Jak v povel boží sen se živý splnil!
Na osamělém svaté hory štítu,
kde oliv lesík truchlivě se vlnil,
kopáno v luny zelenavém svitu
a v brzku již zas světlo světa zřely
ostatky svaté velké tryzny boha,
jež vzkřísila svět v hříchu odumřelý...
Od chvíle oné pokolení mnohá
cařici slavnou oddaně a tiše
ve hrobu teskné šero sledovala;
však odkaz její: Obraz Spasitele,
zde z tabernáklu tajůplné skrýše
zázračným ohněm věčné lásky sálá
a život vlévá v ňadro ochořelé.
Po schodech svatých, po nichž On kdys kráčel,
zasmušen k smrti z Pilátových síní,
jichž mramor bledý hořkou slzou smáčel:
se po kolenou vzhůru plíží nyní
věřících davy pestrém ve průvodu.
A blaze jim... jich mysl osiřelá
nadějí tou je aspoň zduševnělá,
že Beránek, jenž sňal hřích jejich rodu,
je za tu cestu trudnou, namáhavou
odmění věčné glorioly slávou!...