Jak talíř stříbrný stál malý měsíc
nad staroměstským rynkem. Světlo jeho
na šupinatých věžích Týna tkvělo,
blyštělo v oknech starých spících domů,
v nichž tu a tam jen žluté světlo hlásí,
že bdí zde člověk. Voda hučí z dálky,
vlak chvilkou zaduní a pískne kdesi,
a černé auto letí s hřmotným vztekem
do některé z těch tmavých tichých ulic.