„Žel věčný, že jsem poznal matku svoji
a její bídu, její bol a žal,
že zakusil jsem její lásky velké!
Ach věčný žel, že kladla ve mně víru,
že v snech svých vždy mě zřela v slávy nachu,
a já jí nesměl řic’: Jsem synem prachu!