input: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 515/2014,
  annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014,
  ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineen perustamisesta osana sisäisen turvallisuuden rahastoa ja päätöksen N:o 574/2007/EY kumoamisesta
  EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
  ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan,
  ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
  sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
  ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
  ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
  noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
  sekä katsovat seuraavaa:
  (1)
  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 67 artiklan 3 kohdan mukainen unionin tavoite korkean turvallisuustason varmistamisesta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella olisi saavutettava muun muassa sisärajoilla henkilöiden rajanylityksen ja ulkorajoilla suoritettavan rajavalvonnan yhteydessä toteutettavien yhteisten toimenpiteiden ja yhteisen viisumipolitiikan avulla osana yhtenevää, monikerroksista järjestelmää, jonka avulla voitaisiin vaihtaa tietoja ja saavuttaa täydellinen tilannetietoisuus ja jonka avulla pyritään tekemään laillisesta matkustamisesta helpompaa ja torjumaan laitonta maahanmuuttoa.
  (2)
  Unioni tarvitsee nykyistä yhdenmukaisemman lähestymistavan maahanmuuton hallinnan ja sisäisen turvallisuuden sisäisiin ja ulkoisiin näkökohtiin, ja sen olisi muodostettava yhteys laittoman maahanmuuton torjunnan ja unionin ulkorajojen turvallisuuden parantamisen välillä sekä tehostettava yhteistyötä ja vuoropuhelua kolmansien maiden kanssa laittoman maahanmuuton hallinnoimiseksi ja laillisen maahanmuuton edistämiseksi.
  (3)
  On tarpeen kehittää yhtenäinen lähestymistapa muuttopaineesta ja turvapaikkahakemuksista aiheutuviin ongelmiin sekä unionin ulkorajojen valvontaan ja osoitettava varoja ja riittävät resurssit, jotta hätätilanteita voidaan hoitaa kunnioittaen ihmisoikeuksia ja noudattaen kaikkien jäsenvaltioiden yhteisvastuullisuuden periaatetta; samalla olisi otettava huomioon kansalliset velvoitteet ja varmistettava selkeä tehtävänjako.
  (4)
  Euroopan unionin sisäisen turvallisuuden strategia, jäljempänä ’sisäisen turvallisuuden strategia’, jonka neuvosto hyväksyi helmikuussa 2010, muodostaa yhteisen toimintasuunnitelman näiden yhteisten turvallisuushaasteiden ratkaisemiseksi. Komission marraskuussa 2010 hyväksymässä tiedonannossa ”EU:n sisäisen turvallisuuden strategian toteuttamissuunnitelma” strategian periaatteet ja suuntaviivat muunnetaan konkreettisiksi toimenpiteiksi määrittelemällä viisi strategista tavoitetta: hajotetaan kansainväliset rikollisverkostot, ehkäistään terrorismia ja puututaan radikalisoitumiseen ja terroristien värväystoimintaan, parannetaan kansalaisten ja yritysten turvallisuutta verkkoympäristössä, vahvistetaan turvallisuutta rajavalvonnan avulla ja parannetaan Euroopan kykyä selviytyä kriiseistä ja katastrofeista.
  (5)
  Sisäisen turvallisuuden strategian mukaisesti vapaus, turvallisuus ja oikeus ovat tavoitteita, joihin olisi pyrittävä samanaikaisesti, ja vapauden ja oikeuden tavoitteen saavuttamiseksi turvallisuuteen olisi aina pyrittävä noudattaen perussopimusten ja oikeusvaltion periaatteita sekä perusoikeuksiin liittyviä unionin velvoitteita.
  (6)
  Sisäisen turvallisuuden strategian täytäntöönpanon keskeisinä periaatteina olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden yhteisvastuullisuus, selkeä tehtävänjako, perusvapauksien, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittaminen, kokonaisvaltaisuuden vahva painottaminen, yhteys ulkoiseen turvallisuuteen sekä yhdenmukaisuus ja johdonmukaisuus Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklassa vahvistettujen unionin ulkopolitiikan tavoitteiden kanssa.
  (7)
  Sisäisen turvallisuuden strategian täytäntöönpanon edistämiseksi ja sen operatiivisen toteutumisen varmistamiseksi jäsenvaltioille olisi annettava riittävästi unionin rahoitustukea perustamalla sisäisen turvallisuuden rahasto, jäljempänä ’rahasto’.
  (8)
  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen V osastoon liittyvien oikeudellisten näkökohtien vuoksi rahastoa ei ole oikeudellisesti mahdollista perustaa yhtenä rahoitusvälineenä. Sen vuoksi rahasto olisi perustettava kokonaisvaltaisena kehyksenä, josta myönnetään unionin rahoitustukea sisäisen turvallisuuden alalla ja joka käsittää tällä asetuksella perustettavan ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineen, jäljempänä ’väline’, sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 513/2014 (4) perustetun poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineen. Tätä kokonaisvaltaista kehystä olisi täydennettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 514/2014 (5), johon tässä asetuksessa olisi viitattava ohjelmasuunnittelua, varainhoitoa, hallinnointia ja valvontaa, tilien tarkastamista ja hyväksymistä, ohjelmien päättämistä sekä raportointia ja arviointia koskevien sääntöjen osalta.
  (9)
  Sisäasiain alan rahoituksen uuden kahden pilarin rakenteen olisi edistettävä rahoituksen yksinkertaistamista, järkeistämistä, lujittamista ja avoimuutta tuolla alalla. Olisi pyrittävä parantamaan yhteisvaikutusta, johdonmukaisuutta ja täydentävyyttä muiden rahastojen ja ohjelmien kanssa, mukaan luettuna rahoituksen myöntämiseksi yhteisiin tavoitteisiin. Olisi kuitenkin vältettävä eri rahoitusvälineiden päällekkäisyyksiä.
  (10)
  Rahastossa olisi otettava huomioon joustavuuden lisäämisen ja yksinkertaistamisen tarve mutta myös ennustettavuuteen liittyvät vaatimukset ja varmistettava resurssien oikeudenmukainen ja avoin jakautuminen siten, että saavutetaan tässä asetuksessa asetetut yleiset ja erityiset tavoitteet.
  (11)
  Rahaston täytäntöönpanon keskeisiä periaatteita ovat toimenpiteiden tehokkuus ja varainkäytön laatu. Rahasto olisi lisäksi pantava täytäntöön myös mahdollisimman vaikuttavasti ja käyttäjäystävällisesti.
  (12)
  Rahastossa olisi otettava erityisesti huomioon ne jäsenvaltiot, joille aiheutuu niiden maantieteellisen sijainnin vuoksi kohtuuton rasitus muuttovirroista.
  (13)
  Ulkorajojen valvontaan liittyvä yhteisvastuullisuus ja vastuunjako jäsenvaltioiden ja unionin välillä on ulkorajojen valvontaa koskevan yhteisen politiikan keskeinen osatekijä.
  (14)
  Rahaston olisi osoitettava yhteisvastuullisuutta myöntämällä rahoitustukea niille jäsenvaltioille, jotka soveltavat ulkorajoja koskevia Schengenin säännöstön määräyksiä täysimääräisesti, ja niille jäsenvaltioille, jotka valmistautuvat osallistumaan Schengeniin täysimääräisesti, ja jäsenvaltioiden olisi käytettävä rahastoa siten, että edistetään ulkorajojen valvontaa koskevaa unionin yhteistä politiikkaa.
  (15)
  Jäsenvaltioiden olisi rahaston yleistavoitteen saavuttamisen edistämiseksi varmistettava, että niiden kansallisissa ohjelmissa pyritään saavuttamaan välineen erityistavoitteet ja että määrärahat kohdennetaan eri tavoitteisiin oikeassa suhteessa haasteisiin ja tarpeisiin nähden sekä varmistaen, että tavoitteet ovat saavutettavissa. Jos kansalliseen ohjelmaan ei sisällytetä jotain erityistavoitetta tai joihinkin kansallisten ohjelmien tavoitteisiin kohdennetaan määrärahoja tässä asetuksessa säädettyjä vähimmäisprosenttiosuuksia niukemmin, kyseisen jäsenvaltion olisi perusteltava tämä ohjelmassa.
  (16)
  Rahaston saavutusten arvioimiseksi olisi määriteltävä tämän välineen kuhunkin erityistavoitteeseen liittyvät yhteiset indikaattorit. Erityistavoitteiden toteutumisen mittaaminen yhteisillä indikaattoreilla ei velvoita toteuttamaan näihin indikaattoreihin liittyviä toimia.
  (17)
  Jäsenvaltio ei saisi osallistua tähän rahastoon samanaikaisesti kun se osallistuu unionin väliaikaiseen rahoitusvälineeseen, jonka tarkoituksena on auttaa tukea saavia jäsenvaltioita rahoittamaan muun muassa toimia unionin uusilla ulkorajoilla Schengenin raja- ja viisumisäännöstön täytäntöön panemiseksi ja ulkorajavalvonnan harjoittamiseksi.
  (18)
  Välineen olisi perustuttava Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 574/2007/EY (6) vuosiksi 2007-2013 perustetun ulkorajarahaston avulla kehitettyihin valmiuksiin, ja sitä olisi laajennettava niin, että voidaan ottaa huomioon uudet kehityssuuntaukset.
  (19)
  Toteuttaessaan ulkorajoilla ja konsulaateissa Schengenin raja- ja viisumisäännöstön mukaisia tehtäviä jäsenvaltiot toteuttavat toimia kaikkien muiden Schengen-alueen jäsenvaltioiden hyväksi ja niiden puolesta ja täyttävät siten julkisen palvelun tehtävän unionin suuntaan. Välineestä olisi myönnettävä tukea rajavalvonnasta ja viisumipolitiikasta aiheutuvien operatiivisten kustannusten kattamiseen niin, että jäsenvaltiot voivat pitää yllä valmiuksiaan tämän kaikkien kannalta olennaisen tehtävän hoitamiseksi. Tällainen tuki käsittää tiettyjen välineen tavoitteisiin liittyvien erityisten kustannusten täyden korvaamisen ja sen olisi kuuluttava erottamattomana osana kansallisiin ohjelmiin.
