Je to dávno... Pan učitel ve snu
tiše leží v nízké mohyle,
šťasten v Čechách novou viděl Vesnu.
Památky dvě po něm rozmilé
zbyly mezi skrývanými skvosty:
Z ruky drahé Karla Havlíčka
školních počtů sešit šedý, prostý;
potom knížka veršů maličká,
veršů Jeho! – vetchou psaná dlaní;
na konci v ní řádka stojí slov:
„Student Toník záhy klesl v rov
u Sádové na krvavé pláni...”