Když pak, osloněn již září denní,
Procitnul Jan v blahém prsou chvění,
Klonil se již nad ním zkázy duch,
Duchamor, ten věčných klamů druh,
Okem hněvu pekelného
Prsa oběti své hlodaje,
Stopu spánku blaženého
V jinochově duši hledaje.