  (20)
  Välineellä olisi täydennettävä ja tuettava toimia, joiden avulla kehitetään neuvoston asetuksella (EY) N:o 2007/2004 (7) perustetun Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston, jäljempänä ’Frontex’, johdolla toteutettavaa operatiivista yhteistyötä, mukaan luettuina Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1168/2011 (8) tehtyihin muutoksiin perustuvat uudet toimet, ja siten edelleen lujitettava yhteisvastuullisuutta niiden jäsenvaltioiden kesken, jotka valvovat ulkorajoja koko Schengen-alueen hyväksi ja sen puolesta. Tämä tarkoittaa muun muassa, että jäsenvaltioiden olisi kansallisia ohjelmia laatiessaan otettava huomioon analyyttiset välineet sekä operatiiviset ja tekniset ohjeistukset, joita Frontex on kehittänyt, sekä laaditut koulutussuunnitelmat eli rajavartijoita koskeva yhteinen opetussuunnitelma ja siihen kuuluvat perusoikeuksiin ja kansainväliseen suojeluun liittyvät komponentit. Jotta Frontexin toimeksianto ja jäsenvaltioiden vastuulla olevat ulkorajatarkastukset ja ulkorajojen valvonta täydentäisivät toisiaan ja jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus ja vältettäisiin kustannustehottomuutta, komission olisi kuultava Frontexia jäsenvaltioiden toimittamien kansallisten ohjelmien luonnosten ja etenkin operatiivisella tuella rahoitettavien toimien johdosta.
  (21)
  Väline olisi pantava täytäntöön noudattaen täysimääräisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettuja oikeuksia ja periaatteita ja unionin kansainvälisiä velvoitteita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta turvapaikkaoikeutta koskevien erityismääräysten soveltamista tai kansainvälistä suojelua.
  (22)
  Yhdenmukainen ja korkealaatuinen ulkorajojen valvonta on erittäin tärkeää vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen vahvistamisen kannalta. Unionin yhteisten normien mukaisesti välineestä olisi tuettava sellaisia ulkorajojen valvontaan liittyviä toimenpiteitä, joiden toteutuksessa noudatetaan maahanpääsyn neliportaista valvontamallia, johon kuuluvat toimenpiteet kolmansissa maissa, yhteistyö naapurimaiden kanssa, rajavalvontaan liittyvät toimenpiteet ja valvontatoimenpiteet vapaan liikkuvuuden alueella, jotta voidaan torjua laitonta maahanmuuttoa ja rajatylittävää rikollisuutta Schengen-alueella.
  (23)
  Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklan mukaisesti välineestä olisi tuettava toimia, joilla varmistetaan, että ulkorajoilla suojellaan vaaralle alttiina olevia lapsia. Jäsenvaltioiden olisi etenkin silloin, kun ne toteuttavat toimia, jotka liittyvät henkilöiden tunnistamiseen, välittömään avustamiseen ja heidän saattamiseensa suojapalveluiden piiriin, kiinnitettävä mahdollisuuksien mukaan erityistä huomiota haavoittuvassa asemassa oleviin henkilöihin ja etenkin lapsiin ja ilman huoltajaa oleviin alaikäisiin.
  (24)
  Välineellä olisi edistettävä Euroopan ulkorajojen yhdennetyn valvontajärjestelmän kehittämistä yhdenmukaisen ja korkeatasoisen ulkorajavalvonnan varmistamiseksi sekä laillisen rajanylitysliikenteen tekemiseksi unionin ulkorajoilla helpommaksi sisäisen turvallisuuden strategian puitteissa. Tähän järjestelmään sisältyvät kaikki toimintapolitiikkaan, lainsäädäntöön, järjestelmälliseen yhteistyöhön, rasitusten jakamiseen, laittomien maahanmuuttajien rajanylityspaikkojen tilanteen ja muuttuvien olosuhteiden arviointiin, henkilöstöön, laitteistoon ja teknologiaan liittyvät toimenpiteet, joita jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat eri tasoilla yhteistyössä Frontexin, kolmansien maiden ja tarvittaessa myös muiden toimijoiden, erityisesti Europolin ja laaja-alaisten tietojärjestelmien operatiivisesta hallinnoinnista vastaavan eurooppalaisen viraston kanssa, käyttäen muun muassa neliportaista rajaturvallisuusmallia ja Euroopan unionin yhdennettyä riskianalyysia.
  (25)
  Vuoden 2003 liittymisasiakirjan liitteenä olevan, henkilöiden kauttakulkusta maitse Kaliningradin alueen ja Venäjän federaation muiden osien välillä tehdyn pöytäkirjan N:o 5 mukaisesti välineestä olisi katettava mahdolliset lisäkustannukset, joita aiheutuu tällaista kauttakulkua koskevan unionin säännöstön erityismääräysten eli neuvoston asetuksen (EY) N:o 693/2003 (9) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 694/2003 (10) täytäntöönpanosta. Menetettyjen viisumimaksujen korvaamiseen tarkoitetun jatkuvan rahoitustuen tarve olisi kuitenkin määriteltävä unionin ja Venäjän federaation välillä voimassa olevan viisumijärjestelyn perusteella.
  (26)
  Välineestä olisi myös tuettava kansallisia toimenpiteitä ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, kun kyseessä on viisumipolitiikka ja muut ennen rajamuodollisuuksia eli ennen ulkorajoilla tehtäviä tarkastuksia toteutettavat toimet, ja hyödynnettävä täysimääräisesti viisumitietojärjestelmää (VIS). Jäsenvaltioiden yksiköiden kolmansissa maissa organisoimien toimien tehokas hallinnointi on yhteisen viisumipolitiikan edun mukaista, sillä se on osa monitasoista järjestelmää, jonka avulla pyritään tekemään laillisesta matkustamisesta helpompaa ja torjumaan laitonta maahanmuuttoa unioniin, ja se on olennainen osa ulkorajojen yhdennettyä valvontajärjestelmää.
  (27)
  Välineestä olisi myös tuettava Schengen-valtioiden alueella toteutettavia toimenpiteitä osana ulkorajojen sellaisen yhdennetyn valvontajärjestelmän kehittämistä, joka vahvistaa Schengen-alueen yleistä toimivuutta.
  (28)
  Välineestä olisi myös tuettava unionin toimia sellaisten tietotekniikkajärjestelmien kehittämiseksi, jotka perustuvat olemassa oleviin ja/tai uusiin tietotekniikkajärjestelmiin ja joiden avulla jäsenvaltiot voivat hallinnoida tehokkaammin kolmansien maiden kansalaisten liikkumista yli rajojen ja varmistaa matkustajien paremman tunnistamisen ja tarkistamisen, millä tehtäisiin matkustamisesta helpompaa ja parannettaisiin rajaturvallisuutta. Tätä varten olisi perustettava EU:n sisäisen turvallisuuden tiedonhallintastrategian mukaisesti ohjelma, jonka tarkoituksena on kattaa tällaisten sekä tietotekniikkajärjestelmien keskusjärjestelmän ja että niiden kansallisten osien kehittämisestä aiheutuvia kustannuksia niin, että voidaan varmistaa tekninen yhdenmukaisuus, yhteentoimivuus unionin muiden tietotekniikkajärjestelmien kanssa, kustannussäästöt ja joustava täytäntöönpano jäsenvaltioissa. Näiden tietotekniikkajärjestelmien olisi oltava perusoikeuksien, henkilötietojen suoja mukaan luettuna, mukaisia.
  (29)
  Jäsenvaltioiden olisi osoitettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1052/2013 (11) perustetulle Euroopan rajavalvontajärjestelmälle (Eurosur) riittävä rahoitus tuon järjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.
  (30)
  Jotta voidaan vastata välittömästi odottamattomiin maahanmuuttopaineisiin ja rajaturvallisuuteen kohdistuviin riskeihin, olisi oltava mahdollista myöntää hätäapua asetuksessa (EU) N:o 514/2014 säädetyn kehyksen mukaisesti.
  (31)
  Jos havaitaan puutteita tai mahdollisia riskejä erityisesti Schengen-arvioinnin perusteella, asianomaisen jäsenvaltion olisi koko Schengen-alueen yhteisvastuullisuuden lujittamiseksi toteutettava lisäksi tarvittavat seurantatoimet käyttäen ensisijaisesti sen kansalliseen ohjelmaansa sisältyviä resursseja, jolla voidaan tarvittaessa täydentää hätäaputoimenpiteitä.
  (32)
  Keskinäisen yhteisvastuullisuuden ja vastuunjaon lujittamiseksi jäsenvaltioita olisi rohkaistava käyttämään osa kansallisiin ohjelmiinsa perustuvista resursseista unionin määrittämiin erityisiin painopisteisiin, kuten Frontexin tarvitsemien teknisten välineiden hankintaan ja unionin konsuliyhteistyön kehittämiseen. Unionin rahoituksen vaikutukset on tarpeen maksimoida ottamalla käyttöön julkisia ja yksityisiä rahoitusvaroja, yhdistämällä niitä ja tehostamalla niiden käyttöä. Olisi varmistettava, että unionin talousarviosta tuettuja innovatiivisia rahoitusvälineitä ja -mekanismeja käytetään mahdollisimman avoimesti ja vastuullisesti ja että niihin sovelletaan demokraattista valvontaa.
