Jednou se prudká radost rozbolí
v kořenů hloubce, které kotví v zemi...
Zdola to náhle vzpruží nadějemi
co cynické hnít musí vrcholy...
A usměje se hrdý hospodář,
jenž pluhy připraví a zrní třídí:
na slunci vzrostlo tolik nových lidí,
jich k velkým cílům povznáší se tvář...