A osiřelá Tetka truchlila
v své samotě, a bledla víc a víc,
a oko její modré lesklo se
jak před shasnutím plamen kahance.
Tu jednou stalo se, že na večer,
když otvírala okno vysoké,
by družnou sojku k sestře vyslala,
na nebi Tetka zhlédla hvězdu svou!
Vzduch oteplil se náhle zázrakem,
a vlahé větry lesem zatřásly,
a zvuky jako záchvěj stříbrných
a zlatých strun se nocí linuly,
a světlo kouzelné se šířilo
z té hvězdy zelenavě hořící,
a v jejím blesku jinoch zjevil se,
tak krásný, jak jej ve snu vídala.