V obzoru půlnočním hor valných obrysy modré,
pásmem rozvinuté tam v šíré dáli malebným,
oknem zrovna mojím k sobě blíže mi kývaly dlouho
zříceninou četnou, jež báje mi šeptala předků,
vábily mocně slibem krás rodné přírody hojných.
Přítel nad to Hynek tam na dvoře v úvalu horském
písařoval, v dopisech vzletných kraj tento vynášel,
zval mě do hor, na potulky v lesích a k rozmluvě družné.