Daleko rozlehlým podlesím,
V objemu skal příkrých, hrubých lomů,
Turota se vine z stínu hluboká;
Roklemi kol kolem vlhký dým
Proplétá se; opodál chřest stromů
V hrčení se mísí potoka.
Pokraj lesa bařatý se níží
Důl, schovaný v třtinných houštinách,
V jezeřitých jeho moklinách
Luna se jak v mrtvém oku shlíží.
Ticho je tam v bájeplodných snách,
Někdy jen kvílících větrů pláč
Pustinou se žalně rozlíhá,
Někdy poděšený křemenáč
Lajem osamělým přebíhá,
Někdy lehký paroh jelena
Vystrmívá z lučin zelena,
Někdy pták zašlehá perutí,
Někdy z šera lesních klenutí
Doupňákovo sténání se nese,
Někdy vichrem šerý bor se třese;
Jinak vše v hrobovém zmlknutí.