I vyšel mrzut z kanceláře
v ruch města. Plno lidí tu,
však nevyčet ni z jedné tváře
si aspoň trochu soucitu.
Vše za svým sobectvím se žene
a o kus chleba zápolí,
ať oko svoje zachmuřené
pan rada upře kamkoli.
Tu všude v krámech plno píle
lze vidět skříní výkladní
a po ulici každé chvíle
hřmí těžký povoz nákladní.
Ach, jaký život víří tady
bludištěm města spletitým,
kde žena, muž a starý, mladý
za cílem spěchá určitým.
Co zájmů tady v hlavách různých,
co nadějí a strachu v nich,
co zápasů tu v bytech nuzných,
co přepychu tu v palácích!
A stejný obraz ze dne ke dni
se v ulicích těch objeví:
ruch rána, pracovitý, všední
a trhů pestré výjevy.
A v poledne pak převrat náhlý,
když škola děti vychrlí,
klid odpolední volný, táhlý
a večer zmdlený, nevrlý.
Tu rozproudí se promenada,
po chvílích denní únavy
vše odpočinku sobě žádá
a vyhledává zábavy.
Tu doba koncertů a plesů,
tu divadla a pitky čas,
tu leto vábí ve stín lesů
a podzim svádí k honu zas.
Sport vybírá prý vždycky moda,
však počasí jej ovládá,
též obraz ten se jemu poddá,
jenž v městě se vám rozkládá,
a mění věčně svoji tváři
dle toho, deštivý-li den,
či zlaté slunce když mu září
či kmitavý svit luceren.