Kocsira ülnek. A szép csendes alkony
A bor hatását gyorsan érlelé;
Dalokkal a kiduzzadt nedves ajkon
Vígan haladnak a tanyák felé,
S mikor betérve, át a nyárfa-parkon,
A bricska fölrepül a ház elé,
Hol őket a folysón Etelke várja:
Már lábok a hágcsót alig találja.