„Krev žádá krev!“ – tak slyším volat miliony úst...
Po nebes báni vidím voje mraků
se valit burným oceánem;
hvězd světy mizí, slunce mizí tvář
a země povrch v tmách se ztrácí,
v tmách příšerných za divé bouře zvuku,
za divé bouře z děl – za ryku jízdných pluků!