A za krátko říš shnilá rozpadla se,
a Volnost! vzkřikla utýraná Praha.
Stál v čele vlády, snil, že k vládě, moci
se pozvedne zas porobený národ
v svém vlastním státě. Ale v temných děrách
již zmítalo se záští, plné jedu,
koupených duší, drzých hebrejčíků
a šiřitelů zkázy. Našlo ruku,
chlapeckou ruku, vtisklo zbraň v ni zhoubnou
a syčelo jen: Nepřítel, hle, lidu!
A ruka stiskla – výstřel třesk’, leč střela
cíl minula. A přece stihla srdce,
jež zaplakalo lítostí a bolem.