Panoše hned ku pokrmu nutí,
Dí: „Snad hladový jsi? jez jen reku.“
Tu on: „Díky! třeba mi jest téhož léku.“
Snídaní to požívá zde s chutí.
Tato hostina je pro něj blahá,
Síla v něm se zase zmáhá;
Svému koni pookřání přeje,
Mysl mužná nadějí ho hřeje.