A szózat szájról-szájra ment,
De a leány nem volt jelen.
,Isten kezében életünk!
- Szól a legény most hangosan -
Legyen meg ő szent akaratja,
S mi rólunk elvégezve van;
De én a várat elhagyom,
Veszélybe’ van menyasszonyom!’
»Mi kába gondolat...!
Halálba döntenéd magad...?«
,Az Úr nevére esküszöm:
Hogy mátkámmal halok vagy élek!’
»Megállj fiú, az Istenért...!
Gondold meg: egy és ennyi lélek...!
Árúlónkká teend az ut,
És a pogány nyomunkba jut!«,
Menyasszonyom veszélybe’ van...!
Szólott az ifju és szemének
Fénnyel sugárzó tűkörén
Elszánás, és hüség ülének.
»Isten kezében életünk...
Testvér! megállj, veled megyünk,
Bár jussunk a halál révére!«
Szólt a legény két jó testvére.