„Co v tobě dřímá, tělo tu spící?
Ztlumená bouře či bolest či štěstí?
Či snad jen líná, zívavá nuda?
Až ty se vzbudíš, vzkypí tvá bouře?
Či budeš zpívat na chvíli štěstím?
Či budeš dusit prohořklé srdce?
Tak je mi, zřím-li na tělo spící;
jako když hledím na ztichlé moře.
Avšak, vidíte, proto mne láká
moře i život, věčný ten zápas
s příměřím krátkým, s nejistým koncem.“