Však vím, nechť mluvím dětinnými slovy,
Ty nitro mé, mou celou duši znáš,
vždyť mateřsky se na mne usmíváš,
a v klíně Tvém má hlava sobě hoví;
já, který bázliv u Tvých nohou klek‘,
ne chválu pěju Tvou, jen skrovný děk,
než vzejde doba Tvému prorokovi!