I vzduchu živé květy se tu druží
ke spolku viol, tulipánů, růží,
svých barev nádherou s ním závodíce.
Hle, motýl zde si na květ velký sedá,
a křídel skvostných jeví rub a líce,
an tu je rozkládá, tu kolmo zvedá.
Jak poletavý tento klenot zdobí
svým pestrým leskem květu sněžnou třáseň!
Tak vzácnou gemmu rytec neurobí –
toť barvitosti div, toť sama báseň.