Tak slyšet bylo s výše ptáka pět, –
ten v duši ohlas měla píseň kosí.
Kmen Slavatův že zkázy stihne kletba,
že zhyne rod, – teď více Karel nedbá, – –
jen za svůj život vroucně Boha prosí,
jen on, jen on kéž zachován je nyní!
Slib na kolenou Bohu Karel činí,
lká k Matce Boží, k nebi volá, vzdychá,
že všeho vzdá se, zvolí roucho mnicha,
že na vždy vstoupí do řehole chudé,
když z vlčí jámy vysvobozen bude!