Když o samotě v komnatce své sedí,
Tu čte a... myslí jenom na něho;
Když ve zahradě na ta kvítka hledí,
Tu v tužbě svého srdce bouřného
Se na něj ptá, a kvítka odpovědí;
A lístky růže rvouc juž opět ptá se,
Zdaž milována; pochybuje zase,
Když poslední list nedá zkázku ždanou;
Zas přeje noc si nyní milovanou,
By hvězd se ptala, a ty na otázku
Jí přikynují, svědčí věrnou lásku.