Dál Roland burácí. Však náhle stanul,
ucítiv mocný na rameni tlak
železných prstů. Poobrátil zrak:
hled Gastonův i palaš před ním planul.
Bylť krásným Gaston v této chvíli hněvu:
na čele žíla zmijí napjata
a všechna mužná síla, podstata
se shromažďuje v jarém jeho zjevu.
A s hlavy jakby střásal v pohrdání
předčasnou jeseň probělavých skrání.