Na první stupeň stoupal příšer dav
a družky Blanciflóry zmíraly,
a v strachu tvář si rouchem halily,
smrt čekajíce. Blanciflóra však,
ač děs ji jímal, dále zpívala,
neb byla slíbila, že třikráte
u hrobu světce hymnu posvátnou
za bratra svého vroucně zazpívá,
a v duchu Boha nyní prosila,
by nezasáhla dřív ji hrozná smrt,
než vyplní svůj slib, a její hlas,
ač třásl se, přec dále čistě zněl...