A já mám vše to držet:
a já mám vše to nésti:
ty bludy, žaly, hoře,
jež lidstvo věčně snáší?
Ty malé jejich plesy,
ty velké jejich trudy,
všecko?
Co spánky přejde za tichých jim nocí.
co srdce zdvihá k odboji i tluku,
co dráždí nervy,
jich otců popely, kolébky matek,
co hlídá,
a zdar
všech příštích pokolení, nesmrtelnost
i krásný, slavný úděl,
jejž oni nesou, každý Prometheus
a každý Vykupitel příštích rodů.