I jeho touha zazněla písní pastýřských rohů,
až za hvězdou k Betlému, k Jezulátku božímu.
I na prosaické zemi, kde satyrů víc než bohů,
on stvořil několik srdcem svým vyzařujících duší
za jara mládí i v ovoce plném podzimu,
a sblížil je i oddálil v básnickém vzplanutí.