Tak přelétaly léta, doby, časy,
a v hruď přemnohý ostrý hrot se vbod’,
až ztichly mládí hlučné hodokvasy,
a s činů spadl květ, než uzrál v plod,
i z přátel mnohých nezbylo mi v žití
než pták, jenž zpěvné nosíval mi kvítí,
když ošetřoval v hnízdě skrytý rod.