Pak rozerve tvé lůno lovec dravý,
na břehu v písku ležíš oloupena
a zas kol ticho – jenom větřík hravý
tajemným šumem z nitra tvého stená
a jepice jen jak stín mihotavý
znavena skládá tu svá křídla sklená
a sní tu luzně o slunci a trávě,
na hrudi tvé, jež dokonává právě...