  (33)
  Jotta voidaan turvata Schengenin säännöstön soveltaminen koko Schengen-alueella, myös neuvoston asetuksen (EU) N:o 1053/2013 (12) täytäntöönpanoa olisi tuettava välineen avulla, koska se helpottaa keskeisellä tavalla vapauden, oikeuden ja turvallisuuden alueeseen liittyvien unionin toimintalinjojen täytäntöönpanoa varmistamalla ulkorajojen suojelun korkean tason ja sen, ettei Schengen-alueen sisällä toteuteta rajatarkastuksia.
  (34)
  Ulkorajarahastosta sekä SIS II- ja VIS-järjestelmien kehittämisestä saatujen kokemusten perusteella katsotaan, että olisi tarkoituksenmukaista sallia tietynasteinen joustavuus resurssien mahdollisessa siirtämisessä tämän välineen tavoitteiden täytäntöönpanokeinojen välillä, edellyttäen että siirrot eivät vaikuta periaatteeseen, jonka mukaan on alusta alkaen varmistettava ohjelmien ja jäsenvaltioiden operatiivisen tuen kriittinen massa ja rahoitusvakaus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston toteuttamia valvontatoimia.
  (35)
  Vastaavasti olisi laajennettava unionin toimivallan piiriin kuuluvien toimien, jäljempänä ’unionin toimet’, soveltamisalaa ja lisättävä sen käytössä olevien resurssien enimmäismäärää niin, että voidaan parantaa unionin kykyä toteuttaa tiettynä varainhoitovuonna monenlaisia ulkorajojen valvontaan ja yhteiseen viisumipolitiikkaan liittyviä toimia koko unionin edun nimissä silloin kun ja siinä määrin kuin tällaisia tarpeita ilmenee. Tällaisia unionin toimia ovat ulkorajojen valvontaa ja yhteistä viisumipolitiikkaa ja niiden soveltamista edistävät selvitykset ja pilottihankkeet, rajavartijoiden koulutus ihmisoikeuksien suojeluun liittyvissä asioissa sekä toimenpiteet tai järjestelyt, joilla kolmansissa maissa puututaan niistä käsin ilmeneviin muuttopaineisiin niin, että unioniin suuntautuvia muuttovirtoja voidaan hallinnoida mahdollisimman hyvin, ja tähän liittyvien ulkorajoilla ja konsulaateissa toteutettavien tehtävien tehokas organisointi.
  (36)
  Kun välineestä tuetaan kolmansissa maissa toteutettavia ja niihin liittyviä toimenpiteitä, olisi hyödynnettävä yhteisvaikutusta ja noudatettava johdonmukaisuutta sellaisten muiden unionin ulkopuolella toteutettavien toimien kanssa, jotka saavat tukea maantieteellisistä ja teemakohtaisista unionin ulkoisen avun välineistä. Näiden toimien toteuttamisessa olisi etenkin pyrittävä noudattamaan täysin johdonmukaisesti asianomaista maata tai aluetta koskevan unionin ulkoisen toiminnan ja ulkopolitiikan periaatteita ja yleistavoitteita. Niiden tarkoituksena ei saisi olla välittömästi kehitykseen suunnattujen toimien tukeminen, vaan niillä olisi tarvittaessa täydennettävä ulkoisen avun välineistä myönnettyä rahoitusta. Olisi myös pyrittävä johdonmukaisuuteen suhteessa unionin humanitaarisen avun politiikkaan erityisesti hätätoimenpiteiden toteuttamisessa.
  (37)
  Unionin talousarviosta myönnettävä rahoitus olisi keskitettävä toimiin, joissa unionin toiminta voi tuoda lisäarvoa verrattuna jäsenvaltioiden yksinään toteuttamiin toimiin. Koska unionilla on jäsenvaltioita paremmat edellytykset laatia puitteet, joiden avulla osoitetaan unionin yhteisvastuullisuutta rajavalvonnan, viisumipolitiikan ja maahanmuuttovirtojen hallinnan alalla, ja tarjota foorumi näiden politiikkojen perustana olevien yhteisten tietotekniikkajärjestelmien kehittämiselle, tämän asetuksen perusteella myönnettävä rahoitustuki edistää erityisesti kansallisten ja unionin tason valmiuksien kehittämistä näillä aloilla.
  (38)
  Tässä asetuksessa olisi säädettävä jäsenvaltioille osoitettavista rahoituksen perusosuuksista. Kunkin jäsenvaltion perusosuus olisi laskettava asianomaiselle jäsenvaltiolle vuosina 2010-2012 ulkorajarahastosta osoitetun määrän perusteella, ja jakamalla saatu luku niiden määrärahojen kokonaismäärällä, jotka on kyseisen kolmen vuoden aikana osoitettu jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä toteutettavaan hallinnointiin. Laskutoimitukset perustuvat päätöksessä N:o 574/2007/EY säädettyihin jakamisperusteisiin.
  (39)
  Komission olisi seurattava välineen täytäntöönpanoa asetuksen (EU) N:o 514/2014 asiaa koskevien säännösten mukaisesti käyttäen tulosten ja vaikutusten arviointiin keskeisiä indikaattoreita. Näiden indikaattoreiden ja niiden perustasojen olisi muodostettava vähimmäisperusta sen arvioinnille, missä määrin välineen tavoitteet on saavutettu.
  (40)
  Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti, jotta tämän asetuksen säännöksiä, jotka koskevat kansallisiin ohjelmiin perustuvien erityistoimien määrittelyä, voidaan täydentää tai muuttaa. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
  (41)
  Komission olisi tätä asetusta soveltaessaan ja myös delegoituja säädöksiä valmistellessaan kuultava kaikkien jäsenvaltioiden asiantuntijoita.
  (42)
  Jotta voidaan varmistaa tällä asetuksella vahvistettujen operatiivista tukea koskevien säännösten yhdenmukainen, tehokas ja oikea-aikainen soveltaminen, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (13) mukaisesti.
  (43)
  Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta eli säätää yhteisvastuullisuudesta ja vastuunjaosta jäsenvaltioiden ja unionin välillä ulkorajojen hallinnoinnin ja viisumipolitiikan alalla, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
  (44)
  Päätös N:o 574/2007/EY olisi kumottava, jollei tässä asetuksessa annetuista siirtymäsäännöksistä muuta johdu.
  (45)
  Islannin ja Norjan osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisessä sopimuksessa viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (14) ja jotka kuuluvat neuvoston päätöksen 1999/437/EY (15) 1 artiklan A ja B kohdassa tarkoitettuun alaan.
  (46)
  Sveitsin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisessä sopimuksessa Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (16) ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A ja B kohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2008/146/EY (17) 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.
  (47)
  Liechtensteinin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisessä pöytäkirjassa Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (18) ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A ja B kohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2011/350/EU (19) 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.
  (48)
  Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Koska tällä asetuksella kehitetään Schengenin säännöstöä, Tanska päättää mainitun pöytäkirjan 4 artiklan mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on hyväksynyt tämän asetuksen, saattaako se tämän asetuksen osaksi kansallista lainsäädäntöään.
  (49)
  Tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu neuvoston päätöksen 2000/365/EY (20) mukaisesti. Yhdistynyt kuningaskunta ei sen vuoksi osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
  (50)
  Tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu neuvoston päätöksen 2002/192/EY (21) mukaisesti. Irlanti ei sen vuoksi osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin.
  (51)
  On asianmukaista yhdenmukaistaa tämän välineen soveltamiskausi vastaamaan neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (22) soveltamiskautta. Sen vuoksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen,
  OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
  I LUKU
  YLEISET SÄÄNNÖKSET
  1 artikla
  Kohde ja soveltamisala
  1. Tällä asetuksella perustetaan väline, jolla myönnetään rahoitustukea ulkorajojen valvontaa ja yhteistä viisumipolitiikkaa varten, jäljempänä ’väline’, osana sisäisen turvallisuuden rahastoa, jäljempänä ’rahasto’.
  Tällä asetuksella ja asetuksella (EU) N:o 513/2014 perustetaan yhdessä rahasto 1 päivänä tammikuuta 2014 alkavalle ja 31 päivänä joulukuuta 2020 päättyvälle kaudelle.
  2. Tässä asetuksessa vahvistetaan
  a)
  rahoitustuen tavoitteet ja tukikelpoiset toimet;
  b)
  tukikelpoisten toimien yleinen täytäntöönpanokehys;
  c)
  määrärahat, jotka välineen perusteella ovat käytettävissä 1 päivänä tammikuuta 2014 alkavana ja 31 päivän joulukuuta 2020 päättyvänä aikana, ja niiden jakautuminen;
  d)
  niiden erilaisten yksittäisten keinojen soveltamisala ja tarkoitus, joiden avulla ulkorajojen valvontaa ja yhteistä viisumipolitiikkaa koskevat menot rahoitetaan.
