Dlouho si mnohdy božství nástroj tvoří,
jejž náhle ze tmy povolá co blesk:
ten jednou ranou stavby věků boří
a píseň svobody zní z rumů třesk.
Minulost v temnu mrákotném; se noří:
snad jeho žití věčně strádavé
a odříkání v bouři, nehodě,
jej utužilo v lásce k svobodě,
že zná jen jí a potom vlasti své?