Zamyslil se svatý Prokop
s úsměvem pak odvětil mu:
„Dobrá, milý bratře Kuno,
Matějem máš naším býti,
dokážeš-li, že jest Jidáš
někdo z ostatních všech bratří.
Více nemohu ti říci,
porušit však nesmím číslo
bratří řádu. Je ti známo
třináctka že zlým je číslem,
staré kletbě propadává,
které zmar a zhoubu věští.
Můžeš-li mi dokázati,
ne hned, třebas během času,
jeden ze dvanácti bratrů
že jest Jidáš v našem sboru,
chci tě jmenovati bratrem!
Chci do Prahy tebe poslat
k vysvěcení biskupovi.
Zatím v svou se navrať celu,
rozjímej dřív a se modli,
nežli budeš míti smělost
obviniti kohos z bratří.“ –
Ruku vztah' a požehnal mu
a chtěl dále jít. Ale Kuno,
neuvolnil svoje ruce
Prokopových od kolenou,
čelo sklonil níž a hlasem
chvějícím se dále mluvil.