Zavítal jest ke Doljanům paša,
před Doljany stan svůj bílý rozbil,
pod stanem si koberec dal prostřít,
na koberec, nohy křížem, sednul,
zapálil pak čibuk, zakouřil si,
z biřiců pak zavolal si ručích
jednoho, a: „Synku,“ se ho táže,
„víš-li, synku, o Bělopavlićích,
u Bělopavlićů o Vinićích,
ve Vinićích ve vsi o Radovi,
o proslulém onom vévodovi?“