Sta nevysněných, tajných visionů
se chvělo mu pod spuchlých víček řasou,
rty tenké, jak by volaly: Já tonu,
ó Pane, podej ruku, buď mou spásou!
Jsem rozšlápnutý květ tvém na záhonu,
kde hřích a hanba se jak červi pasou,
svět pode mnou se v kalné ztrácí mlze,
já nemám slov a proklínám své slze,
jsem zrazen láskou, opuštěn jsem krásou!