Ó, Paní, Vy s tou posvěcenou rukou,
ó, Paní, Vy s tím zlatým srdcem Svým,
jak říci Vám, čím srdce pro Vás tlukou,
když na Vás pomní s lásky vzrušením,
když vzpomenou, jak v chudé české chaty
pad’ hřejné Vaší lásky paprsk zlatý,
by na ztýraném lidu čele vzplál –
ó, jaká k díkům volit slova vřelá
za vše, nás, Paní, čím Jste obmýšlela,
že štědřejším být nemůž’ ani král.