Drahošovský dnes měl tvrdé spaní,
a když plný probudil ho den,
pomalu se rozpomínal jen
na včerejší kvas a sličnou paní.
Divný teď mu úsměv zkřivil líce;
tomu dávno uvykl již sice,
sladkými že slovy přemožena
v náruč klesla nejedna mu žena,
toho však se přece nenadál,
u této že holubičky bílé
smělého tak záhy dojde cíle,
který se mu nedostupným zdál. –