Dnové jako jaro odplynuli míle
V okamžení, jako řeky bystrost vln,
Sladkým citem blažila mne každá chvíle,
Rozkoše a veselosti byl jsem pln.
Brzy, ach! jen brzy štěstí pominulo,
Ježto záviděl mi všecken mladý svět.
Povětří se chladné radosti mé tknulo,
Stříbro mrazu zchválo její krásný květ.