Rázem jinam obrácena pozornosť,
neboť započínal panstva sněm.
Mnoho řečí... Mnohá prudká, přímá
z mračen nevole a hněvu hřímá,
cizozemce drtí blesky její
v jiné tajný záměr jakýs dřímá,
který štítí se a bojí světla,
jiné jako přívaly se lejí,
jiná v drobné kudrlinky zkvetla,
obsah vysech’, jako potok v parně.
Když pan Hynek z Lichtemburka švarně
povstal, uklonil se pánům skrovně,
ticho jako v hrobě po sněmovně.
Byl pan Hynek z Lichtemburka svěží, mlád
a řeč jeho bouřila jak vodopád.
Napjetí, co poví. Dnes on tiše:
„Otázka tu byla, panstvo, různých vlád –
kdo má nyní, kdo nám dosud v čele stál?