Pensista chorý, jehož každý krůček
byl řízen lékařem. A jak to bývá,
že lékař hrává se svým pacientem
hru humánní, že k jaru odkazuje
a každou změnu vykládá hned k dobru –
tak bylo tady. Ale bylo více:
i pacient hrál se svým Eskulapem
hru ošidnou: on na jaro se těšil
– lékaři k vůli – ač znal stroj svůj přesně
a věděl, fialek že nedočká se,
k útěchám jeho přisvědčivě kýval
a rád byl, kdykoli se lékař-přítel
dal přesvědčit, že věří se mu zplna,
že pacient je čirým optimistou.