Po chvíli dí: „Jel jsem skrze lazy
V zamyšlení tam, kam oře nohy nesly,
Přejeli jsme mnohé srazy
Zdlouha, co loď poháněná vesly,
Maní vypad nedvěd na komoně:
Činí tu skok, divoce se plaší,
Huňáč oba dva nás honě,
Dostíhnouti oba straší.“