Za dusného parna, za palčivé žízně,
doufaje, že dojde pohostinské přízně,
a že po své dlouhé, trampot plné cestě
oddechne si trochu v ohraženém městě,
dojel mudřec v noci ku zamčené bráně.
Bušil na ni hlučně, bušil na ni temně,
ale nebyl vpuštěn; lehl na tvář země,
nereptal a řekl: „Děj se vůle Páně!“