Jak byl by sani vzpour tu uťat pouze ohon;
zas nanovo se vzdýmá hrdlo krvavé tlamy,
jed říhajíc; plaz k hlodu hladké tělo týčí –
Lev papež potupně vyhnán, do ležení prchá
v dní zimných sněžném vání k císaři Ottě psancem.
Jan papež vrací se a novou synodou kácí,
co stavěno stupňů, po nichž Lva k volbě vedl Otto.
Jan pronásleduje v Římě protivníky svoje,
v tom umírá náhle.
Zas volba papežova jest volna –
i svobodna budiž dle slova císařova ondy!
Řím věrolomný staví na slovo slibů cizích –
co Benedikt arcijáhen obětí bludu města:
když papežem volilo světce, promiň jim klamaný císař!