Áhítlak: dögvész, hullák! Lenne dögvész!
S míg a halál az élet lapján böngész:
egyedül én, feküdve egy pazar főn,
rikoltanám: most kifogyott a parfőm!...
Most én vagyok: én és a könnyű pára,
mint drága vér, hull egy halott hajára...