Den na to klečel Karel před knězem
a zpovídal se ze svých hříchů všech,
ten velký ale opět zamlčel,
neb krušila jej upomínka tak,
že vázlo slovo, že se topilo
ve tůni slz, jak oheň palčivých.
Tu učinil Bůh zázrak nový zas,
hle, před knězem stál anděl Gabriel,
měl velké psaní v ruce, v kterém hřích
byl Karlův napsán jako plameny.
A císař upřel zraky na písmo
a jako ze   mluvě, pověděl
vše, co tam psáno bylo, kajícně.
Tak rozhřešení dosáh, konečně.
Hřích jeho těžký ale tento byl: