Jak bíle jemným jsi ty, panský chlebe,
jenž po hostině zbudeš na stole,
kde jenom ze zvyku jí boháč tebe!
Leč v chalupě, kde s hladem zápole
o bídné sousto žebrák prosí nebe,
tam vídávám jen tebe,
ó tmavý chlebe.