Již zrádcové se svíjí po zemi,
Opuštěni od svůdce svého,
Jenž zchytrale se promkna houštěmi
Vyváznul z boje osudného.
I hned tu vazby páně rozlučí,
A vládce zdráv před nimi stojí.
Letí mu kněžna Stříška v náručí
A pevně k srdci jej připojí.
Kolem pak kněžny zlekané
Pokleknou věrní Pražané,
A jednohlasné
Manů plesání
Jeví se v hlučném díků vzdání,
Divem, že v době spasné
Prorádcí lestné zmařeno vyzvání.