Když ohlas kroků zněl, z nás někdo zvědav naň,
šel k oknu tichounce, by opřel o ně skráň,
a hleděl do dálky, kde sídlí naděje;
všech oči upřely se v bílé veřeje
a klesly zase zpět, mdlé v unavenou dlaň,
a vítr skučel dál, a lampa zpívala.