Den zapadá –
Jdou vody a dmou se a valí
a hltají pahrbky, skalí
a na svahy, roviny, lesy
jak bestie hřívy své věsí.
Důl naplněn – hory se níží
a v smutku, jenž mrakem se plíží,
změt šílených srdcí se topí, topí, topí –
již po živých nikde stopy.
A západ, lampa záplavy,
tak příšerně jest krvavý.