Nuž rozhodnu! – Být paní purkmistrovou
a s výše hledět na ten boží svět,
zavádět v kraji každou modu novou
a podle staré muže podvádět,
vždy baviti se jenom s honorací
a nechat líbat lidu vlečku svou
a nezmozolit ruku žádnou prací
a neunavit mozek myšlénkou, –
to nebyl by tak příliš hrozný osud! –
On vdovcem je a zachovalým posud, –
Ó kdyby jen – – – – Či lékárníka snad
mám vyvolit a kouzlem vlastních vnad
mu povznést obchod, který klesá nyní?
jak volavka stát ve výkladní skříni. – –
Snad bych i s tím se jednou smířila –
Ó kdyby jen – – Mám advokáta zvolit?
Nad vlastí drahou bych tím hřešila!
On zapomněl by nepřátely kolit
svou řečí ráznou. – U mých nohou jen
by kávu pil a dřepěl celý den,
jak Herkules, když vinul ženě len! –
Mladého Tučka? – Snad bych volila ho!
U krbu doma zkvétá prý jen blaho
pro ženu každou! – Ale duši mou
jakési kouzlo mocí jinam volá
a bojím se, že více neodolá, –
u krbu nechce býti popelkou! – –