Na ten stesk odpověděv
pravil velkoduchý Lev:
„Nevidím tě,
neslyším tě,
mravenečku můj;
slabý hlas je tvůj:
tvá však teta Múcha,
sednuvši do mého ucha,
zjevila mi bědování
a tvé přání.
Než vy srstnatá,
velká zvířata,
suďte mezi mnou
a mravenců rodinou,
pravda-li, co se povídá?
Zdažli za to mohu,
že já nebožátek
malých těch zvířátek
usmrcuji, jich ve skoku,
ani v kroku
nevida?
Poraďte mi, jak pomohu?
Učiňtež, bych kráčeje
viděl malých vás,
a mé šlápěje
neublíží nejmenšímu z vás!“