S Kollara prachem rakev již
do vozu byla vložena,
nad zástupy se snesla tíž,
do zvonů zpěvu ozvěna.
V před valný průvod měl se hnout,
tu na orloji v pochod hnán
se apoštolů začal snout
všem známý zjev. Tu s Petrem Jan
se chýlil okna u kraje,
i Kristus v sled všem žehnaje
se při kohoutím zpěvu mih;
Lakomec měšec k Smrti zdvih –
Ne! Kostroun zakýval,
se přes náměstí plné zadíval
a zvoncem trh, jak chtěl by říci:
„Jste mými tady všicci, všicci!“