A spal dlouho a spal tiše,
jakby býval snášen s výše,
as tak dobrou hodinu.
Vstana vypravoval tuto novinu:
Zdálo se mi, že jsem zabil ženu,
poněvadž se podobala ve všem křenu;
jazyk její i po smrti jako meč
počal semnou krutou seč,
z čehož já se velmi ulek
a do Krkonošů utek,
kdež mně dobrák Rybecál
moudrou radu dal,
abych na strom pověsil své kosti,
že mně k tomu pomůž’ bez bolesti.
Poslechnul jsem jeho radu
a hned podvázal si bradu.
Sotva jsem však v skutku samém byl,
na neštěstí jsem se – probudil.