Noc tichá, tmavá dole; hvězdno nahoře –
ach, snivě oko bloudí v světel táboře.
A zvolna zastaví se u hvězdičky kdes,
jež povznáší se výš a výše do nebes.
A obdivuje lesk a čarokrásný třpyt,
jenž kouzelně se lije kolem na blankyt...
Však náhle žhoucí slza po něm přeletí:
má krásná hvězda klesla v mračen objetí...