Jindy se rozkvílí vichřice
u večer pozdního léta,
oblouky, schodištěm do vnitra
lístečkův přívaly metá;
naslouchám hudbě té divoké,
duch do ní noří se zmámen,
květem svých planoucích, vroucích snů
nadšeně věnčí ten kámen.