Sněžko ty klesni, a Tatry se třeste,
Skály ó sřiťte se na hlavu svou,
Do všehomíra, ó větry! tu věst mi doneste:
V tom roku vzal mi sok Angelu mou;
Já mu mečem kolo lebky zašustím,
Já soka svého beze msty nepustím,
Neb do krutého vrazím jemu srdce tu dýku,
Ježto i sloužila druhdy Rinaldu setníku.