Odkud jsem přišla k těmto končinám
strašného ticha – po hudbách a výkřicích a slavnostech,
po nářku, agonii? Karavany táhly jako vidiny
po světlých obzorech ku věrným tmám,
já v osamělost unikám – smrt ve svých snech –
a v duši věčnosti cíl nebo vteřiny.
A přece ještě uslyším a uvidím, co nikdo neviděl a neslyšel:
otázky, poselství a možnost rozluštění
velikých záhad s reptáním a vším, co člověk chtěl
a čeho nedosáhl, a jak oblast skutečnosti v slavnou báj se mění.