Táže se, zda z nich se zdvihneš zas,
též i já zde volám v trapném bolu,
zda kdy, luhy, uzřím volné vás? –
Zda vy vrchy modré v dálném kolu,
svobody té naší dávné hráz –
proti ní kdy svět se zdvihl v spolu,
budete zas jednou ve zápolu
pro tu volnost ochranný nám pás? –
Doufej, přijde, brzy přijde den,
den to, kdy se domy hříchu ssujou;
slyš, jak bouřné větry v dáli dujou,
zora blízko, na odchodu sen.
Kéž tu den, kéž nemusím se ptáti,
zda se zaskvíš opět, drahá máti. –