Rozešly se, a již náves celá
jako jízdným vojskem zahlučela,
vrží kolečka, a jak děl rány
pohůnkové povzbuzeni pány,
biči práskají a pokřikují.
A tu pastucha, jenž v stádo hlásal,
v troubu troubil – prohlíželi mu ji,
a jak troubil, každý s křikem jásal
při tom zvuku pronikavém, prostém.
Koně dupou, pokyvují hlavou
v každém kroku, při tom v stranu pravou,
v levou hned se ohánějí chvostem,
a kdo oprať drží – mlčet škoda –
„Hejsa!“ křičí, na zadního volá,
a ten slovo k zadnějšímu dodá,
ihned všechna popojela kola.