Dlouho mlčí Hasan, kloně líci,
jak by před ním soudce trestající
a ne bídný udavač tu dlel,
sám jak těžce obviněn a jat,
sotva skrývá bázeň hlodající,
sotva zmáhá měkký v srdci žel,
cítě, sám žeť odsouzen a klat! –