Kovář rozmluv účastnil se málo.
Zato leckdy ze své kroniky
přečítal jim příběh všeliký.
Mocně hlas tu zníval, oko plálo,
čet’-li nejmilejší kapitoly,
kterak lid náš vznícen dechem Páně
zanechal svých příbytků a rolí,
proměnil své cepy v děsné zbraně,
proměnil své vozy v pevné valy
a vše drtil hněvů záplavou,
že se národové zachvívali
před kalicha září krvavou. –