Nejvyššími kopci hlasů bloudění.
S životem smrt objata v tom tichu křísí
zdola zkosených luk díkučinění.
Nad strž prapor černých jedlí šumně visí.
Slunečný to den a den je míru pln.
Zdola, z hloubky po žebříku vzdušných vln
hlasy ozvěn k sluchu sotva přistupují.
V trávách motýli jen, ptáci poletují.