„Nechcete nevěstu na hnůj přec složit,
vy kde kal kydáte, nebudu množit.
Pod nebem rmutu. Že v tvář si ho plijete,
krví zem bahníte, do mrvy sijete, –
aspoň že přede mnou slzou se myjete!
Bůh mi děl: Čista buď! Já viny nepášu,
vás-li si oblékám do čistých rubášů.
Beru jen myté! Pomni mi, pomni na to –
v čistých slzách umírat je svato!“