Podepřen na svém věrném, pádném meči,
v půlkruhu shromážděných Žižka stojí.
V poklidu železném a klidnou řečí,
v níž vroucnost s jistotou se divně pojí,
jež o převaze veleducha svědčí,
svůj plán vykládá jim o blízkém boji:
že zima tuhá nepřítele znaví
již dříve, než nastane zápas dravý,
již domnívá se přečkat ve pokoji.