Jak, milostpaní, ještě čaje?
ó ruku líbám, krásná paní.
Však choť váš tajně pozívaje
už zastínil si ruku dlaní, –
nuž dobrou noc. Šla... Byla bledá,
leč krásná, šťastná, zářící,
když rámě dal jí, šťasten veda
ji dveřmi v tichou ložnici,
dřív zlíbav jí nach dětských líček.
Já slyšel ještě, divně jatý,
jak chodbou dozněl pantoflíček
a došustily její šaty.