Zapomínáš, jak tě měli často v hrsti,
Kterak uskřípli tvé víckrát prsty,
Když jsi je chtěl z pravé cesty
Přímo v nepravosti svesti;
Vyučuješ, jak jest šťasten rozkošník,
A jak hltoun, krutec, sobík, ouskočník –
Nevím, kdyby těmi naplněn byl svět,
Jaká povstala by v lidstvu změt.