Dlouho sice plamen v srdci tají,
Neb jej dusí věrné choti ctnost,
Předce v něm však myšlénky zlé zrají,
Vřelá milost zrůstá v hněv a zlost;
Plamen žravý v utrobě mu žíří,
Bujná krev se v žilách dme a víří –
A než háj se novým loubím skví,
Již choť v hradu jeho v hoři tkví.