  3. Tässä asetuksessa säädetään asetuksessa (EU) N:o514/2014 annettujen sääntöjen soveltamisesta.
  2 artikla
  Määritelmät
  Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
  a)
  ’ulkorajoilla’ tarkoitetaan jäsenvaltioiden maarajoja, joki- ja järvirajat mukaan luettuina, merirajoja, lentoasemia sekä joki-, meri- ja järviliikenteen satamia, joihin sovelletaan ulkorajojen ylittämistä koskevaa unionin lainsäädäntöä, riippumatta siitä, ovatko nämä rajat väliaikaisia;
  b)
  ’unionin yhteisillä normeilla’ tarkoitetaan operatiivisten toimien soveltamista yhteisellä ja yhtenäisellä tavalla niin, että saavutetaan korkeatasoinen ja yhdenmukainen turvallisuuden taso rajavalvonnan ja viisumien alalla noudattaen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 562/2006 (23), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 810/2009 (24), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 767/2008 (25), asetusta (EY) N:o 2007/2004, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1931/2006 (26), ulkorajavalvontaa koskevaa Schengen-luetteloa, rajavartijan käsikirjaa, viisumeja koskevaa käsikirjaa, Eurosur-käsikirjaa ja muita mahdollisia unionin tasolla hyväksyttäviä rajavalvontaa ja viisumeita koskevia asetuksia ja ohjeita;
  c)
  ’väliaikaisilla ulkorajoilla’ tarkoitetaan
  i)
  yhteistä rajaa Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavan jäsenvaltion ja sellaisen jäsenvaltion välillä, jonka on määrä soveltaa Schengenin säännöstöä täysimääräisesti liittymisasiakirjansa mukaisesti, mutta jonka osalta asianomainen neuvoston päätös, jossa se valtuutetaan soveltamaan säännöstöä täysimääräisesti, ei ole vielä tullut voimaan;
  ii)
  yhteistä rajaa kahden sellaisen jäsenvaltion välillä, joiden on määrä soveltaa Schengenin säännöstöä täysimääräisesti liittymisasiakirjansa mukaisesti, mutta joiden osalta asianomainen neuvoston päätös, jossa ne valtuutetaan soveltamaan säännöstöä täysimääräisesti, ei ole vielä tullut voimaan;
  d)
  ’rajanylityspaikalla’ tarkoitetaan toimivaltaisten viranomaisten ulkorajojen ylitykseen hyväksymää ylityspaikkaa, josta on ilmoitettu asetuksen (EY) N:o 562/2006 34 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
  e)
  ’Schengenin arviointi- ja valvontamekanismilla’ tarkoitetaan Schengenin säännöstön asianmukaisen soveltamisen tarkistamista asetuksessa (EU) N:o 1053/2013 säädetyllä tavalla;
  f)
  ’hätätilanteella’ tarkoitetaan tilannetta, joka johtuu äkillisestä ja poikkeuksellisesta paineesta siksi, että suuri tai suhteeton määrä kolmansien maiden kansalaisia ylittää yhden tai useamman jäsenvaltion ulkorajan tai heidän odotetaan ylittävän sen, tai muuta asianmukaisesti perusteltua hätätilannetta, joka edellyttää kiireellisiä toimia ulkorajoilla;
  g)
  ’ulkorajaosuudella’ tarkoitetaan jäsenvaltion maa- tai meriulkorajaa kokonaisuudessaan tai osittain sellaisena kuin se on määritelty kansallisessa lainsäädännössä tai sellaisena kuin kansallinen koordinointikeskus tai muu vastuussa oleva kansallinen viranomainen on sen vahvistanut asetuksen (EU) N:o 1052/2013 täytäntöönpanemiseksi.
  3 artikla
  Tavoitteet
  1. Välineen yleistavoitteena on edistää turvallisuuden korkean tason varmistamista unionissa samalla, kun tehdään laillisesta matkustamisesta helpompaa yhdenmukaisen ja korkeatasoisen ulkorajavalvonnan ja Schengen-viisumeiden tehokkaan käsittelyn avulla ja unionin perusvapauksiin ja ihmisoikeuksiin sitoutumisen mukaisesti.
  2. Edellä 1 kohdassa säädetyn yleistavoitteen puitteissa välineellä edistetään asianomaisissa unionin strategioissa, ohjelmissa sekä uhkien ja riskien arvioinneissa esitettyjen painopisteiden mukaisesti seuraavien erityistavoitteiden toteutumista:
  a)
  tuetaan yhteistä viisumipolitiikkaa, jotta laillisesta matkustamisesta voidaan tehdä helpompaa, tarjota korkealaatuisia palveluja viisuminhakijoille, varmistaa kolmansien maiden kansalaisten tasapuolinen kohtelu ja torjua laitonta maahanmuuttoa;
  b)
  tuetaan yhdennettyä rajavalvontaa, mukaan luettuna rajavalvontaan liittyvien toimien yhdenmukaistamisen edistäminen unionin yhteisten normien mukaisesti ja vaihtamalla tietoa jäsenvaltioiden kesken sekä jäsenvaltioiden ja Frontexin välillä, jotta voidaan varmistaa yhtäältä ulkorajojen yhdenmukainen ja korkeatasoinen valvonta ja suojelu, myös torjumalla laitonta maahanmuuttoa, ja toisaalta sujuva rajaliikenne ulkorajoilla Schengenin säännöstön mukaisesti, ja samalla taata kansainvälinen suojelu sitä tarvitseville noudattaen jäsenvaltioiden ihmisoikeuksien alalla antamia sitoumuksia, palauttamiskiellon periaate mukaan lukien.
  Välineen erityistavoitteiden saavuttamista arvioidaan asetuksen (EU) N:o 514/2014 55 artiklan 2 kohdan mukaisesti käyttäen tämän asetuksen liitteessä IV määriteltyjä yhteisiä indikaattoreita ja kansallisiin ohjelmiin sisältyviä ohjelmakohtaisia indikaattoreita.
  3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi välineestä edistetään seuraavia operatiivisia tavoitteita:
  a)
  edistetään sellaisten politiikkojen kehittämistä, täytäntöönpanoa ja täytäntöönpanon valvontaa, joilla varmistetaan, että ketään ei kansalaisuudesta riippumatta tarkasteta sisärajojen ylittämisen yhteydessä ja että ulkorajoilla suoritetaan henkilötarkastuksia ja valvotaan tehokkaasti ulkorajojen ylittämistä;
  b)
  otetaan asteittain käyttöön yhteisvastuullisuuteen ja vastuunjakoon perustuva ulkorajojen yhdennetty valvontajärjestelmä, johon kuuluu erityisesti
  i)
  ulkorajatarkastusten ja valvontajärjestelmien sekä jäsenvaltioiden rajavartijoiden, tulli-, maahanmuutto-, turvapaikka- ja lainvalvontaviranomaisten välisen yhteistyön vahvistaminen ulkorajoilla, meriraja-alueet mukaan luettuina;
  ii)
  ulkorajavalvontaan liittyvät toimenpiteet alueella sekä asiakirjojen turvallisuuteen, identiteettien hallintaan ja tarvittavien teknisten välineiden yhteentoimivuuteen liittyvät tarvittavat liitännäistoimenpiteet;
  iii)
  mahdolliset toimenpiteet, joilla edistetään myös henkilöiden liikkuvuuteen liittyvän rajatylittävän rikollisuuden ehkäisyä ja torjuntaa ulkorajoilla, mukaan luettuina ihmiskauppa ja ihmisten salakuljetus;
  c)
  edistetään viisumeja ja muita lyhytaikaisia oleskelulupia koskevan yhteisen politiikan kehittämistä ja täytäntöönpanoa sekä konsuliyhteistyön eri muotoja, jotta varmistetaan konsulitoiminnan kattavuuden parantaminen ja yhdenmukaistetut käytännöt viisumien myöntämisessä;
  d)
  perustetaan ja ylläpidetään tietotekniikkajärjestelmiä, niiden viestintäinfrastruktuuria ja laitteistoja, joilla tuetaan yhteistä viisumipolitiikkaa, rajatarkastuksia ja rajavalvontaa ulkorajoilla ja joissa noudatetaan täysimääräisesti henkilötietojen suojaa koskevaa lainsäädäntöä;
  e)
  parannetaan ulkorajoja koskevaa tilannetietoisuutta ja jäsenvaltioiden reagointivalmiuksia;
  f)
  varmistetaan unionin raja- ja viisumisäännöstön tehokas ja yhtenäinen soveltaminen, mukaan luettuna Schengenin arviointi- ja valvontamekanismin tehokas toiminta;
  g)
  vahvistetaan jäsenvaltioiden toimia, joilla pyritään lisäämään kolmansissa maissa toimivien jäsenvaltioiden yhteistyötä jäsenvaltioiden alueelle suuntautuvien kolmansien maiden kansalaisten muuttovirtojen osalta, mukaan luettuna laittoman maahanmuuton ehkäisy ja torjunta, sekä tähän liittyvää yhteistyötä kolmansien maiden kanssa niin, että varmistetaan täysi johdonmukaisuus unionin ulkoisten toimien ja humanitaarisen politiikan tavoitteiden ja periaatteiden kanssa.
  4. Välineestä rahoitettavat toimet on toteutettava perusoikeuksia ja ihmisarvoa täysimääräisesti kunnioittaen. Toimien on erityisesti oltava Euroopan unionin perusoikeuskirjan määräyksien, tietosuojaa koskevan unionin oikeuden, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen ja kolmansien maiden kansalaisten oikeudenmukaisen kohtelun periaatteen mukaisia sekä kunnioitettava oikeutta turvapaikkaan ja kansainväliseen suojeluun sekä noudatettava palauttamiskiellon periaatetta ja unionin ja jäsenvaltioiden kansainvälisiä velvoitteita, jotka johtuvat kansainvälisistä välineistä, jotka ne ovat allekirjoittaneet, ja joita ovat pakolaisten oikeusasemaa koskeva 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehty Geneven yleissopimus ja sitä täydentävä 31 päivänä tammikuuta 1967 tehty New Yorkin pöytäkirja.
  Jäsenvaltioiden on toimia toteuttaessaan kiinnitettävä mahdollisuuksien mukaan erityistä huomiota haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden, etenkin lasten ja ilman huoltajaa olevien alaikäisten, tunnistamiseen, välittömään avustamiseen ja heidän saattamiseensa suojapalveluiden piiriin.
  5. Toteuttaessaan välineestä rahoitettuja, merirajojen valvontaan liittyviä toimia jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota kansainvälisen merioikeuden mukaisiin velvoitteisiinsa antaa apua merihädässä oleville henkilöille. Tältä osin välineen perusteella tuettuja välineitä ja järjestelmiä voidaan käyttää etsintä- ja pelastustilanteissa, joita saattaa tulla eteen merirajojen valvontaoperaatioissa, millä osallistutaan varmistamaan maahanmuuttajien hengen suojelun ja pelastamisen varmistamiseen.
