Ten teplý večer vždy po vůni, pozdravu, po úsměvu
jak bytost živá když přichází na návštěvu,
své vůně rozleje, nejistoty své rozpačité,
své vyřídí pozdravy a poslané vzkazy skryté.
Ten teplý večer, nad zahradami když vše kvete,
dá tušeným květům vonět, jež v oblohy modro vseté,
to líbezné sečkávání soumraku mlčenlivé,
kde na horách ještě se světlí, tma dole nastává dříve
a usazuje se, proniká vším, že přítomna je
i hovorům naším i nedbalosti, v němž pohodlí zraje.