Jsem zemdlen již tou krásou jednotvárnou,
jež mnohou úpomínku ve mně žárnou
na zašlé mládí, na ztracená léta,
na štěstí, které jednou v žití zkvétá,
vzbudila... Hledím tupým zrakem k zemi...
Mně kol to pusto, kraj ten mrtvý, němý
rozchvívá v nitru, svírá mne a leká...