Však náhle jal ho divný cit:
Jak cizí stál ve světa středu;
ač dosud žití nebyl syt,
vše vůkol znudilo se hledu:
zem’ rozměřená v rolí pruhy,
řad křivých vrb u luční struhy,
šik sosen rovný v dél i šíř
i na silnici prašné, žárné
zánovní domky, stejnotvárné
od zápraží až po vikýř,
šat lidu bez rázu a vkusu,
zpěv z bařin vídeňského hnusu,
psů stálý koncert, motyk, cepů,
sem tamo výlet honorace
neb veteránská demonstrace
i život v městě, shon ten stálý,
puch, lomoz, fráze, rmut a lesk,
divadla, koncerty a bály –
Vše znudil si a jal ho stesk.