že takhle skončí vše, se ve snu nenadál.
Sám nyní přemýšlel, jak bude s farou dál,
až ona odjede, ten živý fary skřítek,
v svém srdci pocítil už ostré hrany výtek –
leč ona první přec roztrhla smlouvu v kusy,
a má-li dobře být – to ona přijít musí!
Tak oba čekali a marně. Druhý den
již Jirka odnášel balíky na vůz ven,
i kufr důkladný, pak velký ranec peřin,
a panna Terinka již sama za pár vteřin
tu byla – stírajíc si slzy horké z očí,
se ještě loučila. A do koní prásk’ kočí,
a ti se rozběhli... Pan farář oknem zřel,