Ten starý pán! To netušil bys ani,
jaký to pocit nový, neznámý,
když starý pán, jenž lidí teď se straní,
svou starou ruku někdy podá mi
a steskne si, jak ve svém vdovství chudém
on osiří v ten svatební můj ples
a řekne mi, až s Klárou svoji budem’,
bych měl ji vždycky rád tak jako dnes...