Pak na tvář padli svou, v té ohromné
a širé poušti zrnka drobounká
a pěli díky v svatém nadšení,
neb milostivý, veliký je Bůh,
a na věky jest jeho dobrota.
A zvolna oblak Hospodinův k nim
se nížil, až i mlhou večera
je zastínil a objal v žehnání.