Černá noc se s oblaky mračnými
rozvalila stepí šírošírou,
rozvalila, křídly havraními
pokryla ji, tmou zhalila čírou.
Úzko, smutno; tišina kol hluchá,
šumí buřan, šustí křoví suchá,
šlehne vítr, vytí slyšno vlčí,
pokojno zas, mrtvo je, vše mlčí.
Cvalem, klusem kozák na komoni
v hloub té noci po stepi uhání,
truchle hlavu v bujnou hřívu kloní,
vlaje hříva, řinkot zní i zbraní.
S větrem v závod, štíhlé letem šajky
pod ním oř jak divou hnán by mocí,
dalné ržaní, hvizdot zní nahajky,
v temné s jezdcem pomizeli noci.