Po sličné Dafné planul touhou
kdys Appollo, ten světlý bůh;
štván vášní nekonečnou, dlouhou
probíhal usmívavý luh,
až zahléd’ ji: šla liliemi
svou nahou krásou zastřena,
vlas zlatý volně splýval k zemi
přes sněhobílá ramena.