Na malém hnízdě doktůrkem je kdesi
pořádný občan, obtloustlý a malý,
však jednou týdně k stolku zasedne si,
jed z pera stříkne, z duše kal se valí:
vše strhá – v básních čisté duše plesy,
děj novell, dramat stavbu – bije, pálí.
Ó, chudáčku – mně cit se na rty věsí –
to krutě vám kdys básně odmítali!