V Něm zasvitla touha a sladce svlažila oči,
kdy ruku položil chvějící na její bílé hrdlo
a s tváře zbledlé kdy stíral proudící palčivé slzy –
prudce Mu zasvitla touha, touha po veliké lásce,
ve stínu náruče Své ukrýt její zvlněná ňadra,
ke rtům Svým umdleným přitisknout hořící její ústa
a ruce ovinout kolem měkkého jejího těla,
jež lásce jeho se vzdávalo oddaně trpělivě,
odvážně splynout s ní v dlouhé mlčící objetí
a žhavým proudem jásající krve plameny blaha
rozžehnout nejvyššího.