a za námi to město být se zdálo
kamenů bílých spoustou nakupenou,
když z něho třeskná rána zaduněla
jak pozdrav poslední: hrad carský Kreml
byl naším vojskem vmeten do povětří.
A my šli k jihu, císař volil dráhu,
jež vedla krajem dosud nezpleněným –
však tu, u Jaroslavce, stáli Rusi,
místokrál Eugen už se vrhl na ně,
leč císař odtroubit dal, ústup kázal
a poručil se vrátit k oné cestě,
jíž přišli jsme – zlé znamení to bylo,
že nenadále začal šetřit námi!