a přestávala býti dítětem,
a byla překvapena velice,
když jednou hlučný hod byl v paláci
a když jí řekli: „Pio, ozdob se
a mezi hosti pojď.“ A vstoupila
v tu hlučnou síň tak sladce zmatena,
jak kdyby vyšla z celly klášterní,
a bylo jí jak ptáku drobnému,
jenž po prvé si z hnízda vyletěl.
Ten večer všechno se jí kořilo,
a hrdá byla na ni její máť:
s tak krásným klidem tiše mluvila,
tak pln důstojnosti panenské
zjev její luzný... Její hlubý klid
však přece vzrušen byl, když slyšela,
jak velké činy Nello z Pietry
byl pro Siénu konal, hrdinské,
jak Florenčanů zmařil nájezdy
a zároveň na jejich spojence
jak útočil, jak všude zvítězil!
Tu hořely jí tváře nadšením,
a reka uviděti dychtila,
jenž slávu Siény tak rozmnožil!