A nejmíň kráse může klid být maskou,
tať věčný osten duší žíznivých,
tať nejvíc bodá nadšením a láskou,
a v tupé smysly hází smolný vích;
trud nestaví ji ani s čela vráskou,
vzplá, zbita stokrát, v nových nadějích,
vše pro ní lze, mřít pozděj nebo dřív,
být lotofagem nikoliv!