Když vídával jsi roje hvězd,
zda k sobě děls, čím asi jest
v jich víru malá duše moje?
tě vždycky málo skonejší,
když zpět ku zemi ve jho svoje
se nenavrátíš silnější!
Co vlastně jsi na světa hroudě,
ty prachu ve všem, vlno v proudě,
víc není z tebe nežli dým,
a přece byl jsi hrdý dosti
se ani neptat ve své ctnosti:
Co vlastně jsem, co vlastně vím!