Hoch trne bázní, ku starci se tlačí
a vyznává svůj přečin v dětském pláči.
Však stařec pohladiv ho mladé ve tváři
vítězstvím boha plá a zazáří:
„Byť lidé byli všickni z kamene,
a byť jich bylo jako písku v moři,
to boží slovo, věčné, plamenné,
z kamení sobě nové lidstvo stvoří!“