  6. Tällä välineellä edistetään myös jäsenvaltioiden ja komission aloitteesta toteutettavan teknisen avun rahoittamista.
  4 artikla
  Tukikelpoiset toimet
  1. Tämän asetuksen 3 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden puitteissa ja asetuksen (EU) N:o 514/2014 13 artiklassa tarkoitetun poliittisen vuoropuhelun tuloksen pohjalta sekä tämän asetuksen 9 artiklassa tarkoitettujen kansallisen ohjelman tavoitteiden mukaisesti välineestä tuetaan jäsenvaltioissa toteutettavia ja niiden toteuttamia toimia, erityisesti seuraavia:
  a)
  perusrakenteet, rakennukset ja järjestelmät, joita tarvitaan rajanylityspaikoilla ja rajanylityspaikkojen välisessä valvonnassa ja joiden tarkoituksena on estää ja torjua luvattomia rajanylityksiä, laitonta maahanmuuttoa ja rajat ylittävää rikollisuutta ja sekä varmistaa matkustamisen sujuvuus;
  b)
  toimintavälineet, kulkuneuvot ja viestintäjärjestelmät, joita tarvitaan tehokasta ja turvattua rajavalvontaa ja henkilöiden havaitsemista varten;
  c)
  tietotekniikka- ja viestintäjärjestelmät rajojen yli tulevien muuttovirtojen tehokasta hallinnointia varten, mukaan luettuina investoinnit nykyisiin ja tuleviin järjestelmiin;
  d)
  viisumihakemusten käsittelyä ja konsuliyhteistyötä varten tarvittavat perusrakenteet, rakennukset, tietotekniikka- ja viestintäjärjestelmät ja toimintavälineet sekä muut toimet, joilla pyritään parantamaan viisuminhakijoille tarkoitettujen palvelujen laatua;
  e)
  koulutus b, c ja d alakohdassa tarkoitettujen välineiden ja järjestelmien käyttöön ja laadunhallintavaatimusten edistäminen sekä rajavartijoiden kouluttaminen, tarvittaessa myös kolmansissa maissa, heidän valvonta-, neuvonta- ja tarkastustehtäviensä osalta ja kansainvälistä ihmisoikeuslainsäädäntöä noudattaen, ihmiskaupan ja ihmisten salakuljetuksen uhrien tunnistaminen mukaan lukien;
  f)
  maahanmuuttoalan yhteyshenkilöiden ja asiakirjaneuvonantajien tilapäinen siirto kolmansiin maihin sekä rajavartijoiden henkilöstövaihto ja tilapäinen siirto jäsenvaltioiden välillä tai jäsenvaltion ja kolmannen maan välillä;
  g)
  selvitykset, koulutustoimet, pilottihankkeet ja muut toimet, joiden avulla otetaan asteittain käyttöön 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu ulkorajojen yhdennetty valvontajärjestelmä, mukaan luettuina toimet, joiden tarkoituksena on edistää viranomaisten välistä yhteistyötä joko jäsenvaltioiden sisällä tai jäsenvaltioiden kesken, sekä rajavalvontajärjestelmien yhteentoimivuuteen ja yhdenmukaistamiseen liittyvät toimet;
  h)
  selvitykset, pilottihankkeet ja toimet, joiden tarkoituksena on panna täytäntöön jäsenvaltioiden ja unionin virastojen operatiivisen yhteistyön perusteella laaditut suositukset, operatiiviset vaatimukset ja parhaat käytännöt.
  2. Tämän asetuksen 3 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden puitteissa ja asetuksen (EU) N:o 514/2014 13 artiklassa säädetyn poliittisen vuoropuhelun tuloksen pohjalta sekä tämän asetuksen 9 artiklassa tarkoitettujen kansallisen ohjelman tavoitteiden mukaisesti tästä välineestä tuetaan kolmansiin maihin liittyviä ja kolmansissa maissa toteutettavia ja erityisesti seuraavia toimia:
  a)
  tietojärjestelmät, välineet ja laitteet tietojen jakamiseksi jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kesken;
  b)
  toimet, jotka liittyvät operatiiviseen yhteistyöhön jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä, yhteiset operaatiot mukaan luettuina;
  c)
  kolmansissa maissa toteutettavat hankkeet, joilla pyritään kehittämään valvontajärjestelmiä niin, että varmistetaan yhteistyö Eurosurin kanssa;
  d)
  selvitykset, seminaarit, työpajat, konferenssit, koulutus, laitteistot ja pilottihankkeet, joiden avulla kolmansien maiden käyttöön annetaan tapauskohtaisesti teknistä ja operatiivista asiantuntemusta;
  e)
  selvitykset, seminaarit, työpajat, konferenssit, koulutus, laitteistot ja pilottihankkeet, joilla pannaan täytäntöön jäsenvaltioiden ja unionin virastojen kolmansissa maissa toteuttaman operatiivisen yhteistyön perusteella laadittuja erityisiä suosituksia, operatiivisia vaatimuksia ja parhaita käytäntöjä.
  Komissio ja jäsenvaltiot vastaavat yhdessä Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa kolmansissa maissa toteutettavien ja niihin liittyvien toimien koordinoinnista asetuksen (EU) N:o 514/2014 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
  3. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut toimet eivät ole tukikelpoisia väliaikaisilla ulkorajoilla.
  4. Toimet, jotka liittyvät Schengenin rajasäännöstössä tarkoitettuun sisärajoilla tehtävien tarkastusten väliaikaiseen ja poikkeukselliseen palauttamiseen, eivät ole tukikelpoisia.
  5. Toimet, joiden yksinomainen tarkoitus tai vaikutus on tavaroiden tarkastus, eivät ole tukikelpoisia.
  II LUKU
  RAHOITUS- JA TÄYTÄNTÖÖNPANOKEHYS
  5 artikla
  Kokonaismäärärahat ja täytäntöönpano
  1. Välineen täytäntöönpanoon osoitettavat kokonaismäärärahat ovat 2 760 miljoonaa euroa käypinä hintoina.
  2. Euroopan parlamentti ja neuvosto myöntävät vuosittaiset määrärahat monivuotisen rahoituskehyksen puitteissa.
  3. Kokonaismäärärahat kohdennetaan seuraavin keinoin:
  a)
  kansalliset ohjelmat 9 ja 12 artiklan mukaisesti;
  b)
  operatiivinen tuki kansallisten ohjelmien puitteissa ja 10 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti;
  c)
  erityinen kauttakulkujärjestely 11 artiklan mukaisesti;
  d)
  unionin toimet 13 artiklan mukaisesti;
  e)
  hätäapu 14 artiklan mukaisesti;
  f)
  muuttovirtojen hallinnointia ulkorajoilla tukevien tietotekniikkajärjestelmien perustamista koskevan ohjelman täytäntöönpano 15 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti;
  g)
  tekninen apu 16 artiklan mukaisesti.
  4. Välineen perusteella tämän asetuksen 13 artiklassa tarkoitettuihin unionin toimiin, tämän asetuksen 14 artiklassa tarkoitettuun hätäapuun ja tämän asetuksen 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun tekniseen apuun osoitettava talousarvio toteutetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (27) 58 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua suoraa hallinnointia noudattaen ja tarvittaessa asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 58 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua välillistä hallinnointia noudattaen.
  Talousarvio, joka osoitetaan 9 artiklassa tarkoitettuihin kansallisiin ohjelmiin, 10 artiklassa tarkoitettuun operatiiviseen tukeen ja 11 artiklassa tarkoitetun erityisen kauttakulkujärjestelyn toimintaan, toteutetaan noudattaen asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 58 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyä jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä toteutettavaa hallinnointia soveltaen.
  Talousarvio, joka osoitetaan tämän artiklan 7 kohdan mukaisesti Schengenin säännöstön määräysten täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen osallistuville maille toteutetaan asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohdassa tarkoitettua välillistä hallinnointia noudattaen.
  Käytössä oleviin ja/tai uusiin tietotekniikkajärjestelmiin perustuvien tietotekniikkajärjestelmien kehittämistä koskevan ohjelman talousarvion toteutusmenettely tai -menettelyt vahvistetaan asiaa koskevissa unionin säädöksissä, mikäli tällaisia säädöksiä on annettu.
  5. Kokonaismäärärahat käytetään seuraavasti:
  a)
  1 551 miljoonaa euroa jäsenvaltioiden kansallisiin ohjelmiin;
  b)
  791 miljoonaa euroa muuttovirtojen hallinnointia unionin ulkorajoilla tukevien, käytössä oleviin ja/tai uusiin järjestelmiin perustuvien tietotekniikkajärjestelmien kehittämiseen, jos unioni on hyväksynyt asiaa koskevia säädöksiä.
  Jos tämä määrä jää jakamatta tai käyttämättä, komissio kohdentaa määrän uudelleen 17 artiklan mukaisesti annetulla delegoidulla säädöksellä yhteen tai useampaan 6 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa ja tämän kohdan d alakohdassa tarkoitettuun toimeen. Tähän delegoituun säädökseen on sisällytettävä asiaankuuluvien tietotekniikkajärjestelmien kehitystä koskeva arviointi, jossa tarkastellaan myös talousarvion toteutusta ja odotettavissa olevia käyttämättä jääviä määriä. Tämä uudelleen kohdentaminen voidaan suorittaa asiaa koskevien säädösten hyväksymisen jälkeen tai 8 artiklassa säädetyn väliarvioinnin yhteydessä;
  c)
  154 miljoonaa euroa erityiseen kauttakulkujärjestelyyn;
  d)
  264 miljoonaa euroa unionin toimiin, hätäapuun ja komission aloitteesta myönnettävään tekniseen apuun. Tästä määrästä vähintään 30 prosenttia käytetään unionin toimiin.
