Co žita metala již, mlžilo se v nich
lehounce, zlatě, zdála se též zlátnout ves,
tu luka byla jeden květ a vodních stružek smích,
hus pasáci zasedli každou nespasenou mez
a křiky po stráních a praskot bičů dozníval,
až večer bylo plno hvězd a zvonek zaklinkal.