„Odra, slyšíc blízkou píseň moře,
v jarém dmutí milánovi vstříc
hruď tu šíří valné po prostoře,
z daleka již rozestírajíc
k Baltu ramena svá roztoužená:
levé rámě – křivolaká Pěna,
pravé – Děvanovy ladný proud.
Jimi v jasné kadeře mu sahá,
ale k prsům ňadra svoje blahá
nemůže mu vroucně přitisknout:
Ostrovy dva mezi ně se šinou –
Volín rozložitý hvozdem stmělý,
Uznojm táhnoucí se v dálku sinou –
Svina stužkou stříbrnou je dělí.