„Požívejte, čeho poskytuje
Láska chudá pánu s upřímností.
Ovšem panstvo v slávě rozvinuje
Lahůdky a krmy světa všeho
K poctě hodovníka šlechetného;
Však se s hostem nechuť zasazuje.
Neb jen, jako mluví Staročeší,
Hlad a vlídnost jídla oslazuje.
Milostivý pane! toť mne těší,
Že se sláva k červu ponižuje,
S pánem uhlíř hovořiti může;
Aby s chrpou spojila se růže,
Trpkou náhodou se přivozuje.
Syce oslavency hrdě
Na nás korábníky hledí,
S námi s opovržením a tvrdě
Nakládají; neboť vědí,
Že jim nemůžeme dáti
Ani stříbra ani zlata,
Ani s nimi hráti Na knížata.
Mocná potřeba jen hrdost drtí,
Zastiňuje blesk a nechuť smrtí.
Odpusťte mi, milostivý pane!
Já rád žvatlám kudrlinky,
Arcy sprosté; někdy předc se stane,
Včelička že na bylinky
Dosti špatné ráda sedá,
V bodlačině medu hledá.