– Všechno je plné žízně. A suché rty stále nás hledají ve tmách
a krev naši dychtivě střebou. Ale umdlením našim
smějí se jara květy tím ohnivějšími. Hořká je práce v tajemství země
jak práce otroků v dolech. A světlo plamenů našich
v třaskavém výdechu hlubin dráždí v temnotách předoucí síly.
Snopy žní našich bouřemi zvlhly, srostly a obtížily se;
kterak je zdvihnem a podáme bratřím, když naše ruce
strhané únavou staleté orby se chvějí?