Jindy slavní houslistové
Dobyli si dosti chvály,
Na čtyrech když strunách hráli;
Přišly ale doby nové,
Jiný čas chce div mít jiný;
Proto také Paganini,
Tento všech houslistů král,
Na jedné jen struně hrál;
Vědělť dobře, jak má hrát,
Muselť také dobře znát
Naše časy, chuti naše,
Nás i naše dvaciáše.
To chtěl míti náš již svět:
Co pak teprv za sto let!
Vystoupí-li pak houslista
Před lidmi co koncertista –
Chtě jen trochu lépe jet –
Bude muset, moji zlatí,
Bez strun již a beze šmytce hráti.