Nepřestala na té vině!
Marnivosti králevnině
Ještě jedna obět klesla!
Britanskem se pověst nesla,
Slavný Essex, lesk své doby,
Na se že uvalil zloby
Královské své příznivkyně.
Více prý než přítelkyně
Byla mu. On rytíř skvělý,
Tělem vábný, duchem smělý,
Jí jen život svůj věnoval,
Jí své snahy obětoval,
Aby Britansko prospělo,
Aby skvěle po Evropě
Zářilo královny čelo!
Ale ač byl Alcíd silou,
Štěstím ač dostih’ Hephaesta,
Přece růži převyvilou,
Jížto z Vesny vedla cesta
K Listopadu, považovat,
Za poupě a za spanilou
Dívku onu vyhlašovat,
Jejíž, byť i skutky slavní,
Přec už dnové byli dávní
Neuměl, ba marnost zbudil
V královně a žehravost,
I sbořil se pod ním most.
Jeden okamžik vypudil
Všecka milostná zpomnění,
On pak, z nejmocnějších jeden,
Na popraviště byl veden
Ku života ukončení!