Učiní tak! Zítra – ne, dnes ještě
čalouníka z města zavolá si,
svorně budou kladívka a kleště
probouzeti dřímající krásy – – –
Spokojen sám s sebou, z myšlenky té
srdce maje přeplněno pýchou,
opouštěl pak hnízdečko to skryté,
tajné, sladké lásky skrýš tu tichou. – – –