Když August růžemi číš ověnčenou zvedal
ve haeter chumáči a v parasitů tlumu,
stín velký, neznámý po pravici mu sedal,
jenž vyrost’ najednou tam z hloubi v ulic šumu,
kde podivně to vřelo
a šum rost’ v bouř a hromy v ráz to hřmělo,
a stín se ve mrak slil na skráni pána světů,
co dole bouřilo to milionem retů:
Panem et circenses!