Vidí s hrůzou princ, jak k zemi klesá
zrovna pod koně a pod kolesa. –
Koně pádí, jak by pustil běsa,
princka s pláčem na mrtvolu klesá,
z blízké studny džbánek s vodou chopí
a krvavé rány, bledá, kropí.
Rány se hned celí, princ už dýchá,
vstává – za koni však nepospíchá,
na princeznu patří jen a vzdychá:
„Zjeve luzný, zlatá pampeliško. –