Žalný z prsou vyjde hlas –
Volá děvu a sní zas.
Sotva zmizl, zas se jeví
Obraz májokrásné děvy:
Růže tváře její
Líbezně se rdějí,
Medný ret se chvěje,
Píseň lásky pěje,
Co jí srdce souží,
Po čem mocně touží
Citové horoucí; – –
Teď však se zardělá
Tváře její bělá,
Jako zoře mroucí
Oko děvy zírá;
Jižjiž poumírá,
Ještě jemu kyne
A sen opět zplyne.