Posel řekl, a matky plakaly, a
Muži radili se, z svéli mají
Vytáhnouti vlasti, po cyzyně
Jako bludné toulati se duše?
Vytáhněme z vlasti ukrutné, kde
Pokoje, kde bezpečnosti není!
Jednosvorným muži promluvili
Hlasem. Pročbychom se plazyli v té
Zemi, kde smrt, zrada, otroctví mdlé
Svírá děti, kde muž dychati, a
Svého Boha vzývati, a dětí
Pokladů svých nejmilejších nesmí
Přivinouti k srdcy. S Bohem! vzhůru,
Bůh nás vede, Bůh nám pokojnější
Zaopatří byty. Muži vyřkli.
Starcy padli na zem blahorodnou,
Zaplakali, s hlasy srdečnými
Volajíce: Milá vlasti! zlaté
Hory! kde jsme nejprv spatřovali
Boží světlo, nejmilejších v světě
Požívali radostí, ó pole
Ourodná a zdraví hájové! kde
Naši ploditelé složili své
Kosti, kde se zdraví, radost, čest a
Láska na nás usmívaly, vásli
Opustiti, do cyzyny zrádné
Jako divochové zaběhnouti
Máme? Nikdý! Palte, roztrhejte
Katanové naše těla, nikdý
Nevyjdeme z ráje kvetoucýho,
Kde jsme zrodili se, tam y zemřem.