To věru náhoda je, stezkou sráznou,
již sotva kryje planých fíků clona,
i ptáka, když jde pít, kde kroky váznou,
že v pravé poledne on cestu koná.
Co láká pěvce ve krajinu prázdnou
o polednách, kdy žárem všecko stoná?
Myšlenek motýl snad chce vzletět z kukle?
Či písně nové poupě sotva puklé
chce rozvinout se plně? – myslí ona.