Kolem božích muk se průvod beře
a tam v tichu Krista u mateře
stane málo s modlitbičkou krátkou.
A pak dále na tu cestu sladkou
shledání a vroucích objetí! –
Obzor malý, jako v horách bývá.
Co se za pahorku štítem skrývá,
kdož by mohl dole zvěděti? –
A přec na tu proužku tamto bílou
silnice, jež táhne přes hřeben,
všecky oči upřeny jsou jen
jak na rodné vísky vížku milou.
Odtud vaše spása přijíť musí,
na níž palác nadějí vám stojí,
nebo žalosť, trhající v kusy
vaše srdce v trapném nepokoji...