Do dějin vešla slavně: s malou slávou
z nich bude vystrčena. Žila hlavou
a nikdy srdcem. Zhasne naposledy,
že žíti neuměla. Její sledy
jsou v dějinách: pár válek, bitých těžce
a hloupá pýcha, panování měšce,
morálka dutá, páteř rákosová,
koketnost s bohem, frázovitá slova
o cti osobní, o patriotismu,
o lásce k vědě, zvláště k historismu,
jak podplatit by soudy jeho chtěla
pro příští časy. Jinak rozuměla
mu velmi málo. Rozum její chabý
tak miloval jen horizont svůj žabí,
že nezatoužil v dál, ni výš, ni v hloubi,
„nic příliš“ bylo kusem její chlouby
ba, první z pravidel pro život její.
Nad dědictvím se trpce pousmějí,
kdož přijdou po ní. Velkých pasiv řada
je svědkem, že zde užívala ráda,
a požitky své zvala pěkným stilem
jen „rozkoší nad uměleckým dílem“,
což značilo vše možné: od nudity
jak v knize, obrazu až po nabitý
kabaret s ženským nahým personálem.
Svět její krátký; konec přijde cvalem
a pryč až ta bude, račte vděčně tleskat.
Pak kámen na ni. Nápis: requiescat.