Má duše tušíc písně něžné chvění
tam pospíchá vždy v sladkém roztoužení
a v luzných snech se hlava k prsům chýlí. –
Bůh pozdrav Tě a žehnej Tvojí vnadě,
slovinský kraji, bohumilý, blahý,
a lid tvůj plný netušené síly
nechť pne se k výši jarobujné snahy
jak mladý štěp ve slávských kmenů sadě,
v němž míza žití neúdolná tryská,
třeba to sadem burácí a blýská!