Nešel do kostela.
Ale v nitru
červ mu vězel, vrtal bez ustání:
„Tak. Tys rozhněval se na faráře,
ale pánbůh hněv tvůj odnést musí.
Do kostela nejdeš. To je pěkné!
Co si pomyslí o tobě pánbůh?
Co tvá žena Anna nad hvězdami?“
Takto dumal vdovec. A hlas varhan
zněl mu smutně v duši, voskovice
voněly mu s kadidlovým dýmem
jako mlsek, jenž jest zapovězen,
z dálky voněly mu luzně teskně
jako vůně ztraceného ráje.
Pozlacený Petr s Pavlem, kteří
od oltáře hledí na věřící,
pokývali hlavou ve sny jeho:
„Tak, Špatenko, pěkně ty to vedeš!“
Andílkové, kteří nad oltářem
řetěz růží drží, mračili se,
jazyk plazili a volali mu:
„Táhni k čertu, ancikriste špatný!“