Vy kráse svojí těšíte se, mladá
a zářící, vám hvězdy z očí planou, –
leč mně, ó běda, v příští chvíli padá
stín zasmušilý v duši rozkochanou.
Já vím, že v žití vše jen chvíli těší...
Tam vedle vás hle s nevídanou pleší
se do fauteilu váš pan otec kácí
a v očích zřít mu: já mám své tři domy
a čtvrtý stavět právě napadlo mi
a pátý s šestým koupím na Pankráci.