A teď – hor úbočí, jež hradbou příchrannou
zde kraji nezdolně vždy vévodily,
v plen dány dravě vyděračné síly –
již cizím rukám v kořist vítanou.
Z jich ledví žulových teď prachem, klíny
rvou věkovité strážce – zmšelé balvany
a zavlékají v dálky, do ciziny
v měst vypůjčený lesk a přepych vylhaný,
by služby, zdoby skytly těm,
jimž zaprodány, porobencův úkonem.