Ó kouzlo lásky, která v duši klíčí
vždy prosta nízkosti a vášní sporů,
jíž kdysi Dante za svou Beatričí
byl unesen až k výši rajských sborů,
jež křídel sněžných blátem nepotřísní,
jež bílou dlaní k básníkově písni
tká verš a rýmy do snivého čela, – –
ty srdcem Slavaty jsi vládlo zcela!