Již kostelík se z modrých oblak hlásí,
již došky šedé, dvorce, stodoly,
sic obraz všední, ač ne beze krásy
a neposlední v našem okolí.
Jsem ve vsi; umdlen, žízniv, hladový
teď bystrým zrakem pátrám po hospodě,
jen po chlebíčku, po prostičké vodě.
Konečně uzřím tamto ve křoví
chaloupku se skleničkou malovanou,
s níž pěny husté v kapkách hrudky kanou.