– „Jen nechápu, co si ten Daněk myslí...
Nač uvažovat? – Co tu záhadného,
tři životy, zda víc to nebo méně
můž’ rozhodovat? – O život boj vedu
s tou bídnou luzou – chtějí můj, proč jejich
bych neměl chtít?“ – A opět k škapulíři
sáh’ jakby na omluvu. – „Já se bráním,
jen bráním se a to je zákon božský,
jak člověk bráním se, leč král se pomstí.
Tři lotři – první veršem nespoutaným
se dotknul majestátu – musí viset!
A druhý v tajných alchymie spádech
pod záminkou, že najíti chce kámen
vší moudrosti, letkvary divné vaří,
na život můj to pastě, ten se Bohu
a církvi rouhá – proto musí viset;
a třetí lotr, noc když klesne k zemi
a pásku tmy přes lidí oči stáhne,
v čtyř zdí svých skrytu tajně píše, píše,
ba rád bych věděl, co ten zrádce píše,
jen zlo se tají – proto musí viset!
Jdi, Gastone, je podepsáno, odnes
to ještě dnes ku mistru Tristanovi
a nezapomeň – zítra budou viset!“