V mých domech, dobře víš, se ctnosti usídlily.
Já zkrásněla jsem bolestí,
již vděčně nesete vy, kteří tudy pílí.
A takový můj cíl: já vteku v rozcestí.
Travnatý chodník s obou stran, a okna svítí,
mým rovnem šťastní jdou, již vědí, kam je jíti,
a záhyb můj – tam může naděj rozkvésti.