Kdys na Zvíkově zřeli v letní den
se poprvé dva drobní studentíci.
Ač z různých škol, pln snů byl ten i ten,
a tak si čtli cos příbuzného v líci.
Hned spolu starý prolézali hrad,
do modrých lesů ztápěli se vnad,
milému řek dvou naslouchali šumu
a žasnuli, když mistr v skvělém umu
na zašlé fresky živé barvy klad’
v arkádách krásných. O rok starší hoch