Ó Majo, slétáš ve paprscích k zemi,
ji denně koupáš světla ručejemi,
jí život vlíváš každým novým dechem,
až míza v poupata se žene spěchem,
až zaleskne se v slunci kůra hladká
na bříze, odkud šťáva kypí sladká,
kam zástup mravenců se sběhne bdělý,
kde motýl mihne se, kde bzučí včely.