V nesmírnu modrém kdes na zrnku prášku
je bod... Což možno?... Že je kosmem též?
Ač tíhou svou věčnosti nehne vážku,
je autoritou na něm každá veš.
Na zrnka tečce plno malých teček,
zříš drobnohledem do měst, do městeček,
zříš černé – lesy, stříbro – vody to
a slunce trochu víc se nad to nahnout,
vše zžehnuto a vypito...