Můj zrak, sny opleten, se v černou vodu vrývá –
ta nezměřená tůň, ta něco dole skrývá!
Snad česká pohádka tam, z krajův vyhoštěná.
Snad dávných bohů kruh ta kryje sklená stěna.
Snad dlí tam českých našich hrdin slavný tem –
vy bohorovní, úžasní vy hrdinové,
již na vás zapomněla sirá česká zem
a zapomnělo všechno pokolení nové!