A spirála se šíři, šíří
prostorem nekonečným,
a lidstvo ubohé
tak pádí za svým štěstím,
Vzkřík časem jásavý
zní ze sta hrdel,
napnuté nervy
zachví se slastí –
ubohé lidstvo!
Nějaký přelud
fata morgana
kmitla mu někde
v bezmezné poušti!