Jdem domů, kadet můj se cestou rozhovořil,
ba v zbytku noci té mě neustále mořil
plány a výklady, jak co jí zítra řekne,
jaký to vzácný zjev a jak má ručky pěkné,
ty oči a ten smích! A taky vyznal se mi,
že v celém životě se znal jen s tvory těmi,
jež možno koupit si. Teď tohle slunce náhle
své světlo sršící na srdce jeho spráhlé
zde slavně rozlilo – a tak dál a tak dále.