„Sám, pouze s tebou kdybych tady byl,
snad přivykl bych zlému údělu,
však se sestrami musím v domě žít.
Vím, obě o mé zdraví pečují
a těžká chmura v mysl ulehla
jim, když jsem stonal. Hořce plakaly.
...Dnes myslí, že se pozdravuji zas.
Ó, jak jim vyvrátit mám tento blud?
Jak předem připravit je na hoře,
jež čeká na jich srdce předobrá,
jak říci jim jen, že se nedočkám
nového jara již, že vydechnu
v nemnoha dnech naposled... naposled!
Víš, Joabe, jak mám své sestry rád!