On pohlídne na komoně
Zrakem výra stoletého,
Zašklebí se jako velryb
Nad kořistí sobě milou;
Přituží jej pevným lykem
Ke své lodi hrozitánské,
A pak pátrá z příchozího
Hláskem líbým – jako medvěd,
Z jakých krajin a z kých příčin
Koná pout tu nebezpečnou
Do vlasti té, kde se rodí
Slavné plémě obrovské.