Jak smutně v krbu Meluzina kvílí
a venku déšť a bahno místo země!
Nám souzeno je zemřít dlouhou chvílí. –
Má žínka mladá přisedla si ke mně
a slíčnou hlavu kloní v resignaci.
Po chvílkách vstává, oknem v dálku hledne,
ke tmavým mrakům modré oko zvedne
a s povzdechem se na pohovku vrací.