Jak hrdě a jak něžně zároveň
se Giljom usmál, matce slibuje,
že přilít’ by na koni jako pták!
A pak se všichni dali na cestu
a matka ubohá za starý dub
se skryla rychle, neboť cítila,
že mdloba na ni jde a nechtěla,
by někdo zahléd’ ji v té slabosti,
ni její muž ni který ze synů,
v tu kdyby stranu ohlíželi se,
by ještě jednou na ni pohlédli.