Ve stínu lesa, v místě tom, kde pad,
obejmul důstojníka věčný chlad.
Kde navždy sirá země jej pokryla,
mu narovnána skrovná mohyla.
Nad ní se bílá bříza sklání
a jedlí větve mírošumné
si vypravují za svitání
pověsti truchlobolné, dumné
život zmařeného o sklamání.