Věřící však, děti slunce,
plni svaté naivnosti,
kteří zapřevše svou bolest,
větší rány lidstva hojí,
věřící i v dobách smutku,
zoufalství a nedůvěry,
věřící i v dobách smrti,
věřící i v dobách zmaru,
nechť dál věří silou mocnou,
byť i temný nevděk lidský
sáhal za hroby a věky
nad prací, jež neskončena.