Ten svou tíženou hlavu zdvih’,
Hněv a pomsta mu ve zraku planou,
Mlčí a slze mu po líci kanou,
Pak se zmuží a žaluje pych:
„Krutou, pane, já křivdu vzal,
Osaměl bídně a osiřal;
Syna, jímž já hrdě se chlubil,
Prchlý vrah mi svévolně ubil!“