Chopil Konstantovu ruku,
ve dvořanů stanul kruhu,
prošel řadou panstva, sluhů,
kolem stolce v těsném shluku
již se tiskli, čarokrásná
kde se smála princezna,
vložil ruku jeho v její,
bubny hřmí a trouby znějí.
„Nevěstou jsi, kněžno jasná,
hvězdo naše líbezná!