Oddechl jsem sobě z duše hloubi,
čekal chvíli a šel vzbudit druha;
neřekl jsem, bych ho nepolekal,
o tom ničeho, co zrak můj viděl,
ale v mysli své jsem uvažoval
na rozhraní stoje dvojí smrti,
co mám dělat. Odvaliti balvan?
Nemohl drak pohnout těžkou skalou,
jak by mohly slabé ruce moje?
Ale zkusit přec tu můžem práci,
ale což když za balvanem čeká,
těžko říci, která smrt je lepší?
Dva jsme, jeden aspoň může ujít,
neb drak jednoho jen chytit může.
Nuže k práci jménem Hospodina!