A když už bylo na ranní,
kmotřino slyšet šukání,
Slunečko sedlo k snídaní.
Bylo to pachole se zlatým vlasem,
frnk oknem východním s veselým jasem
a to tam. Babiččin hlas děl:
„Plaváčku, vylez, vylez již!
Tu máš tři vlasy, všecko víš,
jdi s Bohem!“ – Děkovat jí chtěl,
však už jí neviděl.