Ach, jakžs ten věnec, v střevích vlasti brodě,
Svých bratří krví pokropil,
Kdyžs potom zle, vše lidství s sebe shodě,
Se zbraně na ni uchopil,
A dost jí žele natropil.
Nač zemanům a mnichůms páchal škodu?
A pustě vzteku otěže
Hnal na tvrze a na věže?
Čis mněl, že jest to ještěrčího rodu;
Zde pověr skrejš, tam loupeže?