Můj duch šel kolem a prostoupil zdivem,
zřel všecek vír ten, viděl, vážil, soudil,
ve zmatku hesel šalebném a lživém
zřel syna člověka, jak v tmách těch bloudil,
jen plaše ohled po blesku se křivém...
Děs chřtán mi sevřel a pot vlasy proudil,
já prchal dál, v svůj šat se těsněj halil,
jak v číši by kdos blín mi s krví nalil.