Boleslav se plaze skalinami
Skrýval v pouště; marné ukrývání,
Svědomí ho provázelo, šípy
Ouzkosti a zoufalosti v srdce
Zarážejíc. Zmatenostmi ducha
Hnán jsa, zapomenul na svět, na trůn,
Zaběhl oklikami k hradu, hradu
Jako pekla lekl se, k chrámu chvátal,
Mečem tady mstitel hrozyl, honil
Nezbedníka do hor, v horách stromy
S uleknutím spatříc plazytele
Odvracely hlavy, pošeptaly
Vichru, by své rozvztekliny srazyv
Se skal vyštval hrůzou pekelníka.