Jak hrdličky se tamo k sobě tulí
dvě dívky v hnízdě zamotaných lan,
a hledí kolem v jasně rozplynulý,
houpavý, zelenavý ocean,
jak vln se stádem laškujícím zmítá,
s blankytným nebem splývá jeho kruh,
a zamodralý v dálce vodní luh
jen racka perutí kdes bíle zkvítá.
Zrak po nebi se toulá bezoblačném
a klesá snivě ve průsvitný brod,
kde z hlubiny se lehkým zdvihá mračnem
hemživých rybek nesčíslný rod
a nazpět v tajemná se noří bezdna –
té vodní noci mlhovina hvězdná.
Již nasytil se dívek čilý zor
vln jednostejné hry, obláčků honu,
nádherných slunce východů i sklonů
a toužebně se vzpírá na obzor.