Ó neprchej, ó stůj! – juž dlouho denně
jsem vídala tě, tvoje údy v pěně
vod mých vždy plály leskem nádherným,
z nich vstals vždy veliký a celý krásný,
tvá modlitba to byla, plášť tvůj řásný,
kol tebe vlnila se jako dým.