A blíž měsíce hvězda, večernice,
v tom bezdném moři azurovém sama,
ty tiskneš ruku mou vždy víc a více
a mimo lásku pouze noc je s náma.
Jak samet ňader tvých jest opojivý!
Sním na něm; vidím skály, vody, nivy
před zrakem klenout pestré panorama.