Níž a níž se hlava tvoje sklání,
jistě, že zavíráš v prosbu žhoucí
vše, co dotklo se tvé duše vroucí –
i tu bídu Slovanského lidu
i mou duši, která nemá klidu...
Větev stromu tiché šepty tlumí,
zdá se mi, že hvězdnou nocí šumí
peruť nebeského slitování.