V tichých ulic klikatinu šerou
vešla prvně úzkostí se chvíc –
pestrý šat a usměvavá líc,
ale v oči slzy se jí derou.
Padnout, padnout! Bože v nebesích!
Vidí propasť, bahno, hanbu, hřích,
ale jako roj to v hlavě hučí:
Bídný život plný zla a žluči,
rychle k činu, rychle, buď a neb –
Chleba, chléb, ó, chléb!