Tam však ve tmě postavy se mihly,
tlumeně se ptá hlas velitelský:
„Nezůstal snad nikdo z našich v domě?
Jste zde všichni?“ – „Ano, plukovníku.“ –
„Mezci z chlévů vyvedeni?“ – „Ano.“ –
„Lacmani a ustaši jsou v kule?“ –
„Napili se jak ta černá země.
Spí teď v kule jehňata jak roční.“ –
„Nuže, sneste seno, dříví, slámu!“ –
„Petko! Petko!“ ozve se hlas dívčí.
„Nechals dveře kuly otevřeny?“ –
„Nechal, nechal, dilber Ljubosavo.“ –
„Raději se přesvědč! Tu máš klíče!“ –
Beze slova klíče přijal ovčák.
Otevřeny našel dveře kuly.
Klíčem na dva západy je zamkl,
železným pak ještě opřel hákem. –