Tak všichni sborem žehrali,
že stejné jho je kruší
a všichni slovo si dali,
že okovy zabuší
na brány panské, třeba zbraň
pochopů jim vstříc míří,
a zpět svou budou žádat daň,
ze které panstvo hýří –
v den jeden, v krásný První Máj
chřest okovů nechť letí v kraj
do ticha dílen, přes les, pláň
a duní krok soudruhů.