Za léta parného si rolník v pole vyšel,
a šepot obilí, tu hudbu léta slyšel,
hle, zlato nejčistší mu v šírém luhu roste!
A s nebe skřivánek svým jásotem jej zdraví,
a rolník hledí naň, pot stírá s těžké hlavy,
a volá: „Vítáno buď štěstí, vzácný hoste!“