Tu na rozhraní dvou jsem poutník stanul světů,
zemřelých myšlenek, servaných dávno květů.
Můj sluch byl zbystřený a duše rozsvícena,
v ní každá vzpomínka a každá vzdychla změna
jak echo z končin, jež se za mnou zavíraly.
Krajiny vzdálené tisíckrát vzpomínaly...