Lev z Rožmitála přived’ Olgerda
teď pokaždé, když byla procházka
ve zahradách, však marně Marie
na rozluštění záhad čekala.
On mlčel vždy, a vždy tak skromným byl,
jak v kostele, a stranou zůstával
a k žádné z dam se nepřibližoval,
jen z povzdálí hleděl na královny
a na dvořanky s nimi chodící.
Tak šťastným byl, že často nyní zrak
i v kostele, i večer v zahradách
teď Annin mírně na něj zasvítil,
jak bílý měsíc z výše blankytné.