Na Hesychia opat kynul dlaní
řka: „Přiveď osla sem, chci trochu jeti,
jsem slabý příliš.“ Stalo se. V tom děti
se vyrojily jak motýli z davu
a mnicha obklopily, kladly hlavu
na jeho nohy, aby nemoh’ dále.
On nad nimi stál roven mračné skále,
pak střás’ je, jako prach střásáme s šatu.
Sed’ na osla a ujeti chtěl v chvatu,
leč jako zdi po stranách davy stály
a nepustily jej a stále lkaly.
I pravil k nim: „Za svědka beru boha,
že neustoupí-li zpět vaše noha,
já nucen zůstanu, však ústa moje,
ta nedotknou se chladivého zdroje,
ni sousto pokrmu je neovlaží,
na písek lehnu, kde žár nejvíc praží,
až hladem umru. Smrt má na vás padni!“