Hle, líbá světlo jitřní
již ony vrtule, motor, i nosné plochy a křídla!
Je cosi magického v důmyslu tvém
a cosi šíleně krásného v tvé odvaze! –
A já mám jenom květy,
bych přinesla ti je, jak je zrodily lesy, luhy
a moje něha!
Mám jenom oči nasycené láskou a vlahé polibky tvými
a teplo mladého těla –
je krásné, rci, líbati vysoko v oblacích, milý, –
kdy každé chvíle může se sřítiti dolů
dvé krvavých mrtvol!