Do všech koutů sadem kříží,
již můj budí hněv a vztek,
volám, hrozím, za ním spěji,
proudy potu v obličeji,
leč on prchá neustále,
do houští mne svádí dále,
jako motýl těká v kolu
s tulipánu na violu,
pádí k rozkošnému domu,
který ztajen v soumrak stromů
tiše, vábně povyhlíží
ze špalíru merunek.