Ó ženo, ó děti, jaký to osud
při takovém otci, při takovém muži!
Ó zlato, ó boháči, ó vězení děsné,
kde s dechem se každá myšlénka úží.
Ó dole je prázdno, samota, smrt,
však nahoře hostiny, sady zřím kvést –
ó Bože, mé rodině chleba jen,
však boháčům zlata potřebí jest.