Již tedy zase, kouzelnice,
tvé kresby vidím na oknech.
I vyhlídku mou do ulice
již zastřel mi tvůj ostrý dech.
Má jizba temna jest, a není,
čím smutnou chvíli zahnati.
Co zbývá? Chci zas jednou snění
a vzpomínkám se oddati.