A obrátil se na to k císaři:
„Luk svůj mi dej, svůj těžký, ujče, luk!
A uvidíš, že jej tak nepustím
jak Ganelon upustil strachem hůl
a rukavici tvou při myšlénce
na nebezpečí s králem Marsilem.“
Luk svůj mu Karel dal a slzy měl
ve zracích jasných, za vous trhal se
a zvolal pohnut; „Nuž, můj sestřenče,
půl mého vojska podrž u sebe.“