Otýpku sena pod hlavou
hoch ihned usnul únavou
a tíže spánku za soumraku
odlétla teprve z jeho zraků,
Vůz vypřažený v kolně již stál,
a sedlák hrubým hlasem se smál
a volal: „Vstaň, lenochu, spal’s celý den,
neboj se, budím tě k večeři jen.“