Byl tenkrát podzim nádherný a chladný,
A hlas, jenž volal by, v něm nezněl žádný.
Přezrálý podzim čišel z úběle
těch jejích očí, chladných z ocele
a ruka křehká, mléčného jak ze skla
se v klaviatuře bílým květem leskla.