Tak jsem děl, ve víru nových světů 
vůlí svou chtě sil svých zůstat bohem;
volalať mne sláva jasným rohem,
nač mi tedy berlí dětských kmetů?!...
Spěchaje dobývat vlasti z mrtvých vstání,
pohrobiv svou lásku, zapřev sebe,
mněl jsem, osudů že hvězdy strhnu s nebe,
nesešlou-li povinné mi požehnání.
Nespasí-li nás tu dobrý bůh,
pomoz bujarý nám, vlastní, smělý duch!