Mamelucy svár jak ještěra živíc
Pouštěmi sráželi moc své bývalé sýly,
Aby se z nebezpečenství pospolu vyrvouc
Uhnuli bíd, jenž střelami ukrutenství
Hrozý slabému lidu. Co schytralec hybný
Mehmed běhaje v zbor, y lidu y vůdcům
Kovaje ouklady, pěn své moudrosti přímé
Bleskoty rozkládá, a y rukama lomě:
Chudiny! dí, kam zlato a zásoby každé
Rozkoše děly se vám? Vše Křesťané slídní
Zlovili již. Co sy v těsnotě počnete nazý?
Jakých v porobě nectné a bolesti morné
Dojdete plesů? Křesťané vrcholi bídy
Na muže svalí. Kyžbych v nebezpečenství
Za milé vycedil krev, kyž sehnala muky
V outoku smrt jak mstícý dračice za vás
Na hlavu mou! Než co v ouzkosti zpozdilec snovam.
Bídný na zemi chlap z pout nemohu, nesmím
Vyrvati vás, bych y rozumem nebesa stíhal,
Bych se y v svobody chrám jak bleskové střely
S hrdiny vedrati mohl; nás chudoby břímě
Snižuje v pluh, nám zákony ukrutenství
Těla y rozumy pnou. Kdo zastane v ouzku,
Vytrhne z poroby bíd květ národu tvého?