Leč jsem rek, z rekovné pošlý krve,
Na to jsem si zpomněl a se sebral.
K dívce přístupu si vydobyti,
Byla vůle má, rekovská vůle.
A již na obra útokem hnal jsem.
Tu – „Nu, co tu?“ tážete se? Vězte:
Tu jsem procit’, to tam bylo všechno,
Celý obr, ach! i krásná dívka.
Než jsem na jednom se ustanovil:
Kdybych dívku takou někdy zočil,
Ne snad ve sně, ale v skutečnosti,
Tož bych jí si nedal zabraňovat,
Byť bych musil boj podniknout o ni,
A byť v boji tom šlo o můj život!