Kéž by se motýlek letem jen bavil,
a jen vždy na květy obracel hled,
a z nich si vylíbal rosu a med;
Tvůrce tak věčného vděčně by slavil.
Nepřízně každé by jistě se zbavil,
kde kdo by v zahradě viděl ho rád;
kéž by ho vábil jen příjemný chlad,
když byl svá křídelka létáním znavil.
Ale on proto též na květy sedá,
vhodného místa že bedlivě hledá,
aby tam vajíčka škodlivá dal;
z vajíček líhnou se housenky žravé,
hubící květy a lístečky zdravé,
z toho pak lidem jest smutek a žal.