Bydlil v paláci, jenž komnaty má
samé zlato, mramor, samet, purpur.
Ze zlatých mís jedl dobrá jídla,
píval víno z rohu, jenž hrál blesky
zasazených pestrých drahokamů.
A když jazyk jeho míval hody,
také očím popřál potěšení:
svižné tanečnice tancovaly
v síni jeho zahaleny pouze
krásou svojí. A když těšil oči,
také uším přával, co jim libo:
muzikanti hráli symfonie
příjemné jak drahocená jídla,
ohnivé jak zlatožluté víno,
svižné jako tanec lepých dívek.
Aby nevzali pak pohoršení
z tancujících krasavic, dal biskup
prostým hudcům sedět v galerii,
odkud možno slyšet, ne však vidět.