  6. Välineen täytäntöönpanoon 1 kohdan mukaisesti osoitetut kokonaismäärärahat muodostavat yhdessä asetuksen (EU) N:o 513/2014 täytäntöönpanoon osoitettujen kokonaismäärärahojen kanssa rahaston rahoituspuitteet, joita Euroopan parlamentti ja neuvosto pitävät talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (28) 17 kohdan mukaisesti ensisijaisena rahoitusohjeenaan vuotuisessa talousarviomenettelyssä.
  7. Schengenin säännöstön määräysten täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen osallistuvat maat osallistuvat välineeseen tämän asetuksen mukaisesti.
  Tehdään tarvittavat järjestelyt, jotka koskevat näiden maiden rahoitusosuuksia välineeseen ja rahoitukseen osallistumista koskevat täydentäviä sääntöjä, myös säännöksiä, joilla varmistetaan unionin taloudellisten etujen suojaaminen ja tilintarkastustuomioistuimen toimivalta tehdä tarkastuksia.
  Näiden maiden rahoitusosuudet lisätään 1 kohdassa tarkoitettuihin unionin talousarviosta saataviin kokonaismäärärahoihin.
  6 artikla
  Määrärahat jäsenvaltioiden tukikelpoisiin toimiin
  1. Osoitetaan jäsenvaltioille ohjeellisesti 1 551 miljoonaa euroa seuraavasti:
  a)
  1 276 miljoonaa euroa liitteen I mukaisesti;
  b)
  147 miljoonaa euroa 7 artiklassa tarkoitetun mekanismin tulosten perusteella;
  c)
  8 artiklassa tarkoitetun väliarvioinnin yhteydessä ja varainhoitovuodesta 2018 alkavalla kaudella 128 miljoonaa euroa, tähän artiklaan perustuvien määrärahojen jäljellä oleva osuus tai muu määrä, joka määritetään 2 kohdan nojalla sekä riskianalyysin tulosten ja väliarvioinnin perusteella.
  2. Kukin jäsenvaltio jakaa kansallisia ohjelmia koskevat liitteen I mukaiset perusosuudet seuraavasti:
  a)
  vähintään 10 prosenttia 9 artiklan 2 kohdan a alakohtaan liittyviin toimiin;
  b)
  vähintään 25 prosenttia 9 artiklan 2 kohdan b alakohtaan liittyviin toimiin;
  c)
  vähintään 5 prosenttia 9 artiklan 2 kohdan c, d, e ja f alakohtaan liittyviin toimiin.
  Jäsenvaltiot voivat poiketa näistä vähimmäisprosenttiosuuksista edellyttäen, että kansallisessa ohjelmassa selvitetään, miksi asianomaisen tavoitteen saavuttaminen ei vaarannu, vaikka määrärahoja osoitetaan näitä vähimmäisosuuksia vähemmän. Komissio arvioi tämän selvityksen hyväksyessään 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut kansalliset ohjelmat.
  3. Jäsenvaltioiden on annettava Eurosurille tarvittava rahoitus, jotta varmistetaan sen moitteeton toiminta.
  4. Jotta välineen tavoitteita voidaan edistää asianmukaisella tavalla odottamattomissa tai uusissa olosuhteissa ja/tai jotta voidaan varmistaa välineen perusteella käytettävissä olevan rahoituksen tehokas täytäntöönpano, komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä 17 artiklan mukaisesti tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyn ohjeellisen määrän mukauttamiseksi.
  5. Jäsenvaltiot, jotka liittyvät unioniin vuosina 2012-2020, eivät saa välineestä rahoitusta kansallisia ohjelmia varten niin kauan kuin ne saavat tukea unionin väliaikaisesta välineestä, jonka tarkoituksena on auttaa tukea saavia jäsenvaltioita rahoittamaan toimia uusilla ulkorajoilla Schengenin raja- ja viisumisäännöstön soveltamiseksi ja ulkorajavalvonnan harjoittamiseksi.
  7 artikla
  Erityistoimiin osoitettavat määrärahat
  1. Jäsenvaltiot voivat 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti lasketun osuuden lisäksi saada täydentävän määrän, edellyttäen että se merkitään kansallisessa ohjelmassa täydentäväksi määräksi ja käytetään liitteessä II lueteltujen erityistoimien toteuttamiseen.
  2. Siirretään komissiolle valta antaa tarvittaessa delegoituja säädöksiä, myös väliarvioinnin yhteydessä, 17 artiklan mukaisesti liitteessä II lueteltujen erityistoimien tarkistamista varten. Jäsenvaltiot voivat saada tämän artiklan 1 kohdassa säädetyn täydentävän määrän uusien erityistoimien perusteella, jos määrärahoja on käytettävissä.
  3. Tämän artiklan mukaiset täydentävät määrät myönnetään asianomaisille jäsenvaltioille yksilöllisessä rahoituspäätöksessä, jossa hyväksytään niiden kansallinen ohjelma tai tarkistetaan sitä asetuksen (EU) N:o 514/2014 14 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
  8 artikla
  Määrärahat väliarvioinnin yhteydessä
  1. Edellä 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun määrän jakamista varten komissio ottaa viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2017 huomioon jäsenvaltioille rajavalvonnasta aiheutuvan rasituksen, mukaan luettuina etsintä- ja pelastustoimet, joita saattaa tulla eteen merirajojen valvontaoperaatioiden aikana, sekä osana Schengenin arviointi- ja valvontamekanismia laadittavat arviointiraportit, ulkorajojen uhkatasot kaudelle 2017-2020 ja ulkorajojen turvallisuuteen kaudella 2014-2016 vaikuttaneet tekijät. Tämä määrä jaetaan jäsenvaltioiden kesken tämän artiklan 6 kohta huomioon ottaen ja seuraavan rajaluokituksen mukaisesti painotettuna:
  a)
  45 prosenttia meriulkorajoille;
  b)
  38 prosenttia maaulkorajoille;
  c)
  17 prosenttia lentoasemille.
  2. Meri- ja maaulkorajoja koskeva määrä lasketaan kertomalla ulkorajaosuuksien pituus kunkin ulkorajaosuuden uhkatasolla (vähäinen uhka, normaali uhka, keskitason uhka, merkittävä uhka) seuraavasti:
  a)
  vähäinen uhka: kerroin 0,5
  b)
  normaali uhka: kerroin 1
  c)
  keskitason uhka: kerroin 3
  d)
  merkittävä uhka: kerroin 5.
  3. Lentoasemien osuus lasketaan jäsenvaltioittain seuraavasti:
  a)
  50 prosenttia ulkorajojen ylittäneiden henkilöiden määrän perusteella
  b)
  50 prosenttia ulkorajoilta käännytettyjen kolmansien maiden kansalaisten määrän perusteella.
  4. Komissio määrittelee jäsenvaltioiden kunkin ulkorajaosuuden uhkatasot kaudelle 2017-2020 Frontexin riskianalyysiraportin perusteella kuultuaan Frontexia ja tarvittaessa muita unionin virastoja. Uhkatasot perustuvat seuraaviin tekijöihin:
  a)
  ulkorajojen valvonnasta aiheutuva rasitus;
  b)
  ulkorajojen turvallisuuteen vaikuttaneet tekijät kaudella 2014-2016;
  c)
  unionin toimintalinjoja, kuten viisumipolitiikkaa, koskevat muutokset;
  d)
  muuttovirtojen ja ulkorajojen laitonta ylitystä koskevan laittoman toiminnan riskien mahdollinen tuleva kehitys; ja
  e)
  todennäköiset poliittiset, taloudelliset ja sosiaaliset muutokset kolmansissa maissa, erityisesti naapurimaissa.
  Komissio keskustelee jäsenvaltioiden kanssa ennen uhkatasojen määrittelyä koskevan kertomuksensa antamista.
  5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua määrärahojen jakamista varten
  a)
  on otettava huomioon neuvoston asetuksen (EY) N:o 866/2004 (29) 1 artiklassa tarkoitettujen alueiden välinen linja, vaikka se ei muodostakaan maaulkorajaa, niin kauan kuin vuoden 2003 liittymisasiakirjan Kyprosta koskevassa pöytäkirjassa N:o 10 olevaa 1 artiklaa sovelletaan, mutta ei kyseisen linjan pohjoispuolella sijaitsevaa merirajaosuutta;
  b)
  ilmaisulla ’meriulkorajat’ tarkoitetaan jäsenvaltioiden aluevesien ulkorajaa siten kuin se määritellään Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 4-16 artiklan mukaisesti. Jos laittomien rajanylitysten estäminen edellyttää säännöllisesti toteutettavia pitkän matkan operaatioita, tällä ilmaisulla tarkoitetaan kuitenkin sellaisten alueiden ulkorajaa, joilla uhka on merkittävä. Nämä ulkorajat määritellään ottamalla huomioon kyseisten jäsenvaltioiden toimittamat näitä operaatioita koskevat merkitykselliset tiedot vuosilta 2014-2016.
  6. Lisäksi jäsenvaltiot voivat saada täydentävän määrän komission 1 päivään kesäkuuta 2017 mennessä esittämän hakemista koskevan kehotuksen johdosta, edellyttäen, että se merkitään kansallisessa ohjelmassa täydentäväksi määräksi ja käytetään erityistoimiin, jotka määritetään unionin senhetkisten painopisteiden perusteella.
  7. Tämän artiklan mukaiset täydentävät määrät myönnetään asianomaisille jäsenvaltioille yksilöllisessä rahoituspäätöksessä, jossa hyväksytään niiden kansallinen ohjelma tai tarkistetaan sitä asetuksen (EU) N:o 514/2014 14 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
  9 artikla
  Kansalliset ohjelmat
  1. Välineeseen perustuva kansallinen ohjelma, jossa otetaan huomioon asetuksen (EU) N:o 514/2014 13 artiklassa tarkoitetun poliittisen vuoropuhelun tulos, ja asetukseen (EU) N:o 513/2014 perustuva kansallinen ohjelma on esitettävä komissiolle rahastosta rahoitettavana yhtenä kansallisena ohjelmana asetuksen (EU) N:o 514/2014 14 artiklan mukaisesti.
