Ta píseň jako hymna k nebi zněla,
ač vichry divé mu ji od úst rvaly;
on vystavil vstříc bouři svého čela,
a mračna se o čelo jak o skály
v své málomocné vášni rozrážela.
Rty mládce vítězně se usmívaly, –
jakoby onen souhlas v srdci tryskl bleskem,
co chaosu tmu spoutal svitu leskem
vod nad propastmi, tvůrčím živým dechem –
a vesmír jemu odpovídal echem...