„Toho lotra, žalářníku starý,
nad ostatní dnem a nocí střez,
upoutej ho dubí na pařez,
nevěř mu a častěj ztuž mu spáry,
jimiž obvaz s hlavy strhnouť hledí,
aby unik stahování kloubů,
kleštím, čapce, housličkám a šroubu, –
ďábel pikhardský mu v duši sedí.
Dvojnásobná pouta dej i zděře
tomu náčelníku selské sběře,
a jen potud šetři míry pravé,
by měl na popravu údy zdravé,
u níž sám bych rád se pobavil;
dbej, by zřídka jedl, zřídka pil,
a byl uctivým, ten chamský bloud,
než ho pověsiť dá náhlý soud;
dřív však dej mu něco na záplatu
první vzpoury kolem Křivoklátu,“
a vrah běsným chechtotem se smál.