Nad knihou starou, před obrazem děda
mne divná touha časem uchvátí,
zrak do zapadlých krajů cestu hledá,
jež urval čas a nikdy nevrátí;
mně zdává se, když hledím v zašlosť onu,
že člověk lepší byl a krasší svět,
a cos jak milý hlahol rodných zvonů
mne volá zpět.