Nehoden teď, třikrát nehoden, bys vešel pod střechu mou,
sláb se modlím v ruinách illusí, nade snu tříští...
Vzývám Tě, zápase hříšný s přítomnosti tmou,
v tušení slunného Příští –
stíny kol, chmury a mlhy se stelou – –
Ó, zda k Tobě doletí křídla mé touhy!
V ni naděj svou skládám celou...