Na zahrádce vedle cháty
náhle zašustěly keře –
mladý Kavan, krásný Jeník
k její okénku se beře.
Ulekla se jeho zjevu
ve večerní šeré době,
zabloudila krev jí v žilách,
jiné dráhy razíc sobě,
začervenalo se líčko,
a pak zbledlo jako sněhy –
u okénka nepohnutě
stojí dívka v kouzlu něhy.