Modlitby jich plané, almužny a posty
Nejdou z lásky, nejsou marné chvály prosty.
K almužně když který pootevře ruku:
Děje se to s povykem a při trub zvuku;
A když modlitbou se počne který baviť:
Nechce tudy Boha, leč sám sebe slaviť;
A když postem, který tělo svoje suší,
Nepoutá své chtíče, jedno tváře smuší.
Marné chvály chtivost, lakota i pýcha
Všelikými skutky pokrytcův těch dýchá.
U nich všecko, co se činí aneb seje,
K vůli oku a jen na oko se děje,
Vždyť ne v skrytě, nebeský kdež Otec vidí,
Ale jen tam, kde jsou na odivu lidí,
V školách, na ulicích, kde se lidstvo rojí,
S posty, modlitbami, almužnami stojí,
By je každý viděl, – vida, chválil za to,
Co se Bohu příčí, ano není svato,
Není z lásky po zákonu věčném svatém,
Ale z pýchy, kryté pobožnosti šatem.