Neb řeklo se jim, vztek francouzské šelmy
že ohrožuje zeměpána velmi
a pušky, bodák, palaše jim dali
a od domova daleko je hnali,
Poláky, Uhry, Němce, Taliány,
Slovince, Čechy – hnali v cizí lány
na šelmu Francouze – byl žár i mrazy –
přečasto voda, chléb však vždycky schází –
tak vítán bodák i ta rána z děla,
by ukončila všechny trýzně těla.
Mrou za císaře... To je smyslem žití
a slávou jich prý. Pak je bude krýti
hromadný kámen s počtem jich a datem,
jež vyryjí se do pomníků zlatem
a jež pak větry s deštěm sešlehají.
A hroby s kameny se propadají
a tráva vzroste. Takto oni vplynou
v říš Věčnosti a tak v ní tiše zhynou.