A levá šepotala:
„Já včera ještě stála jsem na slunné stráni
a vánek oblétal mne
a líbal bez ustání...
Já však jsem myslila: Ó kéž jsem oliva
tam v dálné svaté zemi před tisíci lety!
Kéž v mojem stínu Spasitel sám spočívá,
a z mojich plodů šťáva hojivá
kéž řine se mu na vyprahlé rety,
jež v prachu žhavé pouště unyly,
když tvrdým srdcím lásku mluvily!“