input: RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 692/2014
  av den 23 juni 2014
  om restriktioner för import till unionen av varor med ursprung i Krim eller Sevastopol med anledning av den olagliga annekteringen av Krim och Sevastopol
  EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
  med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 215,
  med beaktande av rådets beslut 2014/386/Gusp av den 23 juni 2014 om restriktioner för varor med ursprung i Krim eller Sevastopol med anledning av den olagliga annekteringen av Krim och Sevastopol (1),
  med beaktande av det gemensamma förslaget från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och Europeiska kommissionen, och
  av följande skäl:
  (1)
  Vid sitt möte den 20 och 21 mars 2014 fördömde Europeiska rådet starkt Ryska federationens annektering av den autonoma republiken Krim (nedan kallad Krim) och staden Sevastopol (nedan kallad Sevastopol) och betonade att man inte kommer att erkänna annekteringen. Europeiska rådet uppmanade kommissionen att bedöma de rättsliga följderna av den annekteringen och att föreslå ekonomiska, handelsmässiga och finansiella restriktioner beträffande Krim för ett snabbt genomförande.
  (2)
  I sin resolution av den 27 mars 2014 bekräftade Förenta nationerna generalförsamling sitt åtagande för Ukrainas suveränitet, politiska oberoende, enhet och territoriella integritet inom landets internationellt erkända gränser, underströk ogiltigheten i folkomröstningen som hölls den 16 mars i Krim och uppmanade staterna att inte erkänna någon förändring i Krims och Sevastopols ställning.
  (3)
  Den 23 juni 2014 antog rådet beslut 2014/386/Gusp om restriktioner för varor med ursprung i Krim eller Sevastopol och för tillhandahållande av direkt eller indirekt finansiering eller finansiellt stöd samt försäkring och återförsäkring i samband med import av sådana varor, med anledning av den olagliga annekteringen av Krim och Sevastopol. För att minimera dessa restriktiva åtgärders konsekvenser för de ekonomiska aktörerna, bör det föreskrivas undantag och övergångsperioder när det gäller handel med varor och tillhörande tjänster för vilka transaktioner krävs enligt ett handelsavtal eller ett anknytande avtal, med förbehåll för ett anmälningsförfarande.
  (4)
  Dessa åtgärder omfattas av tillämpningsområdet för fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och därför är lagstiftningsåtgärder på unionsnivå nödvändiga, särskilt för att genomföra dem på ett enhetligt sätt i samtliga medlemsstater.
  (5)
  För att de åtgärder som föreskrivs i denna förordning ska bli verkningsfulla, bör den träda i kraft dagen efter det att den offentliggörs.
  HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
  Artikel 1
  I denna förordning gäller följande definitioner:
  a) krav : oavsett om de görs gällande genom rättsliga förfaranden eller ej, som har framställts före eller efter den 25 juni 2014 och som är knutna till genomförandet av ett avtal eller en transaktion, särskilt
  i)
  ett krav på fullgörande av varje slag av förpliktelse som uppstår inom ramen för eller i samband med ett avtal eller en transaktion,
  ii)
  ett krav på förlängning eller betalning av en finansiell garanti eller motgaranti, oavsett form,
  iii)
  ett krav på ersättning med avseende på ett avtal eller en transaktion,
  iv)
  ett motkrav,
  v)
  ett krav på erkännande eller verkställighet, även genom exekvaturförfarande, av en dom, en skiljedom eller ett liknande avgörande, oavsett var det meddelats.
  b) avtal eller transaktion : alla transaktioner oavsett form eller tillämplig lagstiftning, och oavsett om de omfattar ett eller flera avtal eller liknande förpliktelser mellan samma eller olika parter; för detta ändamål ingår i begreppet ”avtal” alla garantier eller motgarantier, särskilt varje finansiell garanti eller motgaranti och varje kredit, oavsett om de är juridiskt fristående eller ej, samt varje därtill knuten bestämmelse som härrör från en sådan transaktion eller är knuten till denna.
  c) varor med ursprung i Krim eller Sevastopol : varor som är helt framställda i Krim eller i Sevastopol eller som har genomgått den sista väsentliga bearbetningen där, i tillämpliga delar, i enlighet med artiklarna 23 och 24 i förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (2).
  d) unionens territorium : de medlemsstaters territorier på vilka fördraget är tillämpligt, enligt de villkor som fastställs i fördraget, inklusive medlemsstaternas luftrum.
  e) behöriga myndigheter : de behöriga myndigheter i medlemsstaterna som anges på de webbplatser som förtecknas i bilagan.
  Artikel 2
  Det ska vara förbjudet att
  a)
  importera varor med ursprung i Krim eller Sevastopol till Europeiska unionen,
  b)
  direkt eller indirekt tillhandahålla finansiering eller finansiellt stöd samt försäkring och återförsäkring i samband med import av sådana varor som avses i led a.
