I přišla růže, lepá, čarokrásná...
„Ó pohleď,“ řekla, „jak jsem ušlechtilá,
svým čarosvitem postava má jasná,
jak slunce v letě sady ozářila.
Mé listy sčítej, viz jak na výsluní
se líce moje půvabu rdí nachem,
na trůnu krásy pouhým hlavy vzmachem
královna květin lidi blažím vůní!
Nuž, kde bys našel krásy spanilejší, –
nejsem-li ze všech družek nejkrásnější?“