Jen rozhled odvěký se s vršin hraničných
zas v okruh nedozírný zrakům skytá:
v dál země – máti kraje – z věků sytá
vnitř bohatstvím i pílí synů svých.
Věst slávy z jejích dějin zní i hrany...
V ní zářil velký Karel, Jiří, lidu král,
a lidstvu dala Amosy a Jany;
z ní prve Slovanstva svit' slunný ideál.
Dřív králová – teď v podruží,
lup mrzkých útiskův a křivd a pomluv, lží!