Král jeho umu, důvtipu se klaní
a přízeň udílí mu štědrou dlaní,
ač s hněvem v duši, oulisností v líci
jej obklopují lestní závistníci
a šeptají, jak Záviš na trůn dychtě
se vznésti, přetvářkou to všechno činí –
a po těch jdou zas utrhači jiní.
Všem odpovídá král jen pousmáním,
že mlčky odcházejí zahanbení.