Já doufal nalézt ji, jak bohatstvím se třpytí,
a místo toho chudoby jen hořké kvítí
skráň její zbledlou objalo –
A v její vpadlé tváři, v obličeji drahém
osudu rázným bezohledným tahem
je žalů psáno nemálo. –
Však ona tušila proud myšlenek mých křívolaký
a odkryla let závoj přede mými zraky.