem pojmů nemají,
hádati se s kardinály,
kterým věčný Bůh je malý,
v kosmu celém mumraji,
přehádat je a se rvát,
oni tvrdí, že má stát,
a já tvrdím, že se točí!
Kočka vždycky na myš skočí,
pták vždy padne do tenat –
Nech, co má se státi – stát!
Dobře, dobře – nech to být!