Hrůzou otřásá se. „Ó mé zlaté
Děti! ó má drahá vlasti mroucý!
Slunce štěstí mého právo svaté!
Vášby otec, vášby ctitel vroucý
S vlažným srdcem hleděl na porobu?
Vzhůru duchu! Buďto vyrvi z hrobu
Svobodu, neb v vlasti rozvaliny
Skoč, a smrtí milé pocti syny.“