Mluvily nad přísahy všeho světa!
Jasněji, nežli kypící proud slov,
Jež po vyřčení zapomíná sketa –
Neb s ohlasem i najdou v srdci rov,
Co kapka, kterou orkán v moře metá –
Ne přísahy tak, pravou láskou spiatých:
To slovo, jímž tak mrzce hřeší svět,
Je hanbou lásky, svadlýť pouze květ,
Nehoden jmena oněch citů svatých.