Soudí ze leposti obličeje,
Z jejích se mu kmytajících vnad,
Že to jeho miluše jest snad;
Neví, co se s jeho srdcem děje,
Cítí po ní neodolající tíseň,
Neví, že jest v nejistotě jeho vaz,
Proniká mu srdce její citný hlas,
Počíná tu pěti znova píseň.