  2. Tämän asetuksen 3 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden puitteissa ja ottaen huomioon asetuksen (EU) N:o 514/2014 13 artiklassa tarkoitetun poliittisen vuoropuhelun tulos jäsenvaltioiden on pyrittävä toteuttamaan kansallisilla ohjelmilla, jotka komissio tutkii ja hyväksyy asetuksen (EU) N:o 514/2014 14 artiklan perusteella, erityisesti seuraavaan luetteloon sisältyviä tavoitteita:
  a)
  Eurosurin kehittäminen unionin oikeuden ja suuntaviivojen mukaisesti;
  b)
  viisumipolitiikkaan ja ulkorajojen valvontaan liittyvien nykyisten kansallisten valmiuksien tukeminen ja laajentaminen sekä vapaan liikkuvuuden alueella toteutettavien ulkorajojen valvontatoimien tukeminen ja laajentaminen kiinnittäen erityistä huomiota muuttovirtojen hallintaan liittyvään uuteen teknologiaan, kehitykseen ja/tai normeihin;
  c)
  jäsenvaltioiden kolmansissa maissa toimivien konsuli- ja muiden yksiköiden muuttovirtojen hallinnan kehittämiselle antama tuki, muun muassa perustamalla konsuliyhteistyömekanismeja, jotta voidaan tehdä laillisesta matkustamisesta helpompaa unionin oikeuden tai asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti ja estää laitonta maahanmuuttoa unioniin;
  d)
  yhdennetyn rajavalvontajärjestelmän tehostaminen testaamalla ja ottamalla käyttöön uusia välineitä, yhteentoimivia järjestelmiä ja työskentelymenetelmiä, joiden tarkoituksena on tehostaa tiedonvaihtoa jäsenvaltioissa tai parantaa viranomaisten välistä yhteistyötä;
  e)
  sellaisten hankkeiden kehittäminen, joilla pyritään varmistamaan yhdenmukainen ja korkeatasoinen ulkorajavalvonta unionin yhteisten normien mukaisesti ja parantamaan eri jäsenvaltioiden rajaturvallisuusjärjestelmien yhteentoimivuutta;
  f)
  sellaisille toimille Frontexin kuulemisen jälkeen annettava tuki, joilla pyritään edistämään edelleen rajavalvonnan ja etenkin teknisten valmiuksien yhdenmukaistamista unionin yhteisten normien mukaisesti;
  g)
  unionin raja- ja viisumisäännöstön asianmukaisen ja yhdenmukaisen soveltamisen varmistaminen, jotta puututtaisiin heikkouksiin, joita on havaittu unionin tasolla Schengenin arviointi- ja valvontamekanismin puitteissa saatujen tulosten osoittamalla tavalla;
  h)
  tulevien haasteiden, ulkorajoilla havaitut nykyiset ja tulevat uhat ja paineet mukaan lukien, kohtaamiseen liittyvien valmiuksien kehittäminen ottaen erityisesti huomioon alalla toimivien unionin virastojen analyysit.
  3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltiot voivat kansallisten ohjelmiensa mukaisesti tukea kolmansissa maissa toteutettavia ja niihin liittyviä toimia muun muassa jakamalla tietoa ja tekemällä operatiivista yhteistyötä.
  4. Komissio kuulee Frontexia jäsenvaltioiden toimittamien kansallisten ohjelmien luonnosten ja etenkin operatiivisella tuella rahoitettavien toimien johdosta, jotta Frontexin toimeksianto ja jäsenvaltioiden vastuulla olevat ulkorajatarkastukset ja ulkorajojen valvonta täydentäisivät toisiaan ja jotta varmistetaan johdonmukaisuus ja vältettäisiin kustannustehottomuutta.
  10 artikla
  Jäsenvaltioiden kansallisiin ohjelmiin perustuva operatiivinen tuki
  1. Jäsenvaltio voi käyttää enintään 40 prosenttia sen kansalliseen ohjelmaan tästä välineestä myönnetyistä määrärahoista rahoittaakseen operatiivista tukea viranomaisille, jotka vastaavat sellaisten tehtävien ja palvelujen suorittamisesta, jotka ovat unionin hyväksi suoritettavaa julkista palvelua.
  2. Operatiivista tukea myönnetään, jos kyseinen jäsenvaltio täyttää seuraavat edellytykset:
  a)
  unionin raja- ja viisumisäännöstön noudattaminen;
  b)
  kansallisen ohjelman tavoitteiden noudattaminen;
  c)
  unionin yhteisten normien noudattaminen jäsenvaltioiden välisen koordinoinnin parantamiseksi ja rajavalvonnan päällekkäisyyksien, pirstoutumisen ja kustannustehottomuuden välttämiseksi.
  3. Tätä varten komission on ennen kansallisen ohjelman hyväksymistä arvioitava lähtötilannetta niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat ilmoittaneet hakevansa operatiivista tukea, ottaen tarvittaessa huomioon Schengenin arviointikertomukset.
  Komissio vaihtaa havainnoistaan näkemyksiä asianomaisen jäsenvaltion kanssa.
  Näkemysten vaihdon jälkeen komissio voi asettaa jäsenvaltion kansallisen ohjelman puitteissa myönnettävän kokonaisrahoitusosuuden hyväksymisen ehdoksi, että ohjelmasuunnittelu ja tietyt toimet, joiden tarkoituksena on varmistaa, että 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät kaikilta osin siihen mennessä, kun talousarviotuki myönnetään, on toteutettu.
  4. Operatiivinen tuki keskitetään erityisiin tehtäviin ja/tai palveluihin ja liitteessä III vahvistettuihin tavoitteisiin. Siihen sisältyy kansallisessa ohjelmassa määriteltyjen tehtävien ja/tai palvelujen täyttämisestä aiheutuneiden kustannusten täysimääräinen korvaaminen ohjelmassa säädetyissä rajoissa ja 1 kohdassa säädetyn enimmäismäärän puitteissa.
  5. Operatiivista tukea seurataan ja komissio ja asianomainen jäsenvaltio vaihtavat keskenään tietoja jäsenvaltion lähtötilanteesta, toteutettavista tavoitteista ja edistymisen mittaamisessa käytettävistä indikaattoreista.
  6. Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä tämän säännöksen soveltamiseen liittyvät raportointimenettelyt ja muut käytännön järjestelyt, jotka on toteutettava jäsenvaltioiden ja komission kesken tämän artiklan noudattamiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
  11 artikla
  Erityiselle kauttakulkujärjestelylle annettava operatiivinen tuki
  1. Välineestä myönnetään tukea menetettyjen kauttakulkuviisumimaksujen korvaamiseen ja ylimääräisiin kustannuksiin, joita aiheutuu asetuksen (EY) N:o 693/2003 ja asetuksen (EY) N:o 694/2003 mukaisen kauttakulkua helpottavaan asiakirjaan (FTD) ja rautateitse tapahtuvaa kauttakulkua helpottavaan asiakirjaan (FRTD) liittyvän järjestelyn täytäntöönpanosta.
  2. Liettualle 1 kohdan nojalla myönnettävät varat saavat olla enintään 154 miljoonaa euroa kaudella 2014-2020 ja ne annetaan Liettuan käyttöön sille annettavana erityisenä operatiivisena lisätukena.
  3. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa ylimääräisillä kustannuksilla tarkoitetaan kustannuksia, joita aiheutuu suoraan erityisen kauttakulkujärjestelyn täytäntöönpanoon liittyvistä erityisvaatimuksista, mutta ei kustannuksia, jotka aiheutuvat kauttakulku- tai muiden viisumien myöntämisestä.
  Seuraavanlaiset ylimääräiset kustannukset ovat tukikelpoisia:
  a)
  investoinnit perusrakenteisiin;
  b)
  erityisen kauttakulkujärjestelyn täytäntöönpanosta vastaavan henkilöstön koulutus;
  c)
  toiminnasta aiheutuneet lisäkustannukset, myös erityisen kauttakulkujärjestelyn toiminnasta vastaavan henkilöstön palkkakustannukset.
  4. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut menetetyt maksut lasketaan viisumien myöntämisen helpottamisesta Euroopan unionin ja Venäjän federaation kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation välillä tehdyssä sopimuksessa (30) vahvistettujen viisumimaksujen ja niitä koskevien vapautusten perusteella sekä tämän artiklan 2 kohdassa säädetyn rahoituskehyksen puitteissa.
  5. Komissio ja Liettua tarkastelevat tämän artiklan soveltamista uudelleen, jos tapahtuu muutoksia, jotka vaikuttavat erityisen kauttakulkujärjestelyn olemassaoloon ja/tai toteutukseen.
  6. Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä tämän säännöksen soveltamiseen liittyvät raportointimenettelyt sekä rahoitusta koskevat ja muut käytännön järjestelyt, jotka on toteutettava Liettuan ja komission välillä tämän artiklan noudattamiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
  7. Erityisen kauttakulkujärjestelyn sujuvan toiminnan varmistamiseksi komissio voi tehdä erityisiä välimaksujärjestelyjä, jotka poikkeavat asetuksen (EU) N:o 514/2014 säännöksistä.
  12 artikla
  Schengenin arviointi- ja valvontamekanismin tuloksiin perustuva ohjelmasuunnittelu
  Asetuksen (EU) N:o 1053/2013 mukaisesti hyväksytyn Schengenin arviointikertomuksen jälkeen asianomaisen jäsenvaltion on tutkittava yhdessä komission ja Frontexin kanssa, mitä toimia havaintojen ja mahdollisten puutteiden perusteella on toteutettava, ja pantava annetut suositukset täytäntöön kansallisen ohjelmansa puitteissa.
