Kam to pluješ, tam co Libuše
Mnohé shladit dala, k strašné skále?
Dlí tam vodník!“ – Dí druh: „Miluše,
Hle, jak dává znamení ti stále;
Skončit se to musí, radš chci sjít,
Nežli takto stále v strastech žít.“