Jizlivý umdlévá kněžny hněv,
Když v náručí bolně jí umírá,
Proudící mu zadržuje krev,
A se čela chladný pot utírá;
Kadeří, jenž sprostila se pout,
Oči skrývá u náramného tesku,
Slzy, jichžto prv neznala, proud
Po lících si volnou ryje stezku.