Pak na tržištích mi pod vrstvou sazovou ukáže,
jak zervaná Bída se k Bídě zas horší uváže,
jak zločinců tváře se přilípnou k skleněným tabulím,
jak na šperky z olova nevěstky civí se smíchem mdlým...
Nad vším, co je ztroskotáno, ční jako Antikrist,
jenž výstrahy z písma bohů již zaniklých přestal číst,
jen naděje uniklé k zemi se snaží přidýchnout
a jižní v ně větry s lijavci nechává plodně dout.