Szeretnétek, fiúk, ha
Beszélnék egy regét,
Minőt a hét apátok
Lelke sem halla még?’
Igy törte szós Karád meg
Az álmos hallgatást,
Vetvén a fűzfagalyból
A tűzre jó rakást.
‘Jó, hát mondok; hanem még
Más a dolog sora:
Torkom kiszáradott, mint
Az országút pora;
Mert hasztalan! biz én már
Öreg legény vagyok!
Bor nélkül, vizlucsokban
Nyáron is megfagyok.
Kenyerem víz, de inni
Nem kell nekem szegény...!
Ha megáhítom a bort,
Csak bort iszom biz én!