Ta slova Pia čtla, pak hodila
je v uhlí řežavé, jež ve krbu
od noci ještě zbylo předešlé.
Co měla činit? Jak jej varovat?
Mráz v tuhý led jí měnil v žilách krev.
List rychle z modliteb svých vytrhla
a jehlicí pak vryla v pergamen
ta slova spěšně: „Sandro, zaklínám
tě živým Bohem, prchni, odsud spěj!
Pro všechnu lásku, z kterou duše své
jsem vypuditi nikdy nemohla,
ač hříšná jest, pro všechnu lásku tu
tě prosím na kolenou: Ponech mě,
ó, Sandro, osudu, jejž určil Bůh!“