Zpět slavně kráčeli do hradní síně.
Tři na polštářích z nachu, zlata, perlí
meč říšský nesou, korunu a berli;
pak vůdce jde, půl ukryt v hermelíně,
jejž rozestřený zdvihá před sebou,
že pod rameny s obou stran se šíří
a povívá jak blány netopýří.
Tak blížili se Pravdě s velebou,
až schytralým k ní okem vzíraje
za hermelínem, k němuž sklonil čelo,
jich vůdce zvolal: Nech, ať jasné tělo
již talár knížecí ti ovlaje,
ať kruh ten zlatý s drahokamů žárem
a meč – – Pryč s těmi tretami, s tím cárem!