To v dobách dětské nevinnosti
jsem v Esopových bajkách čet,
v té knize, lidské zkušenosti
kde napomáhá zvířat svět,
jak kdysi zřela liška malá
kdes po zdi révy keř se pnout,
však marně se tam namáhala
si plný hrozen utrhnout.
I pravila těm hroznům liška,
když vysoko tak visely:
„Mne nemrzí ta jejich výška,
vždyť beztoho jsou kysely.“