Dosti dlouho srdce podlé
ty jsi světem, lidmi vládlo,
lásce, jediné své modle,
šíleně vše v podnož kladlo,
co duch chodil po žebrotě
halen v dumy a snů chmuru,
skřivanem tys v sladké notě
pod krunýři, pod sametem
zdobilo se sterým květem
v lichocení trubadourů,
jak bys všehomíra střed,
křídlo ducha, jas a vzlet.