Teď jméno nejsladší bych chtěl mít v řeči svojí
a vedle Vašeho je nad ty verše dát,
a v zracích toužících, jež vzhlédnout k Vám se bojí,
třpyt míti mámivý těch hvězdných myriád
a jejich čistotu, jíž v oblacích jen tonou,
jak já bych tonout chtěl v tom Vašem ovzduší,
a vzít si svěží květ pod Vašich ňader sponou
neb zlíbat ručku Vám, byť za trest nejtužší –;