„Že chud jsem, děl? ó ne! to byla lež!
Já císaře jsem, tebe bohatší!
Poctivost má je velký poklad též,
že světa poklady jí nestačí.
Běž, Rožmberku, k svému pánu, běž!
Ó ubohý ty, chudý císaři!
Co můžeš podat mně – mně boháči!?
Mně mrtvé oko láska zatlačí
a vděčnost hrob můj na vždy ozáří!“