Jen chvílí tiše hlavu pozvedá
a ježí hřbet, kam srpna dech mu praží.
V tom z dvířek chatky vběhlo na zápraží
v košílce malé dítě souseda!
A mourek, venku sotva stát je zočil
– v ráz na dvůr dolů se své zídky skočil,
a pes jak šipka letí ode vrat –
a každý z nich si chce s ním dříve hrát!