Tak pravil jí a odvrátil se pak
a vyšel z vonné, šeré zahrady,
a ona stála dlouho beze slov
a pouze „stůj, stůj!“ myslit dovedla,
však její rty se chvěly příliš, než
by vskutku slovo mohly vyřknouti,
a poloslova dusil němý pláč.