Kain starý, v člověku jenž dřímá,
nasycen není doposud;
v sny z dálky opět dělo hřímá,
jest vzbuzen dravčí, starý pud;
vše sladké mizí visiony,
jež rozplaskly se v bubliny,
z všech Evropy stran duní zvony
v děl echa z moří hlubiny;
jak v křečích zmítá svět se zas,
vzdán tigrům krve na pospas.