A lékař obvodní
dí, že to nejsou divy
ni zvuky přírodní,
však podrážděné čivy,
že v noci v chodců sluch
strach loudí přelud asi...
Však zbledl jako duch,
sám uslyšev ty hlasy! –
Kdys letmo cyklistce
se zdá, že jsou to žáby;
že duše z očistce,
mní bohabojné báby;
švec hluchý, nevěrec,
dí, že to není pranic;
Však slyš – ha hou!
On neslyší – a přec
by na hrad nešel za nic.
Tu tajnost neblahou
jak zbádat s odvahou?