Vše, co vidí v světel záři,
Než je temná pojme voda,
Co mu voda v doslech podá,
Obrazí se v tmělé tváři.
V duši cítí víc, než tlumí
Vlna jemu v dumném zvuku,
V duši cítí toho muku,
Co ji rozechvělo v dumy.
Píseň první noci máje,
V nižto pukla srdce šťastná,
Píseň lásky – píseň spásná,
Jíž led srdce v slzu taje;
Najdou-li v ně cestu slova,
Vyjasní se chmurné čelo.
A co v bájích došlé tlelo,
Žije v písni, žije znova!