A začalo to všecko všedně, prostě.
Vévoda Choiseul jej vybíd kdysi,
Aristofanův laur si získat směle
a s bičem satiry a kordem vtipu
jít na tu zvláštní společnost, jíž v čele
je Rousseau, hnusný komediant citu,
d’Alembert zpustlík, Diderot, ten cynik,
a mrskat je, bít plytké pravdy jejich,
ideje špatné, státu nebezpečné,
učení bludná, která v mladých hlavách
zvlášť povážlivým stávají se kvasem –
vtip jedině a satira jen může
s hlav jejich strhat nepravdivý nimbus
a vystavit je na posměšný pranýř
Paříže celé, dvora, ba i světa.