Starší šedivý již. V tváři rázné
starostí má vryto množství vrásek.
Modré oko nepokojně bloudí
po Žižkově z vozů spiaté tvrzi.
Ústa, bolem spiatá, časem šepcí
soudruhovi slova ke útěše.
Kolem čela hloubně zbrázděného
poletují šedé, dlouhé vlasy.
Nepokryta jesti šedá hlava,
neboť teplou čapku, vydrovici,
synu junáckému na skráň vsadil,
který raněn, podlé matně kráčí
v dlouhý, teplý kožich zahalený
pravicí se o hůl podpíraje,
levicí o stařičkého otce,
jak by klesal mdlobou nad propastí.