Čím jsi rost’ a več jsi doufal, bolí, pálí,
pykáš teď, že otevřel jsi žití bránu.
A přec k tomu boji vezpod naděj dali.
Proto lehce sneseš cestou každou ránu,
proto úskalím tím propluješ k ní snadně.
Trochu tepla... zklamání víc... a jsi na dně.