Zda tak, či jinak... Komu je to milé,
já neptám se a sleduji svou loď,
zrak upřen na kormidlo každé chvíle,
sta siren láká z břehů: Pojď, Ó pojď!
Jak Odyssev sluch druhům zacpal voskem,
já neslyším a jedu klidně dál,
kolébán v klidu utěšení božském,
jen ptám, zdali blíž můj ideal?
Zda tak, či jinak... Mně to právě hoví,
a věřte, nedá se to říci slovy.