„Jak vy, tak já vydám se na cesty,
bych těžkým mlatem stvůry hubila.
Co velký vítěz zase vrátím se...“
Kůň tvůj tě odnes’ z hradu zlatého,
však marně čekali jsme návrat tvůj!
Co jaro bohatýři octli se
pod lipami před stolcem Libuše,
ty ale v kruhu scházela jsi vždy,
a mnohá slza pro tě skanula,
neb myslili, že smrt tě schvátila...
Ty ale přišlas posléz přece k nám,
a vítám tebe, Vlasto, s radostí!“
Tak končí kmet, a Vlasta odpoví: