V tom zraky trojlístek z Velemína mu náhle upoutal,
v hustých lidstva davech ku chrámu se volně beroucí:
Marta farářova tam věku navzdor kráčela bystře;
pod čepcem nějakým starosvětským vlídně vyhlédal
z vrásek líce její zrak pěkně modrý jako charpa;
vetchý kýs „Nebe klíč“ pod páží zbožně si nesla.
Vedle stařenky lepá v chodu lehkém stoupala Lidka
v úpravě sváteční, vkusné, leč rozmile prosté;
chůze do vršku nachem jí vnadným zbarvila líčko,
v úsměvu jí veselém z řasy temné jiskřila očka.
Bohdan blízko za ní, zadumán, ostýchavě bral se,
k mládci se tiskla paní bledolící – snad jeho tetka.