Cos jako tajuplná dřímota
se v Griseldinu duši vkrádalo,
svět skutečnosti mizel, z hloubi mlh
svět druhý, který stálým byl jí snem,
se vynořoval, matky její stín
pod každým stromem stál a kynul jí
a Griselda se chvěla blaženstvím...