Čím v životě jsem vinen, hyna ve tmách?
Han doma syt, mra po cizině hladem!
I Angelo snad promine mi nyní.
Krás tvůrce poctivý jest za kacíře,
kdež podlá lakota smí krásu loupit
a kupnou modlu vidět v nebe zjevu,
co k němu duch se v tvůrčí chvíli modlí?
Tvar krásy dočasný své ruky zničiv,
však věřím v její podstatu vždy věčnou.
Jest podlý svět, kde já jsem pouze vinen.
Svět zjevenou-li krásu chápe nadšen
a její projev zničený zlem hájí,
proč tvůrce díla o své žebrá v studu?
Proč umělec svou vlastní ničí pýchu
a dílo života, by za ním plakal?
Jest slza, třeba nerosila zraků,
zdroj tajemný, jenž duše čistí v poklid.