  Artikel 3
  Förbuden i artikel 2 ska inte tillämpas på
  a)
  fullgörande till den 26 september 2014 av handelsavtal som ingåtts före den 25 juni 2014, eller av anknytande avtal som är nödvändiga för att fullgöra sådana avtal, under förutsättning att de fysiska eller juridiska personer, den enhet eller det organ som vill fullgöra avtalet minst tio arbetsdagar i förväg har anmält verksamheten eller transaktionen till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där de är etablerade,
  b)
  varor med ursprung i Krim eller Sevastopol som tillhandahållits Ukrainas myndigheter för granskning, för vilka överensstämmelse med villkoren för att beviljas förmånsberättigande ursprung har kontrollerats i enlighet med förordning (EU) nr 978/2012 och förordning (EU) nr 374/2014 (3) eller i enlighet med associeringsavtalet mellan EU och Ukraina.
  Artikel 4
  Det ska vara förbjudet att medvetet och avsiktligt delta i verksamhet vars syfte eller verkan är att kringgå de förbud som fastställs i artikel 2.
  Artikel 5
  Handlingar som utförs av fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ ska inte medföra ansvar av något slag för deras del, om de inte kände till och inte hade någon rimlig anledning att misstänka att deras handlande skulle strida mot de åtgärder som fastställs i denna förordning.
  Artikel 6
  1. Inga krav får beviljas i samband med ett avtal eller en transaktion, vars genomförande har påverkats direkt eller indirekt, helt eller delvis, av de åtgärder som införs genom denna förordning, inbegripet krav på kompensation eller andra anspråk av detta slag, till exempel kvittningsanspråk eller anspråk enligt en garanti, särskilt krav på förlängning eller betalning av en garanti eller motgaranti, särskilt en finansiell garanti eller motgaranti, oavsett form, om kraven ställs av
  a)
  fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som förtecknas i bilaga I till rådets förordning (EU) nr 269/2014,
  b)
  andra fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som agerar via de personer, enheter eller organ som avses i led a eller för deras räkning,
  c)
  fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som genom en skiljedom eller ett domstols- eller förvaltningsbeslut har konstaterats överträda de förbud som anges i denna förordning,
  d)
  fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ, om kravet avser varor som inte får importeras enligt artikel 2.
  2. I alla förfaranden som syftar till indrivning av en fordran åligger det den fysiska eller juridiska person, den enhet eller det organ som begär indrivningen att visa att betalning av fordran inte strider mot punkt 1.
  3. Denna artikel ska inte påverka den rätt som de fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som avses i punkt 1 har till prövning av lagligheten av att skyldigheterna enligt avtalet inte uppfylls, i enlighet med denna förordning.
  Artikel 7
  1. Kommissionen och medlemsstaterna ska underrätta varandra om de åtgärder som vidtas enligt denna förordning och utbyta relevanta upplysningar som de förfogar över med anknytning till förordningen, särskilt upplysningar om överträdelser, problem med genomförandet samt domar som avkunnats av nationella domstolar.
  2. Medlemsstaterna ska omedelbart underrätta varandra och kommissionen om andra relevanta upplysningar som de förfogar över och som kan påverka det effektiva genomförandet av denna förordning.
  Artikel 8
  1. Medlemsstaterna ska fastställa reglerna för sanktioner vid överträdelse av bestämmelserna i denna förordning och vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att bestämmelserna följs. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande.
  2. Medlemsstaterna ska utan dröjsmål underrätta kommissionen om de regler som avses i punkt 1 så snart som denna förordning har trätt i kraft och underrätta kommissionen om senare ändringar.
  Artikel 9
  1. Medlemsstaterna ska utse de behöriga myndigheter som avses i denna förordning och ange dessa på de webbplatser som förtecknas i bilagan. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om varje ändring av adresserna till de webbplatser som förtecknas i bilagan.
  2. Medlemsstaterna ska anmäla namnen på sina behöriga myndigheter, inklusive kontaktuppgifter för dessa behöriga myndigheter, till kommissionen så snart som möjligt efter det att denna förordning har trätt i kraft samt alla ändringar av dessa uppgifter som därefter kan komma att göras.
  3. I de fall då denna förordning föreskriver anmälan, meddelande eller annan underrättelse till kommissionen, ska den adress och de andra kontaktuppgifter som anges i bilagan användas.
  Artikel 10
  Denna förordning ska tillämpas
  a)
  inom unionens territorium, inbegripet dess luftrum,
  b)
  ombord på varje flygplan och varje fartyg under en medlemsstats jurisdiktion,
  c)
  på varje person inom och utanför unionens territorium som är medborgare i en medlemsstat,
  d)
  på varje juridisk person, enhet eller organ, inom eller utanför unionens territorium, som har bildats eller instiftats i enlighet med en medlemsstats lagstiftning,
  e)
  på varje juridisk person, enhet eller organ när det gäller varje form av affärsverksamhet som helt eller delvis bedrivs inom unionen.
  Artikel 11
  Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
  Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
  Utfärdad i Luxemburg den 23 juni 2014.