Tak jest, o Bělo! kam jen hlídneš koli,
Tu najdeš věrnost, po horách y v poli.
Y lid ten zdejší, uplné dle zhody,
Jest jako ovce, stromy, ptactvo, vody.
Snad jsou tam, odkuds přišla, spanilejší
A onačejší pastýři než zdejší;
Snad pěknějc lásku omalují tobě,
Však věř! tak mocně nečijí jí v sobě.
A byť y čili; na chvílku ne dlouhou,
Jest u nás paní, u nich láska slouhou.
Neb tam co města často navštěvují,
Se vábným vnady duchem napojují,
Nám prostou žijícým zde nevinností
Jest věrnost láskou, jest pak láska ctností.
Tu, když ti pastýř, žes mu milá, poví,
S tím umře, nechť se o tvé zradě doví.
V tom chtěla Běla říct cos o milosti,
Než ale Mládek zemdlel od žalosti.