A opět okouzlil okrslek drahý ton
a spravedlivý vznět jak božíhodu zvon
a nyní ustala i rosa krápat s nebe
a víly ku stráni toužebné rámě vztáhly,
již se klas nepohnul, sněť obdivovat sebe
pojednou přestala, uroníc v pohnutí
proud květů nádherných v nejčistším vzplanutí
s pylem tak zlatitým, že sprchnul jiskrami.
A vůně přemnohé ze všech stran prudce táhly
a ob čas rybky kmit vidět nad vodami.