I tam, kde zima své sídlo má,
V palácích ledových přebývá,
Jež obklopuje čirá noc,
A ztroskotat nemůže vichru moc,
Ó nejsi také tam?
Ty kryješ zvíře teplým rouchem,
By nepřišlo tam ku zkáze,
A člověku, který s ním bydlí,
Poskytlo oděv ve mraze;
Ty velíš hvězdám, aby jasněj
Tam třpytěly se v tmavosti,
A ozdobuješ šerý obzor
Severní záře stkvělostí,
Až, jásotem jsouc vítáno,
Konečně slunce vstupuje,
A nezapadajíc měsíce,
Zmrtvělý život vzbuzuje,
Že v skalách bezpečných i dítky
Se jara rodí, něžné kvítky.