– – Dny byly májové; byl svěží stromu list,
byl svěží větru van. Ač nebylo co jíst,
přec radost nějaká vodila Prahou dav.
Jak šel jsem ulicí, hle, hlava vedle hlav!
A pestré masy ty v jedinou splývaly
a pestré masy ty zpěv jeden zpívaly.
Dny tyto májové já hltal očima.
Dnů tolik měli jsme, co louka kvítí má.
Jak slovo lapal jsem, jak na špičkách jsem stál,
když hosté kráčeli, jak jásal jsem – – – – A dál? – –