A vesmírném v jizbě té boží vznesla se holubička,
mír tichý nad duše vylét a ženy tiší a hýčká,
i opuštěná krev žen jak život v půl novou již láme,
se loučí: Chvil šťastných jim dereme peří na podušku.
By dobře se mužům a hochům na věčném dřímalo lůžku,
jich věrám a nadějím věrnost nad hroby přisaháme.