V svém úžase však neví při tom ani,
že naproti já okna otevírám,
že dojat mile, v tichém usmívání
ven z rámu květin dívaje se na ni
sám v prsou sotva tlukot srdce svírám!
Že první zjev je, neví, v jitru zlatém,
jenž odráží se hladinou mých snění,
ba netuší, v mé duše tichu svatém
že píseň juž mi vykouzlila chvatem
hned po mrákotě mdlého probuzení!
Ó, poprvé dnes o samotě tiché –
já Amor, dřív svou překvapil jsem Psyché!