Znova zkoumá šedá skála,
jak by robě zkolébala.
„Nuže, matko Černohorko,
znám již lože tvému synu!
Chceš-li, by se ze sna vzbudil
na junáka, na hrdinu,
sešlu tobě orla s hůry,
ať jej na svém křídle houpá,
v mrak s ním krouží, k slunci stoupá
jako střela na obzoře!
Ať jej učí orlem býti,
rekem reků Černé Hoře!“