Již veliké Životy v tělech vyvolených tebou,
ty Přírodo,
slavnostní jako chorály varhan v gothických chrámech,
tak hrozně přímé, tak cudné a plodné tisíci vzruchy
tys’ dovedla často vznítit jak oheň,
jím zapálit vše, co určeno shořet,
jím vyzpívat něhu nejprostších samot,
jím vybouřit nádheru veleměst pyšných,
i hrůzu moří i lyriku lesů i architektury horstev,
i žhavost sluncí i kouzlo zasněných měsíců!