  Tarvittaessa jäsenvaltion on tarkistettava kansallista ohjelmaansa asetuksen (EU) N:o 513/2014 14 artiklan 9 kohdan mukaisesti, jotta nämä havainnot ja suositukset voidaan ottaa huomioon.
  Korjaaviin toimiin on ohjattava rahoitusta ensisijaisena. Vuoropuhelussa komission ja Frontexin kanssa kyseisen jäsenvaltion on kohdennettava ohjelmansa määrärahoja uudelleen, myös operatiiviseen tukeen osoitettuja määrärahoja, ja/tai otettava käyttöön tai muutettava toimia puutteiden korjaamiseksi Schengenin arviointikertomuksessa tehtyjen havaintojen ja suositusten mukaisesti.
  13 artikla
  Unionin toimet
  1. Komission aloitteesta tästä välineestä voidaan rahoittaa valtioiden välisiä toimia ja unionin erityisen edun mukaisia toimia, jäljempänä ’unionin toimet’, jotka koskevat 3 artiklassa tarkoitettuja yleisiä, erityisiä ja operatiivisia tavoitteita.
  2. Rahoitusta voidaan myöntää unionin toimille, joilla on erityisesti seuraavat tavoitteet:
  a)
  tukea valmistelu-, seuranta- ja hallintotoimia ja teknisiä toimia, jotka ovat tarpeen ulkorajoja ja viisumeja koskevien politiikkojen täytäntöönpanoa varten, myös Schengen-alueen hallinnoinnin vahvistamiseksi kehittämällä ja ottamalla käyttöön asetuksella (EU) N:o 1053/2013 perustettu arviointimekanismi Schengenin säännöstön ja Schengenin rajasäännöstön ja erityisesti komission ja jäsenvaltioiden asiantuntijoiden paikan päälle tehtäviin vierailuihin liittyvien virkamatkakulujen soveltamisen todentamiseksi;
  b)
  parantaa tietoa ja ymmärrystä jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa vallitsevasta tilanteesta politiikan analyysien, arviointien ja tiiviin seurannan avulla;
  c)
  tukea tilastovälineiden, myös yhteisten tilastovälineiden, menetelmien ja indikaattoreiden kehittämistä;
  d)
  tukea ja seurata unionin lainsäädännön ja unionin poliittisten tavoitteiden täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa sekä arvioida niiden tehoa ja vaikutusta, myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen osalta välineen soveltamisalalla;
  e)
  edistää verkottumista, vastavuoroista oppimista sekä parhaiden käytäntöjen ja innovatiivisten menettelytapojen kartoittamista ja levittämistä eri sidosryhmien keskuudessa Euroopan tasolla;
  f)
  edistää hankkeita, joilla pyritään rajavalvontaan liittyvien toimenpiteiden yhdenmukaistamiseen ja yhteentoimivuuteen unionin yhteisten normien mukaisesti Euroopan yhdennetyn rajavalvontajärjestelmän kehittämiseksi;
  g)
  vahvistaa sidosryhmien ja kansalaisten tietoisuutta unionin politiikoista ja tavoitteista, mukaan luettuna unionin poliittisia painopisteitä koskeva ulkoinen tiedotustoiminta;
  h)
  parantaa eurooppalaisten verkostojen valmiuksia arvioida, edistää, tukea ja kehittää edelleen unionin politiikkaa ja tavoitteita;
  i)
  tukea erityisesti sellaisten uusien menetelmien ja/tai teknologioiden kehittämiseen tähtääviä innovatiivisia hankkeita, joita voidaan siirtää muihin jäsenvaltioihin, ja erityisesti hankkeita, joiden tarkoituksena on tutkimushankkeiden testaus ja validointi;
  j)
  tukea 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja kolmansissa maissa toteutettavia ja niihin liittyviä toimia.
  3. Unionin toimet pannaan täytäntöön asetuksen (EU) N:o 514/2014 6 artiklan mukaisesti.
  14 artikla
  Hätäapu
  1. Välineestä myönnetään rahoitustukea kiireellisiin erityistarpeisiin vastaamiseksi 2 artiklan f alakohdassa määritellyssä hätätilanteessa.
  2. Hätäapu pannaan täytäntöön asetuksen (EU) N:o 514/2014 6 ja 7 artikla mukaisesti.
  15 artikla
  Tietotekniikkajärjestelmien kehittämistä koskevan ohjelman perustaminen
  Olemassa oleviin ja/tai uusiin järjestelmiin perustuvien tietotekniikkajärjestelmien kehittämistä koskeva ohjelma pannaan täytäntöön edellyttäen, että hyväksytään unionin säädöksiä, joissa määritellään nämä tietotekniikkajärjestelmät ja niiden viestintäinfrastruktuuri tarkoituksin parantaa erityisesti matkustajavirtojen hallinnointia ja valvontaa ulkorajoilla tehostamalla tarkastuksia samalla kun nopeutetaan laillisten matkustajien rajanylitystä. Tarvittaessa on pyrittävä yhteisvaikutukseen käytössä olevien tietotekniikkajärjestelmien kanssa päällekkäisten menojen välttämiseksi.
  Edellä olevan 5 artiklan 5 kohdan b alakohdassa tarkoitettu määräraha jaotellaan joko asiaa koskevissa unionin säädöksissä tai 17 artiklan mukaisesti annetussa delegoidussa säädöksessä näiden säädösten hyväksymisen jälkeen.
  Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle näiden tietotekniikkajärjestelmien kehittämisessä saavutetusta edistyksestä vähintään kerran vuodessa ja aina tarvittaessa.
  16 artikla
  Tekninen apu
  1. Komission aloitteesta ja/tai puolesta välineestä voidaan myöntää vuosittain enintään 1,7 miljoonaa euroa rahaston tekniseen apuun asetuksen (EU) N:o 514/2014 9 artiklan mukaisesti.
  2. Välineestä voidaan jäsenvaltion aloitteesta rahoittaa teknistä apua koskevia toimia asetuksen (EU) N:o 514/2014 20 artiklan mukaisesti. Tekniseen apuun osoitettava määrä ei kaudella 2014-2020 saa olla yli 5 prosenttia jäsenvaltiolle myönnetystä kokonaismäärästä lisättynä 500 000 eurolla.
  III LUKU
  LOPPUSÄÄNNÖKSET
  17 artikla
  Siirretyn säädösvallan käyttäminen
  1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
  2. Siirretään komissiolle 21 päivästä toukokuuta 2014 seitsemän vuoden ajaksi 5 artiklan 5 kohdan b alakohdassa, 6 artiklan 4 kohdassa, 7 artiklan 2 kohdassa ja 15 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän seitsemän vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä kolmeksi vuodeksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen seitsemän vuoden kauden päättymistä.
  3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 5 artiklan 5 kohdan b alakohdassa, 6 artiklan 4 kohdassa, 7 artiklan 2 kohdassa ja 15 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
  4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
  5. Edellä olevien 5 artiklan 5 kohdan b alakohdan, 6 artiklan 4 kohdan, 7 artiklan 2 kohdan ja 15 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
  18 artikla
  Komiteamenettely
  1. Komissiota avustaa asetuksen (EU) N:o 514/2014 59 artiklan 1 kohdassa perustettu turvapaikka-, maahanmuutto- sekä kotouttamisrahaston sekä sisäisen turvallisuuden rahaston komitea.
  2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
  19 artikla
  Asetuksen (EU) N:o 514/2014 sovellettavuus
  Välineeseen sovelletaan asetuksen (EU) N:o 514/2014 säännöksiä.
  20 artikla
  Kumoaminen
  Kumotaan päätös N:o 574/2007/EY 1 päivästä tammikuuta 2014.
  21 artikla
  Siirtymäsäännökset
  1. Tämä asetus ei estä jatkamasta tai muuttamasta, myöskään peruuttamasta osittain tai kokonaan, sellaisia hankkeita tai vuotuisia ohjelmia niiden sulkemiseen asti tai sellaista rahoitustukea, jonka komissio on hyväksynyt päätöksen N:o 574/2007/EY tai muun kyseiseen tukeen 31 päivänä joulukuuta 2013 sovellettavan lainsäädännön nojalla.
  2. Tehdessään välineestä myönnettävää osarahoitusta koskevia päätöksiä komissio ottaa huomioon päätöksen N:o 574/2007/EY nojalla ennen 20 päivää toukokuuta 2014 hyväksytyt toimenpiteet, joilla on taloudellisia vaikutuksia tuon osarahoituksen kattamana aikana.
  3. Komissio vapauttaa automaattisesti viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 ne varat, jotka on osoitettu sen 1 päivän tammikuuta 2011 ja 31 päivän joulukuuta 2014 välisenä aikana hyväksymään osarahoitukseen ja joita koskevia, toimien päättämiseen vaadittavia asiakirjoja ei ole lähetetty komissiolle loppukertomuksen jättämiselle vahvistettuun määräaikaan mennessä, ja tällöin aiheettomasti maksetut määrät maksetaan takaisin.
  4. Määriä, jotka liittyvät toimiin, joita on lykätty sellaisten oikeudellisten menettelyjen tai hallinnollisten muutoksenhakujen vuoksi, joilla on lykkäävä vaikutus, ei oteta huomioon automaattisesti vapautettavaa määrää laskettaessa.
  5. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2015 arviointikertomus päätöksen N:o 574/2007/EY perusteella vuosina 2011-2013 osarahoitettujen toimien tuloksista ja vaikutuksesta.
  6. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015 päätöksen N:o 574/2007/EY mukaisen jälkiarviointikertomuksen vuosilta 2011-2013.
  22 artikla
  Uudelleentarkastelu
  Euroopan parlamentti ja neuvosto tarkastelevat tätä asetusta uudelleen komission ehdotuksen pohjalta viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2020.
  23 artikla
  Voimaantulo ja soveltaminen
  Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
  Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
  Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
  Tehty Strasbourgissa 16 päivänä huhtikuuta 2014.