Pud šílený dav žene surový
v dál ku předu, pud hrozný hledání,
v dál ku předu přes vodopádů jek,
v dál ku předu přes hrobů, pouští klid,
v dál ku předu přes lesů vzdor a tmy,
přes němou kletbu pust a skalisk vztek,
přes bařin dusných smrad, vzlyk propastí,
přes smrští úpění a divé zvěře řev,
v dál v krve stříkání a zbraní hromný třesk. –
Pláč statisíců hučí v koní klus,
v jich řehot divoký, v děs kopyt dusotu
– – – Mře despot Orient a v smrti soptí mstou
a Západ Východu vzdát úctu letí vstříc,
Led roztát spěje v Jih. Jih zkrušit hrd jde Mráz.
Prach lidstva v úpění hledáním zkrvácen
hles’ vysílen: O nová sídla, noví bůžkové,
vy spásy, záchrany! – A modly plakaly – – –