Málo jest jenom člověkem být,
lidství své tebou chci zmnožit,
češství své nésti jak vědomý cit
a tak život svůj zdvojeně prožít.
Po hrobech rodu mého
zapadlého
nepůjdou potom věky s dumou tesknou,
nebude arkonských ruin, v trudné chvíli
ani nad Vinetou básník nezakvílí.
Budu zde jako jarní háj,
v němž se zdroje lesknou
v obrozený kraj,
procitlé ze staleté zimy,
s větvemi mízou nalitými,
s kvítím obnovovaným a skvělý
zlatým snoubením se v opojení
a hučící sladkou prací včelí.