Avšak jednou z večera,
za šera,
šel jsem ku své dívence,
milence.
Potichu jsem v šeru do zahrádky vstoupil,
jiný však mi zatím její srdce loupil.
Tiskl ji a líbal líce,
hleděl v očka, hladil její vlásky,
povídali věcí na tisíce,
opojeni vábným štěstím lásky.
Odešel jsem, v srdci maje žal,
jiný že mi srdce její vzal.