Mě valem plápol duše, jak nezbytné hoře
pohání z lože, bych se trýzně lásky pozbavil:
než pozdravení světa údolu dá zoře,
pospěchám, bych tě dříve, Slavíno má, pozdravil!
Co se chvíš, ty holubice čistá?
Slunka jasnější je duše tvá!