Víš, že národ za učení
Husovo je ochoten
Obětovat statky, krev a
Životy; nebť vědomo mu,
Jak nám všem, již přátelsky jsme
S Husem obcovali, že Hus,
Co se týče jádra věci,
Nechtěl jiného, než špatné, hnilé
Vyhladiti, totiž lež a faleš,
Pýchu, zhýralost, soběctví,
A jak vůbec neřesti ty
Slují, jimiž člověčenstvo
Vždy víc hubení; že nechtěl
Jiného, než člověčenstva
Novozrození vší ctností
A vší šlechetností, ježto
Zdobiti má křesťana.
A na koho obráceny
Národu jsou zraky více,
Nežli na Tebe? Ke komu
Větší důvěru má národ,
Nežli k Tobě, kterýžto jsi
Slavnou pověst přines’ z Polska,
A svým ve vlasti chováním
Získal sobě srdce všechna?
Vzhůru, bratře Žižko, vzhůru!“