Jak jinak tobě jest! Nevlídnou mříží
tu střežen zíráš, v oku vybdělém
čtu tobě vše ta nevyrčená muka,
kterými spiat je ducha tvého vzlet,
jímž celý naplniti chtěl jsi svět!
Buď zdráv, ty muži, jenžto za okéncem
sám jediný snad v této země části
beze sna vítáš pohled měsíční!
Aj, tebe neskrášlí sen slavověncem,
ni vykouzlí ti blaho bědné vlasti...
Jen Křivoklátská hlásnice tu ční
před zorem tvým a každé hnutí střeže,
by nevzpiala se tvoje mysl vzdorná,
jak tamto báně hrdé hradní věže,
jak tamto velkolepá „Lidomorna“.