Kdybych láskou k vlasti byl,
Pak byste mi dojista již z dáli
Srdéčka svá podávali;
A tu stoje mezi vámi
Stál bych jako dobrý známý,
S nímžto obcování blahé,
Jehož každé slovo drahé.
Kéž bych láskou k vlasti byl!
V srdečkách bych bydlel nejkrásnějších.
Z oček bych se díval nejjasnějších,
Nejčistějším ohněm plápolal;
Slavní činové by mnou se děli,
Básníci by o mně písně pěli,
Jméno mé svět s úctou jmenoval,
Mnou by dostávaly svaté cnosti
Milorajské barvitosti;
V svatý voj bych syny dostavoval,
Milostenky sváděl v ples;
Pak bych tuto radost často míval,
Že bych se jen na své ze svých díval –
Blaho, jaké cítím dnes!