Po široké po pláni
jezdec s větrem uhání.
Jede a bez únavy,
dlouhý plášť má rudavý.
A v tom plášti divná smeť,
točí se tam celý svět.
A jak koník skok a skok,
kosa klátí se mu v bok.
A jak koník depne v step,
holá skočí na něm leb.
Jak chce vítr předehnat,
chrastí na něm kost a hnát.
Teď se po kameně smek’,
vrány na něm chvěl se skřek.
Jak zaletěl do oblak,
zablýskal se černý zrak.
Zamách’ kosou na pravo,
na tisíc těl padalo.
Zamách’ kosou na levo,
tisíc těl tu leželo.
Zamách’ kosou vpřed a vpřed,
Aninčin se kalí hled.