Přívozník starý, němý, na své lodi
od břehu na břeh duše mrtvých vodí,
od věků k věkům, mlčky, beze slova
na přídě stojí chmurný kmet.
Tam, kde je chvilkou lidský život krátký,
tam, odkud nikdo nevrací se zpátky,
od věků k věkům vždy a stále znova
sám jediný se vrací zpět.