Hle Osikovo kyne zpod hory –
o vítej, oaso, nám v horské poušti!
Jsme z dálky a zde u vonného houští
chcem výbojné zas rozbiť tábory:
o dolů s duší pouta, závory,
nechť krása Tater v srdce slaví vjezd,
nechť utká písně nám v něm ze svých hvězd,
a dítka jeho nechť jsou znachory!