Tu osaměly, a tu zastaveny,
tu s novým světem v těsném smutném styku,
ze staré souvislosti vytrženy,
jak orgán zděděný, kdys v těle předků cenný,
než nepotřebný dnes už v těle vrstevníků
v tom novém prostředí už jenom živoříte
než, trosky zapadlé, k duši nehovoříte,
jak já o minulosti svojí jenom teskně sníte.