Ještě slůvko. Ignácia Otce
– psala jsem ti o něm dřív už snad?
Je to ten, jenž doved přehluboce
poutníky až k slzám rozebrat –
toho stihl pánbů obtíží:
tak mu začlo svědčit jídlo, pití,
že ti stloustl skoro na díži,
jež nemůže místa pozměniti.
Žádný schůdek není pro něj možný,
žádná židle, žádná kazatelna –
vše by rozbil a se zabil zcela,
vidíš, co dar boží v lidech dělá! –
teď v své jizbě leží Otec zbožný,
slova jeho tklivá, spasitelná
neuslyší nebohý náš lid,
až si přijde ke mně zatesknit!