Víme, jaké pěkné kusy
prováděli v Čechách Prusi;
ale známa jest též věc,
že tak mnohá dívka přec
navzdor naší vlasti zvykům
pruským pánům důstojníkům
věnovala srdce své
v lásce vřelé, ohnivé.
Takovéto panně
pronesl jsem k haně:
„Miluješ-li, dívko, Prusa,
to jsi za to hodná – –“ co pak?
To je paměť! – co jsem říci chtěl,
šťastně jsem vám zapomněl.