Minul již jí šťastně pátý den;
Zdál se ten čas jí co blahá chvíle.
Panoš přicházel již více k síle;
Vyšel s chotí před hrad někdy ven,
Usedli si na překolmé skalí.
Děva dí: „Hle, jak se mraky valí,
Poslyš, jak tam bura v proudech ječí,
Kterak ptactvo cítíc změnu škřečí.“