V pondělí to bylo letnic
slunných, teple zářivých,
z louček vály dechy květnic,
rže vytryskly po pás z lích,
kvetly pylem ojíněny,
král v průvodu na koních
na bělouši, ověnčený
polním kvítím, pentlemi,
v rukávcích a ve fěrtochu
jako děvče v kruhu hochů
travnými jel mezemi.
Růži v ústech rozhořenou,
znak tajemné úrody,
mlčky nesl na zapřenou
od vsi ke vsi přes brody.
Sám plodnosti zosobnění
v barev třpytu, zvonků znění
zemi kynul: Štědra buď!
V žhavém slunce políbení
planým klasem nezarmuť!
Jak když hony máku vstanou
a se šinou do dáli,
pestřilo se celou Hanou,
hlasatelé v uvítanou
hýlom, hýlom zpívali.
Jeli s králem dobrotivým,
pod růží svou mlčelivým,
o čem myslí, věděli,
drobné mince pobočníci
mezi davy jásající
štědře vůkol házeli.