A přec tak klidně spíš, ni slza v letu žhavá
z mých očí kanoucí na čílko, ze spánku
tě náhle nebudí, ba líčka usmívavá
se halí víc a víc v nach zlatých červánků!
Ó, spi jen sladce, spi! Já nechci ono štěstí,
jež obletuje teď tvých rtíků růžný lem,
vyrušit soucitem – chci k nebi prosby vznésti,
by chránilo tě dál svým zlatým ramenem! –