Charonův vetchý prám,
mors est contenmenda,
radou plá slunce nám:
umbra est depellenda!
Ale: co bude? za sluncem stín
nepíše dnů na orloji,
ač sta dotazů se rojí,
věčnost kdy ředí nám slzou krev vín...
Qui per umbras vadunt,
quieti se tradunt...
Od mžitek čistí zrak
orloje slova.
Osluněné Věčna kraje
neuhlídám, oči maje
jak za dne sova...