Átöleltelek.
Az édesillatú szélben megrázkódott a fa
s mint keresztvíz, csurgott rád millió szirom
s én rácsókoltam a szádra,
belesúgtam a lelkedbe
borzongásig-szép, egyetlen nevedet,
amelyet megtaláltam:
Cseresznyevirág! Cseresznyevirág! Cseresznyevirág!