Jiní zpívali hned, jak přestali první:
Truchlete pro milé syny, ó pečlivé matky!
Rozplyňte v potoky slz, ó dívčice tklivé!
Pro své rozkoše kmen. Ach! nebude matka,
Nebude tisknouti k prsům zdárného syna,
Milenka věrná svou se těšiti láskou.
Krása a podpora vlasti co květiny sprahlé
Zklesaly v hrob, a s nimi y rozkoše všecky.
Potom co hrom hlas mladého ozval se lidu:
Odkud ten blesk? zvuk valný vítězujícých
Bratří dere se k nám? Kdo hrdiny z hrobů,
Z pustiny radosti křísý? Slunce co noc se
Tmí, a y veškeren kraj své sličnosti kalí.
V slávěli Spasytel náš sem vstupuje, vítěz?
Křesťane, utěcho má! ó koruno slávy!
V mocy se skvíš jak na nebi slunce, žes jak hrom
Rozdrcujícý v bojích nevěru zmařil.